62023CJ0066
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács)
2024. szeptember 12. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Környezet – 92/43/EGK irányelv – 2009/147/EK irányelv – A vadon élő madarak védelme – A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme – Valamely terület különleges védelmi területté minősítése – Úgynevezett »kijelölést megalapozó« fajok – Valamennyi különleges védelmi területre egységesen alkalmazandó ideiglenes horizontális intézkedések – Egyedi gazdálkodási tervek elfogadásának hiánya”
A C‑66/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Symvoulio tis Epikrateias (államtanács, Görögország) a Bírósághoz 2023. február 7‑én érkezett, 2022. december 19‑i határozatával terjesztett elő
az Elliniki Ornithologiki Etaireia,
a Syllogos Diktyo Oikologikon Organoseon Aigaiou,
a Perivallontikos Syllogos Rethymnou,
a Politistikos Syllogos Thronos Kleisidiou,
KX
és további felek
és
az Ypourgos Esoterikon,
az Ypourgos Oikonomikon,
az Ypourgos Anaptyxis kai Ependyseon,
az Ypourgos Perivallontos kai Energeias,
az Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (első tanács),
tagjai: A. Arabadjiev tanácselnök (előadó), T. von Danwitz, P. G. Xuereb, A. Kumin és I. Ziemele bírák,
főtanácsnok: J. Kokott,
hivatalvezető: L. Carrasco Marco tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2024. január 18‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az Elliniki Ornithologiki Etaireia és a Syllogos Diktyo Oikologikon Organoseon Aigaiou képviseletében P. Fokas‑Pagoulatos dikigoros,
–
a Perivallontikos Syllogos Rethymnou, a Politistikos Syllogos Thronos Kleisidiou, KX és a további felek képviseletében D. Bousmpouras és V. Kounelis dikigoroi,
–
az Ypourgos Esoterikon, az Ypourgos Oikonomikon, az Ypourgos Anaptyxis kai Ependyseon, az Ypourgos Perivallontos kai Energeias, az Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon és a görög kormány képviseletében E. Leftheriotou, M. Tassopoulou és A. Vasilopoulou, meghatalmazotti minőségben,
–
a cseh kormány képviseletében J. Benešová, L. Langrová és M. Smolek, meghatalmazotti minőségben,
–
a holland kormány képviseletében E. M. M. Besselink, M. K. Bulterman és C. S. Schillemans, meghatalmazotti minőségben,
–
a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében C. Hermes és I. Zervas, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2024. február 22‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30‑i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2010. L 20., 7. o.; a továbbiakban: madárvédelmi irányelv) 4. cikke (1) és (2) bekezdésének, a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.; a továbbiakban: élőhelyvédelmi irányelv) 6. cikke (2)–(4) bekezdésének, valamint a 2014. április 16‑i 2014/52/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2014. L 124., 1. o.) módosított, az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13‑i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 26., 1. o.; a továbbiakban: 2011/92 irányelv) értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az Elliniki Ornithologiki Etaireia (görög ornitológiai társaság), a Syllogos Diktyo Oikologikon Organoseon Aigaiou (Égei‑tengeri ökológiai szervezetek egyesületeinek hálózata), a Perivallontikos Syllogos Rethymnou (réthymnói környezetvédő egyesület), a Politistikos Syllogos Thronos Kleisidiou (Thronos Kleisidi kulturális egyesület), KX és további felek, valamint az Ypourgos Esoterikon (belügyminiszter, Görögország), az Ypourgos Oikonomikon (pénzügyminiszter, Görögország), az Ypourgos Anaptyxis kai Ependyseon (fejlesztési és beruházási miniszter, Görögország), az Ypourgos Perivallontos kai Energeias (környezetvédelmi és energiaügyi miniszter, Görögország) és az Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (vidékfejlesztési és élelmezésügyi miniszter, Görögország) között egy 2012‑ben elfogadott, a madárvédelmi irányelvet a görög jogba átültető jogi aktust módosító és kiegészítő miniszteri rendelet jogszerűsége tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A madárvédelmi irányelv
3
A madárvédelmi irányelv 1. cikke (1) bekezdésének megfelelően az irányelv a tagállamok EUM‑Szerződésben érintett európai területén természetesen előforduló összes vadon élő madárfaj védelmére vonatkozik. Célja e fajok védelme, kezelése és ellenőrzése, továbbá szabályokat állapít meg hasznosításukkal kapcsolatban.
4
Ezen irányelv 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az I. mellékletben említett fajok fennmaradásának és szaporodásának biztosítása érdekében elterjedési területükön az élőhelyüket érintő különleges védelmi intézkedésekre van szükség.
Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni:
a)
a kipusztulással fenyegetett fajokat;
b)
az élőhelyük meghatározott változásaira érzékeny fajokat;
c)
a kis állományuk vagy korlátozott helyi elterjedésük miatt ritkának minősített fajokat;
d)
az élőhelyük egyedi jellege miatt különleges figyelmet érdemlő egyéb fajokat.
Az állományszintek változásának irányát és ingadozásait az értékelések háttér‑információjaként figyelembe kell venni.
A tagállamok a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területeket e fajok védelme érdekében különleges védelmi területté minősítik, figyelembe véve a fajok védelmi szükségleteit azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken, ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell.
(2)   A tagállamok hasonló intézkedéseket tesznek az I. mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajok esetében is, szem előtt tartva azok védelmi szükségleteit azon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területen [helyesen: azokon a földrajzilag meghatározott tengeri és szárazföldi területeken], ahol ezt az irányelvet alkalmazni kell, tekintettel költő‑, vedlő‑ és telelőterületeikre, valamint vonulási útvonaluk pihenőhelyeire. A tagállamok e célból külön figyelmet fordítanak a vizes élőhelyek védelmére, különösen a nemzetközi jelentőségű vizes élőhelyekre.
[…]
(4)   Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott védett területek vonatkozásában a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az élőhelyek szennyezésének vagy elpusztításának, illetve a madarak bármiféle zavarásának elkerülése érdekében, amennyiben azok jelentősek e cikk céljai szempontjából. A tagállamok e védett területeken kívül is törekednek az élőhelyek szennyezésének vagy elpusztításának elkerülésére.”
Az élőhelyvédelmi irányelv
5
Az élőhelyvédelmi irányelv 1. cikkének l) pontja értelmében a „különleges természetmegőrzési terület” kifejezés alatt „olyan, közösségi jelentőségű és a tagállamok által törvényi [helyesen: jogszabályi], közigazgatási és/vagy szerződéses aktus útján kijelölt természeti terület [értendő], amelyben meghozták [helyesen: alkalmazzák] a szükséges intézkedéseket azon természetes élőhelyek és/vagy fajok populációinak kedvező védettségi helyzetének helyreállítására illetve fenntartására, amelyek céljára a természeti területet kijelölték”.
6
Ezen irányelv 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok megállapítják a különleges természetvédelmi [helyesen: természetmegőrzési] területek védelméhez szükséges intézkedéseket, megfelelő esetben beleértve a kifejezetten az egyes természeti területekre kidolgozott vagy más fejlesztési tervek részét képező intézkedési terveket, továbbá olyan törvényi [helyesen: jogszabályi], közigazgatási, vagy szerződéses aktusokat [helyesen: intézkedéseket] is, amelyek az adott természeti területen megtalálható, I. mellékletben szereplő természetes élőhelytípusok, illetve II. mellékletben szereplő fajok ökológiai szükségleteinek megfelelnek.
(2)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi [helyesen: természetmegőrzési] területeken található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására [helyesen: a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyei károsodásának, valamint olyan fajok megzavarásának megakadályozására], amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
(3)   Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével [helyesen: megőrzésével] kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program [helyesen: projekt] hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program [helyesen: projekt] részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. […].
(4)   Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel [helyesen: valamely nyomós közérdeken alapuló kényszerítő okra, köztük társadalmi vagy gazdasági jellegű okokra is figyelemmel] ‑ alternatív megoldás hiányában ‑ mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot [helyesen: projektet], a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti [az Európai] Bizottságot.
[…]”
7
Az említett irányelv 7. cikke szerint:
„A 4. cikk (1) bekezdése alapján besorolt vagy a 4. cikk (2) bekezdése értelmében annak megfelelően elismert területek tekintetében ezen irányelv alkalmazásának napjától, illetve – amennyiben az későbbi időpontra esik – azon időponttól számítva, amikor a tagállam [a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2‑i 79/409/EGK tanácsi irányelv (HL 1979. L 103., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet 98. o.)] értelmében végrehajtja, illetve elismeri a besorolást, a 79/409/EGK irányelv 4. cikke (4) bekezdésének első mondatából eredő kötelezettségek helyébe ezen irányelv 6. cikkének (2), (3) és (4) bekezdéséből eredő kötelezettségek lépnek.”
A görög jog
8
A Nomos 3937/2011 (3937/2011 törvény; FEK Α’ 60/31.3.2011) és a Nomos 4685/2020 (4685/2020 törvény; FEK Α’ 92/7.5.2020) által módosított Nomos 1650/1986 gia tin prostasia tou perivallontos (a környezetvédelemről szóló 1650/1986 törvény; FEK Α’ 160/16.10.1986) a különleges védelmi területekre (a továbbiakban: KVT‑k) vonatkozó szabályokat ír elő Görögországban. A módosított 1650/1986 törvény lényegében előírja az érintett fajokra és a KVT‑kre vonatkozó gazdálkodási tervek különleges környezeti vizsgálatot követő kidolgozását.
9
A Nomos 4014/2011 gia tin perivallontiki adeiodotisi ergon kai drastitriotiton, rithmisi afthereton se sinartisi me dimiourgia Perivallontikou isozigiou ki alles diatakseis armodiotitas Ypourgeiou Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Alllagis (a projektek és tevékenységek környezetvédelmi engedélyezéséről, a környezetvédelmi egyensúly megteremtésének keretében nem engedélyezett épületek jogszerűvé tételéről, valamint a környezetvédelmi, energiaügyi és éghajlat‑változási minisztérium hatáskörébe tartozó egyéb rendelkezésekről szóló 4014/2011 törvény; FEK Α’ 209/21.09.2011) meghatározza a projektek KVT‑ken történő megvalósításának feltételeit.
10
E törvény 11. cikke előírja, hogy a valamely köz‑ vagy magánprojekt különleges környezeti vizsgálata magában foglalja egyrészt az érintett fajok nyilvántartásba vételét, másrészt pedig e projekt hatásainak megfelelő vizsgálatát, különösen a madárvédelmi irányelv görög jogba való átültetésére irányuló Koini Ypourgiki apofasi no 37338/1807/2010 „Kathorismos metron kai diadikasion gia tin diatirisi tis agrias ornithopanidas kai ton oikotopon/endietimaton tis, se simmorfosi me tin Odigia 79/409/ΕΟK, »peri diatiriseos ton agrion ptinon« tou Europaikou Simvouliou tis 2as Apriliou 1979, opws kodikopoiithike me tin Odigia 2009/147/EK” („A 2009/147/EK irányelv által kodifikált, 79/409/EGK európai tanácsi irányelv értelmében a vadon élő madarak és élőhelyeik védelmét szolgáló intézkedések és eljárások meghatározásáról” szóló 37338/1807/2010. sz. együttes miniszteri rendelet; FEK Β’ 1495/6.9.2010; a továbbiakban: a 2010. évi miniszteri rendelet) 14. cikkének I. mellékletében felsorolt vadon élő madarakra, valamint az e mellékletben fel nem sorolt, de a görög területen rendszeresen előforduló vonuló fajokra vonatkozóan.
11
A 2010. évi miniszteri rendelet 2. cikke értelmében e vadon élő madarak és vonuló fajok „kijelölést megalapozó fajok”, azaz olyan madárfajok, amelyek vonatkozásában az érintett területeket KVT‑ké jelölték ki az e miniszteri rendelet A. mellékletében szereplő sajátos tudományos és ornitológia kritériumok e kijelölés érdekében végzett értékelését követően. Az említett vadon élő madarak és vonuló fajok a KVT‑k kijelölésére vonatkozó kritériumokkal együtt döntő mutatókként szolgálnak valamely terület KVT‑ként való kijelölése tekintetében. Az említett miniszteri rendelet 4. cikke KVT‑ket hoz létre, amelyekben különleges intézkedéseket hoznak, ideértve bizonyos tevékenységek korlátozását, és az érintett területeket valószínűleg hátrányosan érintő bizonyos beavatkozások feltételeinek megállapítását, sőt megtiltását.
12
A Koini Ypourgiki apofasi no 8353/276/8E103 „Tropopoiisi kai simplirosi tis koinis ypourgikis apofasis no 37338/1807/2010 »Kathorismos metron kai diadikasion gia tin diatirisi tis agrias ornithopanidas kai ton oikotopon/endietimaton tis, se simmorfosi me tin Odigia 79/409/ΕΟK, ’peri diatiriseos ton agrion ptinon’ tou Europaikou Simvouliou tis 2as Apriliou 1979, opws kodikopoiithike me tin Odigia 2009/147/EK«” („A 79/409/EGK irányelv értelmében a vadon élő madarak és élőhelyeik védelmét szolgáló intézkedések és eljárások meghatározásáról szóló 37338/1807/2010. sz. együttes miniszteri rendeletnek a 2009/147/EK irányelv által kodifikált, a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2‑i 79/409/EGK európai tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdése első albekezdésének megfelelően történő módosításáról és kiegészítéséről” szóló 8353/276/Ε103. sz. együttes miniszteri rendelet; a továbbiakban: 2012. évi miniszteri rendelet; FEK Β’ 415/23.2.2012) módosítja és kiegészíti a 2010. évi miniszteri rendeletet. A rendelet valamennyi, a 2010. évi miniszteri rendelet alapján így kijelölt KVT‑re alkalmazandó horizontális intézkedéseket ír elő. A rendelet a 2010. évi miniszteri rendelet 14. cikkét egy, a KVT‑ket a jelen ítélet 10. pontjában említett „kijelölést megalapozó fajok” alapján felsoroló melléklettel egészíti ki, és az érintett, vadon élő madarak és élőhelyeik védelmére irányuló különleges intézkedéseket ír elő, amelyeket gazdálkodási tervek egészíthetnek ki.
Az alapügy tényállása és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
13
Különböző egyesületek és számos magánszemély támadja a 2012. évi miniszteri rendeletben meghatározott védelmi rendszert. Többek között azt állítják, hogy e miniszteri rendelet nem ültette át megfelelően a madárvédelmi irányelvet a görög jogrendbe.
14
Az említett miniszteri rendelet ily módon két megsemmisítés iránti kereset tárgyát képezi a Symvoulio tis Epikrateias (államtanács, Görögország) előtt, amely a kérdést előterjesztő bíróság. Az egyik kereset ugyanezen miniszteri rendelet teljes egészében történő megsemmisítésére irányul. A másik e rendelet 5 bis cikke (2) bekezdésének, 5 ter cikke (3) és (4) bekezdésének, 5 quater cikke (1) bekezdésének, 5 quinquies cikke (1) és (3 ter) bekezdésének, valamint 5 decies cikke (4) bekezdésének megsemmisítésére irányul.
15
E két kereset alátámasztása érdekében az alapeljárás felperesei egyrészt arra hivatkoznak, hogy a 2012. évi miniszteri rendeletben előírt védelmi intézkedések kizárólag a jelen ítélet 10. pontjában említett „kijelölést megalapozó fajokra” vonatkoznak, amennyiben azok megfelelnek a 2010. évi miniszteri rendelet 14. cikkének A. mellékletében meghatározott számszerű kritériumoknak. E rendelkezés ellentétes a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdésével, amelyek az ezen irányelv szerinti védelem megadását attól teszik függővé, hogy egyes fajok szerepelnek‑e az említett irányelv I. mellékletében, és nem attól, hogy a fajok szerepelnek‑e valamely nemzeti szinten felállított jegyzékben.
16
Másrészt az alapeljárás felperesei előadják, hogy a 2012. évi miniszteri rendelet horizontális védelmi intézkedéseket ír elő valamennyi KVT tekintetében, anélkül hogy a madárvédelmi irányelv I. mellékletében említett valamennyi madárfaj, valamint az egyes KVT‑ken rendszeresen előforduló vonuló madarak (a továbbiakban együtt: védett fajok) védelemben részesülnének.
17
Az alapeljárás alperesei szerint e miniszteri rendelet „iránymutatásként szolgál a KVT‑ken belüli tevékenységek végzéséhez”, és az érintett intézkedések az egyes KVT‑k átfogó és konkrét védelmi keretének létrehozásáig elfogadott „óvintézkedések”.
18
A kérdést előterjesztő bíróság hozzáteszi, hogy az említett miniszteri rendelet elfogadásának időpontjában még nem határoztak meg megfelelő természetmegőrzési célkitűzéseket, és nem hozták meg a megfelelő védelmi intézkedéseket minden egyes KVT vonatkozásában. Így e bíróság arra keresi a választ, hogy a görög jogalkotó helyesen ültette‑e át a madárvédelmi irányelvet, különösen a horizontális „óvintézkedések” hatályban tartása kapcsán, amelyek azonban csak a jelen ítélet 10. pontjában említett „kijelölést megalapozó fajok” védelmére vonatkoznak.
19
E körülmények között a Symvoulio tis Epikrateias (államtanács) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [madárvédelmi] irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdését [az élőhelyvédelmi] irányelv 6. cikkének (2), (3) és (4) bekezdésével összefüggésben, hogy azokkal ellentétesek [az indokolásban] megjelöltekhez hasonló olyan nemzeti rendelkezések, amelyek értelmében a vadon élő madárfajok és élőhelyeik [KVT‑ken] történő védelmét, megőrzését és helyreállítását szolgáló különleges intézkedések kizárólag a »kijelölést megalapozó fajokra« – vagyis kizárólag a [madárvédelmi] irányelv I. mellékletében felsorolt, vadon élő madárfajokra és az egyes KVT‑ken belül rendszeresen megtalálható vonuló fajokra vonatkoznak –, amelyek a KVT‑k kijelölésének a nemzeti szabályozásban szereplő kritériumai mellett döntő tényezőkként szolgálnak valamely terület KVT‑ként való kijelölése során?
2)
Az első kérdés megválaszolása szempontjából relevanciával bír‑e az, hogy a fent említett, a vadon élő madárfajok és élőhelyeik [KVT‑ken] történő védelmét, megőrzését és helyreállítását szolgáló különleges védelmi intézkedések lényegében horizontálisan, vagyis az összes KVT‑re alkalmazandó, alapvető és előzetes óvintézkedések (a továbbiakban: óvintézkedések), és hogy a görög jogalkotó máig nem fogadott el minden egyes KVT‑re vonatkozó olyan gazdálkodási tervet, amely meghatározná a célkitűzéseket és az egyes KVT‑k, valamint az ott élő fajok megfelelő védelmének eléréséhez vagy biztosításához szükséges intézkedéseket?
3)
Az első két kérdés megválaszolása szempontjából relevanciával bír‑e az, hogy a tervek és tevékenységek [2011/92 irányelv] értelmében vett környezeti vizsgálatának és [az élőhelyvédelmi] irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdése értelmében vett »megfelelő vizsgálatának« kötelezettsége alapján a madárvédelmi irányelv I. mellékletében felsorolt fajokat vagy az egyes KVT‑ken rendszeresen előforduló vonuló madarakat mind figyelembe veszik az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata során?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
20
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkét az élőhelyirányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdésével összefüggésben úgy kell‑e értelmezni, hogy az általa előírt, a vadon élő madarak fajainak és élőhelyeinek védelmére, fenntartására és helyreállítására irányuló intézkedések kizárólag az érintett terület kijelölését megalapozó fajokra vonatkoznak, vagy az élőhelyirányelv 4. cikke értelmében védendő, e KVT‑ken előforduló egyéb madárfajokra is.
21
Elöljáróban meg kell jegyezni, hogy a madárvédelmi irányelv az 1. cikke (1) bekezdésének első mondata szerint „a tagállamok [EUM‑]Szerződésben érintett európai területén természetesen előforduló összes vadon élő madárfaj védelmére vonatkozik”.
22
Ezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a tagállamoknak többek között az említett irányelv I. mellékletében említett madárfajok fennmaradásának és szaporodásának biztosítása érdekében az élőhelyüket érintő különleges védelmi intézkedéseket kell elfogadniuk. E rendelkezés azt is előírja, hogy az ezen I. mellékletben említett fajok védelme érdekében a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területeket KVT‑vé kell minősíteni.
23
A madárvédelmi irányelv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok KVT‑vé minősítik az említett I. mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajok költő‑, vedlő‑ és telelőterületeit, valamint vonulási útvonaluk pihenőhelyeit (lásd analógia útján: 2003. március 6‑iBizottság kontra Finnország ítélet, C‑240/00, EU:C:2003:126, 16. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24
A madárvédelmi irányelv 4. cikke így egy különlegesen célirányos és megerősített védelmi rendszert ír elő az ezen irányelv I. mellékletében említett fajok és az e mellékletben nem szereplő, rendszeresen előforduló vonuló fajok számára, amit az tesz indokolttá, hogy a leginkább veszélyeztetett, illetőleg az Európai Unió közös örökségének minősülő fajokról van szó. A tagállamok tehát kötelesek elfogadni az e fajok védelméhez szükséges intézkedéseket (lásd analógia útján: 2007. december 13‑iBizottság kontra Írország ítélet, C‑418/04, EU:C:2003:780, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
25
E rendszer kétféle kiegészítő kötelezettséget ír elő.
26
Egyrészt a tagállamok kötelesek KVT‑vé minősíteni a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területeket a védett fajok védelme érdekében, amely kötelezettség nem kerülhető ki más különleges védelmi intézkedések elfogadásával. Így, amennyiben valamely tagállam területe ilyen fajoknak ad otthont, a tagállam köteles e fajok tekintetében többek között KVT‑ket kijelölni (lásd analógia útján: 1998. május 19‑iBizottság kontra Hollandia ítélet, C‑3/96, EU:C:1998:238, 55. és 56. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27
A Bíróság e tekintetben pontosította, hogy ha a tagállamok mentesülhetnének e kötelezettség alól, amikor úgy ítélik meg, hogy más különleges védelmi intézkedések is elegendőek a védett fajok fennmaradásának és szaporodásának biztosításához, fennállna a veszélye annak, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (3) bekezdésében említett összefüggő KVT‑hálózat létrehozásának célja meghiúsulna (lásd analógia útján: 1998. május 19‑iBizottság kontra Hollandia ítélet, C‑3/96, EU:C:1998:238, 58. pont).
28
Közelebbről ezen irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy a KVT‑knek olyan jogilag védett státuszt biztosítsanak, amely alkalmas többek között az I. mellékletben felsorolt madárfajok fennmaradásának és szaporodásának, valamint az említett mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajok szaporodásának, vedlésének és áttelelésének biztosítására (2010. október 14‑iBizottság kontra Ausztria ítélet, C‑535/07, EU:C:2010:602, 56 pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
Ebből következik, hogy a KVT‑ket a madárvédelmi irányelv I. mellékletében felsorolt meghatározott madárfajok, valamint az e mellékletben nem szereplő, rendszeresen előforduló vonuló fajok számára jelölik ki. E védett területek mindegyikét tehát bizonyos védett fajok jellemzik.
30
Másrészt a tagállamoknak különleges védelmi intézkedéseket kell elfogadniuk az élőhely vonatkozásában.
31
Ezek az intézkedések nem korlátozódhatnak az ember által kiváltott külső káros hatások és zavarok elhárítására, hanem a felmerülő helyzet alapján az érintett terület állapotának megőrzésére és javítására irányuló pozitív intézkedéseket is magukban kell foglalniuk (2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország [Białowieża‑erdő] ítélet, C‑441/17, EU:C:2018:255, 209. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32
A madárvédelmi irányelv 4. cikke (4) bekezdésének első mondata értelmében – amelynek helyébe az élőhelyirányelv 6. cikkének (2), (3) és (4) bekezdéséből eredő kötelezettségek léptek – a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a KVT‑ken belül az élőhelyek szennyezésének vagy elpusztításának, valamint a „madarak” bármiféle zavarásának elkerülése érdekében, amennyiben azok jelentősek e 4. cikk céljai szempontjából.
33
Meg kell állapítani, amint azt a főtanácsnok is tette indítványának 36. pontjában, hogy a védelmi követelményeket illetően a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdése nem tesz különbséget aszerint, hogy az érintett KVT‑t az e rendelkezés alapján védett madárfajok miatt jelölték‑e ki, vagy hogy e fajok ott egyéb védendő „előforduló” fajként vannak‑e jelen, anélkül hogy e területet e fajok miatt jelölték volna ki KVT‑ként.
34
Egyébiránt meg kell jegyezni, hogy e 4. cikk célja a kijelölt KVT‑ken jelen lévő védett fajok kedvező védettségi állapotának fenntartásához szükséges intézkedések elfogadása (lásd ebben az értelemben: 2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország [Białowieża‑erdő] ítélet, C‑441/17, EU:C:2018:255, 210. pont).
35
Mindemellett, amint az a jelen ítélet 32. pontjában megállapításra került, az élőhelyvédelmi irányelv 7. cikke értelmében a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) bekezdése alapján besorolt vagy a 4. cikkének (2) bekezdése értelmében ekként elismert területek tekintetében az ezen irányelv 4. cikke (4) bekezdésének első mondatából eredő kötelezettségek helyébe az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2), (3) és (4) bekezdéséből eredő kötelezettségek lépnek.
36
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdése általános kötelezettséget ír elő a tagállamok számára, hogy megtegyék a szükséges intézkedéseket a különleges természetmegőrzési területeken található azon élőhelyek károsodásának és azon fajok jelentős megzavarásának megakadályozására, „amelyek céljára az egyes területeket kijelölték”, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
37
A jelen ügyben az alapeljárás felperesei arra hivatkoznak, hogy az alapügyben szóban forgó nemzeti rendelkezések vagy az e rendelkezések által előírt szempontok alkalmazása alapján sem a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében előírt, az ezen irányelv I. mellékletében szereplő fajokra vonatkozó különleges védelmi intézkedéseket, sem az említett irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében előírt, a rendszeresen előforduló vonuló fajokra vonatkozó egyenértékű intézkedéseket, sem pedig az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében előírt intézkedéseket nem alkalmazzák a Natura 2000 keretében javasolt területek adatszolgáltatási űrlapjáról szóló, 1996. december 18‑i 97/266/EK bizottsági határozatban (HL 1997. L 107., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 162. o.) megállapított egységes űrlapokon szereplő valamennyi olyan madárfaj esetében, amelynek jelenlétét a „nem jellemzőt” meghaladó mértékűként értékelték.
38
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdését szövegösszefüggésében kell értelmezni, figyelembe véve a madárvédelmi irányelv 4. cikkét, valamint az e rendelkezést megelőző és az azt követő rendelkezéseket.
39
E tekintetben meg kell állapítani, hogy az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke a meghozandó intézkedéseket az e cikk (1), (2) és (4) bekezdésében foglalt három kategóriába, azaz a természetmegőrzési intézkedések, a megelőző intézkedések, illetve a kiegyenlítő intézkedések kategóriájába sorolja (2023. június 29‑iBizottság kontra Írország [Különleges természetmegőrzési területek védelme] ítélet, C‑444/21, EU:C:2023:524, 147. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40
Egyrészt meg kell jegyezni, hogy az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (1) bekezdése, amely nem alkalmazandó a KVT‑kre, de – amint azt a Bizottság hangsúlyozza – a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdésével egyenértékű rendelkezést jelent a védelmi intézkedések megállapítását illetően, így arra kötelezi a tagállamokat, hogy olyan védelmi intézkedéseket állapítsanak meg, amelyek megfelelnek „az adott természeti területen megtalálható”, az élőhelyvédelmi irányelv I. mellékletében szereplő természetes élőhelytípusok és az ezen irányelv II. mellékletében szereplő fajok ökológiai szükségleteinek. A releváns kritérium tehát a fajok adott területen való jelenléte.
41
Másrészt, az ítélkezési gyakorlat értelmében az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének rendelkezéseit ezen irányelv természetmegőrzési célkitűzéseire tekintettel egy összefüggő egységként kell értelmezni. Ugyanis e cikk (2) és (3) bekezdése a természetes élőhelyeknek és a fajok élőhelyeinek azonos védelmi szintjét írja elő, míg az említett cikk (4) bekezdése csupán az e (3) bekezdés második mondatától való eltérést engedő rendelkezésnek tekintendő (2018. április 12‑iPeople Over Wind és Sweetman ítélet, C‑323/17, EU:C:2018:244, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
42
E tekintetben, amint azt a Bizottság hangsúlyozza, az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) és (4) bekezdése, amelyek ezen irányelv 7. cikke értelmében a KVT‑kre is alkalmazandók, és amelyek értelmében a tagállamoknak előzetes vizsgálatot kell végezniük, és előzetes engedélyhez kell kötniük azokat a terveket vagy projekteket, amelyek jelentős hatással lehetnek az érintett területekre, pontosítják, hogy a terület védelmével kapcsolatos célkitűzések kötelező hivatkozási pontot jelentenek a szükséges vizsgálatokhoz.
43
Ennélfogva az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében előírt védelmi szintet többek között az érintett terület védelmével kapcsolatos célkitűzésekre tekintettel kell meghatározni.
44
Ezenfelül meg kell jegyezni, hogy a KVT‑kre vonatkoznak a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdésében, valamint az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében a védett területek kezelésére vonatkozóan megfogalmazott kötelezettségek, amelyek – amint arra a főtanácsnok az indítványának 54. pontjában rámutat – a KVT‑ken a 4. cikk (4) bekezdésével és az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (1) bekezdésével egyenértékű védelem biztosítására irányulnak.
45
A Bíróság a 2023. szeptember 21‑iBizottság kontra Németország (A különleges természetmegőrzési területek védelme) ítéletben (C‑116/22, EU:C:2023:687, 105. pont) az élőhelyvédelmi irányelvre vonatkozóan ‑ amelynek értelmezése azonban átültethető a madárvédelmi irányelvre ‑ kimondta, hogy az élőhelyvédelmi irányelv alapján kijelölt területek tekintetében fennáll a természetmegőrzési célkitűzések meghatározására vonatkozó kötelezettség, noha ez utóbbi kifejezetten nem említi ezt a kötelezettséget.
46
Ebből következik, hogy a madárvédelmi irányelvnek az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkével összefüggésben értelmezett 4. cikkében előírt, a KVT‑k kezelésére vonatkozó kötelezettségekből az következik, hogy a tagállamoknak e területek tekintetében meg kell határozniuk a természetmegőrzési célkitűzéseket. A jelen ítélet 28. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a KVT jogállásának magában kell foglalnia az ilyen természetmegőrzési célokat.
47
Márpedig, amint azt a főtanácsnok az indítványának 44. pontjában lényegében megállapította, valamely terület védelmével kapcsolatos célkitűzések meghatározása során figyelembe kell venni a védett fajokat, azaz mind a madárvédelmi irányelv I. mellékletében említett fajokat, mind pedig az e mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajokat, mivel e fajokat ezen irányelv 4. cikkében előírt, különlegesen célirányos és megerősített védelmi rendszer védi.
48
Ezen túlmenően a kijelölt területeket érintő természetmegőrzési célkitűzések meghatározására vonatkozó kötelezettség az érintett fajokra és az élőhelytípusokra az érintett területeken való szignifikáns jelenlétük függvényében vonatkozik, és nem korlátozódik azokra a fajokra, amelyek a természeti területek kijelölésére okot adtak.
49
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a valamely területre vonatkozó természetmegőrzési célkitűzéseket a „kijelölést megalapozó fajok”, valamint a madárvédelmi irányelv 4. cikke alapján védendő, az érintett KVT‑n szignifikáns mennyiségben előforduló egyéb madárfajok figyelembevételével kell meghatározni, noha e területet KVT‑ként nem ez utóbbi fajok miatt jelölték ki.
50
Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének a madárvédelmi irányelv 4. cikkével összefüggésben történő, ezzel ellentétes olyan értelmezése, amely szerint csak a „kijelölést megalapozó fajokat” kell figyelembe venni, nem felel meg ezen irányelvek céljának. Egy ilyen értelmezés szerint ugyanis az érintett tagállam a KVT‑k vonatkozásában nem lenne köteles sem a KVT‑vé minősítést indokolótól eltérő, az e 4. cikk által védett faj populációjának és élőhelyének sajátos célját magában foglaló természetmegőrzési célkitűzések megállapítására, sem pedig arra, hogy kifejezetten az említett faj ökológiai szükségleteinek megfelelő védelmi intézkedéseket fogadjon el és hajtson végre, amint azt a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) bekezdése előírja. E tagállam nem lenne köteles továbbá elfogadni az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdésében előírt intézkedéseket a természetes élőhelyek károsodásának vagy az e fajt érintő jelentős megzavarásnak az elkerülése érdekében, illetve arra sem lenne köteles, hogy elvégezze a projektek által az ugyanezen faj populációjára és élőhelyére gyakorolt hatások megfelelő vizsgálatát.
51
Meg kell tehát állapítani, hogy az ilyen ellentétes értelmezés nem tenné lehetővé, hogy a védett fajok számára biztosítsák a madárvédelmi irányelv 4. cikkében e fajok összessége tekintetében megkövetelt „különlegesen célirányos és megerősített védelmi rendszert”. Márpedig, amint az a jelen ítélet 24. pontjából kitűnik, e rendszert feltétlenül el kell fogadni és végre kell hajtani, amennyiben az a „leginkább veszélyeztetett, illetőleg az Unió közös örökségének minősülő fajokra” vonatkozik.
52
Hozzá kell tenni, hogy bár ily módon a tagállamok feladata, hogy figyelembe vegyék a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdésében említett valamennyi madárfajt, valamint azok élőhelyét, amennyiben e rendelkezés a fajoknak az érintett KVT‑n belüli helyzettől függő védelmi szükségleteihez igazodó intézkedések elfogadását írja elő, a tagállamok feladata, hogy meghatározzák az e fajok védelmére vonatkozó prioritásokat.
53
E tekintetben a nemzeti hatóságok az említett rendelkezés értelmében kötelesek meghatározni a védett madárfajok KVT‑n belüli előfordulását, az érintett populációknak a madárvédelmi irányelv célkitűzéseihez való hozzájárulását, valamint e populációkat érintő veszélyeket és fenyegetéseket.
54
Ennek keretében, amint arra a főtanácsnok az indítványának 52. pontjában lényegében rámutatott, azok a fajok és élőhelyek, amelyek céljára valamely területet KVT‑vé nyilvánítottak, természetesen elsőbbségi jogállást élveznek az e terület vonatkozásában elfogadandó és végrehajtandó különleges védelmi intézkedések tekintetében. Mindemellett nem hagyható figyelmen kívül más, ritka vagy érzékeny madárfajok, sőt az érintett területen természetes módon elszigetelten fejlődő madárfajok előfordulása, és az ilyen védelmi intézkedések velük szembeni elfogadása hasznosnak vagy szükségesnek bizonyulhat a releváns természetmegőrzési célkitűzések elérése érdekében.
55
Az alapeljárás felperesei arra is hivatkoznak, hogy az alapügyben szóban forgó nemzeti rendelkezések értelmében a KVT‑kre vonatkozó gazdálkodási tervek, valamint az e tervekben a madárfajok és élőhelyeik védelme érdekében előírt intézkedések és fellépések nem vonatkoznak az érintett Natura 2000 keretében javasolt területek adatszolgáltatási űrlapjaiban felsorolt valamennyi fajra. Ez a helyzet a védett fajok védelmének elmulasztását vonja maga után, mivel az alapügyben szóban forgó nemzeti rendelkezések korlátozzák az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdésében előírt azon kötelezettség terjedelmét, hogy valamely projekt 2011/92 irányelv szerinti különleges környezeti vizsgálatába bele kell foglalni a konkrét ornitológiai adatok összefoglalását. Mivel ennél fogva a „kijelölést megalapozó fajoktól” eltérő fajokra vonatkozóan semmilyen pontos tudományos adat nem szerepel e környezeti vizsgálatban, e vizsgálatot nem e rendelkezésnek megfelelően végzik el.
56
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a tagállamokat az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke alapján terhelő kötelezettségeket hatékonyan, teljes körű, egyértelmű és pontos intézkedések útján kell végrehajtani (lásd ebben az értelemben: 2023. június 29‑iBizottság kontra Írország [Különleges természetmegőrzési területek védelme] ítélet, C‑444/21, EU:C:2023:524, 138. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
57
Pontosítani kell, hogy a KVT‑knek biztosítandó jogilag védett státusz nem jelenti azt, hogy a természetmegőrzési célkitűzéseket minden egyes faj esetében külön‑külön kell meghatározni. Egyébiránt nem lehet úgy tekinteni, hogy a természetmegőrzési célokat ugyanazon jogi aktusnak kell tartalmaznia, mint amely egy meghatározott különleges védelmi terület védett fajaira és élőhelyeire vonatkozik (lásd ebben az értelemben: 2010. október 14‑iBizottság kontra Ausztria ítélet, C‑535/07, EU:C:2010:602, 65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
58
Végül pontosítani kell, hogy valamely KVT körülhatárolásának, csakúgy, mint az érintett terület KVT‑vé minősítését indokoló fajok meghatározásának, vitathatatlanul kötelező formát kell öltenie. Ugyanis ha nem így lenne, fennállna a kockázata annak, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdéséből, valamint az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2) bekezdéséből eredő természetmegőrzési célok nem valósulnának meg maradéktalanul (lásd ebben az értelemben: 2010. október 14‑iBizottság kontra Ausztria ítélet, C‑535/07, EU:C:2010:602, 64. pont).
59
A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azok arra kötelezik a tagállamokat, hogy minden egyes KVT tekintetében külön‑külön meghatározzák a természetmegőrzési célkitűzéseket és intézkedéseket valamennyi védett faj és élőhelyük vonatkozásában. Ennek során a tagállamok feladata, hogy meghatározzák a prioritásokat az ezen intézkedéseknek az e fajok összességének védelmére irányuló célkitűzések megvalósításában betöltött jelentősége szempontjából.
A második kérdésről
60
Az első kérdésre adott válaszra tekintettel a második kérdést nem szükséges megvizsgálni. Amint ugyanis az első kérdésre adott válaszból kitűnik, a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdése, valamint az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdése alapján elfogadott védelmi, fenntartási és helyreállítási intézkedéseknek főszabály szerint a különböző KVT‑kre vonatkozó ökológiai követelményeken kell alapulniuk, és minden egyes KVT tekintetében külön‑külön és az érintett tagállam által meghatározott rangsor alapján meg kell határozni a természetmegőrzési célokat és intézkedéseket a madárvédelmi irányelv I. mellékletében felsorolt valamennyi madárfajra és az e mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajokra, valamint azok élőhelyére vonatkozóan.
61
Márpedig az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy az alapügy tárgyát képező nemzeti intézkedések csak az érintett KVT kijelölését igazoló madárfajok javát szolgáló részükben egyediek.
A harmadik kérdésről
62
Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy valamely projekt környezeti vizsgálatának a 2011/92 irányelv szerinti elvégzésére vonatkozó kötelezettség hatással van az e rendelkezésekből eredő kötelezettségek terjedelmére.
63
A kérdést előterjesztő bíróság ebben az összefüggésben jelzi, hogy e vizsgálat keretében elemezni kell az érintett projektnek a madárvédelmi irányelv I. mellékletében felsorolt valamennyi madárfajra és az egyes KVT‑ken rendszeresen előforduló vonuló fajokra gyakorolt hatását.
64
E tekintetben elegendő megjegyezni, hogy az ilyen vizsgálat elvégzése kiegészítő jellegű lehet, de semmi esetre sincs hatással a KVT‑k védelmére vonatkozó, az élőhelyvédelmi irányelvvel összefüggésben értelmezett madárvédelmi irányelvből eredő kötelezettségek értelmezésére.
65
A fenti megfontolások összességére tekintettel a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a projektek környezeti vizsgálatának a 2011/92 irányelv szerinti elvégzésére vonatkozó kötelezettség nincs hatással az e rendelkezésekből eredő kötelezettségek terjedelmére.
A költségekről
66
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1)
A vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdését, és a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv 6. cikkének (2)-(4) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
e rendelkezések arra kötelezik a tagállamokat, hogy minden egyes különleges védelmi terület tekintetében külön‑külön meghatározzák a természetmegőrzési célkitűzéseket és intézkedéseket a 2009/147 irányelv I. mellékletében felsorolt valamennyi madárfaj és az e mellékletben fel nem sorolt, rendszeresen előforduló vonuló fajok és élőhelyük vonatkozásában. Ennek során a tagállamok feladata, hogy meghatározzák a prioritásokat az ezen intézkedéseknek az e fajok összességének védelmére irányuló célkitűzések megvalósításában betöltött jelentősége szempontjából.
2)
A 2009/147 irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint a 92/43 irányelv 6. cikkének (2)–(4) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
a projektek környezeti vizsgálatának a 2014. április 16‑i 2014/52/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13-i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti elvégzésére vonatkozó kötelezettség nincs hatással az e rendelkezésekből eredő kötelezettségek terjedelmére.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: görög.