Soud: Nejvyšší soud 
Datum rozhodnutí: 12/16/2014 
Spisová značka: 21 Nd 389/2014 
ECLI: ECLI:CZ:NS:2014:21.ND.389.2014.1 
Typ rozhodnutí: USNESENÍ 
Heslo: Příslušnost soudu místní 
Dotčené předpisy: § 11 odst. 1 o. s. ř. 
§ 11 odst. 3 o. s. ř. 
§ 89a o. s. ř. 
čl. 23 odst. 1 Nařízení (ES) č. 44/2001 
Kategorie rozhodnutí: D  
 
21 Nd 389/2014  
 
 
U S N E S E N Í 
 
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně senátu JUDr. Olgy 
Puškinové a soudců JUDr. Mojmíra Putny a JUDr. Zdeňka Novotného v právní věci žalobce 
TOKO AGRI a.s. se sídlem v Praze 4, Na Strži č. 1702/65, IČO 28888901, zastoupeného Mgr. 
Pavlem Piňosem, advokátem se sídlem v Přerově, Čechova č. 1184/2, proti žalovanému YUKAN 
SPÓŁka Z OGANICZONĄ ODPOWIEDZIALNOŚCIĄ se sídlem ve Varšavě, Niedźwiedzia 
č. 29 B, Polská republika, IČO 146291470, pro „132.589,30 PLN s příslušenstvím“, o určení 
místní příslušnosti soudu, takto: 
 
Neurčuje se, který soud věc projedná a rozhodne. 
Odůvodnění: 
 
Podáním ze dne 6. 11. 2014, doručeným Nejvyššímu soudu České republiky dne 7. 11. 2014, 
žalobce navrhl, aby Nejvyšší soud určil, který soud projedná a rozhodne věc označenou v záhlaví 
tohoto usnesení (§ 11 odst. 3 zákona č. 99/1963 Sb., 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění 
pozdějších předpisů; dále také jen „o. s. ř.“). K návrhu žalobce připojil návrh na vydání 
evropského platebního rozkazu (Formulář A) ze dne 4. 11. 2014, včetně všech příloh, jímž žádá 
soud, aby nařídil žalovanému zaplatit žalobci shora uvedenou částku s příslušenstvím, a to z 
důvodu prodlení se zaplacením nájemného podle smluv o nájmu movité věci s následným 
odkupem č. 018/2012, ze dne 29. 11. 2012, a č. 005/2013, ze dne 7. 5. 2013. 
 
Žalobce konstatuje, že smlouvy obsahují v článku VI. odst. 1 doložku o volbě českého práva; 
prorogační doložka však „v uvedených smlouvách sjednána nebyla“. Pravomoc českých soudů 
dovozuje z ustanovení článku 24 ve spojení s článkem 60 Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 
22. 12. 2000, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních 
věcech (dále také jen „nařízení Brusel I“).  
 
Podle ustanovení § 11 odst. 1 o. s. ř. se řízení koná u toho soudu, který je věcně a místně 
příslušný. Pro určení věcné a místní příslušnosti jsou až do skončení řízení rozhodné okolnosti, 
které tu jsou v době jeho zahájení.  
 
Podle ustanovení § 11 odst. 3 o. s. ř. jde-li o věc, která patří do pravomoci soudů České republiky, 
ale podmínky místní příslušnosti chybějí nebo je nelze zjistit, určí Nejvyšší soud, který soud věc 
projedná a rozhodne.
Nejvyšší soud, jemuž byla věc v souladu s citovaným usnesením předložena, se především 
zabýval otázkou, zda byly splněny podmínky pro rozhodnutí dle § 11 odst. 3 o. s. ř. 
 
Podle ustanovení čl. 23 odst. 1 nařízení Brusel I dohodnou-li se strany, z nichž alespoň jedna má 
bydliště (ve smyslu čl. 60 odst. 1 písm. a/ nařízení Brusel I sídlo) na území členského státu, že v 
již vzniklém nebo budoucím sporu z určitého právního vztahu má příslušnost soud nebo soudy 
tohoto členského státu, je příslušný soud nebo soudy tohoto státu. Pokud se strany nedohodnou 
jinak, je tato příslušnost výlučná. Taková dohoda o příslušnosti musí být uzavřena a) písemně 
nebo ústně s písemným potvrzením nebo b) ve formě, která odpovídá zvyklostem zavedeným 
mezi těmito stranami, nebo c) v mezinárodním obchodě ve formě, která odpovídá obchodním 
zvyklostem, které strany znaly nebo musely znát a které strany smluv tohoto druhu v daném 
odvětví obchodu obecně znají a pravidelně se jimi řídí. 
 
Podle ustanovení § 89a o. s. ř. účastníci řízení ve věcech týkajících se vztahů mezi podnikateli 
vyplývajících z podnikatelské činnosti se mohou písemně dohodnout na místní příslušnosti jiného 
soudu prvního stupně, ledaže zákon stanoví příslušnost výlučnou. 
 
V dané věci z článku VI. bod 4. výše citovaných smluv uzavřených mezi účastníky vyplývá, že 
„Smluvní strany se zavazují své veškeré spory řešit v prvé řadě svým jednáním vedeným snahou 
dosáhnout smíru. Veškeré nároky, spory a jiné záležitosti vznikající z této smlouvy nebo z 
jakékoliv transakce jí zamýšlené, které se smluvním stranám nepodaří vyřešit vzájemnou 
dohodou, budou výhradně a s konečnou platností rozhodovány a urovnány v soudním řízení před 
obecnými soudy příslušnými z ohledu na sídlo pronajímatele“. 
 
Účastníci smlouvy se tímto ujednáním v souladu s článkem 23 Nařízení Brusel I a § 89a o. s. ř. 
dohodli na výlučné příslušnosti soudu, v jehož obvodu má sídlo pronajímatel; s ohledem na sídlo 
žalobce v Praze 4, Na Strži č. 1702/65, se jedná o Obvodní soud pro Prahu 4. V dané věci přitom 
nejsou splněny podmínky pro místní příslušnost na výběr danou (§ 87 o. s. ř.) či výlučnou (§ 88 o. 
s. ř. a článek 22 Nařízení Brusel I). 
 
Z uvedeného vyplývá, že nejsou dány podmínky pro aplikaci ustanovení § 11 odst. 3 o. s. ř., 
neboť místní příslušnost soudu je založena písemným ujednáním účastníků. Nejvyšší soud proto 
rozhodl, že se neurčuje, který soud věc projedná a rozhodne. 
 
Proti tomuto usnesení není přípustný opravný prostředek.  
V Brně dne 16. prosince 2014  
 
 
JUDr. Olga Puškinová 
předsedkyně senátu