62004TO0078_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T-78/04 R,
Sumitomo Chemical (UK) plc, edustajinaan asianajajat C. Mereu ja K. Van Maldegem,
kantajana,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään X. Lewis ja F. Simonetti, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
jossa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta lykkäämään biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kymmenvuotisen työohjelman toisesta vaiheesta ja asetuksen (EY) N:o 1896/2000 muuttamisesta 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2032/2003 5 artiklan 1 ja 2 kohdan ja liitteiden II ja V täytäntöönpanoa (EYVL L 307, s. 1),
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
Asiaa koskevat oikeussäännöt
1. Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat 16.2.1998 direktiivin 98/8/EY, joka koskee biosidivalmisteiden markkinoille saattamista (EYVL L 123, s. 1). Direktiivillä otettiin käyttöön yhteisön lupamenettely biosidivalmisteiden markkinoille saattamista ja käyttöä varten.
2. Markkinoilla ennen 14.5.2000 olleiden biosidivalmisteiden tehoaineiden (jäljempänä vanhat tehoaineet) arvioimiseksi toteutettiin direktiivin 98/8 16 artiklan 2 kohdan mukainen työohjelma. Luvan saaminen vanhoja tehoaineita sisältävien biosidivalmisteiden markkinoille saattamiseen edellyttää, että aineet sisältyvät direktiivin liitteeseen I, I A tai I B.
3. Työohjelman ensimmäinen vaihe käynnistettiin biosidivalmisteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ohjelman ensimmäisestä vaiheesta 7 päivänä syyskuuta 2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1896/2000 (EYVL L 228, s. 6). Kuten sen toisessa perustelukappaleessa todetaan, ”ohjelman ensimmäisen vaiheen tarkoituksena on, että komissio tunnistaa biosidivalmisteiden vanhat tehoaineet ja määrittelee, mitkä niistä olisi arvioitava niiden sisällyttämiseksi direktiivin [98/8] liitteeseen I, I A tai I B”.
4. Asetuksen N:o 1896/2000 3 artiklan 1 kohdan mukaan kaikkien biosidivalmisteissa käytettäväksi tarkoitettujen vanhojen tehoaineiden tuottajien on ”tunnistettava” tällaiset tehoaineet toimittamalla komissiolle kyseistä tehoainetta koskevat liitteen I tarkoittamat tiedot. Lisäksi vanhoja tehoaineita voivat tunnistaa biosidivalmisteiden formuloijat eli niiden valmistajat tai valmistajien edustajat yhteisössä.
5. Asetuksen N:o 1896/2000 4 artiklan mukaan tuottajien, formuloijien ja yhteenliittymien, jotka haluavat hakea yhteen tai useampaan valmisteryhmään sisältyvän vanhan tehoaineen sisällyttämistä direktiivin 98/8 liitteeseen I tai I A, on ilmoitettava tällainen tehoaine komissiolle. Määräaika vanhojen tehoaineiden ilmoittamiselle päättyi 28.3.2002. Tiettyjen tehoaineiden osalta tätä määräaikaa pidennettiin 31.1.2003 asti lisäajasta tiettyjen biosidikäyttöä varten jo markkinoille saatettujen tehoaineiden asetuksen (EY) N:o 1896/2000 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle ilmoittamiselle 25 päivänä syyskuuta 2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1687/2002 (EYVL L 258, s. 15).
6. Asetuksen N:o 1896/2000 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan edellisessä kohdassa tarkoitetun ilmoittamisen jälkeen oli annettava direktiivin 98/8 28 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti asetus, jossa on täydellinen luettelo niistä vanhoista tehoaineista, joista komissio on hyväksynyt vähintään yhden ilmoituksen.
7. Direktiivin 98/8 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kymmenvuotisen työohjelman toisesta vaiheesta ja asetuksen N:o 1896/2000 muuttamisesta 4 päivänä marraskuuta 2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2032/2003 (EUVL L 307, s. 1) otettiin käyttöön ”osanottajan” käsite. Asetuksen 2 artiklan määritelmän mukaan osanottajalla tarkoitetaan
” – – sellaisen ilmoituksen tehnyttä tuottajaa, formuloijaa tai yhteenliittymää, jonka tekemän ilmoituksen komissio on hyväksynyt asetuksen N:o 1896/2000 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti – – .”
8. Asetuksen N:o 2032/2003 3 artikla koskee ensimmäisen vaiheen aikana ”tunnistettuja ja ilmoitettuja tehoaineita”. Sen 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Liite II sisältää täydellisen luettelon vanhoista tehoaineista, joista:
a) komissio on hyväksynyt ainakin yhden ilmoituksen asetuksen N:o 1896/2000 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
– –
Kyseisessä luettelossa yksilöidään kunkin siihen sisällytetyn ilmoitetun vanhan tehoaineen osalta jokainen valmisteryhmä, jota koskeva ilmoitus on hyväksytty – – .”
9. Asetuksen N:o 2032/2003 5 artiklassa, jossa annetaan ilmoitettujen vanhojen tehoaineiden tarkastelua koskevat säännökset, säädetään seuraavaa:
”1. Jäsenvaltio, joka on nimetty liitteessä II mainitun tehoaineen esitteleväksi jäsenvaltioksi, suorittaa kyseisen aineen tarkastelun yksilöityjen valmisteryhmien osalta kyseistä ainetta ja valmisteryhmää koskevan täydellisen asiakirja-aineiston perusteella, jos:
a) asiakirja-aineisto täyttää liitteessä IV asetetut vaatimukset;
b) täydellinen asiakirja-aineisto sekä direktiivin 98/8/EY 11 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu ja tämän asetuksen liitteessä IV määritelty asiakirja-aineistoa koskeva yhteenveto on toimitettu tämän asetuksen liitteessä V vahvistetun, kyseistä valmisteryhmää koskevan määräajan kuluessa.
Liitteessä II mainittua tehoainetta tarkastellaan ainoastaan niiden valmisteryhmien osalta, joita koskevat ilmoitukset on hyväksytty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 8 artiklan soveltamista.
2. Esittelevät jäsenvaltiot, jotka on nimetty tarkastelemaan liitteessä II mainittuja tehoaineita valmisteryhmien 8 ja 14 osalta, ilmoitetaan liitteen V osassa A.
Esittelevät jäsenvaltiot, jotka on nimetty tarkastelemaan liitteessä II mainittuja tehoaineita valmisteryhmien 16, 18, 19 ja 21 osalta, ilmoitetaan liitteen V osassa B.
Jäsenvaltiota, joka on asetuksen N:o 1896/2000 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmaissut kiinnostuksensa johonkin vanhaan tehoaineeseen, ei saa nimetä kyseisen aineen esitteleväksi jäsenvaltioksi.
3. Hakijan, joka ei ole osanottaja ja joka haluaa direktiivin 98/8/EY 11 artiklan mukaisesti hakea sellaisen vanhan tehoaineen sisällyttämistä kyseisen direktiivin liitteeseen I, I A tai I B jonkin tämän asetuksen liitteessä V kyseisen aineen yhteydessä yksilöidyn valmisteryhmän osalta, josta on tehty ilmoitus tai josta jokin jäsenvaltio on ilmaissut olevansa kiinnostunut, on toimitettava täydellinen asiakirja-aineisto kyseisessä liitteessä vahvistetussa, kyseistä aineen ja valmisteryhmän yhdistelmää koskevassa määräajassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 8 artiklan soveltamista.
4. Liitteessä VI ilmoitetaan, mitkä ovat asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset 1 päivänä heinäkuuta 2003.”
10. Asetuksen 6 artiklassa, jossa annetaan säännöt täydellisen asiakirja-aineiston valmistelusta, säädetään seuraavaa:
”1. Täydellisen asiakirja-aineiston valmistelussa on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä muun muassa välttämään selkärankaisilla tehtävien kokeiden toistamista ja kokoamaan tapauksen mukaan yhteinen täydellinen asiakirja-aineisto.
2. Ennen kuin osanottaja aloittaa täydellisen asiakirja-aineiston kokoamisen, sen on:
a) ilmoitettava esittelevälle jäsenvaltiolle, mitä kokeita se on jo tehnyt selkärankaisilla;
b) otettava esittelevään jäsenvaltioon yhteyttä pyytääkseen tältä neuvoa niiden perusteiden hyväksyttävyydestä, joilla tietyt tutkimukset aiotaan jättää tekemättä;
c) ilmoitettava esittelevälle jäsenvaltiolle aikomuksestaan tehdä selkärankaisilla lisäkokeita täydellisen asiakirja-aineiston kokoamiseksi;
d) jos esittelevä jäsenvaltio on ilmoittanut sille toisen osanottajan ilmoittaneen suunnitelmistaan tehdä samat kokeet, pyrittävä mahdollisuuksien mukaan tekemään kyseisen osanottajan kanssa yhteiset kokeet.
Esittelevän jäsenvaltion ensimmäisen kohdan b alakohdan mukaisesti antamat neuvot eivät vaikuta 9 artiklan 1 kohdan mukaiseen asiakirja-aineiston täydellisyyden tarkastamiseen.
3. Esittelevä jäsenvaltio voi antaa saataville selkärankaisilla tehtyjen, tämän asetuksen liitteessä II mainittua tehoainetta koskevien kokeiden lähdetiedot, jos kyseisiä tietoja ei pidetä direktiivin 98/8/EY 19 artiklan mukaisesti luottamuksellisina. Lähdetiedot voivat sisältää kyseisen tehoaineen nimen, kokeissa tarkastellut vasteet sekä tietojen omistajan yhteystiedot.
4. Kun esittelevä jäsenvaltio tietää, että useampi kuin yksi osanottaja hakee tietyn tehoaineen tarkastelua, sen on ilmoitettava tästä kyseisille osanottajille.
5. Osanottajien, jotka hakevat saman valmisteryhmän (samojen valmisteryhmien) saman aineen tarkastelua, on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä toimittamaan yhteinen täydellinen asiakirja-aineisto ja noudatettava samalla tarkasti yhteisön kilpailusääntöjä.
Jos tässä tilanteessa ei toimiteta yhteistä asiakirja-aineistoa, jokaisessa yksittäisessä asiakirja-aineistossa on selostettava, millä tavoin yhteistyöhön on pyritty ja miksi siihen ei ole osallistuttu.
– – .”
11. Asetuksen 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Täydellisen asiakirja-aineiston toimittaminen”, säädetään seuraavaa:
”Osanottajan on toimitettava esittelevälle jäsenvaltiolle vähintään yksi paperikopio ja yksi sähköisessä muodossa oleva kopio täydellisestä asiakirja-aineistosta.
Lisäksi osanottajan on – – mukaisesti toimitettava – – yksi paperikopio – – asiakirja-aineistoa koskevasta yhteenvedosta.”
12.  Asetuksen 8 artiklassa annetaan säännöt osanottajiin liittymisestä, osanottajien korvaamisesta ja osanottajien poisjäämisestä. Siinä säädetään seuraavaa:
”1. Jos tuottaja, formuloija tai yhteenliittymä keskinäisestä sopimuksesta liittyy osanottajaan tai korvaa tämän täydellisen asiakirja-aineiston toimittamisessa, kaikkien kyseisen sopimuksen osapuolten on yhdessä ilmoitettava tästä komissiolle ja esittelevälle jäsenvaltiolle ja tarvittaessa liitettävä ilmoitukseen tietojen käyttölupa.
Komissio ilmoittaa asiasta muille osanottajille, jotka hakevat saman valmisteryhmän (samojen valmisteryhmien) saman tehoaineen tarkastelua.
– –
3. Jos kaikki tietyn vanhan tehoaineen ja valmisteryhmän yhdistelmän tarkastelun osanottajat ovat jääneet pois kyseisestä tarkastelusta, komissio ilmoittaa tästä jäsenvaltioille. Lisäksi tämä tieto julkistetaan sähköisessä muodossa.
4. Tuottaja, formuloija, yhteenliittymä tai henkilö, joka haluaa ottaa vanhan tehoaineen ja valmisteryhmän yhdistelmän tarkastelun osanottajan tehtävät itselleen, on ilmoitettava tästä komissiolle kolmen kuukauden kuluessa 3 kohdassa tarkoitetun tiedon julkistamisesta.
Jäsenvaltio voi ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa ilmaista komissiolle kiinnostuksensa siihen, että kyseinen vanhan tehoaineen ja valmisteryhmän yhdistelmä sisällytetään direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, I A tai I B sellaista käyttöä varten, jota jäsenvaltio pitää erityisesti ihmisten terveyden, eläinten terveyden tai ympäristön suojelun kannalta olennaisena. Kun jäsenvaltio on ilmaissut kiinnostuksensa, sen katsotaan ottaneen itselleen osanottajan tehtävät.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa voidaan tarvittaessa pidentää liitteessä V ilmoitettua määräaikaa ja nimetä toinen esittelevä jäsenvaltio.
5. Jos komissio ei saa 4 kohdan mukaisia vastauksia, tehdään päätös siitä, että vanhaa tehoainetta ei sisällytetä tarkastusohjelmassa direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, I A tai I B kyseiseen valmisteryhmään (kyseisiin valmisteryhmiin).”
Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet
13. Kantaja valmistaa ja myy 18:aa tehoainetta ja niitä sisältäviä biosidituotteita. Näistä tehoaineista kahdeksan on sellaisia, joiden kohdalla kantaja oli ainoa valmistaja, jonka ilmoituksen komissio hyväksyi. Näin ollen kantajalle myönnettiin niiden osalta osanottajan asema asetuksen N:o 2032/2003 2 artiklan mukaisesti.
14. Asetuksen N:o 2032/2003 liitteestä II käy ilmi, että edellä mainittujen 18 tehoaineen ilmoitukset hyväksyttiin valmisteryhmään 18 (hyönteismyrkyt). Yksi tehoaine, nimittäin permetriini, hyväksyttiin myös valmisteryhmään 8 (puunsuoja-aineet). Asetuksen N:o 2032/2003 liitteen V osasta B käy selville, että valmisteryhmään 18 hyväksyttyjä tehoaineita koskevat täydelliset asiakirja-aineistot on toimitettava esittelevän jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle aikaisintaan 1.11.2005 ja viimeistään 30.4.2006. Saman asetuksen liitteen V osasta ilmenee, että valmisteryhmää 8 koskevat täydelliset asiakirja-aineistot on toimitettava esittelevän jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle viimeistään 28.3.2004.
15. Kantaja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 17.2.2004 toimitetulla kannekirjelmällä nostanut EY 230 artiklan neljänteen kohtaan perustuvan kanteen, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan asetuksen N:o 2032/2003 3 artikla, 4 artiklan 2 kohta, 5 artiklan 3 kohta, 10 artiklan 2 kohdan toinen alakohta, 11 artiklan 3 kohta, 13 artikla, 14 artiklan 2 kohta sekä liite II.
16. Lisäksi kantaja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 24.3.2004 toimittamallaan erillisellä kirjelmällä esittänyt hakemuksen, jossa se vaati välitoimista päättävää tuomaria lykkäämään asetuksen N:o 2032/2003 5 artiklan 1 ja 2 kohdan ja sen liitteiden II ja V täytäntöönpanoa sekä päättämään ”muista tarkoituksenmukaisiksi katsomistaan välitoimista”.
17. Kantaja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan 2 kohdan nojalla pyytänyt, että välitoimista päättävä tuomari hyväksyisi niiden välitoimihakemuksen kiireellisenä ja ennen kuin komissio on esittänyt huomautuksensa.
18. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti antoi 26.3.2004 määräyksen (T‑78/04 R, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa), jolla lykättiin työjärjestyksen 105 artiklan 2 kohdan nojalla asetuksen N:o 2032/2003 liitteen V täytäntöönpanoa siltä osin kuin kantaja velvoitettiin siinä toimittamaan permetriini-nimisestä tehoaineesta täydellinen asiakirja-aineisto viimeistään 28.3.2004.
19. Komissio esitti 1.4.2004 kirjalliset huomautuksensa välitoimihakemuksesta.
20. Välitoimista päättävä tuomari kuuli asianosaisia 14.5.2004.
Oikeudelliset seikat
21. EY 242 ja EY 243 artiklan, kun niitä tulkitaan yhdessä, ja EY 225 artiklan 1 kohdan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi, jos se katsoo, että olosuhteet sitä edellyttävät, määrätä kanteen kohteena olevan säädöksen täytäntöönpanon lykättäväksi tai päättää tarpeellisista välitoimista.
22. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohdan mukaan välitoimihakemuksessa on ilmoitettava ne seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset perusteet, joiden vuoksi vaaditun välitoimen myöntäminen on ilmeisesti perusteltua (fumus boni juris). Näiden edellytysten on täytyttävä yhtä aikaa niin, että täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus on hylättävä, jos jokin niistä puuttuu (asia C‑268/96 P(R), SCK ja FNK v. komissio, määräys 14.10.1996, Kok. 1996, s. I‑4971, 30 kohta).
Pääasian kanteen tutkittavaksi ottaminen
23. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kysymystä kanteen tutkittavaksi ottamisesta pääasian tuomioistuimessa ei periaatteessa pidä tutkia välitoimimenettelyssä, jottei se vaikuta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisuun pääasian osalta. Jos on esitetty väite siitä, että kanteen, johon välitoimihakemus liittyy, tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, saattaa kuitenkin osoittautua tarpeelliseksi todeta, onko olemassa tiettyjä sellaisia seikkoja, joiden perusteella kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset ilmeisesti täyttyvät (ks. asia 376/87 R, Distrivet v. neuvosto, määräys 27.1.1988, Kok. 1988, s. 209, 21 kohta ja asia T‑392/02, Solvay Pharmaceuticals v. neuvosto, määräys 11.4.2003, Kok. 2003, s. II‑1825, 53 kohta).
24. Esillä olevassa tapauksessa välitoimista päättävä tuomari katsoi tarpeelliseksi selvittää, onko kumoamiskanne sellainen, että se on selvästi jätettävä tutkimatta.
25. Komissio väittää, että pääasian kanne on jätettävä tutkimatta. Se katsoo, että kantajan kanta asetukseen N:o 2032/2003 on pääosin sama kuin Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH & Co:n kanta asetukseen N:o 1896/2000. Komission mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jo todennut, etteivät kantajan jälkimmäistä vastaan nostaman kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyneet (asia T‑339/00, Bactria v. komissio, tuomio 29.4.2002, Kok. 200 2, s. II‑2287, joka on pysytetty muutoksenhaussa asiassa C‑258/02 P, Bactria v. komissio, 12.12.2003 annetulla määräyksellä, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Komission mukaan asetusta N:o 2032/2003 on lähtökohtaisesti sovellettava määräämättömään joukkoon taloudellisia toimijoita eikä mihinkään suljettuun ryhmään tuottajia, jotka asetuksen antamisajankohtana olivat osanottajia. Komissio huomauttaa, että asetuksen N:o 2032/2003 8 artiklan 1 kohdan mukaan tuottaja, formuloija tai yhteenliittymä, joka ei vielä ole osanottaja, voi liittyä toiseen osanottajaan täydellisen asiakirja-aineiston toimittamisessa. Samoin asetuksen N:o 2032/2003 8 artiklan 4 kohdassa säädetään, että tuottaja, formuloija tai yhteenliittymä voi tässä artiklassa mainituin edellytyksin ottaa osanottajan tehtävät itselleen. Lisäksi asetuksen N:o 2032/2003 5 artiklan 3 kohdan nojalla hakija, joka ei ole osanottaja, voi hakea vanhan tehoaineen sisällyttämistä direktiivin 98/8 liitteeseen I, I A tai I B. Tässä tapauksessa sen on 5 artiklan 3 kohdan nojalla noudatettava tiettyjä asetuksen N:o 2032/2003 säännöksiä, kuten liitteessä V vahvistettua määräaikaa.
26. Kantaja vaatii, että sen nostama kumoamiskanne otetaan tutkittavaksi.
27. Tässä yhteydessä on huomattava, että EY 230 artiklan neljännessä kohdassa yksityisille annetaan oikeus nostaa kanne päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena, koskee kyseistä henkilöä suoraan ja erikseen. Tällä määräyksellä pyritään välttämään erityisesti se, että yhteisöjen toimielimet voisivat pelkästään valitsemalla toimenpiteen muodoksi asetuksen estää yksityisiä nostamasta kanteita päätöksistä, jotka koskevat näitä suoraan ja erikseen, ja määräyksellä pyritään siten täsmentämään, että toimen luonnetta ei voida muuttaa valitsemalla sille tietty muoto (ks. erityisesti yhdistetyt asiat 789/79 ja 790/79, Calpak ja Società Emiliana Lavorazione Frutta v. komissio, tuomio 17.6.1980, Kok. 1980, s. 1949, 7 kohta; asia T‑298/94, Roquette Frères v. neuvosto, tuomio 7.11.1996, Kok. 1996, s. II‑1531, 35 kohta; asia T‑13/99, Pfizer Animal Health v. neuvosto, tuomio 11.9.2002, Kok. 2002, s. II‑3305, 81 kohta ja asia T‑70/99, Alpharma v. neuvosto, tuomio 11.9.2002, Kok. 2002, s. II‑3495, 73 kohta).
28. Edellä mainitussa asiassa Bactria vastaan komissio 29.4.2002 annetussa määräyksessä (joka on pysytetty muutoksenhaussa em. asiassa Bactria v. komissio 12.12.2003 annetulla määräyksellä) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, etteivät asetuksesta N:o 1896/2000 nostetun kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyneet. Se katsoi, että asetus oli sanamuotonsa perusteella sovellettavissa määräämättömään joukkoon taloudellisia toimijoita, joilla oli intressi vanhojen tehoaineiden ja niitä sisältävien biosidivalmisteiden tunnistamiseen ja ilmoittamiseen.
29. Tässä tapauksessa asetuksessa N:o 2032/2003 ja etenkin sen 6 ja 7 artiklassa asetetaan joitakin täydellisen asiakirja-aineiston laatimista ja toimittamista koskevia vaatimuksia tuottajille, formuloijille tai yhteenliittymille, jotka 28.3.2002 tai tarvittaessa 31.1.2003 mennessä ovat jättäneet tehoaineesta ilmoituksen, jonka komissio on hyväksynyt asetuksen N:o 1896/2000 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
30. Toisin kuin asiassa Bactria vastaan komissio 29.4.2002 annetussa määräyksessä, esillä olevassa asiassa riitautettua asetusta N:o 2032/2003 sovelletaan tiettyyn ryhmään taloudellisia toimijoita, joita asetuksen 2 artiklan mukaan nimitetään ”osanottajiksi”. Kuten kantajan välitoimihakemuksessa huomautetaan, asetuksessa N:o 2032/2003 on määritelty, keitä nämä osanottajat ovat, sillä sen liitteessä II on alaviite, jonka mukaan ”osanottajien yhteystiedot annetaan osoitteessa http://ecb.jrc.it/biocides
.”
31. Kirjallisissa huomautuksissaan komissio väittää asetuksen N:o 2032/2003 8 artiklan 1 ja 4 kohtaan sekä 5 artiklan 3 kohtaan viitaten, että asetus on osoitettu täysin ”avoimelle” taloudellisten toimijoiden joukolle.
32. Asetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaan formuloija tai yhteenliittymä, joka ei ole vielä osanottaja, voi kaikkien osapuolten ”keskinäisestä sopimuksesta” liittyä osanottajaan tai korvata tämän asiakirja-aineiston toimittamisessa.
33. Asetuksen N:o 2032/2003 8 artiklan 4 kohdassa puolestaan säädetään, että tuottajilla, formuloijilla tai yhteenliittymillä on mahdollisuus ottaa osanottajan tehtävät itselleen jonkin vanhan tehoaineen tai valmisteryhmän yhdistelmän osalta, jos kaikki osanottajat ovat jääneet pois ohjelmasta.
34. Kuten komissiokin toteaa, on totta, että asetuksen N:o 2032/2003 8 artiklan 1 ja 4 kohdan nojalla osanottajien määrää ja oikeussubjektien henkilöllisyyttä voidaan periaatteessa muuttaa.
35. Kuten kantaja kuulemistilaisuudessa selitti, näistä säännöksistä käy kuitenkin ilmi myös se, että osanottajien määrän ja oikeussubjektien henkilöllisyyden muuttaminen on täysin näiden itsensä päätettävissä ja että osanottajat voivat etukäteen hyväksyä uusien yritysten liittymisen tai vanhojen yritysten korvaamisen taikka päättää jäädä kokonaan pois tarkastusohjelmasta. Nämä seikat huomioon ottaen ei ole poissuljettua, että asetuksessa N:o 2032/2003 tarkoitettujen taloudellisten toimijoiden määrän ja henkilöllisyyden voitaisiin katsoa olleen asetuksen antamisajankohtana riittävän selvästi yksilöitävissä, jotta kyseinen asetus voisi koskea kantajaa erikseen.
36. Asetuksen N:o 2032/2003 5 artiklan 3 kohdan mukaan taloudellinen toimija, joka ei ole osanottaja, voi hakea sellaisen vanhan tehoaineen sisällyttämistä direktiivin 98/8 liitteeseen I, I A tai I B, josta on tehty ilmoitus. Tässä tapauksessa tehoaineesta on toimitettava täydellinen asiakirja-aineisto asiakirjan liitteessä V vahvistetussa määräajassa. Mikään ei kuitenkaan viittaa siihen, että kyseinen taloudellinen toimija saisi näin asetuksessa N:o 2032/2003 tarkoitetun ”osanottajan” aseman tai että tätä koskisivat samat velvoitteet kuin osanottajia. Vaikka on totta, että kyseisen toimijan on noudatettava asiakirja-aineiston toimittamisessa samoja määräaikoja kuin osanottajienkin, asetuksessa N:o 2032/2003 esitetään monia muun muassa täydellisen asiakirja-aineiston valmisteluun liittyviä vaatimuksia, jotka koskevat yksinomaan osanottajia (ks. asetuksen N:o 2032/2003 6 artikla). Saman päätelmän näyttää tehneen myös komissio, jonka kirjallisissa huomautuksissa todetaan, että hakijaa koskevat ”ainakin jotkin asetuksen säännökset, esimerkiksi liitteessä V asetettu määräaika, josta säädetään 5 artiklan 3 kohdassa”.
37. Edellä esitettyihin huomioihin on lisättävä vielä väitteet, joiden perusteella kantaja pyrkii osoittamaan, että asetus N:o 2032/2003 koskee sitä erikseen. Komissio ei kiistä näitä väitteitä. Kantaja väittää erityisesti, että se osallistui asetuksen N:o 2032/2003 hyväksymiseen, koska kantajaa koskevien tietojen valmistelu ja esittäminen peretikkahapon ilmoittamiseen tarvittavassa asiakirja-aineistossa oli ehtona asetuksen N:o 1896/2000 mukaisen tarkastusohjelman käynnistämiselle. Näiden tietojen perusteella komissio pystyi sittemmin tunnistamaan asetuksen N:o 2032/2003 mukaiseen tarkastusohjelmaan otettavat tehoaineet ja valmisteryhmät, jotka mainitaan asetuksen liitteessä II. Lisäksi kantaja väittää, että sen toimittaman ilmoituksen ja asiakirja-aineiston sisältämille tiedoille myönnettiin kunkin vanhan tehoaineen ja valmisteryhmän yhdistelmän osalta direktiivin 98/8 12 artiklassa tarkoitettu tietosuoja, jota jäsenvaltioiden on noudatettava (em. asia Alpharma v. neuvosto). Kantaja väittää myös saaneensa tietyt direktiivistä 98/8, asetuksesta N:o 1896/2000 ja asetuksesta N:o 2032/2003 johtuvat menettelytakeet, joiden perusteella sen tilanne erotettiin pääasian oikeudenkäynnissä muiden toimijoiden tilanteesta (em. asia Alpharma v. neuvosto). Lisäksi kantaja väittää erottuneensa muista taloudellisista toimijoista siinä, että sillä oli jo ennestään teollis‑ ja tekijänoikeudet, joita asetus N:o 2032/2003 nyt vahingoittaa (asia C‑309/89, Codorníu v. neuvosto, tuomio 18.5.1994, Kok. 1994, s. I‑1853, Kok. Ep. XV, s. I-177). Kantajan mukaan komissiolla oli velvollisuus ottaa huomioon kaikkien osanottajien edut, koska oikeussubjektien henkilöllisyys ja oikeudellinen tilanne olivat komission tiedossa ja koska hyväksytyt ilmoitukset olivat ainoa syy asetuksen N:o 2032/2003 antamiseen (yhdistetyt asiat T‑480/93 ja T‑483/93, Antillean Rice Mills ym. v. komissio, tuomio 14.9.1995, Kok. 1995, s. II‑2305).
38. Komissio ei kiistä, että asetus N:o 2032/2003 voisi koskea kantajaa suoraan, koska siinä säädetään suoraan sellaisesta tehoaineesta, jota kantaja valmistaa ja jonka osalta asetuksessa edellytetään tiettyjen muodollisuuksien täyttämistä.
39. Edellä esitetyn perusteella ei voida sulkea pois sitä, että asetus N:o 2032/2003 voisi koskea kantajaa suoraan ja erikseen ja että kantaja näin ollen voisi vaatia sen kumoamista EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla.
Välitoimihakemuksen tutkittavaksi ottaminen
40. Komissio väittää, ettei välitoimihakemusta voida ottaa tutkittavaksi, koska pääasian kanteessa riitautetut säännökset eivät ole samat kuin ne, joiden täytäntöönpanon lykkäämistä haetaan. Tämä olisi komission mukaan työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun olennaisen menettelymääräyksen rikkomista. Vaikka yhteisöjen tuomioistuin ei aina ole soveltanut suppeasti sitä työjärjestyksen määräystä, jonka mukaan toimenpiteen, jonka täytäntöönpanon lykkäämistä haetaan, on oltava sama kuin kumoamiskanteessa, sellaisen toimenpiteen täytäntöönpanon lykkäämisen, josta ei ole nostettu kumoamiskannetta, on edelleen pysyttävä hyvin poikkeuksellisena.
41. Kantaja väitti kuulemistilaisuudessa, että sen välitoimihakemus on otettava tutkittavaksi.
42. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätään, että hakemus toimielimen antaman säädöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi EY 242 artiklan mukaisesti otetaan tutkittavaksi ainoastaan, jos hakija on nostanut kanteen tätä säädöstä vastaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
43. Jos hakemuksessa vaaditaan jotakin EY 243 artiklassa tarkoitetuista välitoimista, se voidaan työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan ottaa tutkittavaksi, jos haettu välitoimi liittyy riittävän läheisesti pääasiassa nostetun kanteen kohteeseen. Työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittua sääntöä sovelletaan välitoimihakemukseen, jos sillä on periaatteessa sama lopputulos kuin täytäntöönpanon lykkäämistä koskevalla hakemuksella, elleivät kyseessä ole poikkeukselliset olosuhteet (ks. vastaavasti asia T‑395/94 R II, Atlantic Container Line ym. v. komissio, määräys 22.11.1995. Kok. 1995, s. II‑2893, kohta 39).
44. Tältä osin on täsmennettävä, että välitoimimenettelyn tarkoituksena on pääasiassa annettavan tuomion täyden tehokkuuden turvaaminen, jotta vältetään aukot yhteisöjen tuomioistuimen takaamassa oikeussuojassa (ks. vastaavasti asia C‑399/95, Saksa v. komissio, määräys 3.5.1996, Kok. 1996, s. I‑2441, 46 kohta; asia C‑393/96 P(R), Antonissen v. neuvosto ja komissio, tuomio 29.1.1997, Kok. 1997, s. I‑441, 36 kohta; asia C‑65/99 P(R), Willeme v. komissio, tuomio 25.3.1999, Kok. 1999, s. I‑1857, 62 kohta ja asia T‑306/01 R, Aden ym. v. komissio ja neuvosto, määräys 7.5.2002, Kok. 2002, s. II‑2387, 45 kohta).
45. Tässä tapauksessa on todettava, että pääasian kanne koskee asetuksen N:o 2032/2003 3 artiklan, 4 artiklan 2 kohdan, 5 artiklan 3 kohdan, 10 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan, 11 artiklan 3 kohdan, 13 artiklan, 14 artiklan 2 kohdan sekä liitteen II kumoamista.
46. Välitoimihakemuksen perusteluosasta ja päätelmistä selviää, että kantaja vaatii asetuksen N:o 2032/2003 5 artiklan 1 ja 2 kohdan ja sen liitteiden II ja V täytäntöönpanon lykkäämistä. On totta, että välitoimihakemuksen 54 kohdassa ”kantaja vaatii edellä esitetyistä syistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta lykkäämään välittömästi asetuksen [N:o 2032/2003] täytäntöönpanoa sen 5 artiklan 2 ja 3 kohdan ja liitteiden II ja V osalta, joissa asetetaan määräajat täydellisen asiakirja-aineiston esittämiselle sen tehoaine/valmisteryhmäyhdistelmien osalta”. Kantajan hakemuksessa ja kuulemistilaisuudessa esitetyistä perusteluista ja oikeudellisista väitteistä käy kuitenkin selvästi ilmi, että tämä hakemuksessa vain kerran esiintynyt viittaus asetuksen N:o 2032/2003 5 artiklan 2 ja 3 kohtaan on pelkkä kirjoitusvirhe ja että sitä on pidettävä viittauksena mainitun asetuksen 5 artiklan 1 ja 2 kohtaan.
47. Näin ollen asetuksen N:o 2032/2003 liite II on ainoa pääasian kanteella riitautetuista säännöksistä, jonka täytäntöönpanon lykkäämistä kantaja hakee.
48. Työjärjestyksen 104 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan hakemusta, jossa vaaditaan asetuksen N:o 2032/2003 5 artiklan 1 ja 2 kohdan ja sen liitteen V täytäntöönpanon lykkäämistä, ei näin ollen voida ottaa tutkittavaksi.
49. Hakemuksessa kantaja vaatii välitoimista päättävältä tuomarilta EY 243 artiklaan viitaten myös ”kaikkien sellaisten välitoimien määräämistä, joita [välitoimista päättävä tuomari] pitää aiheellisina kantajan aseman säilyttämiseksi siihen asti, kunnes [pääasian] oikeudenkäynnissä on annettu lopullinen tuomio”.
50. Kantaja ei kuitenkaan esitä minkäänlaisia täsmennyksiä hakemuksen tähän kohtaan, joka on hyvin epämääräinen ja epätäsmällinen. Koska kyseisen kohdan tarkoitusta ei ole täsmennetty tarkemmin, se ei täytä niitä työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan d alakohdan vaatimuksia, joihin työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdassa viitataan, eikä sitä näin ollen voida ottaa tutkittavaksi (ks. vastaavasti asia T‑228/95 R, Lehrfreund v. neuvosto ja komissio, määräys 12.2.1996, Kok. 1996, s. II‑111, 58 kohta).
51. Näin ollen tarkastelussa on rajoituttava pelkästään kysymykseen siitä, onko asetuksen N:o 2032/2003 liitteen II täytäntöönpanon lykkääminen perusteltua.
52. Nyt on korostettava, että mahdollisten välitoimien myöntämistä harkittaessa on arvioitava, onko välitoimien hakijalla vaadittujen välitoimien toteuttamista koskeva intressi (ks. vastaavasti asia C‑107/89 R, Caturla‑Poch v. parlamentti, määräys 19.5.1989, Kok. 1989, s. 1357 ja asia T‑164/96 R, Moccia Irme v. komissio, määräys 17.12.1996, Kok. 1996, s. II‑2261, 26 kohta). Näin ollen on hylättävä sellainen välitoimihakemus, jonka hyväksymisellä ei voida muuttaa kantajan tilannetta ja josta ei siten olisi tälle käytännön hyötyä (ks. vastaavasti asia C‑206/89 R, S. v. komissio, määräys 31.7.1989, Kok. 1989, s. 2841, 14 kohta; asia C‑89/97 P(R), Moccia Irme v. komissio, määräys 30.4.1997, Kok. 1997, s. I‑2327, 45 kohta ja asia T‑369/03 R, Arizona Chalmical ym. v. komissio, määräys 16.1.2004, 62 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
53. Esillä olevassa tapauksessa asetuksen N:o 2032/2003 3 artiklan 2 kohdasta käy ilmi, että liite II, jonka otsikko on ”Tarkastusohjelmaan kuuluvat vanhat tehoaineet ja valmisteryhmät”, sisältää luettelon vanhoista tehoaineista ja valmisteryhmistä, joista komissio on hyväksynyt ainakin yhden ilmoituksen asetuksen N:o 1896/2000 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti tai joista jokin jäsenvaltio on ilmaissut olevansa kiinnostunut mainitun asetuksen 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
54. Kantajan valmistamien ja myymien 18 tehoaineen osalta liitteessä II mainitaan CE‑ ja CAS‑numerot. Lisäksi siinä täsmennetään, että nämä tehoaineet on ilmoitettu valmisteryhmään 18 lukuun ottamatta permetriiniä, joka on ilmoitettu valmisteryhmään 8.
55. Liite II on siis pelkkä tietoluettelo, joka ei vielä sinällään aseta kantajalle mitään velvoitteita. On myös huomattava, ettei kantaja esittänyt kuulemistilaisuudessa sellaisia perusteita, jotka osoittaisivat, että liitteen II täytäntöönpanon lykkääminen muuttaisi sen tilannetta. Näin ollen mistään ei voida päätellä, että mainitun liitteen täytäntöönpanon lykkäämisestä olisi hyötyä kantajalle.
56. Koska kantaja ei ole osoittanut, että sillä olisi perusteltu intressi saada välitoimena asetuksen N:o 2032/2003 liitteen II täytäntöönpanoa lykätyksi, mainitun liitteen täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus on hylättävä.
57. Edellä olevasta seuraa, että tämä välitoimihakemus on hylättävä ilman, että on tarpeen tutkia, täyttyvätkö pyydetyn lykkäyksen ja välitoimien vaatimat muut edellytykset.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI
on määrännyt seuraavaa:
1) Välitoimihakemus hylätään.
2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Annettiin Luxemburgissa 2 päivänä heinäkuuta 2004.