62023CJ0322
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács)
2024. október 17. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – 1999/70/EK irányelv – Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás – 4. szakasz – Közszektor – Tanárok – Határozott időre alkalmazott munkavállalók közszolgálatba való kinevezése képesítésen alapuló felvételi eljárás útján – A szolgálati idő meghatározása – A határozott ideig tartó munkaszerződés keretében megszerzett szolgálati idők részleges figyelembevétele – A figyelembe nem vett szolgálati idők utólagos beszámítása – A hátrányos megkülönböztetés fennállásának értékelésére gyakorolt hatás hiánya”
A C‑322/23. sz. [Lufoni] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunale di Lecce (leccei bíróság, Olaszország) a Bírósághoz 2023. május 24‑én érkezett, 2023. május 22‑i határozatával terjesztett elő az
ED
és
a Ministero dell’Istruzione e del Merito,
az Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hetedik tanács),
tagjai: F. Biltgen, az első tanács elnöke, a hetedik tanács elnökeként eljárva, M. L. Arastey Sahún, az ötödik tanács elnöke (előadó) és J. Passer bíró,
főtanácsnok: J. Kokott,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) képviseletében C. D’Aloisio, E. De Rose, E. Sciplino és A. Sgroi avvocati,
–
az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítői: L. Fiandaca és F. Sclafani avvocati dello Stato,
–
az Európai Bizottság képviseletében D. Recchia és F. van Schaik, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28‑i 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.) mellékletét képező, 1999. március 18‑án megkötött, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás (a továbbiakban: keretmegállapodás) 4. szakaszának értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az ED, valamint a Ministero dell’Istruzione e del Merito (oktatási és előmenetelügyi minisztérium, Olaszország) és az Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (országos társadalombiztosítási intézet [INPS], Olaszország) között folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, amelynek tárgyát azon szolgálati időnek az ED kinevezett tanárként való kinevezésének időpontjában való kiszámítása képezi, amelyet ő számos határozott idejű szerződés keretében nem kinevezett tanárként szerzett.
Jogi háttér
Az uniós jog
3
A keretmegállapodás 3. szakasza kimondja:
„[helyesen: E megállapodás alkalmazásában:]
1.
»határozott időre alkalmazott munkavállaló«: az a munkavállaló, aki a munkáltató és a munkavállaló által közvetlenül létesített határozott időre létrejött munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkezik, ahol a szerződés [helyesen: amennyiben a munkaszerződés vagy a munkaviszony] megszűnését olyan objektív feltételek útján állapítják meg, mint meghatározott időpont elérése, meghatározott feladat elvégzése vagy meghatározott esemény bekövetkezése.
2.
»összehasonlítható állandó munkavállaló«: [helyesen: összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállaló]: határozatlan időre szóló munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkező munkavállaló, aki ugyanannál a vállalkozásnál dolgozik, és akit ugyanolyan vagy hasonló munkára/tevékenységre alkalmaztak, kellő figyelmet szentelve a szakmai/gyakorlati ismereteknek [helyesen: és akit a képesítések/készségek szempontjából ugyanolyan vagy hasonló munkára/tevékenységre alkalmaztak]. Ahol nincs összehasonlítható, állandó munkavállaló [helyesen: nincs összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállaló], ott az összehasonlítást az irányadó kollektív szerződésre, vagy ennek hiányában a nemzeti törvényekre, kollektív megállapodásokra vagy a gyakorlatra történő hivatkozással végzik.”
4
A keretmegállapodás 4. szakasza 1. pontjának szövege a következő:
„1.
A foglalkoztatási feltételek szempontjából a határozott időre foglalkoztatott munkavállalók nem részesülhetnek kedvezőtlenebb bánásmódban, mint a velük összehasonlítható, állandó [helyesen: határozatlan időre alkalmazott] munkavállalók, csupán azért, mert határozott idejű munkaszerződéssel vagy munkaviszonnyal rendelkeznek, kivéve, ha az eltérő bánásmód objektív alapon [helyesen: objektív okokkal] igazolható.
[…]
4.
A sajátos munkafeltételekkel kapcsolatos, a vállalkozásnál eltöltött idő alapján történő minősítés [helyesen: A szolgálati időnek a különös foglalkoztatási feltételekre tekintettel történő minősítése] a határozott időre alkalmazott munkavállalók és a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók esetében azonosak, kivéve ha a vállalkozásnál eltöltött idő alapján történő eltérő minősítést objektív okok indokolják.”
Az olasz jog
A 297/1994. sz. törvényerejű rendelet
5
Az 1994. április 16‑i decreto legislativo no 297, Approvazione del testo unico delle disposizioni legislative vigenti in materia di istruzione, relative alle scuole di ogni ordine e grado (az oktatásügyben, továbbá a valamennyi iskolatípus és minden iskolai szint vonatkozásában alkalmazandó törvényi rendelkezések egységes szövegének jóváhagyásáról szóló, 297. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet, a GURI 1994. május 19‑i 115. számának 79. sz. rendes melléklete, a továbbiakban: 297/1994. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) 485. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A középfokú és művészeti iskolákban alkalmazott tanárok esetén az említett állami és azzal egyenértékű iskolákban – ideértve a külföldön működő iskolákat is – nem kinevezett tanárként teljesített szolgálati idő első négy évét teljes egészében, valamint a négy évet esetlegesen meghaladó szolgálati idő kétharmadát jogi és gazdasági szempontból, a fennmaradó egyharmadot pedig gazdasági szempontból állandó kinevezett állományban töltött szolgálati időként kell elismerni. Az említett elismerésből eredő gazdasági jogokat meg kell őrizni és figyelembe kell venni az elismerés időpontjában meghatározott fizetési fokozatot követő valamennyi további fizetési fokozatban.”
6
A 489. cikk 1. bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az előző cikkek szerinti elismerés szempontjából a tanítással töltött szolgálati idő akkor tekintendő teljes tanévnek, ha az elérte a teljesítésekor hatályos oktatási rendszer által az év érvényessége szempontjából meghatározott időtartamot.”
A 124/1999. sz. törvény
7
Az 1999. május 3‑i legge n. 124 Disposizioni urgenti in materia di personale scolastico (az iskolai foglalkoztatottakra vonatkozó sürgős rendelkezésekről szóló 124. sz. törvény, a GURI 1999. május 10‑i 107. száma, a továbbiakban: 124/1999. sz. törvény) 11. cikkének (14) bekezdése értelmében:
„A [297/1994. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet] 489. cikkének (1) bekezdését úgy kell érteni, hogy az 1974–1975‑ös tanévtől kezdődően nem kinevezett tanárként tanítással teljesített szolgálati idő akkor minősül egész tanévnek, ha eléri a 180 napot, vagy ha február 1‑jétől a tanév végi értékelésig megszakítás nélkül tart.”
A 399/1988. sz. elnöki rendelet
8
Az 1988. augusztus 23‑i decreto del Presidente della Repubblica n. 399, Norme risultanti dalla disciplina prevista dall’accordo per il triennio 1988–1990 del 9 giugno 1988 relativo al personale del comparto scuola (az iskolák személyi állományával kapcsolatos, 1988–1990‑re vonatkozó 1988. június 9‑i megállapodás szerinti szabályozásról szóló 399. sz. köztársasági elnöki rendelet, a GURI 1988. szeptember 10‑i 213. számának 85. sz. rendes melléklete, a továbbiakban: 399/1988. sz. elnöki rendelet) 4. cikkének (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az egyetemi végzettséggel rendelkező középiskolai tanárok esetén a 16., az adminisztratív koordinátorok, óvodapedagógusok, általános iskolai tanítók, felső tagozaton tanító tanárok és főiskolai végzettséggel rendelkező középiskolai tanárok esetén a 18., a kisegítő és asszisztens személyzet esetén a 20., a zeneiskolai és akadémiai tanárok esetén a 24. szolgálati év végétől a kizárólag gazdasági szempontból releváns szolgálati időt teljes egészében figyelembe kell venni a bértábla szerinti későbbi besorolások szempontjából.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
9
ED a középiskola felsőbb évfolyamaiban dolgozott tanárként több, határozott időre szóló szerződés keretében az 1996/1997‑es tanévtől az 1998/1999‑es tanévig, a 2000/2001‑es tanévtől a 2009/2010‑es tanévig és a 2011/2012‑es tanévtől a 2014/2015‑ös tanévig tartó időszakokban, mielőtt képesítésen alapuló felvételi eljárás útján 2015. szeptember 1‑jei hatállyal határozatlan időre állandó tanári posztra nevezték ki.
10
E kinevezés során ED számára az alkalmazandó nemzeti szabályozás értelmében a határozott idejű szerződések alapján megszerzett szolgálati időt jogi és gazdasági szempontból 10 év, 5 hónap és 10 napnak számították be.
11
ED, mivel úgy vélte, hogy e szolgálati idő kiszámítása sérti a keretmegállapodás 4. szakaszát, amennyiben nem veszi tekintetbe a kinevezését megelőzően teljesített szolgálati idők egészét, 2021. április 22‑én keresetet nyújtott be a Tribunale di Lecce (leccei bíróság, Olaszország), a kérdést előterjesztő bíróság előtt az iránt, hogy az említett határozott idejű szerződések alapján szerzett szolgálati idő címén 10 év 10 hónap és 17 nap időtartamot ismerjenek el a számára.
12
A szolgálati időnek a nemzeti szabályozás által előírt rendszerét illetően e bíróság megjegyzi egyrészt, hogy a 124/1999. sz. törvény 11. cikkének (14) bekezdése azt írja elő, hogy a nem kinevezett tanárként tanítással teljesített szolgálati idő akkor minősül egész tanévnek, ha eléri a 180 napot, vagy ha február 1‑jétől a tanév végi értékelésig megszakítás nélkül tart. Ezzel szemben, ha az ilyen szolgálat e két feltétel egyikének sem felel meg, azt nem veszik figyelembe.
13
Így az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy ED esetében a 2000/2001‑es, 2011/2012‑es és 2012/2013‑as tanévet nem vették figyelembe, mivel ezekben az években a szolgálat időtartama nem felelt meg a 124/1999. sz. törvény ezen 11. cikkének (14) bekezdésében előírt feltételeknek.
14
Másrészt, miután a teljesített szolgálati időt a jelen ítélet 12. pontjában említett szabályok szerint számították ki, ezt az időtartamot a 297/1994. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 485. cikkének megfelelően teljes egészében figyelembe kell venni az első négy év tekintetében, míg a következő években azt jogi és gazdasági célból kétharmadban veszik figyelembe. A fennmaradó egyharmadot gazdasági célból, azaz a díjazási táblázatban való későbbi besoroláskor a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. §‑ának (3) bekezdésében előírt határidőkön belül, így például az egyetemi diplomával rendelkező középiskolai tanárok esetében a 16. szolgálati év végén kell figyelembe venni.
15
A kérdést előterjesztő bíróság hozzáteszi, hogy a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdése különös jelentőséggel bír az alapügy megoldása szempontjából, mivel e rendelkezés értelmében gazdasági célokból, azaz az e jogvita tárgyát képező célokból utólag be lehet számítani a szolgálati időnek azt a részét, amelyet az érintett véglegesítésekor nem kell figyelembe venni. Az ED‑vel azonos helyzetben lévő személyek esetében tehát nem tekintenek el a határozatlan időre kinevezett tanárként teljesített szolgálat teljes időtartamától, csak azt a 16. szolgálati évre halasztják el.
16
A kérdést előterjesztő bíróság kiemeli, hogy a 2018. szeptember 20‑iMotter ítéletben (C‑466/17, a továbbiakban: Motter ítélet, EU:C:2018:758), amelynek tárgyát a szolgálati idő kiszámításának az alapügy tárgyát képező rendszere képezi, a Bíróság nem vette figyelembe többek között a 399/1988 elnöki rendelet e 4. cikkének (3) bekezdését, mivel az ezen ítélethez vezető ügyben benyújtott előzetes döntéshozatalra utaló határozat nem tett említést e rendelkezésről. A kérdést előterjesztő bíróság szerint a jelen ügyben tehát szükség van arra, hogy új kérdéseket terjesszenek a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából, teljesebb jogi háttér bemutatásával.
17
A kérdést előterjesztő bíróság azt is kifejti, hogy a Bíróság által ugyanezen ítéletben az érintett helyzetek összehasonlíthatóságára és az olasz kormány által felhozott objektív igazolásokra vonatkozóan hivatkozott tényezők vonatkoztathatók a jelen ügyre.
18
Ezenkívül a Corte suprema di cassazione (semmítőszék, Olaszország) a Motter ítélet alapján hozott, 2019. november 28‑i 31149. sz. ítéletében megállapította, hogy a 297/1994. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 485. cikke ellentétes a keretmegállapodás 4. szakaszával, és hogy következésképpen e 485. cikk alkalmazásától el kell tekinteni, ha a határozott időre alkalmazott, később kinevezett tanárok e törvényerejű rendelet 485. cikkében, valamint a 124/1999. sz. törvény 11. cikkének (14) bekezdésével kiegészített 489. cikkében foglalt szempontoknak megfelelően kiszámított szolgálati ideje kevesebb, mint az a szolgálati idő, amelyet a felvételétől fogva határozatlan időre alkalmazott, hasonló helyzetben lévő tanár számára elismernek.
19
A Corte suprema di cassazione (semmítőszék) tehát úgy ítélte meg, hogy a hátrányos megkülönböztetés fennállását úgy kell értékelni, hogy az érintett kinevezésének időpontjában az előző pontban említett két számítási rendszer által előírt számításból eredő szolgálati időt a legkedvezőbb rendszer megállapítása érdekében összehasonlítják.
20
A jelen ügyben ED a Corte suprema di cassazione (semmítőszék) által kialakított elvek alapján azt kérte, hogy ismerjenek el számára 10 év, 10 hónap és 17 nap – azaz a számára elismertnél 5 hónappal és 7 nappal több – szolgálati időt.
21
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy az ED által hivatkozott számítási rendszer szerint ED elveszíti többek között a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében előírt azon jogot, hogy 16. szolgálati évének végén kizárólag gazdasági célból további 3 év, 2 hónap és 20 nap szolgálati időt elismerjenek a számára.
22
Így az, hogy a Corte suprema di cassazione (semmítőszék) ítélkezési gyakorlata szerint a keretmegállapodás 4. szakasza szerinti hátrányos megkülönböztetés fennállásának értékelése szempontjából a meghatározó időpont a véglegesítés időpontja, a gyakorlatban azzal a következménnyel jár, hogy ED szolgálati ideje körülbelül 5 hónappal nő, ugyanakkor viszont ED elveszíti azon jogát, hogy elismerjék számára az előző pontban említett további szolgálati időt.
23
A kérdést előterjesztő bíróság ezért véli úgy, hogy a szolgálati idő számításának a Corte suprema di cassazione (semmítőszék) ítélkezési gyakorlatából következő rendszere a határozott időre alkalmazott munkavállalók és az összehasonlítható helyzetben lévő, határozatlan időre alkalmazott munkavállalók közötti nagyobb különbséghez vezet, mint a 297/1994. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 485. cikkében előírt szolgálati idő számítási rendszere, amelynek hátrányosan megkülönböztető jellegét ez utóbbi bíróság megállapította, ami ellentétes lehet a Bíróság által a 2012. október 18‑iValenza és társai ítéletben (C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646) kialakított elvekkel.
24
Következésképpen a kérdést előterjesztő bíróság arra keres választ, hogy a szolgálati időnek a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében előírt utólagos beszámítása a keretmegállapodás 4. szakaszával ellentétesnek ítélt eltérő bánásmód objektív igazolásának minősülhet‑e.
25
Mindemellett e bíróság lényegében azt is hangsúlyozza e tekintetben, hogy a szolgálati idő e 4. cikk (3) bekezdése alapján történő utólagos beszámítása olyan jövőbeli és bizonytalan ténybeli elemnek tekinthető, amely az egyes személyekre jellemző ténybeli megfontolásokhoz kapcsolódik.
26
E körülmények között a Tribunale di Lecce (leccei bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétes‑e a [keretmegállapodás] 4. szakaszával a 297/1994. sz., felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 485. és 489. cikkéhez, a 124/99. sz. törvény 11. cikkének (14) bekezdéséhez, valamint a 399/88 (399/88. sz. köztársasági elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdéséhez hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely úgy rendelkezik, hogy a kinevezést megelőzően szolgálatban eltöltött időnek – a fent hivatkozott 11. cikk 14. bekezdésének figyelembevételével történő – a 399/88. sz. [elnöki] rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében meghatározott szolgálati idő teljesítését követő kiszámításához a kinevezést megelőzően teljesített szolgálati idő teljes egészében csak az első 4 évre számítható be, míg az ezt meghaladó évek tekintetében annak kétharmada jogi és gazdasági szempontból, egyharmada pedig csak gazdasági szempontból számítható be?
2)
A nemzeti bíróságnak a [keretmegállapodás] 4. szakasza értelmében vett hátrányos megkülönböztetés megvalósulásának értékelése szempontjából kizárólag a kinevezés időpontjában elismert, a kinevezést megelőzően szolgálatban eltöltött időt kell‑e figyelembe vennie vagy épp ellenkezőleg, az említett szolgálati idő kezelésére vonatkozó szabályok összességét, tehát azokat a szabályokat is figyelembe kell vennie, amelyek a szolgálatban eltöltött idő egészének kizárólag gazdasági szempontból a kinevezést követő időszakban történő beszámításáról rendelkeznek?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
27
Az olasz kormány arra hivatkozik, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatatlanok, mivel az azokra adandó válasz – különösen a Motter ítéletre tekintettel – nem vet fel semmilyen kétséget. Egyébiránt az első kérdés hipotetikus, mivel az azt tükrözi, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem ért egyet a Corte suprema di cassazione (semmítőszék) ítélkezési gyakorlatával, és mivel a belső jogrend eszközöket biztosít az ilyen nézeteltérés megoldásához.
28
E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az EUMSZ 267. cikkben foglalt eljárás keretében egyedül a jogvitában eljáró és a meghozandó bírósági döntésért felelősséggel tartozó nemzeti bíróság feladata, hogy az ügy sajátosságaira figyelemmel megítélje egyrészt az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szükségességét ítéletének meghozatalához, másrészt a Bíróság elé terjesztett kérdések relevanciáját. Következésképpen, amennyiben az előterjesztett kérdések az uniós jog értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság főszabály szerint köteles határozatot hozni (2023. március 9‑iVapo Atlantic ítélet, C‑604/21, EU:C:2023:175, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
A jelen ügyben egyrészt emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróság számára egyáltalán nem tilos, hogy előzetes döntéshozatal céljából olyan kérdést terjesszen a Bíróság elé, amelynek megválaszolása az alapeljárásban részt vevő felek egyikének véleménye szerint nem enged teret semmilyen észszerű kétségnek. Így, még azt feltételezve is, hogy ez a helyzet áll fenn, az ilyen kérdéseket tartalmazó előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem válik elfogadhatatlanná (lásd ebben az értelemben: 2023. március 9‑iVapo Atlantic ítélet, C‑604/21, EU:C:2023:175, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30
Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság megjelöli azokat az okokat, amelyek miatt álláspontja szerint az előterjesztett kérdésekre adandó válasz szükséges az alapjogvita megoldásához. E tekintetben azt állítja, hogy kétségei vannak a Corte suprema di cassazione (semmítőszék) által a Motter ítéletből levont következtetéseknek a Bíróság ítélkezési gyakorlatával való összeegyeztethetőségét illetően. Hozzáteszi, hogy ebben az ítéletben a Bíróság nem vette figyelembe az alapügyben szereplő nemzeti szabályozás valamennyi aspektusát, és kétségek állnak fenn a keretmegállapodás 4. szakaszának értelmezését illetően az ED helyzetéhez hasonló helyzetekben. Az első kérdés által felvetett probléma tehát nem hipotetikus jellegű.
31
Következésképpen az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatók.
Az ügy érdeméről
32
Kérdéseivel, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a keretmegállapodás 4. szakaszát úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállaló köztisztviselővé való kinevezése során a szerzett szolgálati idejének elismerése céljából a négy évet meghaladó, határozott időre szóló munkaszerződések alapján teljesített szolgálati idők beszámítását akkor is kétharmadra korlátozza, ha bizonyos számú szolgálati év után a fennmaradó szolgálati idők egyharmadát kizárólag gazdasági célból utólag beszámítják.
33
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy közvetlen hatállyal bíró keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja tiltja, hogy a foglalkoztatási feltételek tekintetében kedvezőtlenebb bánásmódban részesítsék a határozott időre alkalmazott munkavállalókat, mint az összehasonlítható, határozatlan időre alkalmazott munkavállalókat csupán azért, mert határozott időre alkalmazzák őket, kivéve ha az eltérő bánásmód „objektív okokkal” igazolható. E 4. szakasz 4. bekezdése ugyanezt a tilalmat mondja ki a különös foglalkoztatási feltételekkel kapcsolatos, a szolgálati időre vonatkozó kritériumokat illetően (2023. november 30‑iMinistero dell’Istruzione és INPS, C‑270/22, a továbbiakban: Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, EU:C:2023:933, 52. és 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34
Ezenkívül a Bíróság már megállapította, hogy az egy adott fizetési fokozatba való besorolhatóság érdekében teljesítendő szolgálati időre vonatkozó, az alapeljárásban szereplőhöz hasonló szabályok az ugyanezen 4. szakasz szerinti „foglalkoztatási feltételek” fogalma alá tartoznak (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 55. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
Ennélfogva az előterjesztett kérdések megválaszolása érdekében annak eldöntése előtt, hogy az ilyen eltérés adott esetben igazolható‑e az e szakasz értelmében vett objektív okokkal, meg kell vizsgálni, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás a keretmegállapodás 4. szakasza értelmében vett eltérő bánásmódot valósít‑e meg,
36
Először is, azon kérdést illetően, hogy az alapügyben szereplő nemzeti szabályozás eltérő bánásmódot valósít‑e meg a keretmegállapodás 4. szakasza értelmében, meg kell állapítani, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozat a 297/1994. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 485. cikkének (1) bekezdésére és 489. cikkének (1) bekezdésére, a 124/1999. sz. törvény 11. cikkének (14) bekezdésére, valamint a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdésére vonatkozik.
37
A Motter ítélet alapjául szolgáló ügy tárgyát a 297/1994. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 485. cikkének (1) bekezdése képezte.
38
Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság azt állítja, hogy ebben az ügyben a Bíróság nem rendelkezett teljes jogi háttérrel, ezért a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztése mellett döntött. Ebben az összefüggésben megemlíti a jelen ítélet 36. pontjában hivatkozott többi rendelkezést.
39
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem igazolása érdekében hivatkozott indokok lényegében megegyeznek azokkal, amelyek alapján a Tribunale ordinario di Ravenna (ravennai bíróság, Olaszország) előterjesztette a Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet alapjául szolgáló előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, amint az ezen ítélet 41. pontjából kitűnik. Ezt az ítéletet 2023. november 30‑án, azaz az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek a jelen ügyben történő előterjesztését követően hirdették ki.
40
Az említett ítéletben a Bíróság megállapította, hogy az alapügyben szereplő nemzeti szabályozásnak megfelelően a versenyvizsga alapján, határozatlan időre kinevezett tanárok fizetési fokozatba sorolásuk során teljes egészében beszámíttathatják a szolgálati idejüket (lásd ebben az értelemben: Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 57. pont).
41
Ezzel szemben, ami a határozott időre alkalmazott azon oktatókat illeti, akik képesítéseken alapuló versenyvizsga útján lépnek be a közszolgálatba, azon határozott idejű szolgálati időszakokat, amelyeket egy tanév során teljesítettek, és amelyek nem érik el a 297/1994. sz. törvényerejű rendelet 124/1999 törvény 11. cikkének (14) bekezdésével kiegészített 489. cikkében foglalt küszöbértékeket, a szolgálati idejük elismerése során nem veszik figyelembe. Ezenkívül az e küszöbértékeket elérő időszakokat is csupán négy év tekintetében ismerik el teljes egészében, mivel a 297/1994 sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 485. cikke értelmében az ezt követő években már csak az időszakok kétharmadát veszik figyelembe (lásd ebben az értelemben: Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 58. pont). Amint az a jelen ítélet 13. pontjában említésre került, ED‑re e rendelkezések összességét alkalmazták.
42
Ezenfelül a Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet 59. pontjában a Bíróság kifejezetten figyelembe vette a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében előírt utólagos beszámítási mechanizmust, amelynek értelmében a kinevezéskor figyelmen kívül hagyott szolgálati idő egyharmad része adott esetben visszajár az érintett tanárok illetménytáblázatába történő későbbi besorolás céljából. E tekintetben a Bíróság hangsúlyozta, hogy ezen időszak csak különösen hosszú időszakot követően, azaz a szolgálat 16. és 24. éve között jár vissza. A Bíróság lényegében azt is megjegyezte, hogy ezen utólagos beszámítás csak akkor érvényes, ha az érintett tanár ezen időszak lejártakor még mindig az oktatási és előmenetelügyi minisztérium személyi állományába tartozik.
43
A Bíróság az előző két pontban említett rendelkezések összességét figyelembe véve állapította meg, hogy az alapeljárásban szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás alapján e határozott időre alkalmazott tanárok eltérő, kedvezőtlenebb bánásmódban részesülnek, mint az általános versenyvizsga alapján, határozatlan időre kinevezett tanárok, akikkel szemben e korlátozásokat nem alkalmazzák (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 60. pont).
44
Így a Ministero dell’Istruzione és INPS ítéletből az következik, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló szabályozás a keretmegállapodás 4. szakasza értelmében vett eltérő bánásmódot valósít meg, és hogy a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében előírt utólagos beszámítási mechanizmus, amelynek a kérdést előterjesztő bíróság különös jelentőséget tulajdonít, az ilyen eltérő bánásmódot alkalmazó szabályok részét képezi.
45
Hozzá kell tenni, hogy – amint azt maga a kérdést előterjesztő bíróság is hangsúlyozza – míg a tanár kinevezése során figyelembe vett szolgálati idő kétharmadát jogi és gazdasági célból veszik figyelembe, a szolgálati idő fennmaradó egyharmadának a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdése alapján történő esetleges utólagos beszámítása kizárólag gazdasági célból történik.
46
Ebből az következik, hogy az említett utólagos beszámítási mechanizmust nemcsak az a jelen ítélet 42. pontjában hivatkozott tény jellemzi, hogy annak esetleges alkalmazását – amely attól a feltételtől függ, hogy az érintett személy továbbra is kinevezett tanári feladatokat lát el – több évre, ED esetében a 16. szolgálati évének végéig, elhalasztják, és ennélfogva jövőbeli és bizonytalan, hanem az is, hogy még ha e mechanizmust alkalmazzák is, hatásai korlátozott hatállyal bírnak.
47
Következésképpen az a körülmény, hogy bizonyos esetekben e mechanizmus alkalmazása kedvező lehet az érintett tanárok számára, adott esetben csak részlegesen kompenzálhatja a kinevezésük időpontjában az alapügyben szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás alkalmazása következtében elszenvedett eltérő bánásmódot.
48
Mindenesetre a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében vett kedvezőtlenebb bánásmód fennállását objektíven kell értékelni 2024. február 20‑iX [A felmondás indokolásának hiánya] ítélet, C‑715/20, EU:C:2024:139, 51. pont). Következésképpen az eltérő bánásmód fennállását azon ténybeli és jogi elemekre tekintettel kell értékelni, amelyek abban az időpontban állapíthatók meg, amikor az a személy, aki megítélése szerint ilyen bánásmódnak van kitéve, erre hivatkozik, anélkül hogy figyelembe lehetne venni azokat az esetleges jövőbeli elemeket, amelyek léte és pontos terjedelme ebben az időpontban még bizonytalan marad.
49
Mindemellett ahhoz, hogy az ilyen eltérő bánásmód a keretmegállapodás 4. szakasza által tiltott hátrányos megkülönböztetésnek minősüljön, az szükséges, hogy az összehasonlítható helyzetekre vonatkozzon, és ne legyen objektív okokkal igazolható (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
50
Ekként, másodszor, ami az érintett helyzetek összehasonlítható jellegét illeti, annak értékeléséhez, hogy a munkavállalók a keretmegállapodás értelmében véve azonos vagy hasonló munkát végeznek‑e, a keretmegállapodás 3. szakasza 2. pontjának és 4. szakasza 1. pontjának megfelelően azt kell megvizsgálni, hogy – figyelembe véve olyan tényezők összességét, mint a munka jellege, a képzési feltételek és a munkafeltételek – e munkavállalókat összehasonlítható helyzetben lévőnek lehet‑e tekinteni. Ha bizonyítást nyert, hogy a határozott időre alkalmazott munkavállalók foglalkoztatásuk során ugyanazon feladatokat látják el, mint az ugyanazon munkáltató által határozatlan időre foglalkoztatott munkavállalók, vagy ugyanazon álláshelyeket töltik be, mint ők, főszabály szerint e két munkavállalói kategória helyzetét összehasonlíthatónak kell tekinteni (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 62. és 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
51
E tekintetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az alapügyben nem vitatott, hogy a szóban forgó helyzetek összehasonlíthatók, különösen a határozott időre alkalmazott tanárok és a határozatlan időre alkalmazott tanárok által ellátott feladatokat illetően.
52
Végeredményben a Bíróság már kimondta, hogy az ED‑hez hasonló, nem határozatlan időre kinevezett tanárok által ellátott feladatokat főszabály szerint a határozatlan időre alkalmazott tanárok feladataihoz hasonlónak kell tekinteni (lásd ebben az értelemben: Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
53
Harmadszor és utolsósorban, ami azt a kérdést illeti, hogy az olyan eltérő bánásmód, mint amely az alapügy tárgyát képezi, igazolható‑e a keretmegállapodás 4. szakasza szerinti „objektív okokkal”, emlékeztetni kell arra, hogy e fogalmat úgy kell értelmezni, hogy az alapján a határozott és a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók közötti eltérő bánásmódot nem lehet csupán azzal indokolni, hogy ezt a különbséget általános és elvont nemzeti norma, például törvény vagy kollektív szerződés írja elő. E fogalom megköveteli, hogy a megállapított egyenlőtlen bánásmódot az adott munkavégzés feltételeit jellemző, pontosan meghatározott és konkrét tényezők megléte igazolja, abban az egyedi kontextusban, amelyben az felmerül (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 69. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
54
Objektív és átlátható szempontok alapján ellenőrizhetőnek kell lennie, hogy ezen egyenlőtlen bánásmód valós igényeknek felel meg, alkalmas a kitűzött cél elérésére, és ahhoz szükséges. E tényezők eredhetnek például azon feladatok különös jellegéből vagy sajátos jellemzőiből, amelyek ellátására a határozott idejű szerződéseket megkötötték, illetve – adott esetben – valamely tagállam által elérni kívánt jogszerű szociálpolitikai célból (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 70. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
55
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság azt állítja, hogy az olasz kormány által a Motter ítélet alapjául szolgáló ügyben hivatkozott objektív okok átültethetők a jelen ügyre. Ez utóbbi ítélet 42. pontjából kitűnik, hogy e kormány olyan célokra hivatkozott, amelyek lényegében egyrészt a személyzeti szabályzat alapján a nyílt versenyvizsgák alapján kezdettől fogva kinevezett tanárok és a határozott időre szóló munkaszerződés alapján megszerzett szakmai tapasztalatot követően kinevezett tanárok közötti szakmai előmenetelbeli különbségek tükrözésére, másrészt pedig az előbbiekkel szembeni fordított hátrányos megkülönböztetés kialakulásának elkerülésére irányultak. Azt is pontosítani kell, hogy az említett kormány írásbeli észrevételeiben a Bíróság által a Motter ítéletben vizsgált célkitűzésekre is hivatkozik.
56
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint e célkitűzések mindegyike a keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja vagy 4. pontja szerinti „objektív oknak” tekinthető (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 73. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
57
A Bíróság azt is elismerte, hogy az említett célok főszabály szerint és a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat függvényében úgy tekinthetők, hogy valós igénynek felelnek meg, és hogy az alapügyben szereplő nemzeti szabályozás főszabály szerint alkalmasnak tekinthető ugyanezen célok elérésére (Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 75. és 76. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
58
A Bíróság azonban úgy ítélte meg, hogy az olyan szabályozás, mint amely az alapügy tárgyát képezi, meghaladja a jelen ítélet 55. pontjában említett két cél eléréséhez szükséges mértéket, mivel előírja, hogy azt az oktatási szolgálati időt, amely nem érte el az évi 180 napot, vagy amelyet február 1‑je és a tanulók végső értékelésének befejezése között nem folyamatosan teljesítettek, még korlátozottan sem veszik figyelembe, és amennyiben e kizárást a határozott időre szóló munkaszerződések alapján megszerzett, négy évet meghaladó szolgálati idő figyelembevételének kétharmados arányára vonatkozó korlátozással kombinálják (lásd ebben az értelemben: Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet, 81. pont).
59
Így a Bíróság megállapította a Ministero dell’Istruzione és INPS ítélet 84. pontjában, hogy a keretmegállapodás 4. szakaszával ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amely az alapügy tárgyát képezi, ugyanakkor ezen értelmezés során figyelembe vette, hogy e szabályozás értelmében bizonyos számú szolgálati év után az érintett kinevezéskor figyelembe nem vett szolgálati évek utólag beszámíthatók gazdasági szempontból.
60
Végül a kérdést előterjesztő bíróság arra a lehetőségre hivatkozik, hogy az alapügy tárgyát képező eltérő bánásmód objektív igazolása ezen, a 399/1988. sz. elnöki rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében előírt utólagos beszámítási mechanizmusban rejlik.
61
E tekintetben, azon kívül, hogy e mechanizmus alkalmazása jövőbeli és bizonytalan, és még ha azt alkalmazni kell is, annak csak korlátozott hatálya van, meg kell állapítani, hogy mivel – amint az a jelen ítélet 44. pontjából kitűnik – az említett mechanizmus az ilyen eltérő bánásmódot alkalmazó szabályok részét képezi, arra nem lehet a keretmegállapodás 4. szakasza értelmében vett „objektív okként” hivatkozni ezen eltérő bánásmód igazolása érdekében.
62
A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a keretmegállapodás 4. szakaszát úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállaló köztisztviselővé való kinevezése során a szerzett szolgálati idejének elismerése céljából a négy évet meghaladó, határozott időre szóló munkaszerződések alapján teljesített szolgálati idők beszámítását akkor is kétharmadra korlátozza, ha bizonyos számú szolgálati év után a fennmaradó szolgálati idők egyharmadát kizárólag gazdasági célból utólag beszámítják.
A költségekről
63
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:
Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28‑i 1999/70/EK tanácsi irányelv mellékletét képező, 1999. március 18‑án megkötött, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás 4. szakaszát
a következőképpen kell értelmezni:
azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállaló köztisztviselővé való kinevezése során a szerzett szolgálati idejének elismerése céljából a négy évet meghaladó, határozott időre szóló munkaszerződések alapján teljesített szolgálati idők beszámítását akkor is kétharmadra korlátozza, ha bizonyos számú szolgálati év után a fennmaradó szolgálati idők egyharmadát kizárólag gazdasági célból utólag beszámítják.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyik fél nevével sem.