62008CC0171_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I – Inledning
1. Genom förevarande talan, som väcktes den 21 april 2008, har Europeiska gemenskapernas kommission begärt att domstolen ska fastställa att Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 56 EG och 43 EG genom att upprätthålla särskilda rättigheter för staten och andra offentliga enheter i Portugal Telecom SGPS SA (nedan kallat Portugal Telecom), vilka är knutna till preferensaktier (s.k. gyllene aktier).
II – Tillämpliga bestämmelser
2. I artikel 15.3 i ramlagen om privatiseringar (Lei Quadro das Privatizaçoes)(2) föreskrivs en möjlighet att skapa preferensaktier enligt följande:
”I den rättsakt som åsyftas i artikel 4.1 (angående erkännande av bolagsordningen för de bolag som ska privatiseras eller omvandlas till aktiebolag) kan vidare undantagsvis föreskrivas att förekomsten av preferensaktier som är avsedda att förbli i statens ägo, oavsett antal, när detta krävs med hänsyn till nationella intressen, ger staten en vetorätt avseende ändringar i bolagsordningen och andra beslut som gäller ett bestämt område, vilket avgränsats på vederbörlig sätt i bolagsordningen.”
3. I artikel 20.1 i lagdekret nr 44/95 av den 22 februari 1995, avseende det första skedet av privatiseringen föreskrivs följande:
”För det fall det i Portugal Telecoms bolagsavtal föreskrivs att aktier med särskilda rättigheter, utöver aktier med prioriterad utdelning, får förekomma ska majoriteten av dessa aktier innehas av staten eller andra offentliga aktieinnehavare.”
4. I bolagsordningen för Portugal Telecom, som är ett holdingbolag för förvaltning av andelar, anges i artikel 4.2 att aktiekapitalet består av 1 025 800 000 vanliga aktier och 500 A-aktier.
5. Enligt artikel 5 i Portugal Telecoms bolagsordning ska majoriteten av A-aktierna innehas av staten eller andra offentliga aktieinnehavare och åtföljas av vissa förmåner i form av särskilda rättigheter.
6. I Portugal Telecoms bolagsordning uppräknas dessa särskilda rättigheter enligt följande:
– Minst en tredjedel av det totala antalet styrelseledamöter, inbegripet styrelseordföranden, ska väljas med en majoritet av rösterna knutna till A-aktier, det vill säga med statens och de övriga offentliga aktieinnehavarnas röster.
– Bland de fem eller sju medlemmarna i den verkställande kommitté som väljs inom styrelsen, ska en eller två väljas med majoriteten av rösterna knutna till A-aktierna.
– Utnämnandet av minst en av de valda styrelseledamöterna för att särskilt behandla vissa ledningsfrågor ska ske genom majoriteten av rösterna knutna till A-aktierna.
– Inget beslut av bolagsstämman inom de nedan uppräknade områdena kan godkännas mot majoriteten av rösterna knutna till A-aktierna:
– Fördelning av vinstmedel,
– ändring i bolagsordningen och kapitalökning,
– inskränkning eller upphävande av företrädesrätten,
– fastställande av villkor för kapitalökning,
– emission av obligationer eller andra värdepapper och fastställande av ett värde på dem som styrelsen kan tillåta, såväl som inskränkning eller upphävande av företrädesrätten vid emission av obligationer som kan omvandlas till aktier och styrelsens fastställande av villkoren för emission av denna typ av obligationer,
– förflyttning av säte till annan plats inom landet,
– godkännande av förvärv at ett antal vanliga aktier överstigande 10 procent av aktiekapitalet av aktieinnehavare som utövar en verksamhet som konkurrerar med de verksamheter som utövas av bolag som Portugal Telecom kontrollerar.
– För övrigt krävs en majoritet av rösterna knutna till nämnda aktier även när det gäller beslut angående godkännande av allmänna mål och grundläggande principer i Portugal Telecoms politik och fastställandet av allmänna principer för politiken på området andelar i bolag eller koncerner, förvärv och avyttring, för det fall det krävs ett godkännande i förväg från bolagsstämman.
III – Bakgrund till tvisten
7. Portugal Telecom, som bildades 1994, är resultatet av en omfattande omstruktureringsprocess inom den portugisiska telekommunikationssektorn. Denna process inleddes 1992 med omvandlingen av det offentliga bolaget Correios e Telecommunicaçoes de Portugal till aktiebolag och fortsatte med detta bolags avknoppning av telekommunikationsverksamheten och grupperingen av denna i ett självständigt bolag, Telecom Portugal SA. Därefter, år 1994, fusionerade flera helt offentligägda bolag, nämligen Telecom Portugal SA, Telefones de Lisboa e Porto SA och Teledifusora de Portugal SA, och bildade Portugal Telecom.
8. Portugal Telecom privatiserades från och med år 1995 i fem faser, inom ramen för det system som fastställts i ramlagen om privatiseringar.
9. I den första fasen, som föreskrivs i lagdekret nr 44/95, överläts cirka 27 procent av aktiekapitalet.
10. Under den andra fasen, som ägde rum mellan april 1996 och augusti 1997, överläts cirka 22 procent av aktiekapitalet, varvid statens andel minskades till 51 procent av kapitalet.
11. Inom ramen för den tredje fasen, vilken inleddes i augusti 1997 och avslutades i april 1999, avyttrades ytterligare en andel om 26 procent av aktiekapitalet.
12. Det framgår av handlingarna i målet att Republiken Portugal behöll innehavet av majoriteten av de vanliga aktierna i Portugal Telecom fram till slutet av år 1997.
13. I slutet av den fjärde fasen minskade Republiken Portugal sin andel av aktiekapitalet i Portugal Telecom med ytterligare 13,5 procent av aktierna.
14. Slutligen avyttrades, vid slutet av den femte fasen av privatiseringen, återstoden av det offentliga aktieinnehavet i Portugal Telecom med undantag för 500 aktier med särskilda rättigheter (A-aktier) som staten behöll.
IV – Det administrativa förfarandet
15. Den 19 december 2005 sände kommissionen en formell underrättelse till Republiken Portugal, genom vilken den gjorde gällande att denna medlemsstat hade åsidosatt sina skyldigheter enligt artiklarna 56 EG och 43 EG med hänvisning till statens och andra offentliga aktieägares innehav av preferensaktier med särskilda rättigheter i Portugal Telecoms aktiekapital.
16. Kommissionen klandrade Republiken Portugal för att inneha preferensaktier i Portugal Telecom (s.k. gyllene aktier) och för att ha infört en vetorätt för staten för varje aktieinnehav överstigande 10 procent av Portugal Telecoms aktiekapital av aktieägare som utövar en verksamhet som konkurrerar med den som detta bolag utövar.
17. Eftersom kommissionen inte nöjde sig med det svar som Republiken Portugal gav i sin skrivelse av den 21 februari 2006, riktade den ett motiverat yttrande daterat den 10 april 2006 till denna medlemsstat.
18. Republiken Portugal besvarade det motiverade yttrandet genom skrivelse av den 24 juli 2006 och bestred det påstådda fördragsbrottet.
19. Kommissionen, som ansåg att Republiken Portugal inte hade vidtagit nödvändiga åtgärder för att följa det motiverade yttrandet, beslutade då att väcka förevarande talan genom ansökan av den 21 april 2008.
V – Parternas yrkanden
20. Kommissionen har yrkat att domstolen ska
– fastställa att Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 56 EG och 43 EG genom att behålla särskilda rättigheter i Portugal Telecom för staten och andra offentliga enheter som tilldelats i anknytning till statens preferensaktier (s.k. gyllene aktier) i Portugal Telecom, och
– förplikta Republiken Portugal att ersätta rättegångskostnaderna.
21. Republiken Portugal har yrkat att domstolen ska
– ogilla talan, och
– förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
VI – Fördragsbrott
A – Huruvida målet kan tas upp till sakprövning
1. Parternas argument
22. Republiken Portugal har i sitt svaromål gjort gällande att målet inte kan tas upp till sakprövning av två skäl. För det första anser den att kommissionen, eftersom den inte har inkommit med vare sig lagtexterna eller Portugal Telecoms bolagsordning innehållande de villkor som skulle styrka det påstådda fördragsbrottet, inte har följt reglerna om bevisbördan och således inte har styrkt det fördragsbrott som den gjort gällande. Republiken Portugal har för det andra hävdat att kommissionen i sin ansökan har utvidgat föremålet för tvisten, såsom det definierats i det administrativa förfarandet, på så sätt att denna institution nu gjort gällande att det förekommer andra särskilda behörigheter för staten, nämligen att utse en eller två medlemmar i den verkställande kommittén, eventuellt valda bland styrelsens medlemmar, och en vetorätt avseende vissa strategiska beslut, såsom försäljning av omfattande tillgångar, fusion med andra bolag och beslut angående ändringar av bolagets ägande.
23. Kommissionen har bestritt samtliga dessa påståenden.
2. Bedömning
24. Jag anser inte att Republiken Portugal kan vinna framgång med de två argument som har anförts för att talan ska avvisas.
25. Republiken Portugal kan inte, vad gäller kommissionens påstådda skyldighet att bifoga lagtexter och Portugal Telecoms bolagsordning, med framgång göra gällande att kommissionen genom att underlåta att bifoga dessa dokument till sin inledande ansökan endast har grundat sig på en presumtion utan att förse domstolen med de uppgifter som denna behöver för att kunna kontrollera om fördragsbrott föreligger.(3)
26. Kommissionen har visserligen inte bifogat dessa texter till sin ansökan, men den har återgivit innehållet i de relevanta lagtexterna och Portugal Telecoms bolagsordning såväl i handlingarna i det administrativa förfarandet som i sin ansökan. Därigenom har kommissionen tillräckligt fullgjort sin skyldighet att ange de bestämmelser som den anser ligger till grund för det påstådda fördragsbrottet.
27. Jag vill vidare påpeka att Republiken Portugal aldrig har bestritt att dessa bestämmelser existerar och inte heller bestritt den omständigheten att staten genom dessa tilldelas preferensaktier med särskilda rättigheter, något som kommissionen påstod såväl under det administrativa förfarandet som inför domstolen. Tvärtom bekräftade Republiken Portugal, i sina svar på den formella underrättelsen och det motiverade yttrandet, vid flera tillfällen att den, på grundval av dessa texter innehade 500 A-aktier med anknytande särskilda rättigheter i Portugal Telecoms aktiekapital.
28. Under alla omständigheter kan, även om kommissionen har åsidosatt en skyldighet som åligger den, detta enligt min uppfattning inte på något sätt medföra att målet inte kan tas upp till sakprövning, eftersom en sådan konsekvens är uppenbarligt oproportionerlig i förhållande till den påstådda överträdelsen. Dessutom har domstolen redan fastställt att den invändning som Republiken Portugal har framfört genom att ex officio vidta en organisatorisk åtgärd i förfarandet bestående i att anmoda parterna i tvisten att inkomma med Portugal Telecoms bolagsordning till domstolens kansli, vilket de faktiskt gjort, inte kan bifallas. Jag vill även efter en läsning av Portugal Telecoms bolagsordning påpeka att denna utan minsta tvivel bekräftar de relevanta bestämmelser som kommissionen har återgivit i sitt motiverade yttrande.
29.
När det gäller det påstådda utvidgandet av föremålet för tvisten, genom vilket kommissionen skulle ha grundat sig på ytterligare anmärkningar i sin ansökan, är det viktigt att erinra om att kravet på att inte utvidga eller ändra föremålet för tvisten, såsom det definierats i det motiverade yttrandet, inte är så långtgående att det i samtliga fall måste råda fullständig överensstämmelse mellan den formella underrättelsen, det motiverade yttrandet och yrkandena i ansökan till domstolen.(4) Den omständigheten att kommissionen i sin ansökan i detalj redogjorde för anmärkningar som i mer allmänna ordalag hade framställts redan i den formella underrättelsen och i det motiverade yttrandet, genom att ange de ytterligare områden inom vilka den portugisiska staten hade särskilda rättigheter i Portugal Telecom i egenskap av innehavare av majoriteten av A-aktierna, har emellertid enligt min uppfattning inte haft någon inverkan på tvistens omfattning.(5)
30. Härav följer enligt min uppfattning att förevarande talan kan tas upp till sakprövning.
B – Saken
1. Parternas argument
31. Kommissionen har för det första gjort gällande att den omständigheten att Republiken Portugal genom sitt innehav av majoriteten av A-aktierna i Portugal Telecom åtnjuter de ovannämnda särskilda rättigheterna utgör en inskränkning i den fria rörligheten för kapital och etableringsfriheten. Enligt kommissionen inskränker dessa rättigheter nämligen möjligheten för de vanliga aktieägarna att på ett effektivt sätt delta i förvaltningen och kontrollen av bolaget i proportion till värdet av deras aktier och berövar dem för övrigt behörigheten att fatta strategiska beslut angående ämnen i vilka staten har en vetorätt.
32. Vidare kan de preferensaktier som Republiken Portugal innehar enligt kommissionen även utgöra hinder för förvärv av kontrollandelar i nämnda bolag, vilket strider mot artikel 43 EG.
33. Kommissionen har vidare preciserat att de aktuella preferensaktierna inte kan anses vara av privat karaktär av följande två skäl: Även om det är utrett att de särskilda rättigheter som är knutna till preferensaktierna föreskrivs endast i Portugal Telecoms bolagsordning, ska för det första den omständigheten att dessa aktier tillkommit emellertid beaktas mot bakgrund av de relativa bestämmelserna i ramlagen om privatiseringar och lagdekret nr 44/95, enligt vilka majoriteten av nämnda preferensaktier måste tilldelas staten och förbli i statens ägo. För det andra antogs den aktuella bolagsordningen till följd av den första fasen av privatiseringen, det vill säga när staten fortfarande hade en stor majoritet i Portugal Telecom.
34. Enligt kommissionen är följaktligen inte skapandet av preferensaktier i Portugal Telecom resultatet av någon normal tillämpning av bolagsrätten och utgör under alla omständigheter en statlig åtgärd, vilken således omfattas av tillämpningsområdet för artikel 56.1 EG.
35. Kommissionen har dessutom gjort gällande att artikel 295 EG inte kan motivera att staten tilldelas preferensaktier, eftersom domstolen redan vid ett flertal tillfällen har påpekat att medlemsstaterna inte har rätt att åberopa sina egendomsordningar till stöd för inskränkningar i de friheter som stadgas i EG‑fördraget, som följer av ett system med administrativt förhandstillstånd avseende privatiserade företag.(6) Enligt kommissionens mening utgör tilldelningen av särskilda rättigheter till portugisiska staten som medför möjlighet för denna att lägga in sitt veto vid antagandet av vissa beslut angående bolagets verksamhet ett system med administrativt förhandstillstånd.
36. Kommissionen har i sin replik även bestritt Republiken Portugals kvalificering av rätten att inneha aktier med särskilda rättigheter som en grundläggande rättighet. Den har gjort gällande att associeringsfriheten, rätten till privata ekonomiska initiativ och äganderätten visserligen utan tvivel utgör grundläggande rättigheter, men att detsamma inte gäller för rätten att inneha preferensaktier. Kommissionen har, vad gäller den påstådda överträdelsen av sådana rättigheter för det fall en offentlig myndighet skulle förbjudas att inneha sådana aktier, understrukit att utövandet av ovannämnda rättigheter, i enlighet med de relevanta bestämmelserna i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som undertecknades i Rom den 4 november 1950 (nedan kallad Europakonventionen) och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som proklamerades i Nice den 7 december 2000,(7) kan underställas restriktioner som överensstämmer med mål av allmänintresse.
37. Kommissionen har slutligen tillagt att de restriktioner som följer av de särskilda rättigheter som Republiken Portugal har i Portugal Telecom inte kan motiveras av de mål av allmänintresse som den sistnämnda har hänvisat till och att de, under alla omständigheter, inte är förenliga med proportionalitetsprincipen.
38. Enligt kommissionen kan inte behovet av att i varje ögonblick säkerställa statens tillgång till telekommunikationsnätet, vilket spelar en väsentlig roll bland annat i krissituationer och i samband med krig och terrorism, anses vara ett legitimt mål av allmänintresse, eftersom Republiken Portugal inte har visat att det föreligger ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot som påverkar ett grundläggande samhällsintresse, i den mening som avses i domstolens rättspraxis.(8)
39. Kommissionen har även avfärdat Republiken Portugals argument enligt vilket innehavet av särskilda rättigheter i Portugal Telecom, som har behållit sina kabel- och kopparnät samt alla grossist- och detaljhandelsverksamheter, är berättigat i med hänsyn till målet att säkerställa en viss grad av konkurrens på telekommunikationsmarknaden, i avsaknad av ett nationellt och gemenskapsrättslig regelverk om tilldelning av lämpliga behörigheter till den portugisiska konkurrensmyndigheten och till tillsynsmyndigheten inom en sektor.
40. Beträffande motiveringen att återupptagandet av en diskussion angående vilka behörigheter staten har i Portugal Telecom i den aktuella konjunkturen medför en påtaglig risk för snedvridningar av kapitalmarknaden, har kommissionen nöjt sig med att erinra om att det följer av fast rättspraxis att ekonomiska skäl inte kan motivera hinder som är förbjudna enligt fördraget.(9)
41. Under alla omständigheter har kommissionen tillagt att tilldelningen av särskilda rättigheter till portugisiska staten utgör en åtgärd som uppenbarligen överskrider vad som är nödvändigt för att nå de eftersträvade målen. Bland annat avser inte de särskilda rättigheterna specifika förvaltningsbeslut, utan grundläggande beslut angående bolagets verksamhet, även om utövandet av dem inte är underställt något villkor som förringar den statliga myndighetens behörighet, bortsett från den omständigheten att sådana rättigheter måste användas när detta krävs med hänsyn till nationella intressen.
42. Republiken Portugal har inledningsvis gjort gällande att rätten att inneha aktier med särskilda rättigheter utgör en grundläggande rättighet för aktieägarna och, som sådan, en allmän gemenskapsrättslig princip som gemenskapsdomstolarna ska upprätthålla, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 6 EU och artiklarna 12 och 14 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Att såsom kommissionen i förevarande fall anse att det är en rättsstridig omständighet att en offentlig enhet äger de ovannämnda aktierna innebär ett åsidosättande av vissa grundläggande rättigheter, nämligen äganderätten, associeringsfriheten och rätten till privata ekonomiska initiativ.
43. Vidare har Republiken Portugal bestritt att en restriktion föreligger och gjort gällande att tillkomsten av preferensaktier är ett direkt och omedelbart resultat av Portugal Telecoms egen vilja och således en normal tillämpning av bolagsrätten.
44. Den anser dessutom att tillkomsten av de aktuella preferensaktierna, även om det antas att den måste anses kunna tillskrivas staten, på intet sätt innebär någon överträdelse av artiklarna 56 EG och 43 EG på grund av den omständigheten att nämnda aktier inte har till syfte att påverka handeln eller hindra den fria rörligheten för kapital. Det rör sig enligt Republiken Portugal om en åtgärd som inte påverkar villkoren för förvärv av andelar, men villkoren för förvaltning av dessa. Denna åtgärd tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt, varför den underliggande logiken i domen i målet Keck och Mithouard ska tillämpas analogt.(10)
45. Under alla omständigheter anser Republiken Portugal, vilken har grundat sin argumentation på generaladvokaten Poires Maduros förslag till avgörande i målen Federconsumatori m.fl.,(11) att den enda omständigheten att den innehar särskilda rättigheter i Portugal Telecom inte har någon negativ påverkan på detta bolags värde och följaktligen inte gör det mindre attraktivt för andra medlemsstaters investerare att utöva den fria rörligheten för kapital, bland annat på grund av att portugisiska staten aldrig hittills har utnyttjat sin vetorätt.
46. Republiken Portugal anser slutligen att även om det antas att villkoren i Portugal Telecoms bolagsordning ska tillskrivas staten och att det föreligger en restriktion för de grundläggande friheterna för rörlighet för kapital och etablering är sådana hinder motiverade av tvingande hänsyn av allmänintresse.
47. För det första gör den omständigheten att Portugal Telecom är ägare till stora infrastrukturer för transport och sändning av telekommunikationer att det är nödvändigt för staten att inneha särskilda rättigheter, detta för att den sistnämnda ska kunna upprätthålla tillhandahållandet av telekommunikationstjänsterna vid kris, krig, terrorism, naturrisker och andra nya hot . Republiken Portugal har med hänsyn härtill bestritt kommissionens tolkning av domen av den 13 maj 2003 i målet kommissionen mot Spanien(12) och gjort gällande att domstolen inte syftade till att göra bevis för ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot, som påverkar ett grundläggande samhällsintresse, till ett villkor för medgivande av att det föreligger ett skäl avseende allmän säkerhet.
48. Vidare har Republiken Portugal som motivering åberopat nödvändigheten av att säkerställa tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster för telekommunikation. Dessa telekommunikationstjänster omfattar tjänster som måste vara tillgängliga och av viss kvalitet. De ska tillhandahållas alla slutanvändare inom landet till ett rimligt pris, oavsett på vilken plats dessa befinner sig. Eftersom den operatör som tillhandahåller denna tjänst är Portugal Telecom, motiverar den omständigheten att det föreligger en avsevärd risk för att samhällsomfattande tjänster för telekommunikation skulle äventyras om den lämnades till de privata aktieägarnas vilja att staten behåller en möjlighet att ingripa i det berörda bolaget genom innehavet av särskilda rättigheter.
49. Slutligen är enligt Republiken Portugal de särskilda rättigheter som tilldelats staten nödvändiga och proportionerliga med hänsyn till de mål som eftersträvas med dem. Enligt denna skiljer sig inte de särskilda rättigheter som den tilldelats från en ordning där invändningar kan resas i efterhand, det vill säga en behörighet att låta ett beslut av den ordinarie bolagsstämman förlora sin ändamålsenliga verkan i fall som angetts i förväg i Portugal Telecoms bolagsordning. Dessa rättigheter är för övrigt begränsade till särskilda situationer och definierade i förväg. Följaktligen rör det sig om en ordning som är jämförbar med den som var föremål för målet kommissionen mot Belgien,(13) en ordning som domstolen förklarade förenlig med fördraget.
2. Bedömning
a) Huruvida det föreligger restriktioner enligt artikel 56 EG
50. Domstolen är återigen konfronterad med frågan huruvida en rättsordning, enligt vilken en medlemsstat efter en privatiseringsprocess tilldelats aktier i ett bolag till vilka hör särskilda rättigheter (s.k. gyllene aktier), tillåter den att utöva ett betydande inflytande på det berörda företagets verksamhet.(14)
51. Domstolen har alltid bedömt sådana nationella rättsordningar mot bakgrund av den fria rörligheten för kapital. Åsidosättande av denna medför även en överträdelse av etableringsfriheten.
52. Inledningsvis bör det erinras om att enligt fast rättspraxis innebär artikel 56.1 EG ett generellt förbud mot alla restriktioner för kapitalrörelser mellan medlemsstater.(15)
53. Begreppet rörlighet för kapital definieras visserligen inte i fördraget, men bilaga I till rådets direktiv 88/361/EEG av den 24 juni 1988 för genomförandet av artikel 67 i fördraget (artikeln upphävd genom Amsterdamfördraget) (EGT L 178, s. 5; svensk specialutgåva, område 10, volym 1, s. 44) innehåller dock en vägledande förteckning över operationer som anses vara kapitalrörelser.(16) Investeringar i form av delägande i ett bolag som ger möjlighet att faktiskt ta del i ledningen och kontrollen av bolaget (direkta investeringar) samt förvärv av värdepapper på kapitalmarknaden med det enda syftet att genomföra en penningplacering, utan avsikt att inverka på ledningen eller kontrollen av företaget (så kallade portföljinvesteringar), utgör följaktligen exempel på kapitalrörelser, i den mening som avses i artikel 56.1 EG.(17)
54. Domstolen har i detta hänseende gjort gällande att nationell lagstiftning som kan hindra eller begränsa förvärv av aktier i de berörda bolagen och leda till att investerare från andra medlemsstater avstår från att göra placeringar i dessa bolag ska kvalificeras som ”restriktioner” i den mening som avses i artikel 56.1 EG.(18)
55. Republiken Portugal har inledningsvis bestritt att en restriktion för den fria rörligheten av kapital föreligger och gjort gällande att de aktuella aktierna tillkommit som ett direkt och omedelbart resultat av Portugal Telecoms egen vilja och således av en normal tillämpning av bo lagsrätten. Med andra ord ska den omständigheten att de aktuella preferensaktierna tillkommit inte tillskrivas Republiken Portugal och utgör således inte någon statlig åtgärd i den mening som avses i artikel 56 EG.
56. Jag finner inte detta argument övertygande.
57. Visserligen innebär varken ramlagen om privatiseringar eller de andra lagar som reglerar de olika faserna i privatiseringen av Portugal Telecom något krav om att staten ska tilldelas majoriteten av preferensaktierna i nämnda bolag. I lagdekret nr 44/95, genom vilket den första fasen av privatiseringen genomförs, föreskrivs endast att om det i bolagsavtalet anges att aktier med särskilda rättigheter får förekomma, ska majoriteten av dessa innehas av staten eller andra offentliga enheter. Det är i Portugal Telecoms bolagsordning som det uttryckligen fastställs att preferensaktier förekommer i nämnda bolags aktiekapital, i den mening som avses i artikel 24 i lagen om bolag som bedriver affärsverksamhet.
58. Det följer emellertid av fast rättspraxis att villkoren i Portugal Telecoms bolagsordning, enligt vilka majoriteten av preferensaktierna ska tilldelas staten, infördes omedelbart efter antagandet av lagdekret nr 44/95, den 4 april 1995, det vill säga vid en tidpunkt då staten utövade en majoritetskontroll över bolaget. Republiken Portugal bekräftade för övrigt vid förhandlingen att staten vid denna tidpunkt innehade 54,2 procent av aktiekapitalet i Portugal Telecom.
59. Härav följer att det visserligen är staten i egenskap av lagstiftare som har tillåtit att preferensaktier tillkommit i Portugal Telecom, men det är staten i egenskap av majoritetsaktieägare i detta bolag som i realiteten har infört dem genom att ändra Portugal Telecoms bolagsordning, i enlighet med den möjlighet som den hade enligt ramlagen om privatiseringar och lagdekret nr 44/95.(19)
60. Under dessa förutsättningar är det enligt min uppfattning omöjligt att hävda att den omständigheten att preferensaktierna tillkommit endast kan tillskrivas Portugal Telecoms egen vilja.
61. Att godta ett motsatt argument skulle medföra att medlemsstaterna gavs möjlighet att underlåta att tillämpa bestämmelserna i artikel 56 EG på den enda grunden att preferensaktierna inte tillkommit genom staten i egenskap av lagstiftare, utan genom staten i egenskap av aktieägare till följd av det godkännande som beviljats av staten i egenskap av lagstiftare! Det står klart att godkännandet av ett sådant resonemang i hög grad skulle äventyra den ändamålsenliga verkan av förbudet i artikel 56.1 EG.
62. Vad gäller de argument som Republiken Portugal har framfört och som avser att preferensaktierna tillkommit uteslutande som ett resultat av en normal tillämpning av bolagsrätten, vill jag påpeka att dessa aktier är avsedda att förbli i statens ägo, i enlighet med artikel 15.3 i ramlagen om privatiseringar, genom undantag till artikel 4 i lagen om bolag som bedriver affärsverksamhet, i vilken det nämligen föreskrivs att särskilda rättigheter i aktiebolag endast kan vara knutna till kategorier av aktier och överföras med dessa.(20)
63. Följaktligen rör det sig, som kommissionen med rätta har angett i sin replik, vilken inte har bestritts av Republiken Portugal på denna punkt, om ett bolagsavtal inspirerat av privaträttsliga avtalsformer, till vilka den nationella lagstiftningen knyter orimliga rättsliga verkningar, i synnerhet förbud att låta preferensaktierna övergå till fri omsättning.
64. Inte heller finner jag Republiken Portugals argument angående den påstådda relevansen av åtskillnaden mellan preferensaktier som tillkommit inom ramen för en normal tillämpning av nationell bolagsrätt och preferensaktier av offentligt ursprung övertygande.
65. Även om det antogs att dessa aktiers ursprung stod att finna i privaträtten, skulle deras tillkomst också kunna tillskrivas Republiken Portugal. Det råder enligt min uppfattning inga tvivel om att medlemsstaterna, i egenskap av parter som undertecknat fördraget, har en skyldighet att iaktta bestämmelserna avseende de grundläggande principerna om fri rörlighet oberoende av huruvida de agerar i egenskap av offentliga makter eller privaträttsliga enheter. Att hävda något annat skulle innebära att medlemsstaterna gavs möjlighet att kringgå nämnda bestämmelser, eftersom de i egenskap av lagstiftare utan svårighet skulle kunna ändra den nationella lagstiftningen genom att exempelvis ålägga de bolag i vilka de innehar andelar att i sina bolagsordningar inskriva villkor som ger staten vissa särskilda rättigheter.(21)
66. Härav följer att tillkomsten av de aktuella preferensaktierna utan minsta tvivel ska tillskrivas Republiken Portugal.
67. Vad gäller den restriktiva karaktär som präglar den portugisiska lagstiftningen, inbegripet hänvisningen i denna till Portugal Telecoms bolagsordning, är det viktigt att påpeka att de preferensaktier som staten tillerkänns enligt denna gör det möjligt för staten att utöva ett inflytande som vida överskrider det verkliga värdet av de aktier som den innehar. Med stöd av dessa aktier måste nämligen inte bara ett stort antal ledningsbeslut angående bolagets struktur och betydande aspekter av dess verksamhet i förväg godkännas av portugisiska staten, utan själva förvärvet av andelar i Portugal Telecoms aktiekapital är dessutom, som framgår av punkt 6 i detta förslag, i vissa fall underställt ett sådant samtycke i förväg. Kommissionen gjorde således en riktig bedömning när den påpekade att ett system med administrativt förhandsgodkännande för antagandet av vissa beslut angående förvaltning och förvärv av andelar i Portugal Telecom har införts genom den portugisiska lagstiftningen.
68. Oaktat den omständigheten att Republiken Portugal aldrig har använt de särskilda rättigheter som innehavet av majoriteten av preferensaktierna i Portugal Telecoms aktiekapital medför, kan den omständigheten att beslutsfattande av sådan vikt kan villkoras av ett statligt förhandsgodkännande endast få till följd att operatörer från andra medlemsstater avskräcks från att göra direkta investeringar i Portugal Telecom, eftersom de under sådana förutsättningar inte skulle kunna medverka i ledningen och kontrollen av detta bolag i proportion till sina aktier.(22)
69. Att staten tillerkänns särskilda rättigheter gör även portföljinvesteringar mindre attraktiva, eftersom varje privat aktieägare skulle kunna drabbas av att börsvärdet på hans aktier sjönk till följd av att staten utövade sin vetorätt mot ett beslut i Portugal Telecoms intresse.
70. Dessa påståenden kan enligt min mening inte vederläggas genom de övriga argument som Republiken Portugal har framfört.
71. För det första är invändningen att artikel 295 EG medför rätt för medlemsstaterna att inneha aktier av den typ som är aktuell i förevarande mål inte på något sätt övertygande.
72. Det räcker i detta hänseende att konstatera, liksom kommissionen med rätta har erinrat om,(23) att även om dessa farhågor under vissa omständigheter kan motivera att medlemsstaterna behåller ett visst inflytande över de ursprungligen offentliga och senare privatiserade bolagen, när dessa bolag agerar på områden av allmänt eller strategiskt intresse, ska detta inte överskattas. Dessa farhågor kan under alla omständigheter inte ge medlemsstaterna rätt att åberopa sina egendomsordningar, i den mening som avses i artikel 295 EG, vilka är ett resultat av en ordning med administrativa tillstånd avseende privatiserade bolag, till stöd för inskränkningar i de friheter som föreskrivs i fördraget . Det följer nämligen av fast rättspraxis att nämnda artikel inte innebär att medlemsstaternas egendomsordningar undantas från fördragets grundläggande bestämmelser.(24)
73. Vidare är inte Republiken Portugals argument, enligt vilket domstolen ska tillämpa den underliggande logiken i domen i det ovannämnda målet Keck och Mithouard på förevarande mål, mer övertygande.
74. Det ska i detta hänseende påpekas att denna logik, överförd på förevarande mål, enligt Republiken Portugals uppfattning skulle leda till slutsatsen att inget åsidosättande av den fria rörligheten för kapital är möjlig, med hänsyn till den omständigheten att det rör sig om icke‑diskriminerande villkor för förvaltning av dessa andelar och inte om villkor för förvärv av dessa andelar.
75. Detta argument saknar emellertid stöd i omständigheterna, eftersom det är ostridigt att en av de beslutstyper för vilka statligt godkännande i förväg krävs är förvärv
av ett antal vanliga aktier överstigande 10 procent av Portugal Telecoms aktieägares aktiekapital, aktieägare vilka bedriver verksamhet som konkurrerar med de verksamheter som bedrivs av de bolag som Portugal Telecom kontrollerar. Följaktligen försvinner inte det fördragsbrott som Republiken Portugal påstås ha gjort sig skyldig till helt.
76. Vidare anser jag under alla omständigheter att det inflytande som Republiken Portugal med stöd av preferensaktierna utövar på Portugal Telecoms ledningsbeslut, såsom de som är aktuella i förevarande mål, även kan vara av sådan karaktär att de avskräcker investerare som är etablerade i andra medlemsstater från att förvärva andelar i nämnda bolag. Det var för övrigt detta synsätt som domstolen antog när den inte godtog Konungariket Nederländernas argument i det ovannämnda målet kommissionen mot Nederländerna, ett argument enligt vilket det inte kunde föreligga något hinder för den fria rörligheten för kapital, eftersom de särskilda aktier som den nederländska staten innehade endast gav den inflytande över förvaltningsbeslut i de i det målet berörda post- och telekommunikationsföretagen.(25)
77. Slutligen är det beträffande frågan angående den av Republiken Portugal påstådda karaktären av grundläggande rättighet som skulle prägla innehavet av särskilda rättigheter viktigt att erinra om att de grundläggande rättigheterna utgör en integrerad del av de allmänna rättsprinciper vars efterlevnad domstolen ska säkerställa. Domstolen utgår i detta avseende från medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner och de folkrättsliga dokument angående skydd för de mänskliga rättigheterna som medlemsstaterna varit med om att utarbeta eller har tillträtt. I detta sammanhang är Europakonventionen av särskild betydelse.(26) Jag vill emellertid påpeka att Republiken Portugal inte vid något tillfälle under förevarande förfarande har hävdat att den påstådda rätten att inneha särskilda rättigheter i ett privatiserat bolag skulle följa av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner eller föreskrivas i så mycket som ett enda internationellt instrument på området skydd för mänskliga rättigheter.
78. Mot bakgrund av de ovannämnda synpunkterna anser jag att den omständigheten att staten tillerkänts majoriteten av de aktuella preferensaktierna i princip utgör en restriktion i den mening som avses i artikel 56.1 EG.
b) Huruvida restriktionen kan motiveras
79. Det följer av fast rättspraxis att den fria rörligheten för kapital kan begränsas genom nationella bestämmelser som är motiverade av sådana skäl som nämns i artikel 58 EG eller av tvingande skäl av allmänintresse, i den mån det inte finns några bestämmelser om gemenskapsharmonisering i vilka nödvändiga åtgärder för att säkerställa skyddet av dessa intressen föreskrivs.(27)
80. I avsaknad av gemenskapsharmonisering ankommer det på varje medlemsstat att besluta om vilken skyddsnivå som ska gälla för sådana berättigade intressen och hur denna nivå ska säkerställas, med iakttagande av fördraget och särskilt proportionalitetsprincipen, som förutsätter att de antagna åtgärderna är ägnade att säkerställa förverkligandet av det syfte som eftersträvas med dem och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte.(28)
81. Republiken Portugal anser att det i förevarande fall finns flera syften av allmänintresse som motiverar inskränkningarna i den fria rörligheten för kapital, nämligen hänsyn till allmän säkerhet, kravet på att säkerställa tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster för telekommunikation, behoven av att säkerställa en viss nivå av konkurrens på marknaden för telekommunikation och att undvika en eventuell snedvridning av kapitalmarknaden.
82. Vad gäller Republiken Portugals två sista motiveringsgrunder bör domstolen inte göra någon överdrivet långtgående undersökning av dem, eftersom de enligt min uppfattning inte ens utgör legitima syften av allmänintresse som kan motivera inskränkningar i den fria rörligheten för kapital.
83. För det första, när det gäller risken att framkalla en snedvridning av kapitalmarknaden, omfattas denna av ekonomiska skäl, vilka enligt domstolens fasta rättspraxis inte kan motivera inskränkningar som är förbjudna enligt fördraget.(29)
84. Vad gäller målet att säkerställa en viss konkurrensnivå på den portugisiska marknaden för telekommunikation, vilken enligt Republiken Portugal inte är fullständigt konkurrensutsatt, i syfte att låta Portugal Telecom behålla ägandet av kabel- och kopparnäten samt alla verksamheter avseende grossist- och detaljhandel, bör det påpekas att domstolen redan har slagit fast att intresset av att allmänt stärka en viss marknads konkurrensstruktur inte heller kan utgöra ett godtagbart skäl för att inskränka den fria rörligheten för kapital.(30)
85. Påståendet att det är nödvändigt att behålla preferensaktier med särskilda rättigheter i Portugal Telecom för att uppnå det ovannämnda målet kan inte godtas, eftersom det enligt min uppfattning skulle räcka att Republiken Portugal gav nödvändiga behörigheter åt de behöriga tillsynsmyndigheterna.(31) Republiken Portugal har i detta hänseende inte alls förklarat av vilka skäl en tilldelning av sådana behörigheter inte skulle vara möjlig.
86. Beträffande de två giltiga motiveringsgrunderna, kravet på skydd för den allmänna säkerheten respektive kravet på att säkerställa tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster för telekommunikation, är enligt min uppfattning tilldelning av preferensaktier till staten i Portugal Telecoms aktiekapital varken nödvändigt eller proportionerligt i förhållande till något av dessa syften.
87. Vad gäller den förstnämnda motiveringsgrunden är det visserligen ostridigt att Portugal Telecom är ägare till stora infrastrukturer för telekommunikationer som spelar en avgörande roll vid kris, krig eller naturkatastrof, men enligt domstolens fasta rättspraxis ska de krav som den allmänna säkerheten ställer, när det är fråga om undantag från principen om fri rörlighet för kapital, tolkas restriktivt och kan således endast åberopas då det föreligger ett verkligt och tillräckligt allvarligt hot som påverkar ett grundläggande samhällsintresse.(32) Den portugisiska regeringen har emellertid inte styrkt att förfarandet för administrativt förhandsgodkännande till följd av innehavet av preferensaktier i Portugal Telecoms aktiekapital enbart skulle aktiveras vid ett ”verkligt och tillräckligt allvarligt” hot som påverkar ett grundläggande samhällsintresse.
88. Det kan inte anses nödvändigt att Republiken Portugal innehar preferensaktier med särskilda rättigheter i Portugal Telecom för att uppfylla målet att säkerställa tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster för telekommunikation. Enligt min uppfattning kan de system för kompensation för kostnader som tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster för telekommunikation medför som införts i varje medlemsstat, i enlighet med gemenskapens sekundärrätt,(33) på ett tillräckligt effektiv sätt säkerställa tillhandahållandet av dessa samhällsomfattande tjänster som Portugal Telecom, i förevarande fall, ansvarar för. Inte heller kan Republiken Portugal med framgång och på ett logiskt sätt göra gällande att preferensaktierna har till syfte att hindra att sådana samhällsomfattande tjänster ligger uteslutande i händerna på privata aktieägare, då det var helt av egen vilja som denna medlemsstat beslutade att fullständigt privatisera Portugal Telecom.
89. Dessutom anser jag att det aktuella system som Republiken Portugal har infört uppenbarligen går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de påstått eftersträvade målen.
90. Republiken Portugal har påstått att dess särskilda rättigheter är analoga med Konungariket Belgiens särskilda rättigheter, som var föremål för domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Belgien och som domstolen ansåg var förenliga med artikel 56 EG. Detta påstående kan inte godtas.
91. I det sistnämnda målet medförde nämligen de preferensaktier som Konungariket Belgien hade i bolagen SNTC och Distrigaz en rätt att göra invändningar i efterhand med avseende på detaljerat uppräknade förvaltningsbeslut och endast när målen för den nationella politiken hotades. Vidare skulle utövandet av rätten att göra invändningar vara formellt motiverat och kunna bli föremål för en effektiv domstolsprövning.(34)
92. I förevarande mål rör det sig däremot, som jag redan har angett, om ett system med administrativt förhandsgodkännande. För övrigt avser inte detta förhandsgodkännande begränsade förvaltningsbeslut, utan en stor mångfald av olika grundläggande beslut i bolagets verksamhet, inbegripet förvärv, i vissa fall andelar över tröskeln 10 procent av Portugal Telecoms aktiekapital. På samma sätt är statens utövande av nämnda behörigheter i förevarande fall endast underställt villkoret att ”detta krävs med hänsyn till nationella intressen”.(35) Vidare ger, även om en talan vid domstol mot den vetorätt som staten skulle utöva är möjlig, de relevanta lagtexterna inte den nationella domstolen tillräckligt exakta kriterier för att den på ett effektivt sätt ska kunna kontrollera statens utövande av sin behörighet.
93.
Följaktligen anser jag att Republiken Portugal i förevarande mål inte med framgång kan hävda att domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Belgien ska tillämpas analogt.
94. Härav följer att Republiken Portugal inte har förebringat bevisning till stöd för att de mål som den har hänvisat till för att försöka motivera införandet av den i målet aktuella ordningen med administrativt förhandsgodkännande inte kunde uppnås genom åtgärder med mindre begränsande verkan, såsom bland annat en ordning där deklaration sker i efterhand.(36)
95. Mot bakgrund av det ovan anförda ska slutsatsen dras att den nationella lagstiftningen (inbegripet hänvisningen i denna till Portugal Telecoms bolagsordning), genom att bevilja Republiken Portugal preferensaktier med särskilda rättigheter i det privatiserade bolaget Portugal Telecom utgör en restriktion för kapitalrörelser i den mening som avses i artikel 56 EG.
c) Huruvida det föreligger restriktioner enligt artikel 43 EG
96. Kommissionen har gjort gällande att tilldelningen till portugisiska staten av nämnda aktier i Portugal Telecom även medför ett åsidosättande av artikel 43 EG.
97. Enligt domstolens fasta rättspraxis är, i den mån den aktuella rättsordningen utgör hinder för etableringsfriheten, sådana hinder en direkt följd av, och kan inte särskiljas från, hindren för den fria rörligheten för kapital.(37) Följaktligen är det inte nödvändigt att analysera den aktuella ordningen mot bakgrund av fördragets bestämmelser om etableringsfriheten.
VII – Förslag till avgörande
98. Mot denna bakgrund föreslår jag att domstolen
– fastställer att Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 56 EG, genom att upprätthålla särskilda rättigheter för staten och andra offentliga enheter i Portugal Telecom SGPS SA, vilka är knutna till preferensaktier, och
– förpliktar Republiken Portugal att ersätta rättegångskostnaderna.
(1) .
(2)
,	Lag nr 11/90 av den 5 april 1990.
(3)
,	Se, i detta hänseende, dom av den 6 november 2003 i mål C‑434/01, kommissionen mot Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (REG 2003, s. I‑13239), punkt 21.
(4)
,	Se dom av den 29 september 1998 i mål C‑191/95, kommissionen mot Tyskland (REG 1998, s. I‑5449), punkt 56, och av den 11 juli 2002 i mål C‑139/00, kommissionen mot Spanien (REG 2002, s. I‑6407), punkt 19.
(5)
,	Se, med hänsyn härtill, dom av den 27 november 2003 i mål C‑185/00, kommissionen mot Finland (REG 2003, s. I‑14189), punkt 87.
(6)
,	Kommissionen har bland annat hänvisat till dom av den 4 juni 2002 i mål C‑367/98, kommissionen mot Portugal (REG 2002, s. I‑4731), punkt 48, och i mål C‑483/99, kommissionen mot Frankrike (REG 2002, s. I‑4781), punkt 44, samt av den 13 maj 2003 i mål C‑463/00, kommissionen mot Spanien (REG 2003 s. I‑4581), punkterna 66 och 67.
(7)
,	EGT C 364, s. 1.
(8)
,	Se, bland annat, dom av den 13 maj 2003 i det ovannämnda målet kommissionen mot Spanien, punkt 72.
(9)
,	Se, bland annat, domen i målet kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkt 52.
(10)
,	Dom av den 24 november 2003 i de förenade målen C‑267/91 och C‑268/91, Keck och Mithouard (REG 2003, s. I‑6097; svensk specialutgåva, s. I‑431).
(11)
,	Punkt 25 i nämnda förslag till avgörande i de förenade målen C‑463/04 och C‑464/04, Federconsumatori m.fl., där domstolen meddelades dom den 6 december 2007 (REG 2007, s. I‑10419).
(12)
,	Domen i målet kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 6), punkterna 71–73.
(13)
,	Dom av den 4 juni 2002 i mål C‑503/99, kommissionen mot Belgien (REG 2002, s. I‑4809).
(14)
,	Det bör när det gäller Republiken Portugal påpekas att två andra mål om fördragsbrott pågår vid domstolen, nämligen målen C‑543/08, kommissionen mot Portugal, avseende särskilda aktier som staten innehar i bolaget Energias de Portugal, och C‑212/09, kommissionen mot Portugal, avseende särskilda aktier som staten innehar i GALP Energia SGPS SA.
(15)
,	Se bland annat domen av den 4 juni 2002 i målet kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 6), samt dom av den 13 maj 2003 i mål C‑98/01, kommissionen mot Storbritannien (REG 2003, s. I‑4641), punkterna 38 och 43, och av den 28 september 2006 i de förenade målen C‑282/04 och C‑283/04, kommissionen mot Nederländerna (REG 2006, s. I‑9141), punkt 18.
(16)
,	Se, bland annat, domen i målet kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkt 37, och dom av den 23 oktober 2007 i mål C‑112/05, kommissionen mot Tyskland (REG 2007, s. I‑8995), punkt 18.
(17)
,	Se dom av den 16 mars 1999 i mål C‑222/97, Trummer och Mayer (REG 1999, s. I‑1661), punkt 21, samt domarna i målen kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 6), punkterna 36 och 37, kommissionen mot Storbritannien (ovan fotnot 15), punkterna 39 och 40, och kommissionen mot Nederländerna (ovan fotnot 15), punkt 19.
(18)
,	Se domarna i målen kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 6), punkt 41, och kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 6), punkt 61, samt dom av den 2 juni 2005 i mål C‑174/04, kommissionen mot Italien (REG 2005, s. I‑4933), punkterna 30 och 31, och av den 14 februari 2008 i mål C‑274/06, kommissionen mot Spanien (REG 2008, s. I‑0000; summarisk publicering), punkt 20.
(19)
,	Den intressanta frågan huruvida ett åsidosättande av gemenskapsrättsliga skyldigheter hade kunnat konstateras utan antagandet av Portugal Telecoms bolagsordning utgör en helt teoretisk hypotes, eftersom nämnda bolags bolagsordning, i förevarande fall, ändrades omedelbart efter antagandet av lagdekret nr 44/95 i den riktning som den portugisiska lagstiftaren angett och då kommissionen vid förhandlingen bekräftat att det påstådda fördragsbrottet avsåg hela den relevanta portugisiska lagstiftningen, inbegripet hänvisningen i denna till Portugal Telecoms bolagsordning.
(20)
,	Det bör tilläggas att artikel 328.2 i lagen om bolag som driver affärsverksamhet tillåter undantagsklausuler som utesluter aktiernas överlåtbarhet, nämligen bolagets samtyckesklausuler, de som avser de övriga aktieägarnas preferensrättigheter och de som ställer vissa villkor för överlåtelse. Det följer av fast rättspraxis att undantaget enligt ramlagen om privatiseringar inte omfattas av någon av de tre ovannämnda kategorierna.
(21)
,	Se, för ett motsvarande synsätt, även punkterna 22 och 23 i generaladvokaten Poiares Maduros förslag till avgörande i målet kommissionen mot Nederländerna (ovan fotnot 15).
(22)
,	Se, för ett motsvarande synsätt, domen i målet kommissionen mot Nederländerna (ovan fotnot 15), punkt 27.
(23)
,	Se punkt 35 i detta förslag.
(24)
,	Se, för ett motsvarande synsätt, domen i målet kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkterna 47 och 48 och där angiven rättspraxis.
(25)
,	Se domen i målet (ovan fotnot 15), punkterna 16 och 24.
(26)
,	Se, för ett motsvarande synsätt, dom av den 27 juni 2006 i mål C‑540/03, Europaparlamentet mot rådet (REG 2006, s. I‑5769), punkt 35 och där angiven rättspraxis.
(27)
,	Se, för ett motsvarande synsätt, bland annat domarna i målen kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkt 49, och kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 18), punkt 35.
(28)
,	Se, med hänsyn härtill, dom av den 14 mars 2000 i mål C‑54/99, Église de Scientologie (REG 2000, s. I‑1335), punkt 18, samt domarna i målen kommissionen mot Belgien (ovan fotnot 13), punkt 45, kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkt 49, och kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 18), punkt 36.
(29)
,	Se bland annat domen i målet kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkt 52.
(30)
,	Se domarna i målen kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkt 52, kommissionen mot Italien (ovan fotnot 18), punkt 37, och kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 18), punkt 44.
(31)
,	Vidare nöjer jag mig med att, när det gäller Republiken Portugals invändning enligt vilken den interna rättsordningen enligt vilken de nationella bestämmelserna inte ger denna myndighet adekvat behörighet att uppnå nämnda syfte, citera väletablerad rättspraxis enligt vilken en medlemsstat inte kan åberopa bestämmelser, praxis eller situationer i sin nationella rättsordning för att motivera åsidosättande av skyldigheter som följer av gemenskapsrätten. Se bland annat dom av den 20 november 2008 i mål C‑94/08, kommissionen mot Spanien (REG 2008, s. I‑0000), punkt 21, och av den 4 juni 2009 i mål C‑568/07, kommissionen mot Grekland (REG 2009, s. I‑0000), punkt 50.
(32)
,	Se, bland annat, domarna i målen kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 6), punkt 72, och kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 18), punkt 39.
(33)
,	Se, med hänsyn härtill, kommissionens direktiv 96/19/EG av den 13 mars 1996 om ändring av direktiv 90/388/EEG med avseende på genomförandet av full konkurrens på marknaderna för teletjänster (EGT L 74, s. 13) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster) (EGT L 108, s. 51).
(34)
,	Domen i målet kommissionen mot Belgien (ovan fotnot 13), punkterna 49–52.
(35)
,	Se artikel 15.3 i ramlagen om privatiseringar.
(36)
,	Domstolen har slagit fast att en ordning där deklaration sker i efterhand i allmänhet är en åtgärd med mindre begränsande verkan på utövandet av den fria rörligheten för kapital om den är grundad på objektiva kriterier som inte är diskriminerande och de berörda företagen i förväg känner till dessa kriterier. Dessutom måste alla som berörs av en åtgärd med begränsande verkan av denna typ ha möjlighet att få åtgärden överprövad. Se domarna i målen kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 6), punkt 69, och kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 36), punkt 48.
(37)
,	Se, bland annat, domen i målet kommissionen mot Belgien (ovan fotnot 12), punkt 59, dom av den 23 maj 2000 i mål C‑58/99, kommissionen mot Italien (REG 2000, s. I‑3811), punkt 20, samt domarna i målen kommissionen mot Spanien (ovan fotnot 6), punkt 86, och kommissionen mot Nederländerna (ovan fotnot 15), punkt 43.