61998CC0002_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
A Johdanto
1 Esillä olevassa asiassa on kysymys Euroopan parlamentin (jäljempänä parlamentti) (entisen) virkamiehen tekemästä valituksesta (jäljempänä valittaja(1)) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 5.11.1997 antamasta tuomiosta,(2) jossa uusien tosiseikkojen puuttumisen vuoksi jätettiin tutkimatta valittajan tekemä purkamishakemus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vuonna 1991 antaman tuomion(3) ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi. Tässä viimeksi mainitussa tuomiossa oli hylätty valittajan nostama kanne, joka koski kurinpidollisista syistä tehtyä valittajan palkkaluokan alentamista palkkaluokasta A 3 palkkaluokkaan A 7.
B Pääasian tosiseikat
2 Näiden oikeudenkäyntimenettelyjen taustalla ovat de Comptea, joka on eläkkeellä oleva parlamentin entinen virkamies, vastaan aloitetut kurinpitomenettelyt. Nämä kurinpitomenettelyt oli pantu vireille - vuonna 1987 viimeisimmän menettelyn osalta, ja ne koskevat hänen toimintaansa parlamentin tilinpitäjänä. Häntä syytettiin erilaisista lainvastaisuuksista, joihin hän oli syyllistynyt tehtäviensä hoidossa.(4) Valittaja nosti vuonna 1988 kanteen, joka koski kurinpitomenettelyn seurauksena tehtyä parlamentin päätöstä valittajan palkkaluokan alentamisesta ja jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi lokakuussa 1991 antamallaan tuomiolla.(5)
3 Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi 2.6.1994 antamallaan tuomiolla(6) edellä mainittua tuomiota vastaan tehdyn valituksen. Yhteisöjen tuomioistuin totesi parlamentin valittajaa vastaan tekemien väitteiden osalta seuraavaa:
"Valituksen kohteena olevasta tuomiosta käy ilmi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut perustelluiksi nimittävän viranomaisen valittajaa vastaan tekemät seuraavat väitteet:
a) vastuu sijoitustilin avaamisesta 21.7.1980 Lontoon Midland Bankissä - - ja tallettamisesta tälle tilille 400 000 Englannin puntaa (GBP) 16 prosentin vuotuisella korolla, ilman etukäteistä hyväksyntää, sekä viemättä näitä tapahtumia ja korkoja vuosilta 1980 ja 1981 parlamentin kirjanpitoon;
b) ilman selkeää ja pätevää perustetta 4.9.1981 ja 11.11.1981 tehty, kahden Midland Bankin maksettavaksi asetetun sekin, jotka olivat arvoltaan 17 189,15 GBP ja 35 176,98 GBP, lunastaminen, jotka summat Bank Sogenal Luxemburg maksoi Belgian frangeina (BEF), Saksan markkoina (DEM) ja Ranskan frangeina (FRF); laiminlyönti viedä näitä toimia parlamentin kirjanpitoon varainhoitovuoden 1981 aikana; kirjaaminen kuusi kuukautta myöhässä (28.2.1982) 4 136 125 Belgian frangin suuruisena kokonaissummana, kun taas tililtä nosto oli tapahtunut eri valuutoissa;
c) sellaisen tilinpitäjälle asetetun velvoitteen laiminlyönti, joka koskee maksujen suorittamista vain säännönmukaisten tositteiden esittämistä vastaan ja parlamentin omaisuuden säilyttämistä (tositteiden puuttuminen parlamentin kassan 4 100 000 Belgian frangin suuruisen vajeen osalta)."
Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi uudelleen vuonna 1997 antamassaan tuomiossa,(7) tilinpitäjää ei syytetty varojen hukkaamisesta vaan pelkästään säännönmukaisten tositteiden puuttumisesta.
4 Yhteisöjen tuomioistuin lainasi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemiä johtopäätöksiä seuraavalla tavalla:(8)
"195 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, että asianosaisten tätä väitettä koskevat perustelut liittyvät olennaisesti kahteen kysymykseen, eli ensiksi onko selvitetty oikeudellisesti riittävällä tavalla, että 4 100 000 Belgian frangin vaje, joka on todettu parlamentin jäsenten kassassa ja jonka osalta ei ole esitetty tositteita, on viety kirjanpitoon toteamalla Belgian frangeina esitetyn, kahden Midland Bankin maksettavaksi asetetun sekin kokonaissumman lunastaminen.
196 Ensimmäisen kysymyksen osalta on syytä todeta, että nimittävä viranomainen perusteli kurinpitomenettelyn seurauksena tekemäänsä päätöstä seuraavalla tavalla. Tilin 'kassa BEF' loppusaldo varainhoitovuoden 1981 lopussa vastasi saldoa tiliotteessa 'kassa BEF' tilintarkastustuomioistuimen 18.3.1982 tekemän tarkastuksen hetkellä. Parlamentin kirjanpidosta kävi ilmi, että 28.2.1982 oli tehty 4 136 125 Belgian frangin suuruinen kirjaus, joka vastasi Midland Bankin maksettavaksi asetettujen kahden sekin kokonaissummaa. Tilintarkastustuomioistuin kiistää, että tämä kirjaus olisi tehty 28.2.1982, koska kyseinen kirjaus puuttui parlamentin jäsenten kassaan maaliskuussa 1982 kohdistetun tarkastuksen yhteydessä. Kyseisestä kirjauksesta kävi ilmi epätasapaino yhtäältä tilien 'tiliotteet - Midland Bank' ja 'kassa BEF' ja toisaalta sen kassakirjan välillä, joka on liitetty talletettuihin varoihin. Tämä epätasapaino muodosti samansuuruisen eli 4 136 125 Belgian frangin kassavajeen, jonka olemassaolon vahvistivat tilintarkastustuomioistuin ja parlamentin sisäinen tarkastus; se todettiin myös 11.7.1986 tehdyssä parlamentin päätöksessä, jossa varainhoitovuoden 1982 osalta myönnettiin vastuuvapaus. Parlamentin puhemiehelle 30.3.1982 osoittamassaan kirjeessä kantaja myönsi, ettei tileihin ole kirjattu kuluina 4 121 573 Belgian frangin suuruista summaa. Kantaja, jonka tilinpitäjänä olisi tullut näyttää toteen jokainen kassatapahtuma, ei esittänyt yhtään tositetta kassavajetta vastaavan summan maksamisesta eikä selventänyt tämän vajeen alkuperää.
- -
200 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätyy siihen, että nimittävä viranomainen on todennut riidanalaisessa päätöksessä, että parlamentin jäsenten kassassa olevan 4 100 000 Belgian frangin kassavajeen ilmeneminen ja Midland Bankin maksettavaksi asetettujen kahden sekin lunastaminen ovat yhteydessä toisiinsa, ja on todennut tästä, että kyseistä tilitapahtumaa koskevaa kirjausta ei tehty sunnuntaina 28.2.1982 vaan myöhemmin kuin 18.3.1982, jona ajankohtana tilintarkastustuomioistuin suoritti tarkastuksen. Nimittävä viranomainen katsoi näytetyksi toteen, että kahden sekin lunastamista koskevasta myöhästyneestä kirjauksesta kävi ilmi niitä vastaava 4 136 125 Belgian frangin vaje. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että tulkinta, jonka nimittävä viranomainen on tehnyt tietoonsa saamistaan tosiseikoista, saa tukea tilintarkastustuomioistuimen ja kurinpitolautakunnan peräkkäisistä lausunnoista; kyseiset elimet olivat tehneet yksityiskohtaisia selvityksiä ja tutkimuksia selvittääkseen kassavajeen perustana olevia olosuhteita.
201 Näissä olosuhteissa - - voidaan todeta, että on voitu perustellusti katsoa, että tositteiden puute liittyy kahden Midland Bankin maksettavaksi asetetun sekin lunastamiseen. Siten kantaja ei ole näyttänyt, että riidanalainen tuomio olisi puutteellisesti perusteltu tai että kyse olisi tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja koskevasta ilmeisestä virheestä tai harkintavallan väärinkäytöstä; nämä käsitteet muodostavat valitusinstanssin harjoittaman hallinnollisen päätöksen oikeudellisen valvonnan rajat."(9)
C Purkamishakemusta koskevat tosiseikat
5 Siten 28.6.1995, toisin sanoen yhteisöjen tuomioistuimen 2.6.1994 antaman tuomion jälkeen, jossa pysytettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen lokakuussa 1991 antama tuomio, parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan esittelijä, parlamentin jäsen Jean-Claude Pasty laati mietintöluonnoksen, jossa myönnettäisiin parlamentin varainhoitoa koskeva vastuuvapaus varainhoitovuoden 1993 osalta. Pasty toi luonnoksessaan esille parlamentin jäsenten kassaa koskevan asian. Syyskuussa 1995 pidetyssä kokouksessaan parlamentin talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi Pastyn mietintöluonnoksen ilman parlamentin jäsenten kassaa koskevaa asiaa, jonka esittelijä oli peruuttanut.
6 Laajassa yli 30 sivun mittaisessa (283 kohtaa sisältävässä) kirjeessä, joka oli osoitettu helmikuussa 1996 parlamentin henkilöstö-, talousarvio- ja varainhoitoasioista vastaavalle pääjohtajalle, Pasty otti yksityiskohtaisesti kantaa valittajaa vastaan tehtyihin väitteisiin. Pasty tuli tältä osin siihen lopputulokseen, etteivät nämä valittajaa vastaan tehdyt väitteet olleet perusteltuja, koska tilintarkastustuomioistuimen tekemät tarkastukset eivät olleet perusteellisia, koska ei ollut olemassa mitään tositteita esitetyn suuruisesta vajeesta ja koska tällainen vaje saattoi aivan hyvin johtua muista syistä.
7 Valittaja teki tämän kirjeen perusteella kesäkuussa 1996 purkamishakemuksen tuomion ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tämän purkamishakemuksen tutkimatta.(10) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että tällaista purkamishakemusta koskevat edellytykset - sellaisten tosiseikkojen olemassaolo, jotka ovat merkitykseltään ratkaisevia ja jotka eivät olleet tuomioistuimen tai uutta käsittelyä pyytäneen asianosaisen tiedossa tuomiota annettaessa - eivät täyttyneet. Niiden tosiseikkojen osalta, joihin hakemuksen tekijä vetosi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kysymyksessä olivat pelkästään väitteet, oletukset ja Pastyn henkilökohtaiset arvioinnit. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin perusteli purkamishakemuksen tutkimatta jättämistä myös sillä, että esitetyt seikat eivät olleet sellaisia, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi päätynyt asiassa eri ratkaisuun. Tuomioistuimen mukaan kysymyksessä olivat osittain myös kantajan tiedossa jo edeltävässä menettelyssä olleet seikat tai seikat, joiden tueksi se ei ollut esittänyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen mukaisesti näyttöä, tai seikat, joita se ei ole esittänyt riittävän selkeästi ja täsmällisesti, jotta vastaaja voisi valmistella puolustuksensa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antaa purkamishakemuksesta ratkaisun.(11)
8 Valittaja teki tästä tuomiosta 7.1.1998 valituksen ja vaati, että yhteisöjen tuomioistuin
- katsoo, että valitus voidaan ottaa tutkittavaksi ja että se on perusteltu;
- kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 5.11.1997 antaman tuomion;
- palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se hyväksyy purkamishakemuksen tuomion ottamisesta uudelleen käsiteltäväksi;
- velvoittaa parlamentin korvaaman oikeudenkäyntikulut esillä olevassa asiassa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltävänä olleessa asiassa.
9 Parlamentti vaati, että yhteisöjen tuomioistuin
- katsoo, että valitus on selvästi jätettävä tutkittavaksi ottamatta;
- toissijaisesti katsoo, että valitus on perusteeton;
- antaa ratkaisun oikeudenkäyntikuluista yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
D Asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö
10 Yhteisöjen tuomioistuimelle tehtyjä valituksia koskee EY:n perustamissopimuksen 168 a artiklan 1 kohta, jossa todetaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksiin voidaan vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin hakea muutosta. Euroopan yhteisön tuomioistuimen perussäännön (jäljempänä perussääntö) 51 artiklassa annetaan yksityiskohtaisempia säännöksiä seuraavasti:
"Muutosta yhteisön tuomioistuimelta voidaan hakea vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin. Muutoksenhaun perusteena voi olla vain yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen puuttuva toimivalta, asian käsittelyssä yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tapahtunut oikeudenkäyntivirhe, joka on hakijan etujen vastainen, tai yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tapahtunut yhteisön oikeuden rikkominen.
- - "
11 Purkamishakemukseen sovelletaan perussäännön 41 artiklaa, joka kuuluu III osastoon "Asian käsittely" ja jota saman perussäännön 46 artiklan 1 kohdan mukaan sovelletaan myös asian käsittelyyn ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Perussäännön 41 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Hakemus tuomion ottamiseksi uudelleen yhteisön tuomioistuimessa käsiteltäväksi voidaan tehdä vain, jos tietoon tulee merkitykseltään ratkaiseva tosiseikka, joka ei ole ollut yhteisön tuomioistuimen eikä uutta käsittelyä pyytävän asianosaisen tiedossa tuomiota annettaessa.
Uusi käsittely aloitetaan yhteisön tuomioistuimen päätöksellä, jossa nimenomaisesti todetaan, että on olemassa uusi tosiseikka sekä katsotaan, että tosiseikka ominaisuuksiltaan on sellainen, että se edellyttää uutta käsittelyä, ja hakemukseen voidaan tällä perusteella suostua.
- - "
12 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklan 1 kohdan perusteella purkamishakemuksessa on myös esitettävä
" - -
c) hakemuksen perusteena olevat tosiseikat;
d) mitä näyttöä esitetään niistä tosiseikoista, joiden vuoksi tuomion purkaminen perusteltua, ja siitä, että 125 artiklassa asetettua määräaikaa on noudatettu."
E Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
13 Valittaja tekee aluksi yleisiä huomautuksia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta ja arvioi tämän jälkeen kohta kohdalta riitauttamaansa tuomiota.
14 Valittaja kiinnittää erityisesti huomiota Pastyn kirjeeseen, johon hän pääasiallisesti perustaa purkamishakemuksensa. Hän korostaa kirjeen tekijän, joka on muun muassa parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan esittelijä, asiantuntemusta ja toimenkuvaa. Kysymyksessä on valittajan mukaan henkilö, jolla on ollut vapaa pääsy hallinnon kaikkiin kirjanpitoasiakirjoihin. Tarkan selvityksen perusteella kyseinen henkilö on päätynyt kirjeessään lopputulokseen, että de Comptea vastaan esitetyt syytökset ovat perusteettomia. Kirje on siten uusi, merkitykseltään ratkaiseva tosiseikka.
15 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi tullut antaa tälle asiakirjalle, jota valittajan mukaan ei ole millään tavoin kiistetty, sama todistusvoima purkamishakemusta koskevassa menettelyssä kuin mitä aikaisemmassa menettelyssä on annettu parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen virkamiesten lausunnoille, joihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustanut tuomionsa pitäen niitä kiistämättöminä todisteina. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei siten ole noudattanut velvollisuuttaan antaa valittajalle samat mahdollisuudet näytön esittämiseen kuin toiselle asianosaiselle.
16 Valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt (oikeudellisen) virheen ollessaan pitämättä Pastyn esiin tuomaa problematiikkaa uutena tosiseikkana, vaikka Pastyn parlamentin väitteiden riitauttamiseksi esittämät seikat ovat uusia. Valittaja lisää, että Pasty on esittänyt huomautuksensa kirjallisesti ja että niillä on sama arvo kuin virkamiesten antamilla lausunnoilla, joihin perustuvat ne syytökset, joihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nojautui lokakuussa 1991 antamassaan tuomiossa.
17 Pastyn kirjettä on tarkasteltava valittajan mukaan kokonaisuudessaan. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siis tehnyt virheen, kun se ei ole tutkinut kirjeen perustavanlaatuista päätelmää. Tämä on valittajan mukaan uusi tosiseikka, toisin sanoen häntä vastaan esitetyt syytteet ovat puutteellisesti perusteltuja.
18 Se, että näiden väitteiden pätevyyttä ei hyväksytä ollenkaan ennen niiden paikkansapitävyyden tarkistamista, vastaa valittajan mukaan samaa kuin jos kieltäydyttäisiin kuulemasta todistajaa, joka olisi valmis todistamaan rikoksesta tuomitun - valittaja puhuu murhasta - henkilön syyttömyyden puolesta.
19 Lopuksi valittaja viittaa useisiin yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamiin tuomioihin ja määräyksiin(12) ja korostaa, että "tosiseikan" käsitettä on tulkittava laajasti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella. Valittaja lisää, että yhteisöjen tuomioistuin näyttää sisällyttävän tähän käsitteeseen varsinaisten tosiseikkojen lisäksi näytön, jonka perusteella tällaisten tosiseikkojen olemassaolo tai niiden puuttuminen voidaan näyttää toteen.
20 Vastaaja tarkastelee ensiksi kysymystä sellaisen valituksen tutkittavaksi ottamisesta, joka on tehty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamasta tuomiosta, jolla jätettiin tutkimatta purkamishakemus tuomion ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi. Vastaaja katsoo, että tällainen valitus on hylättävä ilmeisen perusteettomana. Parlamentti esittää tältä osin kaksi perustetta.
21 Parlamentti viittaa ensiksi perustamissopimuksen 168 a artiklaan ja perussäännön 51 artiklaan, joiden mukaan valitus voidaan tehdä vain oikeuskysymyksiä koskevilta osin. Perussäännön 41 artiklassa purkamishakemuksen hyväksyminen riippuu (uuden) tosiseikan olemassaolosta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 127 artiklan 2 kohdan mukaan ottamatta kantaa pääasiaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ratkaisee, otetaanko hakemus tutkittavaksi; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vastaajan mukaan siten tutkinut vain tosiseikat ottamatta kantaa oikeuskysymyksiin.
22 Parlamentti viittaa lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan ainoastaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen tosiseikkojen toteamiseen ja niiden arviointiin. Siten valitus, jonka tarkoituksena on vain saattaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetyt tosiseikat uudelleen arvioiduiksi, on jätettävä tutkimatta. Tämän perusteella on jätettävä tutkimatta purkamishakemuksen tutkimatta jättämisestä annetusta tuomiosta tehty valitus, joka kohdistuu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemään, uusiksi väitettyjen tosiseikkojen arviointiin ja jonka tarkoituksena on ainoastaan saada purkamishakemus uudelleen arvioiduksi.
23 Esillä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut 5.11.1997 antamassaan tuomiossa, että purkamishakemuksen tarkoituksena oli todellisuudessa saada ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioimaan uudelleen jo tunnettuja tosiseikkoja ja siten tällä välin oikeusvoimaiseksi tulleen vuonna 1991 annetun tuomion asiasisältöä. Valituksessaan valittaja pyrkii siihen, että yhteisöjen tuomioistuin arvioi uudelleen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitettyjä tosiseikkoja. Koska valitus koskee siten tosiseikkoja eikä oikeuskysymyksiä, valitus on jätettävä tutkimatta.
24 Parlamentti korostaa toiseksi, että perussäännön 51 artiklassa määritellään valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan valituskirjelmässä on esitettävä oikeudelliset perusteet ja väitteet. Esillä olevassa asiassa ei kuitenkaan vedota minkään oikeussäännön rikkomiseen. Valitus ei sisällä parlamentin mukaan yhtään oikeudellista perustetta, vaan siinä ainoastaan kiistetään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemä purkamishakemuksen tosiseikkoja koskeva arviointi. Purkamishakemuksen tekijä on tosin arvioinut tuomiota mutta hän ei ole esittänyt tarkkoja oikeudellisia perusteluja valituksensa tueksi. Erityisesti valittaja ei vetoa mihinkään perussäännön 51 artiklassa mainituista perusteista eikä täsmennä, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi rikkonut oikeussääntöjä. Hakemuksen tekijä rajoittuu päinvastoin luettelemaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen väitetyt virheet, jotka johtuivat siitä, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ollut hyväksynyt Pastyn esittämiä väitteitä uusiksi tosiseikoiksi. Siten valituksen tarkoituksena on yksinomaan velvoittaa yhteisöjen tuomioistuin arvioimaan uudelleen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle esitetty kirje. Näillä perusteilla parlamentti katsoo, että valitus on selvästi jätettävä tutkittavaksi ottamatta.
25 Pastyn kirjeen osalta parlamentti muistuttaa tuomion oikeusvoimavaikutuksista. Mielipiteet, väitteet, arvioinnit, julistukset, tulkinnat jne., jotka koskevat ratkaistua ja oikeusvoimaista asiaa, eivät voi enää tulla huomioiduiksi. Pelkät väitteet, joita ei ole näytetty toteen, eivät muodosta uutta tosiseikkaa, joka voisi olla perustana purkamishakemusta koskevalle erityiselle menettelylle. Jos henkilökohtaisten mielipiteiden nojalla voitaisiin puuttua annettuihin tuomioihin, oikeusvarmuuden periaate muuttuisi merkityksettömäksi. Parlamentti viittaa tässä yhteydessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklan d alakohtaan, jonka mukaan purkamishakemuksessa on esitettävä, mitä näyttöä esitetään niistä tosiseikoista, joiden vuoksi tuomion purkaminen on perusteltua.
26 Valittajan sen väitteen osalta, ettei hän ole voinut vedota näyttöönsä samalla tavalla kuin vastapuoli, parlamentti toteaa, että purkamishakemuksen tekijällä on ollut mahdollisuus tutustua kaikkiin asiakirjoihin ja että hänellä on ollut käytettävissään kaikki keinot puolustautuakseen.
27 Parlamentti korostaa lopuksi, että Pastyn mietinnön parlamentin jäsenten kassaa koskeva osa ei ole virallinen asiakirja, koska esittelijä oli peruuttanut sen eikä siitä siten ollut äänestetty, joten siihen ei ole tarpeellista ottaa kantaa. Pastyn myöhemmin pääjohtajalle osoittamasta kirjeestä käy ainoastaan ilmi sen tekijän henkilökohtainen mielipide, minkä myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut. Siten parlamentilla ei ole syytä ottaa kantaa tältä osin.
F Kannanotto
Valituksen tutkittavaksi ottaminen
28 Tutkittavaksi ottamisen osalta ei voida etukäteen sulkea pois sitä, että yhteisöjen tuomioistuin saattaa joutua ratkaisemaan myös oikeuskysymyksiä sellaisen valituksen yhteydessä, joka koskee uusien tosiseikkojen puuttumisen vuoksi tehtyä päätöstä purkamishakemuksen tutkimatta jättämisestä. Tässä ei ole kysymys ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen hylkäämää tosiseikkaa koskevasta arvioinnista sellaisenaan, johon vain ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen,(13) vaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemästä perussäännön 41 artiklan soveltamisesta ja tulkinnasta. Kysymyksessä on siten sen selvittäminen, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkinnut oikein perussäännön 41 artiklaa, ovatko valittajan esittämät seikat uusia tosiseikkoja, olivatko nämä seikat tuntemattomia ja olivatko ne merkitykseltään ratkaisevia.
29 Jos valittaja on katsonut, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt virheen tulkitessaan sen arvioitavaksi saatettuja käsitteitä, tarkastelu ulottuu myös oikeuskysymyksiin. Kysymyksessä ei ole esimerkiksi vain sen selvittäminen, onko perusteltua, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole pitänyt uudeksi väitettyä tosiseikkaa uutena, vaan tarvittaessa on selvitettävä, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkinnut liian suppeasti perussäännön 41 artiklan mukaisen "uuden tosiseikan" käsitettä. Tällöin kyseessä on oikeuskysymyksen arviointi. Yhteisöjen tuomioistuimen suorittama arviointi voi olla myös tarpeen "ratkaisevan" käsitteen tulkinnan osalta, esimerkiksi jos väitetään, että säännöstä on sovellettu virheellisesti. Näillä perusteilla ei voida katsoa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiosta, jossa purkamishakemus on jätetty tutkimatta uusien tosiseikkojen puuttumisen vuoksi, tehty valitus olisi periaatteellisesti jätettävä tutkimatta.
30 Esillä olevassa asiassa valittaja ei riitauta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemää tosiseikkojen arviointia, jonka mukaan esitetyt seikat eivät ole sinällään "uusia" tosiseikkoja. Valittaja katsoo kuitenkin, että Pastyn kirjettä on arvioitava kokonaisuudessaan - mukaan luettuna parlamentin näkökannan vastainen lopputulos - perussäännön 41 artiklassa tarkoitettuna uutena tosiseikkana. Perustellakseen väitteensä valittaja viittaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, josta valittaja päättelee, että perussäännön 41 artiklan mukaisella "uuden tosiseikan" käsitteellä ei tarkoiteta pelkästään uutta tosiseikkaa sellaisenaan vaan myös sitä koskevaa näyttöä. Kaikesta edeltävästä päätellen ja valittajan sen väitteen perusteella, että oikeuskäytännön perusteella on välttämätöntä tulkita laajasti "tosiseikan" käsitettä, on katsottava, että valitus koskee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemää perussäännön 41 artiklan tulkintaa eikä pelkästään sen tekemää tosiseikkojen arviointia. Sen selvittämiseksi, onko asia näin kaikkien niiden kohtien osalta, jotka valittaja on esittänyt arvioidessaan yksityiskohtaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiota, jokaista väitettä tarkastellaan jäljempänä erikseen. On kuitenkin katsottava, että valitusta ei ole jätettävä tässä vaiheessa tutkittavaksi ottamatta ilmeisen perusteettomana; se on päinvastoin otettava tutkittavaksi.
Valituksen perusteltavuus
31 Kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy ilmi, tuomion purkamishakemus tuomion ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi ei ole muutoksenhakukeino, vaan erityinen muutoksenhakukeino, "joka mahdollistaa lopulliseen tuomioon liittyvän oikeusvoimavaikutuksen kyseenalaistamisen niiden tosiseikkoja koskevien toteamusten perusteella, joiden nojalla tuomioistuin on tehnyt päätöksensä. Purkamishakemus edellyttää sellaisten tuomion antamista edeltävien tosiseikkojen ilmaantumista, joista tuomion antaneella tuomioistuimella tai purkamishakemuksen tehneellä osapuolella ei ollut tähän mennessä tietoa ja jotka, jos tuomioistuin olisi voinut ottaa ne huomioon, olisivat mahdollisesti vaikuttaneet siihen, että tuomioistuin olisi tehnyt erilaisen ratkaisun kuin sen, minkä se on riita-asiassa tehnyt."(14)
32 Vaikka valittaja korostaa asiakirjan erityispiirteitä, toisin sanoen sen tekijän erityistä asemaa ja toimenkuvaa sekä tehtyä yksityiskohtaista arviointia ja sen lopputulosta, tämä ei ole riittävä peruste esillä olevassa asiassa annetun tuomion oikeusvoimavaikutuksen kumoamiseksi. Se seikka, että kirjeen sisältöä ei ole kiistetty tähän mennessä, ei myöskään ole riittävä peruste.
33 Valittaja itse täsmentää, että kirjeessä käsitellyt seikat eivät ole sinällään uusia. Kun hän nojautuu seikkoihin, jotka hän oli esittänyt parlamentin johtopäätösten kumoamiseksi ja syytöksien perusteettomuuden näyttämiseksi, kyse on pelkistä olettamuksista, kuten hän itsekin myöntää. Tämä ei kuitenkaan riitä annetun tuomion oikeusvoimavaikutuksen kumoamiseksi. Näiden väitteiden tueksi on esitettävä enemmän näyttöä.
34 Tästä syystä valittaja ei voi myöskään tyytyä pelkästään väittämään, että muut intressitahot eli parlamentti ja tilintarkastustuomioistuin olisivat myös esittäneet pelkkiä väitteitä ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi tehnyt ratkaisunsa tältä pohjalta. Tuomiota ei ole annettu pelkästään parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen väitteiden pohjalta. Myös valittaja saattoi ottaa oikeudenkäynnin aikana kantaa sitä vastaan esitettyihin syytöksiin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan riidanalaista tuomiota ei rasita perustelujen puute eikä siihen liity ilmeistä tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja koskevaa virhettä tai harkintavallan väärinkäyttöä, jotka ovat käsitteitä, jotka asettavat valitusinstanssin tekemän hallinnollisen päätöksen oikeudellisen valvonnan rajat.(15)
35 Siten purkamishakemuksen luonteen vuoksi pelkkä väite ei voi periaatteessa olla perussäännön 41 artiklassa tarkoitettu uusi tosiseikka. Tämä periaate käy ilmi myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklan 1 kohdan d alakohdasta, jonka mukaan purkamishakemuksessa on esitettävä, mitä näyttöä esitetään niistä tosiseikoista, joiden vuoksi purkaminen olisi perusteltua.
36 Valittajan edellä esittämää oikeuskäytäntöä arvioimalla ei myöskään päädytä toisenlaiseen lopputulokseen. Ei ole ilmeistä, että näyttöä pidettäisiin sellaisenaan uutena tosiseikkana, mutta tämä seikka ei ole myöskään ratkaiseva esillä olevassa asiassa. Tosiasia on kuitenkin se, että edellä mainituissa tuomioissa väitettyjen uusien tosiseikkojen tueksi oli aina myös esitetty näyttöä, tai ne itse olivat asiakirjoja.(16) Lisäksi tietyn tehtävän luokittelu kävi ilmi avointa toimea koskevasta ilmoituksesta, johon sisältyi pääsihteerin vastaava päätös.(17) Tiettyä komission käytäntöä selvitettiin sen asiamiesten suullisessa käsittelyssä antamilla lausunnoilla, joista puolestaan on todisteena niistä tehty nauhoitus.(18) Tekstiin tehdyt ilmeiset muutokset osoitettiin esittämällä kyseinen teksti.(19) Siten voidaan katsoa - riippumatta siitä kysymyksestä, oliko uusia tosiseikkoja arvioitu uusina vai vain näitä tosiseikkoja koskevana näyttönä - että väitettyjen uusien tosiseikkojen näyttämiseksi toteen on aina esitetty tai muuten näytetty toteen viralliset asiakirjat tai lausunnot.
37 Tältä osin yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että tuomio, joka sisältää toisessa oikeudenkäyntimenettelyssä aikaisemmin annetun tuomion antamishetkellä tuntemattomien uusien tosiseikkojen oikeudellista arviointia, "ei voi itse missään tapauksessa olla uusi tosiseikka".(20) Aikaisempaa tuomiota koskevan purkamishakemuksen määräajan laskemisessa yhteisöjen tuomioistuin on lähtenyt siitä päivästä, jolloin se itse sai tiedon tosiseikasta (kysymyksessä oli muun muassa sairauskertomus), eikä myöhemmin annetusta tuomiosta. Yhteisöjen tuomioistuin ei ole myöskään pitänyt uutena tosiseikkana tuomioon sisältyviä lausuntoja koskevaa oikeudellista arviointia.(21)
38 Esillä olevassa asiassa ei ole esitetty mitään virallista asiakirjaa vaan ainoastaan yksityinen kirje, josta käy ilmi Pastyn henkilökohtainen mielipide. Hänen tosiasioita koskevaa arviointiaan ei voida verrata viralliseen asiantuntijakertomukseen. Kuten aiemmin todettiin, yhteisöjen tuomioistuimen tekemää tosiasioiden oikeudellista arviointia ei ole pidetty uutena tosiseikkana; tästä syystä Pastyn tekemää henkilökohtaista arviointia, jota hän ei ole tehnyt esittelijän ominaisuudessa vaan yksityishenkilönä, ei voida mitenkään pitää uutena tosiseikkana.
39 On vielä lisättävä, että tämän kirjeen esittämistä ei voi verrata todistajan kuulemiseen rikosoikeudenkäynnissä. Todistaja on itse näyttö uusista tosiseikoista, esimerkiksi syytetyn alibista. Kuitenkaan mistään uudesta tosiseikasta ei ole esitetty näyttöä esillä olevassa asiassa, vaan jo tunnetut tosiseikat ovat uudenlaisen arvioinnin kohteena. Ainoastaan tämän seikan perusteella ja kaiken näytön puuttuessa aikaisempaa tuomiota ei voida purkaa sen uudelleen käsittelemiseksi.
40 Siten on todettava, että kirje, josta käy ilmi Pastyn henkilökohtainen tosiseikkoja koskeva arviointi, ei voi sellaisenaan olla uusi tosiseikka, jonka perusteella aikaisempi tuomio voitaisiin purkaa sen ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi. Asia voisi olla eri tavalla, jos kirjeeseen sisältyvien väitteiden tueksi olisi myös esitetty näyttöä. Tätä kohtaa tutkitaan, kun tarkastellaan valittajan tekemää, 5.11.1997 annetun tuomion arviota.
G Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antaman tuomion arviointi
Valittajan arvioinnin 1 kohta
Tosiseikat ja asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
41 Tiettyjen marraskuussa 1997 annetun tuomion osien perusteella valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli väärässä, kun se ei pitänyt valittajan esittämiä väitteitä uusina tosiseikkoina. Valittaja vetoaa tältä osin ensiksi väitteeseen, jonka mukaan hänelle ei ole annettu mitään mahdollisuutta saattaa tilejä kuntoon. Asianosaisena hänen olisi tullut välttämättä voida suorittaa valvontaa ja tarkastuksia. Valittaja pitää uutena tosiseikkana sitä, että kaikki tämän osoittavat seikat - sellaisina kuin ne ilmenivät Pastyn kirjeestä - puuttuvat. Valittaja väittää lisäksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt virheen katsoessaan, että Pastyn parlamenttia vastaan kirjeessään esittämät väitteet olivat pelkkiä olettamuksia. Näistä väitteistä käy ilmi, että parlamentti oli antanut valittajalle mahdollisuuden tutustua kirjanpitoon vasta tietyn ajan kuluttua, minkä ansiosta parlamentti saattoi ensin hankkia uusia asiakirjoja tai luetteloita, jotka liittyivät entisen tehtävistään vapaututetun tilinpitäjän hoitamaan hallintoon. Valittajan mukaan tässä on kysymyksessä merkitykseltään ratkaiseva tosiseikka.
Kannanotto
Kun valittaja väittää, että Pastyn kirjeessä myönnettiin ensimmäisen kerran kirjallisesti, ettei valittaja voinut saattaa tilejä kuntoon, tässä ei ole kysymys uudesta tosiseikasta. Edes tilanne itsessään ei ole uusi. Valittaja ei ollut ainoa, joka tiesi siirtonsa voimaantuloajankohdan ja sen, että tämän jälkeen hän ei voinut suorittaa mitään valvontaa tai tarkastuksia; tämä oli myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tiedossa. Kuitenkaan myöskään tämä tosiseikka ei ole ratkaiseva. Se, että tämä seikka mainitaan Pastyn henkilökohtaisessa kirjeessä, ei tee siitä uutta tosiseikkaa, jonka perusteella tuomio voitaisiin ottaa uudelleen käsiteltäväksi.
42 Mitä tulee väitteisiin, joiden mukaan hallinto olisi valmistellut uusia asiakirjoja, niiden tueksi ei ole esitetty näyttöä, eivätkä ne siten riitä tuomion purkamiseen sen ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi.
Valittajan arvioinnin 2 kohta
Tosiseikat ja asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
43 Arvioinnin toisen kohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa ei hyväksytty valittajan esittämää perustelua siitä, että Midland Bankissa oleva tili oli toimivaltaisten viranomaisten tiedossa. Valittaja perustaa tämän väitteensä Pastyn kirjeeseen, josta käy ilmi, että parlamentin rahoitusjohtaja oli allekirjoittanut helmikuussa 1982
19 000 Englannin punnan suuruisen riidanalaista tiliä koskevan rahamääräyksen (ordonnance de recette).
44 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kuitenkin todennut, että kysymyksessä olevasta rahamääräyksestä käy vain ilmi, että sen laatinut henkilö oli päivännyt sen toukokuulle 1982 ja että rahoitusjohtaja oli myös allekirjoittanut sen toukokuussa, toisin sanoen vasta sen jälkeen, kun Midland Bank oli ilmoittanut parlamentille tilin olemassaolosta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätteli tästä, että väitetty uusi tosiseikka ei ollut missään tapauksessa sellainen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi sen vuoksi päätynyt eri ratkaisuun kuin mihin se oli päätynyt lokakuussa 1991 antamassaan tuomiossa.
45 Valittaja katsoo valituksessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt virheen, koska se ei ole ymmärtänyt, että rahamääräys koski Midland Bankin korkoja 24.2.1982, toisin sanoen huhtikuuta 1982 edeltävää ajankohtaa ja siten ajankohtaa ennen kuin Midland Bank ilmoitti vastaavan tilin olemassaolosta. Lisäksi Pastyn kirjeen 34 kohdassa täsmennetään, että tilin avaamiseen liittyvät asiakirjat ovat arkistossa, eikä siten ollut mahdollista väittää, että kysymyksessä olisi ollut salainen tai laiton tili.
Kannanotto
46 Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi vuonna 1997 antamassaan tuomiossa,(22) että rahamääräys on allekirjoitettu toukokuussa 1982, kysymyksessä oli tosiseikkaa koskeva toteamus, eikä sitä ole tutkittava uudelleen. Valittajan väite rahamääräyksen liittymisestä helmikuun 1982 korkoihin ei tarkoita sitä, että rahamääräyksen toukokuussa 1982 allekirjoittanut rahoitusjohtaja olisi ollut tietoinen tilin olemassaolosta ennen tätä ajankohtaa. Kuten myös parlamentti on todennut, tämän seikan avulla ei voida näyttää toteen siten, että tilin olemassaolo oli välttämättä tiedossa.
Valittajan arvioinnin 3 kohta
Tosiseikat ja asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
47 Valittaja katsoo lisäksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon Pastyn väitettä siitä, ettei hän löytänyt mitään kirjanpitotositetta, joka vahvistaisi 14 552 Belgian frangin kassavajeen - kuten tilintarkastustuomioistuin on esittänyt - vaan ainoastaan tositteen, josta käy ilmi 11 772 Belgian frangin kassavaje. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että kantaja, toisin sanoen valittaja esillä olevassa asiassa, ei ollut esittänyt tätä asiakirjaa kanteensa tueksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tekee virheen siinä, ettei se ole soveltanut samoja asiakirjojen esittämistä koskevia vaatimuksia tilintarkastustuomioistuimeen, joka on todennut 14 552 Belgian frangin kassavajeen olemassaolon, josta summasta Pastyn mukaan ei ole mitään tositetta. Valittajan mukaan myös tässä on kysymys erittäin tärkeästä uudesta tosiseikasta esillä olevassa asiassa.
48 Parlamentti katsoo tältä osin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamus siitä, ettei kysymyksessä ole uusi tosiseikka, ei johdu pelkästään näytön puuttumisesta vaan myös siitä, että purkamishakemuksen tekijä oli esittänyt väitettyä 11 772 Belgian frangin kassavajetta koskevan väitteen jo kurinpidollista päätöstä edeltäneessä menettelyssä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut lisäksi, että kantajalla oli jo ollut tilaisuus tänä ajankohtana riitauttaa tilintarkastustuomioistuimen toimittamat tiedot.
Kannanotto
49 Parlamentin perustelut on hyväksyttävä. Tuomion purkaminen sen uudelleen käsittelemiseksi ei ollut perusteltua pelkästään näytön puuttumisen vuoksi vaan myös sen vuoksi, ettei kysymyksessä ole uusi tosiseikka.(23) Kassavajeen todellisen määrän osalta on todettava, että on kyseenalaista, että tällä voisi olla ratkaisevaa merkitystä.
Valittajan arvioinnin 4 kohta
Tosiseikat ja asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
50 Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei olisi pitänyt ottaa huomioon pelkästään kahden sekin lunastamista, vaan sen olisi pitänyt huomioida myös uutena tosiseikkana se, että tämä lunastaminen tapahtui Pastyn mukaan säännönmukaisella tavalla. Tästä selvityksenä valittaja vetoaa uudelleen rikosoikeudenkäynnin todistajaa koskevaan esimerkkiinsä.
51 Parlamentin mukaan valittaja jättää huomioimatta sen seikan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole voinut varmistaa Pastyn väitteen olennaista osaa, koska kysymyksessä olivat pelkät väitteet, joiden tueksi ei ole esitetty mitään näyttöä. Lisäksi parlamentti muistuttaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin esittää yksityiskohtaisesti ne perusteet, joiden vuoksi nämä väitteet eivät ole uusia tosiseikkoja.
Kannanotto
52 Valittajan väite, jonka mukaan kaksi sekkiä oli lunastettu säännönmukaisesti, ei ole sellaisenaan näytön puuttuessa riittävä peruste tuomion purkamiseksi sen ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi. Jos tarkastellaan Pastyn kirjeeseen sisältyviä tietoja, joihin valittaja on vedonnut, niistä käy ilmi toteamuksia, joiden mukaan olisi olemassa todisteita, joista käy ilmi, että valittaja olisi tallettanut sekkejä vastaavan summan parlamentin kassaan.(24) Valittaja vetoaa näihin Pastyn toteamuksiin esittämättä vastaavia, kirjeessä mainittuja todisteita. Sama koskee myös kysymystä siitä ajankohdasta, jolloin valittaja oli ottanut sekkien lunastamisen kirjanpitoon. Pasty toteaa kirjeessään, että tämä kirjaaminen on tosiasiallisesti tapahtunut helmikuussa. Tästä seuraa, että tilintarkastustuomioistuimen tekemät tarkastukset, joissa ei ole todettu tällaista kirjanpitomerkintää, eivät ole olleet täydellisiä eivätkä tarkkoja. Pasty viittaa tältä osin yksityisen yhtiön tekemään tarkastukseen. Tarkastuksessa tämä olisi todennut kahta sekkiä vastaavan summan kirjaamisen.(25) Pasty esittää kuitenkin vain hyvin epäselviä selvityksiä tarkastuskertomuksen antamisajankohdasta eikä täsmennä ajanjaksoa, jonka osalta tarkastus on tehty. Kirje sisältää siis ainoastaan pelkkiä väitteitä. Koska valittaja viittaa vain tähän kirjeeseen esittämättä muita asiakirjoja, ei ole perusteita purkaa tuomiota sen ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi. Kuten myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, kirjaaminen itsessään - toisin sanoen ilman tarkkaa päiväystä - ei ole uusi tosiseikka, koska siihen on jo vedottu oikeudenkäynnin aikana.(26) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisua ei voida siten moittia myöskään tältä osin.
Valittajan arvioinnin 5 kohta
Tosiseikat ja asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
53 Valittaja esittää tältä osin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole arvioinut valittajan vuonna 1991 annettua tuomiota(27) koskevia väitteitä samalla tavalla kuin parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen virkamiesten aikaisemmin tekemiä väitteitä, kun se on katsonut, ettei väitettyjä uusia tosiseikkoja ole esitetty selkeästi ja täsmällisesti. Valittajan mukaan hänen Pastyn kirjeen perusteella tekemänsä väitteet ovat selkeitä ja täsmällisiä, eikä niitä tämän lisäksi ole riitautettu - toisin kuin parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen pelkkiä väitteitä. Valittaja korostaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustanut tuomionsa tällaisiin viimeksi mainittuihin väitteisiin ja hylännyt valittajan väitteet, koska ne eivät olleet riittävän selkeitä ja täsmällisiä.
Kannanotto
54 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vuonna 1997 antaman tuomion(28) perusteluihin ei voida katsoa sisältyvän oikeudellisia virheitä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että valittaja ei ole noudattanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaista velvoitetta, koska se ei ole esittänyt tosiseikkoja, joihin se perustaa purkamishakemuksensa tuomion ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi. Viitaten oikeuskäytäntöön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tämän jälkeen täsmentänyt, että väitettyjen uusien tosiseikkojen esittämisen on oltava riittävän selkeää ja täsmällistä, jotta (myös) vastapuoli voi valmistella puolustuksensa ja jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi antaa purkamishakemuksesta ratkaisunsa.(29)
55 Vaikka Pasty on tehnyt muita päätelmiä olemassaolevista tosiseikoista, tämä ei riitä muodostamaan uutta tosiseikkaa - kuten edellä on todettu. Tämän vuoksi valittajan on esitettävä täsmällisempiä tosiseikkoja siitä, mihin hän perustaa uusien tosiseikkojen olemassaolon ja siitä, kuinka hän näyttää ne toteen. Valittaja ei ole tehnyt näin.
56 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös osoittanut tämän. Se ei siten hylkää valittajan perusteluja pelkästään siitä syystä, että ne eivät ole riittävän täsmällisiä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa lisäksi, että Pastyn kirjeen kohdat, joihin valittaja on vedonnut, sisältävät vain henkilökohtaisen mielipiteen näistä tosiseikoista. Tätä ei voida myöskään riitauttaa.
57 Pastyn kirjeen 170-180 kohdassa, joihin valittaja on vedonnut, todetaan uudelleen, että tilintarkastustuomioistuin on nojautunut vääriin tietoihin. Koska valittaja ei kuitenkaan esitä näiden väitteiden tueksi muita seikkoja, myös nämä väitteet ovat pelkkiä toteamuksia.
58 Pasty toteaa kirjeessään lisäksi, että kirjanpidolliselta kannalta mistään ei käy ilmi, että kyseiset kaksi sekkiä olisivat syy kirjanpidossa olevaan vajeeseen, koska on olemassa myös muita tilanteita, joista tällainen kirjapidossa oleva vaje voi aiheutua.
59 Jos tässä olisi kysymys vielä tarkastelemattomista olettamuksista, tässä voisi olla kysymys uudesta tosiseikasta. Näin ei ole kuitenkaan asia. Jo 17.10.1991 annetussa tuomiossa todettiin kurinpitolautakunnan katsoneen, että ratkaisua tehdessään sillä oli arvioitavanaan kaksi vastakkaista väitettä, joista toisessa suljettiin pois kirjanpidossa todetun vajeen ja kahden sekin lunastamisen välisen yhteyden olemassaolo.(30) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi lisäksi seuraavaa: näissä olosuhteissa ja tilintarkastustuomioistuimen asiamiehen kurinpitolautakunnalle esittämän sellaisen lausunnon huomioiden, jonka mukaan edes täsmällisestä vastaavuudesta kirjanpidossa todetun vajeen ja kahden sekin summan välillä ei voida todeta ehdottaman varmasti, että kyseinen vaje johtuu näiden mainittujen sekkien lunastamisesta, on katsottava, että riidanalaisessa päätöksessä on voitu perustellusti todeta, että näytön puuttuminen esillä olevassa asiassa on yhteydessä kahden Midland Bankille maksettavaksi asetettujen sekkien lunastamiseen.(31) Näin on selvää, että alkuperäisessäkin tuomiossa on esitetty ja arvioitu muita väitteitä kirjanpidossa todetun vajeen alkuperän osalta. Uusien tosiseikkojen olemassaoloa ei ole myöskään näytetty tältä osin.
Valittajan arvioinnin 6 kohta
Tosiseikat ja asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
60 Valittaja moittii myös sellaisen pöytäkirjan puuttumista, jossa olisi todettu kirjanpidon tilanne sillä hetkellä, kun uusi kirjanpitäjä aloitti tehtävässään. Valittaja ei kiistä sitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli perustellusti katsonut, että valittaja oli esittänyt tämän kysymyksen useasti ja kääntynyt parlamentin puoleen saadakseen tällaisen pöytäkirjan, minkä vuoksi kysymyksessä ei ole uusi tosiseikka.
61 Uusi tosiseikka sisältyy valittajan mukaan 25.7.1996 päivätyssä parlamentin oikeudenkäyntikirjelmässä ensimmäistä kertaa tehtyyn toteamukseen, jonka mukaan varojen puuttumista koskevasta toteamuksesta ei ole laadittu pöytäkirjaa. Valittaja katsoo, että tämä pöytäkirjan puuttuminen on uusi tosiseikka, joka on merkitykseltään ratkaiseva koko kurinpitomenettelyn kannalta. Pöytäkirjan puuttuessa syytökset perustuvat pelkkiin olettamuksiin tai väittämiin, joilla ei ole todellisen oikeudellisen asiantuntijalausunnon arvoa ja jotka on riitautettu, kuten Pastyn kirjeestä käy ilmi.
62 Jos tätä parlamentin toteamusta pöytäkirjan laatimatta jättämisestä ei pidettäisi uutena tosiseikkana, tilanne vastaisi sitä, että uutta rikosoikeudenkäyntiä koskevaa hakemusta ei hyväksyttäisi, vaikka syyttäjä itse olisi tällä välin todennut syytetyn syyttömyyden.
63 Mitä tulee parlamentin virkamiesten antamien lausuntojen todistusvoimaan, valittaja esittää lopuksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hyväksynyt parlamentin kahden virkamiehen antamat suulliset ja kirjalliset lausumat. Valittaja katsoo, että parlamentin Tribunal commerce de Luxembourgissa vakuutusyhtiö Royale Belgeä vastaan aloittamassa oikeudenkäynnissä parlamentin virkamiehet ovat antaneet kirjalliset valaehtoiset lausumat, jotka ovat täysin ristiriidassa niiden aikaisemmin antamien lausumien kanssa. Valittaja ilmoittaa nostaneensa kanteen heitä vastaan väärän todistajanlausunnon antamisen vuoksi.(32)
64 Parlamentti toteaa tältä osin, että nämä kaksi virkamiestä ovat kuvailleet luxemburgilaiselle tuomioistuimelle saman tilanteen kuin mitä tilintarkastustuomioistuin, parlamentti ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olivat todenneet, ja he ovat päätyneet siihen lopputulokseen, että parlamentille oli aiheutunut taloudellista tappiota. De Compten virkamiehiä vastaan esittämät syytökset ovat siten selvästi perusteettomia.
65 Pöytäkirjan puuttumisen osalta parlamentti katsoo, että valittaja on itsekin todennut, ettei tässä ole kysymyksessä uusi tosiseikka. Parlamentti korostaa lisäksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että väite pöytäkirjan puuttumisesta on esitetty määräajan päätyttyä.
66 Parlamentti lisää, että jos oletetaan, että parlamentin oikeudenkäyntikirjelmässään tekemä huomautus olisi uusi tosiseikka, valittaja on sekoittanut roolit tuomion uudelleen käsiteltäväksi ottamista koskevassa menettelyssä. Ei ole parlamentin tehtävänä (tai velvollisuutena vedota) uusiin tosiseikkoihin. Parlamentti täsmentää, että se on pelkästään toistanut vuonna 1991 annetun tuomion perustana olevat tosiseikat. Parlamentti viittaa muuten kurinpitolautakunnan marraskuussa 1987 antamaan perusteltuun lausuntoon, josta käy ilmi, että tämä kysymys oli jo esitetty kurinpitomenettelyssä ja että tilintarkastustuomioistuimen asiamies oli katsonut, että tällainen tilejä koskeva selonteko ei ole tapana yhteisöjen toimielimissä ottaen huomioon suoritettavien tarkastusten lukumäärä ja säännönmukaisuus.
Kannanotto
67 Pöytäkirjan puuttumista koskevan kysymyksen osalta on vaikea määritellä, mistä uuden merkitykseltään ratkaisevan tosiseikan olisi koostuttava. Pöytäkirjan puuttumiseen on jo kiistämättä vedottu. Vaikka parlamentti itse mainitsisikin tämän puutteen nyt, se voisi korkeintaan silloin olla uusi tosiseikka, jos se olisi riitautettu ja sillä olisi ratkaiseva merkitys päätöksen kannalta. Näin ei kuitenkaan ole.
68 Mitä tulee kahta virkamiestä vastaan esitettyyn syytökseen, ainoastaan tuomio väärästä todistajanlausunnosta voisi merkitä uutta tosiseikkaa ja ainoastaan silloin, jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi vuonna 1991 antamassaan tuomiossa vedonnut pääasiallisesti näiden kahden virkamiehen antamiin lausumiin. Asia ei kuitenkaan ole näin. Siten tuomiossa nojaudutaan myös esimerkiksi tilintarkastustuomioistuimen ja kurinpitolautakunnan tutkimuksiin ja lausuntoihin.(33)
Valittajan arvioinnin 7 kohta
Tosiseikat ja asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
69 Valittaja ottaa lopuksi kantaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksiin, joiden mukaan toistaessaan ainoastaan tiettyjä Pastyn kirjeen kohtia valittaja ei ole esittänyt riittävän selkeällä ja täsmällisellä tavalla niitä tosiseikkoja, joihin sen purkamishakemus tuomion ottamisesta uudelleen käsiteltäväksi perustuu; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei ole etsiä väitettyjä uusia tosiseikkoja oikeudenkäyntiasiakirjoista.
70 Valittaja vetoaa uudelleen kirjeen vastaaviin kohtiin ja katsoo, että hänen perustelujensa selkeys ei edellytä muuta selvitystä.
Kannanotto
71 Aluksi on korostettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen katsoneen tuomiossaan, että työjärjestyksen 126 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan hakemuksen perusteena olevat tosiseikat on esitettävä riittävän selkeällä ja täsmällisellä tavalla. Pastyn kirjeen kohdat, joihin valittaja vetoaa, on jo aikaisemmin tutkittu yksityiskohtaisesti. Valittaja on jo aikaisemmin arvostellut näitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemiä toteamuksia - turhaan - arviointinsa edeltävissä kohdissa. Siten ei ole tarpeen tutkia uudelleen valittajan perusteluja, koska ne ovat tältä osin vain toistoa.
H Päätelmä
72 Valittajan esittämistä seikoista kokonaisuudessaan ei käy ilmi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi arvioinut väärin mahdollista uutta ja merkitykseltään ratkaisevaa tosiseikkaa. Siten kysymyksessä ei ole oikeudellisten seikkojen virheellinen soveltaminen.
I Oikeudenkäyntikulut
Oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa
73 Valittaja riitauttaa myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemän oikeudenkäyntikuluja koskevan ratkaisun.
74 Koska esillä olevassa asiassa kaikki muut valitusperusteet on hylättävä, jäljellä on lopuksi oikeudenkäyntikuluja koskeva vaade. Tällaisessa tapauksessa perussäännön 51 artiklan toisen kohdan mukaisesti valitusperuste, joka koskee ainoastaan oikeudenkäyntikulujen määrää ja niiden määräämistä, on jätettävä tutkittavaksi ottamatta.(34)
Oikeudenkäyntikulut esillä olevassa asiassa
75 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklan mukaan jos valitus on perusteeton, yhteisöjen tuomioistuin päättää oikeudenkäyntikuluista. Kyseisen artiklan toisen kohdan mukaan yhteisöjen ja niiden henkilöstön välisissä riita-asioissa 70 artiklaa sovelletaan ainoastaan yhteisöjen toimielinten tekemiin valituksiin. Tästä ei ole nyt käsiteltävässä asiassa kysymys, ja siten 70 artiklaa, jonka mukaan yhteisöjen ja niiden henkilöstön välisissä riita-asioissa toimielinten on vastattava omista kustannuksistaan, ei voida soveltaa.
76 Yhteisöjen ja niiden henkilöstön välisissä riita-asioissa 122 artiklan mukaan poiketen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdasta yhteisöjen tuomioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet jonkin toimielimen virkamiesten tai muuhun henkilöstöön kuuluvien tekemistä valituksista, jaettaviksi asianosaisten kesken, jos se on kohtuullista.
77 Parlamentti on vaatinut oikeudenkäyntikirjelmässään, että oikeudenkäyntikulut määrätään 69 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Siinä säädetään, että yhteisöjen tuomioistuin voi velvoittaa asian voittaneen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka tuomioistuin katsoo asianosaisen tarpeettomasti tai haitantekona aiheuttaneen toiselle asianosaiselle. Kun parlamentti on vastauksessaan vaatinut, että valittaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, voidaan päätellä, että parlamentti vaatii valittajan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut joka tapauksessa - siis myös siinä tapauksessa, että valittaja voittaisi asian. Valittaja on hävinnyt asian, ja hänet velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut 69 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti.
J Ratkaisuehdotus
Ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
1) hylkää valituksen,
2) velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - Käsitteet "kantaja" ja "purkuhakemuksen tekijä", joita on käytetty jäljempänä synonyymeinä, tarkoittavat molemmat valittajaa, vaikkakin eri menettelyissä. Vastaava koskee myös vastaajaa, Euroopan parlamenttia, jota on - menettelystä riippuen- kuvattu "nimittävänä viranomaisena", "purkuhakemuksen vastapuolena" tai "vastaajana".
(2) - Asia T-26/89 (125), de Compte v. parlamentti (Kok. H. 1997, s. I-A-305 ja II-847).
(3) - Asia T-26/89, de Compte v. parlamentti, tuomio 17.10.1991 (Kok. 1991, s. II-781).
(4) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asia T-26/89, tuomion 11 kohta).
(5) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asiassa T-26/89 annettu tuomio.
(6) - Asia C-326/91 P, de Compte v. parlamentti (Kok. 1994, s. I-2091, 2 kohta).
(7) - Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia T-26/89 (125), tuomion 49 kohta.
(8) - Yhteisöjen tuomioistuin viittaa tältä osin kokonaisuudessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 17.10.1991 antaman tuomion (mainittu alaviitteessä 3) seuraaviin kohtiin: 195, 196, 200-205.
(9) - Edellä alaviitteessä 6 mainittu asia C-326/91 P, tuomion 76 kohta.
(10) - Edellä alaviitteessä 2 mainittu asiassa T-26/89 annettu tuomio.
(11) - Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia T-26/89, tuomion 18-50 kohta.
(12) - Asia 1/60, Acciaieria Ferriera di Roma v. korkea viranomainen, tuomio 10.5.1960 (Kok. 1960, s. 351); asia 28/64 REV, Müller v. neuvosto, tuomio 22.6.1967 (Kok. 1967, s. 183); asia T-4/89 REV, BASF v. komissio, määräys 26.3.1992 (Kok. 1992, s. II-1591); asia T-8/89 REV, DSM v. komissio, määräys 4.11.1992 (Kok. 1992, s. II-2399) ja asia C-403/85 REV, Ferrandi v. komissio, tuomio 19.3.1991 (Kok. 1991, s. I-1215).
(13) - Asia C-209/94 P, Buralux ym. v. neuvosto, tuomio 15.2.1996 (Kok. 1996, s. I-615, 21 kohta) ja asia C-136/92 P, komissio v. Brazzelli Lualdi ym., tuomio 1.6.1994 (Kok. 1994, s. I-1981, 47 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(14) - Asia C-185/90 P REV, Gill v. komissio, määräys 25.2.1992 (Kok. 1992, s. I-993, 12 kohta).
(15) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asia T-26/89, tuomion 201 kohta.
(16) - Edellä alaviitteessä 12 mainittu asia 1/60.
(17) - Edellä alaviitteessä 12 mainittu asiassa 28/64 annettu tuomio.
(18) - Edellä alaviitteessä 12 mainittu asiassa T-4/89 annettu määräys.
(19) - Edellä alaviitteessä 12 mainittu asiassa T-8/89 annettu määräys.
(20) - Edellä alaviitteessä 12 mainittu asia C-403/85 REV, tuomion 13 kohta.
(21) - Edellä alaviitteessä 12 mainittu asia T-4/89 REV, tuomion 12 kohta.
(22) - Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia T-26/89 (125), tuomion 21 kohta.
(23) - Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia T-26/89 (125), tuomion 23 kohta.
(24) - Kirjeen 41 kohta.
(25) - Kirjeen 71 kohta.
(26) - Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia, tuomion 35 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(27) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asia T-26/89, tuomion 200 ja 201 kohta.
(28) - Edellä alaviitteessä 2 mainittu asia T-26/89 (125), tuomion 38 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(29) - Ks. alaviitteessä 28 mainitun tuomion 39 kohta ja muut siinä tehdyt viittaukset.
(30) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asia T-26/89, tuomion 197 kohta.
(31) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asia T-26/89, tuomion 201 kohta.
(32) - Valittaja pyrkii todennäköisesti kyseenalaistamaan todistajien uskottavuuden näillä väitteillään.
(33) - Edellä alaviitteessä 3 mainittu asia T-26/89, tuomion 200 kohta.
(34) - Asia C-396/93 P, Henrichs v. komissio, tuomio 14.9.1995 (Kok. 1995, s. I-2611, 65 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja asia C-140/96 P, Dimitriadis v. tilintarkastustuomioistuin, määräys 16.10.1997 (Kok. 1997, s. I-5635, 56 kohta).