62001CJ0239_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-239/01,
Saksan liittotasavalta, asiamiehenään W.-D. Plessing, avustajanaan Rechtsanwalt J. Sedemund,
kantajana,
jota tukee
Tanskan kuningaskunta, asiamiehinään J. Molde ja J. Bering Liisberg, prosessiosoite Luxemburgissa,
väliintulijana,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään D. Booß ja M. Niejahr, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan erityisistä markkinoiden tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla 3 päivänä huhtikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 690/2001 (EYVL L 95, s. 8) 5 artiklan 5 kohdan siltä osin kuin tässä säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio velvoitetaan rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen nojalla ostetun lihan hinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (täysistunto),
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen ja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann, D. A. O. Edward, A. La Pergola (esittelevä tuomari), P. Jann, V. Skouris, F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr,
julkisasiamies: J. Mischo,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Saksan liittotasavallan, asiamiehenään W.-D. Plessing, avustajanaan Rechtsanwalt T. Lübbig, ja komission, asiamiehinään D. Booß ja M. Niejahr, 8.4.2003 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 3.6.2003 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Saksan liittotasavalta on yhteisöjen tuomioistuimeen 14.6.2001 jättämällään kanteella vaatinut EY 230 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan erityisistä markkinoiden tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla 3 päivänä huhtikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 690/2001 (EYVL L 95, s. 8; jäljempänä riidanalainen asetus) 5 artiklan 5 kohdan siltä osin kuin tässä säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio velvoitetaan rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen nojalla ostetun lihan hinnasta.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
EY:n perustamissopimus
2 EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa määrätään seuraavaa:
"Turvatakseen tässä sopimuksessa vahvistettujen tavoitteiden toteutumisen neuvosto tässä sopimuksessa määrätyin edellytyksin:
- -
- hyväksymissään säädöksissä siirtää komissiolle toimivallan antamiensa sääntöjen täytäntöönpanoon. - - "
3 EY:n perustamissopimuksen 211 artiklan neljännessä luetelmakohdassa määrätään seuraavaa:
"Turvatakseen yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja kehityksen komissio:
- -
- käyttää neuvoston sille siirtämää toimivaltaa neuvoston antamien sääntöjen täytäntöönpanoon."
Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevat asetukset
Asetus N:o 25
4 Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 4 päivänä huhtikuuta 1962 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 25 (EYVL 30, s. 991), jota on viimeksi muutettu 21.4.1970 annetulla neuvoston asetuksella N:o 728/70 (EYVL L 94, s. 9; jäljempänä asetus N:o 25), on perustettu Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR), joka muodostaa osan yhteisön talousarviota, ja määritelty maatalouspolitiikan rahoituksen periaatteet.
5 Asetuksen N:o 25 2 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Koska yhteismarkkinavaiheessa hintajärjestelmät on yhdenmukaistettu ja yhteisö johtaa maatalouspolitiikkaa, yhteisö vastaa tästä johtuvista taloudellisista seurauksista. Siksi rahastosta rahoitetaan:
a) Kolmansiin maihin suuntautuvaan vientiin liittyvät vientituet;
b) Markkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät interventiot;
c) Yhteiset toimenpiteet, jotka on toteutettu perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan a alakohdassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi - - ."
Asetus N:o 1883/78
6 Interventioiden rahoittamista Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta koskevista yleisistä säännöistä 2 päivänä elokuuta 1978 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1883/78 (EYVL L 216, s. 1), jota on viimeksi muutettu 25.6.1996 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1259/96 (EYVL L 163, s. 10; jäljempänä asetus N:o 1883/78), 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Kun interventiotoimenpiteelle vahvistetaan yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyen yksikkökohtainen hinta, tästä aiheutuvat menot katetaan kokonaisuudessaan yhteisön rahoituksella."
7 Asetuksen N:o 1883/78 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Kun interventiotoimenpiteelle ei yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyen vahvisteta yksikkökohtaista hintaa, kyseinen toimenpide rahoitetaan 4-8 artiklan mukaisesti Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta."
8 Asetuksen N:o 1883/78 4-8 artiklassa säädetään yhteisön talousarvioista maksettavien interventiomenojen laskemiseen sovellettavista säännöistä sekä näiden menojen maksuehdoista.
Asetus N:o 1258/1999
9 Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (EYVL L 160, s. 103) johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
"Yhtenäismarkkinavaiheessa, kun hintajärjestelmät on yhdenmukaistettu ja maatalouspolitiikka on yhteisön politiikkaa, yhteisölle kuuluvat siitä aiheutuvat rahoitukselliset seuraamukset; tämän periaatteen mukaisesti, sellaisena kuin siitä säädetään asetuksen N:o 25 2 artiklan 2 kohdassa, rahaston tukiosastosta olisi rahoitettava kolmansiin maihin suuntautuvaan vientiin liittyvät vientituet, maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät interventiot, - - rahoitetaan rahaston tukiosastosta perustamissopimuksen 33 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi."
10 Asetuksen N:o 1258/1999 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR), jäljempänä rahasto, on osa Euroopan yhteisöjen yleistä talousarviota.
Siinä on kaksi osastoa:
- tukiosasto,
- ohjausosasto.
2. Tukiosastosta rahoitetaan:
a) kolmansiin maihin suuntautuvaan vientiin liittyvät vientituet,
b) maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät interventiot,
c) muut kuin tavoite 1 -ohjelmien mukaiset maaseudun kehittämistoimet, lukuun ottamatta maaseudun kehittämistä koskevaa yhteisöaloitetta,
d) yhteisön rahoitusosuus eläinlääkintäalan erityistoimenpiteisiin, eläinlääkintäalan tarkastustoimenpiteisiin ja eläintautien hävittämistä ja seurantaa koskeviin ohjelmiin (eläinlääkintätoimenpiteet) sekä kasvien terveyttä koskeviin toimenpiteisiin,
- -
4. Rahasto ei vastaa jäsenvaltioille ja rahaston tuensaajille aiheutuneista hallinto- ja henkilöstömenoista."
11 Asetuksen N:o 1258/1999 2 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Yhteisön sääntöjen mukaisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn osana maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät interventiot rahoitetaan 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti."
Naudanliha-alan yhteistä markkinajärjestelyä koskevat asetukset
Asetus N:o 1254/1999
12 Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (EYVL L 160, s. 21) johdanto-osan 31 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
"On aiheellista säätää toteutettavista toimenpiteistä, jos hintojen huomattava nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisön markkinoita; tällaisena toimenpiteenä voi tulla kysymykseen myös tilanteen vaatima interventio-osto."
13 Asetuksen N:o 1254/1999 johdanto-osan 36 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
"Yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvat menot yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 - - mukaisesti."
14 Asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Jos yhteisön markkinoilla todetaan huomattavaa hintojen nousua tai laskua, ja tällainen tilanne näyttää jatkuvan, ja jos tämän vuoksi markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä.
2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."
15 Asetuksen N:o 1254/1999 45 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Asetusta (EY) N:o 1258/1999 ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin."
Asetus N:o 2777/2000
16 Komissio on antanut asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklan 2 kohdan nojalla poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun asetuksen (EY) N:o 2777/2000 (EYVL L 321, s. 47), jota on muutettu 19.1.2001 annetulla komission asetuksella N:o 111/2001 (EYVL L 19, s. 11) ja jossa säädettiin 1.1.2001 alkaen viimeistään 30.6.2001 sovellettavasta ostojärjestelmästä yli 30 kuukauden ikäisten eläinten ja erityisesti sellaisten eläinten, joille ei teurastuksen yhteydessä ole tehty naudan spongiformisen enkefalopatian (BSE) osoittavaa testiä, hävittämiseksi.
17 Asetuksen N:o 2777/2000 4 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yhteisö maksaa jokaisesta kokonaan hävitetystä eläimestä yhteisrahoituksena 70 prosenttia eläimen oston kiinteämääräisistä kustannuksista, loput 30 prosenttia jää kansallisten viranomaisten maksettavaksi.
Riidanalainen asetus
18 Riidanalainen asetus on annettu asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklan 2 kohdan nojalla.
19 Riidanalaisella asetuksella perustettiin uusi erityisostojärjestelmä BSE-testatuista, tietyistä yli 30 kuukauden ikäisten nautojen luokkiin kuuluvista eläimistä peräisin olevalle lihalle, ja järjestelmällä annettiin jäsenvaltioille mahdollisuus varastoida lihaa vaihtoehtona sen tuhoamiselle. Järjestelmää voitiin soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta 1.7.-31.12.2001.
20 Erityisistä markkinoiden tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla annetun asetuksen (EY) N:o 690/2001 muuttamisesta 28 päivänä joulukuuta 2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2595/2001 (EYVL L 345, s. 33) jatkettiin riidanalaisella asetuksella perustetun järjestelmän soveltamista 31.3.2002 saakka.
21 Riidanalaisen asetuksen johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa säädetään seuraavaa:
"BSE-kriisi on niin laaja ja kestää todennäköisesti niin kauan sekä vaatii sen suuruusluokan markkinatukitoimenpiteitä, että yhteisön ja jäsenvaltioiden on aiheellista vastata toimenpiteistä yhteisesti varsinkin, kun otetaan huomioon ostojärjestelmän puitteissa ostettavien eläinten suuri määrä ja yhteisön rahoitukseen käytettävissä olevien budjettivarojen rajallisuus."
22 Riidanalaisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Jäsenvaltiot voivat ostaa yli 30 kuukauden ikäisten nautaeläinten jäähdytettyjä ruhoja tai puoliruhoja, jotka kuuluvat seuraaviin - - laatuluokkiin - - "
23 Riidanalaisen asetuksen 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Jäsenvaltiossa tämän asetuksen mukaisesti ostettavien jäähdytettyjen ruhojen ostohinta on määriteltävä tarjouskilpailumenettelyn perusteella.
2. Tarjouskilpailu avataan jäsenvaltiossa, jossa viiteluokkana käytettävän D-laatuluokan markkinoiden keskihinta on kahden peräkkäisen viikon ajan ollut sama tai alhaisempi kuin liitteessä I oleva kyseiselle jäsenvaltiolle määritelty käynnistyshinta - - "
24 Riidanalaisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Kussakin tarjouskilpailussa saadut tarjoukset huomioon ottaen ja asetuksen (EY) N:o 1254/1999 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetaan enimmäisostohinta viiteluokkaa varten. Eri jäsenvaltioille voidaan vahvistaa eri hinta.
Enimmäisostohinta ei saa olla korkeampi kuin käynnistyshinta korotettuna 14 eurolla 100 teuraspainokilolta."
25 Riidanalaisen asetuksen 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Toimivaltaisen viranomaisen on maksettava hyväksyttyjen tarjousten tekijöille tarjouksissa ilmoitettu hinta viimeistään 65:ntenä päivänä kyseisten tuotteiden haltuunoton päätyttyä.
2. Hinta maksetaan ainoastaan tosiasiallisesti toimitetusta ja hyväksytystä määrästä ja enintään tarjouskilpailussa hyväksytystä määrästä.
- -
5. Yhteisö rahoittaa 70 prosenttia tämän asetuksen mukaisesti ostetun lihan ostohinnasta.
Kyseinen jäsenvaltio rahoittaa ostohinnasta loput 30 prosenttia sekä 6, 7, 8 ja 9 artiklassa säädetyistä toimenpiteistä aiheutuvat kustannukset kokonaan."
26 Riidanalaisen asetuksen 6, 7, 8 ja 9 artiklasta käy ilmi, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat hävittää tai vapauttaa markkinoille asetuksella luodun tukijärjestelmän puitteissa ostetun lihan varastoinnin jälkeen tai varastoimatta.
27 Riidanalaisen asetuksen 10 artiklan mukaan kyseisen asetuksen mukaisten tuotteiden myynnistä saadut tulot kuuluvat kyseiselle jäsenvaltiolle.
Asianosaisten vaatimukset
28 Saksan liittotasavalta vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
- kumoaa riidanalaisen asetuksen 5 artiklan 5 kohdan siltä osin kuin tässä säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio velvoitetaan rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen nojalla ostetun lihan hinnasta (jäljempänä riidanalainen säännös)
- velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
29 Saksan liittotasavalta tuo esille, että jotta tukitoimenpiteiden edunsaajien luottamuksensuojaa ei loukattaisi siinä tapauksessa, että kanne hyväksytään, riidanalaisen asetuksen vaikutukset on syytä säilyttää oikeusvarmuuden periaatteen edellytysten noudattamiseksi.
30 Kanteensa tueksi Saksan hallitus vetoaa kolmeen kanneperusteeseen
- ensinnäkin riidanalaiselta asetukselta puuttuu pätevä oikeudellinen perusta, koska komissio ei ole toimivaltainen määräämään jäsenvaltioita koskevasta pakollisesta osallistumisesta yhteisrahoitukseen riidanalaisen asetuksen kaltaisella täytäntöönpanoasetuksella
- toiseksi riidanalaisella asetuksella rikotaan eräitä perustamissopimuksessa olevia varainhoitoa koskevia määräyksiä, eli tässä tapauksessa EY 268 ja EY 270 artiklaa
- kolmanneksi riidanalaisella asetuksella rikotaan EY 253 artiklassa määrättyä velvollisuutta, jonka mukaan yhteisön säädökset on perusteltava.
31 Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
- hylkää kanteen
- velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
32 Komissio tuo esille, että siinä tapauksessa, että kanne hyväksytään, se on yhtä mieltä Saksan liittotasavallan kanssa riidanalaisen asetuksen vaikutusten säilyttämisestä EY 231 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
Tutkittavaksi ottaminen
33 Yhteisöjen tuomioistuin pyysi asianosaisia ilmaisemaan kantansa riidanalaisen säännöksen mahdollisen kumoamisen vaikutuksista ja kanteen tutkittavaksi ottamisesta suhteessa sen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan yhteisön säädöksen osittainen kumoaminen on mahdollista vain silloin, kun osat, joiden kumoamista on vaadittu, ovat sellaisia, että ne voidaan erottaa muusta säädöksestä (ks. mm. asia C-29/99, komissio v. neuvosto, tuomio 10.12.2002, Kok. 2002, s. I-11221, 45 ja 46 kohta).
34 Tähän kysymykseen liittyvien huomautusten valossa on katsottava, että riidanalainen säännös voidaan erottaa riidanalaisen asetuksen muista säännöksistä, koska tämän säännöksen kumoaminen ei muuttaisi riidanalaisen asetuksen pääsisältöä.
35 Kuten julkisasiamies mainitsee ratkaisuehdotuksensa 45 ja 46 kohdassa, riidanalaisen asetuksen pääsisältönä on naudanlihan erityisostojärjestelmän perustaminen BSE-taudin aiheuttamasta kriisistä selviytymiseksi. Kuten Saksan ja Tanskan hallitukset sekä komissio ovat vahvistaneet, riidanalaisen asetuksen osittainen kumoaminen - siltä osin kuin asetuksen 5 artiklan 5 kohdassa velvoitetaan jokainen kyseeseen tuleva jäsenvaltio rahoittamaan 30 prosenttia ostetun lihan hinnasta - ei vaikuttaisi mitenkään asetuksen pääsisältöön, kun otetaan huomioon, että osittainen kumoaminen johtaisi ainoastaan yhteisön ja kyseessä olevien jäsenvaltioiden väliseen rahoitusta koskevaan tasaamiseen.
36 Komissio väittää, että ilman riidanalaista säännöstä se ei luultavastikaan olisi antanut riidanalaisen asetuksen muita säännöksiä niiden nykyisessä muodossaan, eikä varsinkaan asetuksen 10 artiklaa, joka komission mukaan muodostaa riidanalaisen säännöksen kanssa taloudellisen kokonaisuuden.
37 Kuten julkisasiamies kuitenkin toteaa ratkaisuehdotuksensa 48 kohdassa, kysymys siitä, muuttaisiko osittainen kumoaminen riidanalaisen säädöksen pääsisältöä, muodostaa objektiivisen edellytyksen eikä subjektiivista, riidanalaisen säädöksen hyväksyneen toimielimen poliittiseen tahtoon liittyvää edellytystä.
38 Edellä mainitusta seuraa, että kanne on otettava tutkittavaksi.
Ensimmäinen kanneperuste
Asianosaisten lausumat
39 Saksan hallitus väittää, että asetuksessa N:o 1254/1999, joka muodostaa riidanalaisen asetuksen oikeudellisen perustan, ei ole mitään säännöksiä, joissa valtuutetaan komissio määräämään kyseisen asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteessä riidanalaisella säännöksellä luodun kaltaisesta jäsenvaltioita koskevasta pakollisesta osallistumisesta yhteisrahoitukseen.
40 Komissiolla on asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklan 2 kohdan nojalla ainoastaan oikeus antaa yksityiskohtaisia sääntöjä kyseisen artiklan 1 kohdan soveltamisesta ja 1 kohdassa säädetään tarvittavien toimenpiteiden toteuttamisesta, jos huomattava hintojen nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisön markkinoita.
41 Saksan hallitus katsoo, että silloin, kun neuvosto antoi komissiolle oikeuden hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, neuvosto ei antanut sille toimivaltaa hyväksyä sellaisia säännöksiä, jotka poikkeavat keskeisiltä osin perusasetuksesta määräämällä pakollisesta osallistumisesta yhteisrahoitukseen, jolla loukataan periaatetta, jonka mukaan kaikkien naudanlihan markkinoiden tukitoimenpiteiden rahoittaminen on yksinomaan yhteisön vastuulla. Tämä periaate voidaan Saksan hallituksen mukaan johtaa asetuksen N:o 1254/1999 ja asetuksen N:o 1258/1999 säännösten muodostamasta kokonaisuudesta.
42 Saksan hallitus lisää, että sen edellä mainituista asetuksista esittämä näkemys saa vahvistusta asetuksen N:o 1883/78 2 ja 3 artiklasta, joissa vaikka interventiotoimenpiteet erotellaan sen mukaan, vahvistetaanko niille yksikkökohtainen hinta vai ei, säädetään, että kummassakin tapauksessa interventiotoimenpiteistä aihetuvat menot katetaan yksinomaan yhteisön rahoituksella.
43 Saksan hallituksen mukaan yhteisrahoituksesta määrääminen riidanalaisella asetuksella loukkaa myös EY 202 ja EY 211 artiklassa määrättyä toimielinten välistä tasapainoa neuvoston ja komission kesken. Nimittäin se, että riidanalaisessa säännöksessä säädetään jäsenvaltioiden pakollisesta 30 prosentin suuruisesta osallistumisesta yhteisrahoitukseen, ei ole asetuksella N:o 1254/1999 annetun säännöksen täytäntöönpanoa vaan kyseisen asetuksen erään keskeisen säännön muuttamista.
44 Komissio vetoaa ensinnäkin siihen, että asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklalla sille annetaan oikeus ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin markkinoiden suojaamiseksi häiriintymiseltä siinä tapauksessa, että hinnat huomattavasti nousevat tai laskevat ja että tämä hintatilanne näyttää jatkuvan. Komissio korostaa, että mainitulla säännöksellä ei aseteta muita edellytyksiä kuin kyseisten toimenpiteiden tarpeellisuus. Käsittelyn kohteena olevassa asiassa riidanalaisella asetuksella säädetyt lihaostot kiistatta edistivät yhteisön BSE-kriisistä kärsivien naudanlihamarkkinoiden vakautta.
45 Komissio toteaa lisäksi, että yhteisen maatalouspolitiikan alaan kuuluva toimenpide voidaan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan katsoa lainvastaiseksi ainoastaan siinä tapauksessa, että se on ilmeisen soveltumaton tai että sen antanut toimielin on selvästi ylittänyt harkintavaltansa rajat.
46 Näin ollen komissio katsoo, että asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklassa, jossa annetaan sille poikkeuksellinen toimivalta kriisitilanteiden ratkaisemiseksi, annetaan sille välttämättä oikeus poiketa tämän saman asetuksen muista, erityisesti rahoitusta koskevista säännöksistä, jos se on ehdottoman välttämätöntä.
47 Toiseksi komissio vetoaa siihen, että antaessaan riidanalaisen säännöksen se ei ole rikkonut neuvoston määrittelemiä rahoitussääntöjä.
48 Se nimittäin katsoo, että vaikka on totta, että maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseen tarkoitetut interventiot yleensä rahoitetaan kokonaisuudessaan EMOTR:n tukiosastosta, kyseessä on käytäntö eikä oikeudellinen velvoite. Sen mukaan asetuksen N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan ei ainakaan voida tulkita asettavan tätä velvoitetta, koska siinä ei säädetä nimenomaisesti, että rahoituksesta vastaa yksinomaan yhteisö.
49 Komissio huomauttaa tältä osin, että riidanalainen asetus ei ole ainoa esimerkki jäsenvaltioille asetetusta velvollisuudesta osallistua yhteisrahoitukseen maataloustoimenpiteiden yhteydessä. Komissio nimeää esimerkkinä useita neuvoston asetuksia, joissa säädetään velvollisuudesta osallistua tällaiseen yhteisrahoitukseen. Komissio mainitsee myös itse antamansa asetuksen N:o 2777/2000, joka on eräällä tavalla riidanalaisen asetuksen edeltäjä, ja korostaa, että Saksan liittotasavalta ei ole riitauttanut tätä asetusta.
50 Komission mukaan on lisäksi vielä otettava huomioon asetuksen N:o 1883/78 2 artikla. Se katsoo, että vastakohtaispäättelyllä säännöstä tulkittaessa ilmenee selvästi, ettei ole olemassa oikeudellista velvoitetta, jonka mukaan yhteisön olisi vastattava yksin muiden kuin tässä säännöksessä tarkoitettujen interventiotoimenpiteiden rahoituksesta. Tällainen tilanne on kyseessä riidanalaisella asetuksella säädetyssä toimenpiteessä, jolla säädetään, että lihan ostohinta on määriteltävä tarjouskilpailumenettelyn perusteella, eikä se siis ole ennalta vahvistettu yksikkökohtainen hinta.
51 Siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että yhteisö on velvollinen rahoittamaan maatalouden interventiotoimenpiteet kokonaisuudessaan EMOTR:n tukiosastosta, komissio vetoaa toissijaisesti siihen, että riidanalaisella säännöksellä toteutettu poikkeaminen tästä velvoitteesta oli käsittelyn kohteena olevassa asiassa välttämätöntä ja näin ollen asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklan mukaista. Komission mukaan uuden BSE-kriisin yhteisölle aiheuttamia lisäkustannuksia ei nimittäin ollut aikataulullisista syistä voitu ottaa huomioon vuoden 2001 talousarviossa eivätkä maatalousmenojen rahoittamiseen alkuaan varatut varat siis ehkä olisi riittäneet.
52 Kolmanneksi komissio väittää, että riidanalaisella säännöksellä ei muuteta sellaista keskeistä sääntöä, jossa on kyse yhteistä maatalouspolitiikkaa naudanliha-alalla ohjaavasta perusperiaatteesta, vaan että riidanalainen säännös muodostaa ainoastaan täsmällisen toimenpiteen, jota sovelletaan yhden puolivuotiskauden ajan.
53 Tanskan hallitus esittää, että komissio on riidanalaisen asetuksen 5 artiklan 5 kohdassa antanut säännöksen, jolla poiketaan periaatteesta, jonka mukaan yhteisen markkinajärjestelyn rahoitus kuuluu kokonaisuudessaan yhteisölle. Tanskan hallituksen mukaan tämä periaate ilmeni nimenomaisesti jo yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetusta ensimmäisestä neuvoston asetuksesta, eli asetuksesta N:o 25, joka on edelleen voimassa.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
54 Aluksi on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen rakenteesta, jonka yhteydessä EY 211 artiklaa on tarkasteltava, samoin kuin käytännön vaatimuksista seuraa, että täytäntöönpanon käsitettä on tulkittava laajasti. Koska ainoastaan komissio pystyy seuraamaan jatkuvasti ja tarkkaavaisesti maatalousmarkkinoiden kehitystä sekä toimimaan tilanteen vaatimalla ripeydellä, neuvosto voi joutua antamaan sille laajat valtuudet. Tästä seuraa, että näiden valtuuksien rajoja on arvioitava erityisesti olennaisten markkinajärjestelyn yleisten tavoitteiden perusteella (ks. asia C-478/93, Alankomaat v. komissio, tuomio 17.10.1995, Kok. 1995, s. I-3081, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
55 Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että komissiolla on maatalouden alalla toimivalta toteuttaa kaikki perussäädöksen toteuttamisen kannalta tarvittavat tai hyödylliset täytäntöönpanotoimenpiteet sillä edellytyksellä, että ne eivät ole ristiriidassa perusasetuksen tai neuvoston antaman täytäntöönpanoasetuksen kanssa (ks. mm. asia 121/83, Zuckerfabrik Franken, tuomio 15.5.1984, Kok. 1984, s. 2039, 13 kohta; em. asia Alankomaat v. komissio, tuomion 31 kohta ja asia C-356/97, Molkereigenossenschaft Wiedergeltingen, tuomio 6.7.2000, Kok. 2000, s. I-5461, 24 kohta).
56 Nyt esillä olevassa tapauksessa komissio on antanut riidanalaisen asetuksen asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklan 2 kohdan nojalla, jossa se valtuutetaan antamaan yksityiskohtaisia sääntöjä kyseisen artiklan soveltamisesta asetuksen 43 artiklassa säädettyä komiteamenettelyä noudattaen. Asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jos yhteisön markkinoilla todetaan huomattavaa hintojen nousua tai laskua, ja tällainen tilanne näyttää jatkuvan, ja jos tämän vuoksi markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä.
57 Saksan liittotasavalta ei kiistä sitä, että riidanalaisella asetuksella toteutetut erityiset markkinoiden tukitoimenpiteet naudanliha-alalla olivat tarpeen, jotta voitiin vastata kyseisellä alalla havaittuun merkittävään hintojen laskuun, joka johtui uusien BSE-tapausten ilmenemisen aiheuttamasta kuluttajien epäluulosta naudanlihaa kohtaan.
58 Kuitenkin tämän tuomion 55 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan ja vastoin komission tältä osin esittämää kantaa, se seikka, että kyseessä olevia toimenpiteitä voidaan pitää asetuksen N:o 1254/1999 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina tarvittavina toimenpiteinä, ei poista velvollisuutta selvittää sitä, etteivät kyseiset täytäntöönpanotoimenpiteet ole vastoin perussäädöstä, jota niillä pannaan täytäntöön.
59 Tältä osin Saksan liitotasavalta väittää ensimmäisellä kanneperusteellaan, että riidanalaisen asetuksen 5 artiklan 5 kohta on vastoin perussäädöstä, jonka toteuttamiseen riidanalaisella asetuksella pyritään, sikäli kuin mainitussa säännöksessä velvoitetaan kukin kyseessä oleva jäsenvaltio rahoittamaan 30 prosenttia kyseisen asetuksen nojalla ostetun lihan hinnasta. Saksan liittotasavallan mukaan tällaisesta rahoitusjärjestelystä säätäminen komission antamalla täytäntöönpanoasetuksella on vastoin asetuksen N:o 1254/1999 säännöksiä ja kyseisessä asetuksessa viitattuja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annettuja asetuksia, joista käy ilmi, että kaikki tukitoimenpiteet naudanliha-alalla on katettava yksinomaan yhteisön rahoituksella.
60 Sen selvittämiseksi, onko riidanalainen säännös yhteensopiva asetuksen N:o 1254/1999 kanssa, on määritettävä yhteisön niiden säännösten ulottuvuus, joita sovelletaan naudanliha-alan tukitoimenpiteiden rahoitukseen.
61 Tämän suhteen on todettava, että asetuksen N:o 1254/1999 45 artiklalla saatetaan naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn piiriin kuuluvat tuotteet asetuksen N:o 1258/1999 ja sen täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten soveltamisalan piiriin.
62 Asetuksen N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, että EMOTR:n tukiosastosta rahoitetaan maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät interventiot. Mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa täsmennetään, että tällaisia interventioita ovat yhteisön sääntöjen mukaisesti maatalousmarkkinoiden yhteisen markkinajärjestelyn osana tehtävät interventiot.
63 Kuten komissio esittää, on totta, että vaikka asetuksen N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään, että yhteisö rahoittaa maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtäviä interventioita, tässä säännöksessä ei nimenomaisesti säädetä, että rahoitus on luonteeltaan sellaista, että se on yksinomaan yhteisön vastuulla.
64 Tästä huolimatta, kuten julkisasiamies esittää ratkaisuehdotuksensa 83-89 kohdassa, perussäädöksen muiden säännösten perusteella edellä mainittua säännöstä voidaan tulkita siten, että naudanliha-alan tukitoimenpiteet on rahoitettava yksinomaan EMOTR:n varoista.
65 Ensinnäkin asetuksen N:o 1254/1999 johdanto-osan 36 perustelukappaleessa täsmennetään, että yhteisön "olisi" rahoitettava jäsenvaltioille asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvat menot asetuksen N:o 1258/1999 mukaisesti.
66 Asetuksen N:o 1258/1999 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa viitataan "periaatteeseen", jonka mukaan yhteisestä maatalouspolitiikasta aiheutuvat taloudelliset seuraamukset kuuluvat yhteisölle, siten kuin siitä säädetään asetuksen N:o 25 2 artiklan 2 kohdassa. Tässä viimeksi mainitussa säännöksessä säädetään, että yhteisö vastaa näistä taloudellisista seuraamuksista, koska yhteismarkkinavaiheessa hintajärjestelmät on yhdenmukaistettu, ja kyseisen säännöksen b alakohdassa mainitaan markkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät interventiot niiden toimenpiteiden joukossa, joiden rahoituksesta vastaa EMOTR.
67 Asetuksen N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan sanamuoto, jossa todetaan, että EMOTR rahoittaa maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtävät "interventiot", eroaa saman artiklan d alakohdan sanamuodosta, jossa säädetään eläinlääkintäalan toimenpiteiden rahoituksen osalta ainoastaan, että EMOTR rahoittaa näiden toimenpiteiden "yhteisön rahoitusosuuden".
68 On lisättävä, että vaikka asetuksen N:o 1883/78 3 artiklassa - toisin kuin saman asetuksen 2 artiklassa, jota sovelletaan sellaisten interventiotoimenpiteiden rahoittamiseen EMOTR:n tukiosastosta, joille vahvistetaan yksikkökohtainen hinta - ei nimenomaisesti säädetä muiden interventiotoimenpiteiden osalta, että yhteisö vastaa kokonaisuudessaan niiden rahoituksesta, tästä ei kuitenkaan tule päätellä, kuten komissio esittää, että tässä viimeksi mainitussa tilanteessa kyseessä olevia toimenpiteitä ei ole rahoitettava yksinomaan yhteisön talousarviosta. Asetuksen N:o 1883/78 3 artiklassa itse asiassa viitataan kyseisten toimenpiteiden rahoituksen osalta samaisen asetuksen 4-8 artiklaan, joissa ei ole mitään säännöksiä, joilla syrjäytettäisiin maatalousmarkkinoiden tasapainottamiseksi tehtävien interventioiden täysimääräinen rahoitus EMOTR:n tukiosastosta.
69 Näin ollen on syytä katsoa, että komissiolla oli riidanalaisen asetuksen yhteydessä velvollisuus noudattaa neuvoston antamasta perussäädöksestä aiheutuvaa sääntöä, jonka mukaan kaikkien yhteisön toteuttamien naudanliha-alan tukitoimenpiteiden rahoituksesta vastaa yksinomaan yhteisö.
70 Tätä päätelmää ei voida asettaa kyseenalaiseksi komission esittämällä väitteellä, jonka mukaan useissa neuvoston antamissa maataloutta koskevissa asetuksissa, samoin kuin komission asetuksessa N:o 2777/2000, säädetään jäsenvaltioiden pakollisesta osallistumisesta yhteisrahoitukseen kyseisissä asetuksissa säädettyjen toimenpiteiden osalta.
71 Yhtäältä neuvosto voi päättää poiketa erityisessä säädöksessä itse luomastaan yleisestä säännöstä, kun taas komission on noudatettava täytäntöönpanemassaan neuvoston perussäädöksessä säädettyä sääntöä, mikäli sitä ei ole nimenomaisesti valtuutettu siitä poikkeamaan.
72 Toisaalta, mitä tulee komission asetuksessa N:o 2777/2000 säädettyyn jäsenvaltioiden pakolliseen osallistumiseen yhteisrahoitukseen kyseisessä asetuksessa säädettyjen tukitoimenpiteiden osalta, riittää kun todetaan, että tämä seikka ei ole omiaan antamaan komissiolle lupaa poiketa sitä sitovasta oikeussäännöstä (ks. vastaavasti asia C-426/93, Saksa v. neuvosto, tuomio 9.11.1995, Kok. 1995, s. I-3727, 21 kohta).
73 Asiassa on kiistatonta yhtäältä se, että riidanalaisella säännöksellä velvoitetaan jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio rahoittamaan osa riidanalaisella asetuksella luoduista tukitoimenpiteistä, ja toisaalta se, että asetuksessa N:o 1254/1999 ei ole mitään säännöksiä, joilla komissio nimenomaisesti valtuutettaisiin poikkeamaan perussäädöksestä aiheutuvasta periaatteesta, jonka mukaan kaikkien yhteisön toteuttamien naudanliha-alan tukitoimenpiteiden rahoituksesta vastaa yksinomaan yhteisö.
74 Tästä seuraa, että riidanalainen säännös on ristiriidassa asetuksen N:o 1254/1999 kanssa.
75 Sillä komission esiin tuomalla seikalla, että riidanalaisessa asetuksessa säädetään sen soveltamisesta ainoastaan yhteen puolivuotiskauteen rajoitetun ajan, ei ole nyt esillä olevassa asiassa merkitystä arvioitaessa riidanalaisen asetuksen yhteensoveltuvuutta asetuksen N:o 1254/1999 kanssa.
76 Ilman että Saksan hallituksen esittämiä muita kanneperusteita on tarpeen tutkia, edellä esitetyistä perusteluista seuraa, että riidanalaisen asetuksen 5 artiklan 5 kohta on kumottava siltä osin kuin tässä säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio velvoitetaan rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen nojalla ostetun lihan hinnasta.
Kumoamisen vaikutusten ajallinen rajoittaminen
77 Sekä Saksan liittotasavalta että komissio esittävät, että siinä tapauksessa, että kanne hyväksytään, yhteisöjen tuomioistuin säilyttää riidanalaisen asetuksen vaikutukset.
78 Tältä osin on muistettava, että EY 231 artiklan toisen kohdan mukaan yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on ratkaista kumoamisen vaikutukset ilman, että sitä sitovat asianosaisten tästä kysymyksestä esittämät mielipiteet (ks. asia C-284/90, neuvosto v. parlamentti, tuomio 31.3.1992, Kok. 1992, s. I-2277, 36 kohta). Vastoin Saksan hallituksen esittämää kantaa, nyt esillä olevassa asiassa riidanalaisen säännöksen kumoamisella ei ole vaikutusta niiden taloudellisten toimijoiden oikeuksiin, joilta naudanlihaa on ostettu riidanalaisen asetuksen soveltamisen myötä.
79 Näin ollen yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että mitkään oikeusvarmuuteen liittyvät syyt eivät edellytä, että riidanalaisen säännöksen vaikutukset säilytetään sen kumoamisesta huolimatta.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
80 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Saksan liittotasavalta on vaatinut komission velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja kun tämä on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (täysistunto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Erityisistä markkinoiden tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla 3 päivänä huhtikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 690/2001 5 artiklan 5 kohta kumotaan siltä osin kuin tässä säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio velvoitetaan rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen nojalla ostetun lihan hinnasta.
2) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.