62010CC0551
MAZÁK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2012. március 6. (
1
)
C-551/10. P. sz. ügy
Éditions Odile Jacob SAS
kontra
az Európai Bizottság
„Fellebbezés — Verseny — Összefonódások — Francia nyelvű könyvek kiadása — 4064/89/EGK tanácsi rendelet — A 3. cikk megsértése — Hatáskörrel való visszaélés — Az indokolási kötelezettség megsértése — A jogbiztonság, a jogos bizalom és az egyenlőség elve — Az erőfölény értékelése — A kötelezettségvállalások megfelelő volta”
I – Bevezetés
1.
Fellebbezésében az Éditions Odile Jacob SAS (a továbbiakban: a fellebbező) a Törvényszék T-279/04. sz., Éditions Jacob kontra Bizottság ügyben 2010. szeptember 13-án hozott ítéletének (a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kéri, amely ítéletében a Törvényszék elutasította az azon 2004. január 7-i bizottsági határozat (a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítése iránti kérelmét, amely a közös piaccal és az EGT-megállapodás működésével összeegyeztethetőnek nyilvánított egy összefonódást (COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP ügy) (
2
).
II – A jogvita alapját képező tényállás
2.
A jelen fellebbezés alapját képező tényállást alapos részletességgel tartalmazza a megtámadott ítélet 1–59. pontja. Következésképpen csupán a fellebbezés alapjának rövid bemutatása érdekében hivatkozom néhány releváns tényre. 2002. szeptember 25-én a Vivendi Universal SA (a továbbiakban: VU) úgy döntött, hogy eladja leányvállalata, a Vivendi Universal Publishing SA (a továbbiakban: VUP) az Európában folytatott könyvkiadói tevékenysége révén tulajdonában álló eszközeit (a továbbiakban: céleszközök). A Lagardère SCA (a továbbiakban: Lagardère) kifejezte érdeklődését a szóban forgó eszközök felvásárlása iránt. Mindazonáltal – bár a VU gyors értékesítést és gyors fizetést tervezett – egyértelművé vált, hogy ez nem megvalósítható, hiszen az értékesítéshez az illetékes versenyhatóságok előzetes engedélyét kell kérni. A Lagardère ezért felkérte a Natexis Banques Populaires SA-t (a továbbiakban: NBP), hogy járjon el a nevében, és az e célból létrehozott leányvállalat segítségével vásárolja fel a céleszközöket a VUP-tól, átmenetileg rendelkezzen velük, majd adja el a Lagardère-nek, amikor már az utóbbi megkapta a felvásárláshoz szükséges engedélyt.
3.
2002. december 3-án az NBP kizárólagos irányítása alatt álló Segex Sarl (a továbbiakban: Segex) kizárólagos tulajdonában álló Ecrinvest 4 SA (a továbbiakban: Ecrinvest 4) kizárólagos tulajdonában álló Investima 10 SAS (a továbbiakban: Investima 10) a céleszközök megvásárlására irányuló hivatalos ajánlatot tett a VUP-nak. Ugyanezen a napon a Segex és az Ecrinvest 4 adásvételi szerződést kötött (a továbbiakban: adásvételi szerződés) a Lagardère-rel, amelynek értelmében ez utóbbi az Ecrinvest 4 közreműködésével majd felvásárolja az Investima 10 teljes társasági tőkéjét. Az adásvételi szerződés előírta, hogy az Ecrinvest 4 részvényeinek a Lagardère-re történő átruházására abban az időpontban kerül sor, amikor a Lagardère már rendelkezik az illetékes hatóságoknak az Ecrinvest 4 felvásárlásához szükséges engedélyével. 2002. december 3-án az adásvételi szerződéssel összhangban a Lagardère kifizette a Segex részére többek között a részvények ellenértékét. A Lagardère vállalta, hogy az adásvételi szerződés teljesítéséből eredő minden kárt megtérít a Segex, az Ecrinvest 4 és az Investima 10 részére. 2002. december 10-én a Lagardère továbbította a Bizottságnak a céleszközök megvásárlásáról szóló bejelentés tervezetét. 2002. december 20-án a VUP elfogadta az Investima 10 vételi ajánlatát, és ugyanezen a napon az Investima 10 szerződést kötött a VUP-pal a céleszközök megvásárlására.
4.
2003. április 14-én a Lagardère a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 1989. december 21-i 4064/89/EGK tanácsi rendelet (
3
) 4. cikkének (1) bekezdése értelmében bejelentette a Bizottságnál a céleszközök tervezett megvásárlását. 2003. június 5-én a Bizottság úgy határozott, hogy a bejelentett összefonódás komoly kétségeket támaszt a közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, és a 4064/89 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében a bejelentett összefonódás tekintetében megindította az eljárás második szakaszát.
5.
2003. október 14-én az Investima 10 Editis SA-vá (a továbbiakban: Editis) alakult át.
6.
A Bizottság 2004. január 7-én fogadta el az összefonódást kötelezettségvállalásokhoz kötötten engedélyező megtámadott határozatát. E kötelezettségvállalások értelmében a Lagardère-nek el kell adnia a világméretű forgalmának mintegy 60–70%-át, a VUP összefonódással érintett francia nyelvű piacokon fennálló forgalmának pedig a 70–80%-át kitevő eszközöket. A Bizottság úgy vélte, hogy a Lagardère által felajánlott kötelezettségvállalások szinte teljes mértékben megszüntetik az összefonódással érintett felek tevékenysége közötti horizontális átfedéseket azon érintett francia nyelvű piacok mindegyikén, ahol az ügylet erőfölényt hoz létre vagy erősít meg. A Bizottság szerint amennyiben az eladás egyetlen felvásárló részére történik, akkor a felajánlott kötelezettségvállalások megszüntetik a megtámadott határozatban elemzett, az egyesült jogalany francia nyelvű könyvkereskedelem területén kialakuló összesített méretéből fakadó és az érintett piacokon erőfölényt létrehozó vagy megerősítő, vertikális és konglomerátumspecifikus hatások zömét. A megtámadott határozat arra a következtetésre jut, hogy a Lagardère által felajánlott kötelezettségvállalások tükrében az összefonódás a közös piacon nem hozza létre vagy erősíti meg az egyesült jogalany erőfölényét. A Bizottság következésképpen úgy határozott, hogy amennyiben a 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése és 8. cikkének (2) bekezdése értelmében teljesülnek a Lagardère által felajánlott kötelezettségvállalások, akkor a közös piaccal és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodással (a továbbiakban: EGT-megállapodás) összeegyeztethető a VUP európai és – Brazília kivételével – latin-amerikai kiadói eszközei feletti, a rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti kizárólagos irányítás Lagardère általi megszerzése.
7.
2004. május 28-án a Lagardère és a Wendel Investissements SA (a továbbiakban: Wendel) megállapodástervezetet készítettek, amelynek értelmében a Wendel vásárolja fel a Lagardère által a kötelezettségvállalás értelmében értékesítendő eszközöket. 2004. június 4-i levelében a Lagardère kérelmezte a Bizottságnál, hogy hagyja jóvá a szóban forgó eszközök Wendel általi felvásárlását.
8.
2004. július 8-án a fellebbező az Elsőfokú Bíróság (jelenleg: Törvényszék) előtt T-279/04. számon nyilvántartásba vett keresetet indított a Bizottsággal szemben, amelyben a megtámadott határozat megsemmisítését kérte. A Törvényszék a megtámadott ítéletben teljes egészében elutasította a megtámadott határozat megsemmisítése iránti keresetet.
III – A fellebbezés
9.
A fellebbező négy jogalapra hivatkozik fellebbezése alátámasztása érdekében.
A – Első jogalap: a 4064/89 rendelet 3. cikkének megsértése
1. A Törvényszék előtti eljárás
10.
A fellebbező az első jogalap keretében arra hivatkozott a Törvényszék előtt, hogy a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a céleszközök NBP általi megszerzését a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerint az eszközök továbbértékesítési célú megszerzésének minősítette, ahelyett hogy olyan összefonódásnak minősítette volna, amelynek során a Lagardère az NBP közvetítésével kizárólagos irányítást szerzett a céleszközök felett, vagy amelynek során a Lagardère és az NBP közös irányítást szerzett ezen eszközök felett. A fellebbező első fokon azzal érvelt továbbá, hogy a céleszközök Investima 10 általi megszerzése nem felel meg a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerinti együttes feltételek egyikének sem, és ezért a céleszközök feletti átmeneti birtoklását biztosító ügylet 2002 decemberétől a Wendelnek történő értékesítésig, azaz 2004. szeptember 30-ig meghatározó befolyás gyakorlását tette lehetővé a Lagardère számára ezen eszközök felett.
11.
A Törvényszék megállapította, hogy még ha a céleszközök Investima 10 általi megszerzése nem felel is meg a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdése a) pontja szerinti összes feltételnek, ez még nem jelenti szükségszerűen azt, hogy az a rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerint a Lagardère eszközök feletti kizárólagos vagy a Lagardère és az NBP eszközök feletti közös irányítása megszerzésének minősül (
4
). A Törvényszék ezt követően megállapította, hogy az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség nem tette lehetővé a Lagardère számára azt, hogy a 4064/89 rendelet 3. cikkének (3) bekezdése értelmében 2002 decemberétől meghatározó befolyást gyakoroljon a céleszközök felett, vagy hogy ugyanezen időponttól kezdődően a Lagardère és az NBP gyakoroljon meghatározó befolyást ezen eszközök felett (
5
). A Törvényszék a teljesség kedvéért hozzátette továbbá, hogy a megtámadott határozat jogszerűségét nem érintette volna az a körülmény sem, ha a fellebbező érvelésének megfelelően az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség 2002 decemberétől lehetővé tette volna a Lagardère számára azt, hogy egyedül vagy az NBP-vel együtt a 4064/89 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében irányítást szerezzen a céleszközök felett, és a jogügyletre így a bejelentés előtt került volna sor (
6
).
2. Érvek
12.
Az első jogalap két részre osztható.
13.
Először is, a fellebbező szerint a Törvényszék azáltal, hogy külön vizsgálta az átmeneti birtokolásra irányuló egyezséget, és nem vette figyelembe a Lagardère által a céleszközök feletti irányítás megszerzéséhez vezető teljes jogügyletet, nem vette figyelembe az összefonódások ellenőrzésének és általában a versenyjognak azt a célját, amely a Cementbouw Handel & Industrie kontra Bizottság ügyben (
7
) megállapítottak értelmében abban áll, hogy megismerjék az ügyletek alapjául szolgáló tényleges gazdasági indokokat. A Törvényszék továbbá azzal, hogy nem tartotta tiszteletben az összefonódások ellenőrzésének célját és az összetett ügyletekre vonatkozó saját ítélkezési gyakorlatát, a 4064/89 rendelet 3. cikkének (5) bekezdésében meghatározottnál tágabb, új kivételt hozott létre. Azáltal, hogy az értékesítendő eszközök átmeneti birtokolásával megbízott jogalany természetére tekintet nélkül engedélyezte az ilyen átmeneti birtokolásra irányuló egyezségeket, és ezáltal lehetővé tette a főszabály szerint bizottsági bejelentés tárgyát képező ügyletek számára az ellenőrzés elkerülését, a Törvényszék a rendelet 3. cikke (5) bekezdése a) pontjának hatékonyságát is aláásta azáltal, hogy figyelmen kívül hagyta a hitelintézetekre vagy más pénzintézetekre vonatkozó követelményt, valamint az e rendelkezésben hivatkozott ügylet ideiglenes jellegére vonatkozó követelményt.
14.
Másodszor, a fellebbező szerint a Törvényszék az összeolvadás ellenőrzését kijátszó „készre tartási ügylet” szerződéses létrehozását engedélyezte. A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy csonkán alkalmazva a 4064/89 rendelet 3. cikkének (3) bekezdését, az elemzését a szerződéses elemekre korlátozta, így teljes mértékben elmulasztotta a tényleges irányításra vonatkozó kérdésnek a Bizottság saját gyakorlata értelmében vett vizsgálatát, amelyet megerősít a Törvényszék Aer Lingus Group kontra Bizottság ügyben hozott ítélete (
8
) is. A fellebbező szerint továbbá a Törvényszék a megtámadott ítélet 134. pontjában helytelenül utasította el a fellebbező által a finanszírozáshoz és a kockázatvállaláshoz kapcsolódó, meghatározó befolyás gyakorlásának lehetőségéről kifejtett érveket, amikor megállapította, hogy az ilyen finanszírozás „az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség részét képezi”. A Törvényszék a megtámadott ítélet 137. pontjában ugyancsak helytelenül utasította el a fellebbezőnek a Segex/Ecrinvest 4 részéről a Lagardère felé fennálló tartozásra vonatkozó érveit.
15.
A Bizottság és a Lagardère úgy véli, hogy a jelen jogalap hatástalan, mert a megtámadott határozat célja nem a tényleges irányítás 2002 decemberétől való fennállásának vagy hiányának a vizsgálata volt, hanem a Lagardère által a VUP feletti irányítás megszerzésére vonatkozó, 2003. április 14-én bejelentett ügylet közös piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálata. Következésképpen az átmeneti birtokolást biztosító ügylet minősítése és a minősítésből fakadó következmények függetlenek a jogügyletet a kötelezettségvállalásoktól függően engedélyező megtámadott határozat érvényességétől, és nem érintik azt. A Lagardère állítása szerint a Bizottság csak abban az esetben tilthat meg valamely összefonódást, ha az olyan erőfölényt hoz létre vagy erősít meg, amely jelentősen akadályozza a versenyt a közös piacon. A bejelentés elmulasztása vagy az engedély nélküli összefonódás csak a 4064/89 rendelet 14. cikke szerinti bírság kiszabásával szankcionálható.
16.
A Bizottság szerint a fellebbező helytelenül hivatkozik a Cementbouw Handel & Industrie kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (
9
) alapján arra, hogy a 4064/89 rendelet értelmében a Bizottságnak egységesen kell értékelnie az összefonódást megvalósító különálló ügyleteket. Mivel a Bizottság megállapította, hogy az összefonódás a kötelezettségvállalások előírását követően nem akadályozza a versenyt, az összefonódások ellenőrzésének általános célját nem érinti az a tény, hogy az irányítás megszerzésével járó ügylet értékelése nem terjedt ki az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség szakaszára. Ezen túlmenően a tények elferdítésének hiányában – amire a fellebbező nem hivatkozott – a fellebbezés szakaszában nem lehet vitatni a Törvényszék azon megállapítását, hogy a VUP eszközei átmeneti birtokolásra irányuló egyezség nem tette lehetővé a Lagardère számára 2002 decemberétől azt, hogy önállóan vagy az NBP-vel közösen meghatározó befolyást gyakoroljon az eszközök felett. Az Aer Lingus Group kontra Bizottság ügy (
10
) tükrében, mivel a Bizottság kötelezettségvállalások függvényében engedélyezte a Lagardère számára a VUP céleszközei feletti kizárólagos irányítás tartós jellegű megszerzését, az ilyen engedélyezésről szóló határozat megfelel annak az elemzésnek, amely a VUP/Editis feletti, NBP általi átmeneti birtokolásra irányuló egyezséget a Lagardère tartós irányításához csupán az ügylet végén (a kötelezettségvállalásnak megfelelően az NBP Lagardère-nek való értékesítésével) vezető egységes összefonódás „első lépésének” minősítette. A Bizottság szerint a fellebbezőnek az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség minősítésére és az eszközök ideiglenes megszerzésére vonatkozó új kivétel létrejöttére vonatkozó kifogása hatástalan, hiszen a megtámadott határozat jogszerűsége tekintetében nem döntő jelentőségű, és még ha azt a fellebbező az összefonódás első lépésének tekinti is, önmagában véve nem valósít meg összefonódást. A Bizottság azt is megállapította, hogy a megtámadott ítélet nem zárja ki a tényleges irányítás lehetőségét. Ezzel összefüggésben mindazonáltal a bizonyítás a fellebbezőre hárul annak bizonyítása, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot és értékelési hibát vétett. Nem elegendő annak állítása, hogy a Lagardère 2002 decemberétől irányítást gyakorolt. Különösen ez a helyzet áll fenn, mivel a felek a szerződési feltételeket az irányítás kizárása érdekében fogadták el.
17.
A Lagardère azt állítja, hogy a jelen jogalap mindenképpen részben elfogadhatatlan, részben pedig megalapozatlan. A Lagardère úgy véli, hogy a fellebbező arra vonatkozó kifogása, miszerint az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség csupán a Lagardère irányításához vezető összefonódás első lépése, a fellebbezés során felmerült olyan új érv, amely ellentétes a fellebbező Törvényszék előtt képviselt álláspontjával, tehát elfogadhatatlan. A Lagardère szerint megalapozatlan a fellebbező arra vonatkozó hivatkozása, miszerint a Törvényszék nem értékelte a Lagardère-nek az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség időpontjától kezdődően az Editis felett gyakorolt tényleges irányításának lehetőségét, amint azt ennek a kérdésnek a Törvényszék által a megtámadott ítélet 119. és azt követő pontjában bemutatott elemzése is bizonyítja.
3. Értékelés
18.
Azon kifogás tekintetében, miszerint a jelen jogalap hatástalan, álláspontom szerint – annak ellenére, hogy a 4064/89 rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében meghatározott egyhetes határidő megsértésével jelentették be, és a rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerinti felfüggesztési kötelezettséget megsértve került végrehajtásra – a Bizottságnak a 4064/89 rendelet 8. cikke (2) bekezdése értelmében a közös piaccal összeegyeztethetőnek kell nyilvánítania azt az összefonódást, amely nem hoz létre vagy erősít meg olyan erőfölényt, amelynek következtében jelentősen akadályozza a közös piacon a versenyt (
11
). A közösségi léptékű összefonódások Bizottsághoz a 4064/89 rendelet 4. cikke szerint történő bejelentésének (
12
) elmulasztása, vagy az ezen összefonódás engedély nélküli végrehajtása mindazonáltal a 4064/89 rendelet 14. cikke (1) bekezdésének a) pontja és a 14. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében a Bizottság által kiszabható bírsággal szankcionálható (
13
).
19.
Álláspontom szerint fontos hangsúlyozni, hogy az ilyen megközelítés alapja az az előfeltételezés, miszerint az összefonódás részt vevő felei a Bizottságnak később minden olyan ténybeli, jogi és gazdasági kérdést bejelentettek, amely érintheti mind az összefonódás jellegét, mind a Bizottság annak közös piaci versenyre gyakorolt hatásáról szóló, 4064/89 rendelet szerinti értékelését (
14
), a Bizottság pedig ennek megfelelően az összes releváns információ alapján értékelte a jogügyletet. Véleményem szerint a bejelentésben szereplő, az ügyletek jellegét érintő bizonyos hibák vagy hiányosságok így hatással lehetnek magának az összefonódásnak a 4064/89 rendelet szerinti helyes értékelésére (
15
).
20.
E tekintetben és a jelen eljárással összefüggésben úgy vélem, hogy esetlegesen a határozat megsemmisítéséhez vagy az ítélet hatályon kívül helyezéséhez vezethet az, ha a Bizottság az összefonódást jóváhagyó határozatában, vagy a Törvényszék az e határozat felülvizsgálatáról szóló ítéletében nem veszi figyelembe, illetve tévesen értékeli a 4064/89 rendelet 3. cikkének alkalmazása tekintetében releváns összes információt és körülményt.
21.
Mindazonáltal úgy vélem, hogy ha a fellebbező jelen jogalapban szereplő hivatkozásai ténylegesen helyesek is, mégsem eredményezhetik a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezését. A fellebbező által is a 2003. április 14-én bejelentett összefonódás szerves részének tekintett átmeneti birtokolásra irányuló egyezség minősítése során állítólagosan elkövetett hiba (
16
) valójában csupán arra vonatkozik, hogy a Lagardère ezen megállapodás eredményeképpen 2002 decemberében vagy valamely későbbi időpontban irányítást szerzett-e a céleszközök felett. Az állítólagos hiba ezért nincs egyéb gyakorlati hatással a bejelentett összefonódás jellegére vagy annak a közös piaci versenyre gyakorolt hatására. Álláspontom szerint ezt a megközelítést támogatja a Törvényszéknek a Cementbouw Handel & Industrie kontra Bizottság ügyben (
17
) hozott ítélete. Amint a Törvényszék is utalt rá, annak meghatározása, hogy több ügylet természetét tekintve egységet alkot-e, többek között azt a célt szolgálja, hogy a Bizottság hatékonyan ellenőrizhesse azokat az összefonódásokat, amelyek jelentősen akadályozhatják a hatékony versenyt a közös piacon (
18
). Következésképpen a fellebbező nem hivatkozhat a jelen fellebbezési eljárásban hatékonyan arra, hogy a Törvényszék a 4064/89 rendelet 3. cikke értelmében nem értékelte helyesen az átmeneti birtokolásra irányuló egyezséget.
22.
A teljesség kedvéért azonban megvizsgálom a fellebbező első jogalapra vonatkozó érvelését.
23.
Álláspontom szerint el kell utasítani a Lagardère azon érvét, miszerint a jelen jogalap első része elfogadhatatlan. Igaz, hogy a fellebbező a Törvényszékhez benyújtott keresetében az érveit nem a Cementbouw Handel & Industrie kontra Bizottság ügyben (
19
) és a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 139/2004/EK tanácsi rendelet szerinti egységes jogalkalmazásról szóló bizottsági közleményben (
20
) használt kifejezésekkel fogalmazta meg, ez azonban aligha meglepő, hiszen ezt az ítéletet és a szóban forgó közleményt időben megelőzi a Törvényszékhez a megtámadott határozat megsemmisítése iránt benyújtott keresetlevél. Mindazonáltal a Bizottsághoz a céleszközök átmeneti birtokolását célzó ügylet jellege – a bejelentett ügylet tágabb értelmében véve –, továbbá az e megállapodás ilyen összefüggésben való értékelése olyan kérdés, amelyre a fellebbező hivatkozik a Törvényszékhez benyújtott keresetlevelében.
24.
A jelen jogalap első részének lényege tekintetében úgy vélem, hogy a Törvényszék nem mulasztotta el figyelembe venni a Bizottság által a megtámadott határozatban vizsgált összefonódás valós gazdasági indokait, sem az ezen összefonódás alapját képező számos ügyletet. Magának az átmeneti birtokolásra irányuló egyezségnek a megtámadott ítélet 119–153. pontjában található mélyreható értékelése mellett a Törvényszék az ítélet 10–36. pontjában nagy részletességgel foglalta össze az összefonódás 2003. április 14-i bejelentését megelőző ügyleti lépéseket. A fellebbező ezen túlmenően a jelen fellebbezésben kifejezetten egyetértett e tények Törvényszék általi bemutatásával.
25.
A megtámadott ítéletből egyértelmű továbbá, hogy a Törvényszék a fellebbezőnek a megsemmisítésre irányuló első jogalapjában hivatkozott különös érveire reagálva a 4064/89 rendelet 3. cikkének (3) bekezdése alapján megvizsgálta az átmeneti birtokolásra irányuló egyezséget. A fellebbező arra hivatkozott, hogy a céleszközök NBP általi megszerzése nem áll összhangban a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontjával (
21
), és az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség révén a Lagardère 2002 decemberétől a Wendelnek való eladásig, azaz 2004 szeptemberéig képes volt meghatározó befolyást gyakorolni a céleszközök felett (
22
). A Törvényszék a fellebbező érveire adandó közvetlen válasz érdekében részletesen megvizsgálta, hogy a Lagardère 2002 decemberétől kezdődően akár önállóan, akár közösen irányítást szerzett-e a céleszközök felett. Miután megállapította, hogy a Lagardère a 4064/89 rendelet 3. cikkének (3) bekezdése értelmében 2002 decemberétől kezdődően nem szerzett irányítást a céleszközök felett, a Törvényszék semmilyen részletében nem vizsgálta a rendelet 3. cikke (5) bekezdése a) pontjának alkalmazását (
23
). Ennélfogva úgy tűnik, hogy a 4064/89 rendelet 3. cikkének (3) bekezdése szerinti irányítás hiányára vonatkozó megállapításai tükrében a Törvényszék számára feleslegesnek tűnt a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdése a) pontja alkalmazásának vizsgálata, amelynek értelmében nem jön létre irányítás. Véleményem szerint ennek során a Törvényszék nem fosztotta meg a rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontját annak hatékony érvényesülésétől (
24
) (effet utile), és az irányítás megszerzése tekintetében nem hozott létre új kivételt sem.
26.
Úgy vélem továbbá, hogy a Bizottság helyesen hívta fel a figyelmet a beadványában arra, hogy az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség Törvényszék általi értékelése összhangban áll mind a Cementbouw Handel & Industrie kontra Bizottság ügyben hozott ítélettel (
25
), mind a Bizottság jogalkalmazásról szóló közleményével (
26
), mert ez a megállapodás tekinthető az első, de önmagában nem elegendő lépésnek (
27
) azon számos kapcsolódó jogügylet során, amely végül a Lagardère céleszközök feletti irányításának megszerzéséhez, és ezzel a 4064/89 rendelet szerinti összefonódáshoz vezetett.
27.
Következésképpen az első jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
28.
A jelen jogalap második része tekintetében a fellebbező arra hivatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a 4064/89 rendelet 3. cikkének (3) bekezdése szerinti irányítás értékelésére vonatkozó feltételeket, és a tényleges irányítás vizsgálata nélkül csupán a formális szerződéses elemeket vizsgálta. A fellebbező állítása szerint arra hivatkozott a Törvényszék előtt, hogy a Lagardère céleszközök feletti meghatározó befolyás gyakorlására irányuló képessége három ténybeli elemből, nevezetesen a teljes vételár (1,116 milliárd euró) NBP-nek való kölcsönzéséből, a bérletfizetési garanciából, valamint a VUP készpénzigényét kielégítő összeg (118 millió euró) megfizetésére irányuló rendelkezésből származott. A fellebbező azt is kijelentette a Törvényszék előtt, hogy a Lagardère és a Segex meghatározó befolyása három együttes mechanizmusból fakadt: a Segexnek a céleszközökben bekövetkező bármilyen változás tekintetében a szerződés 7. melléklete szerint fennálló vétójogából, az 1,2 milliárd eurós kölcsön tükrében az Investima 10 Lagardère-től való gazdasági függőségéből, valamint a teljes üzleti kockázatvállalásnak és az épületek irányításának Lagardère-re való átruházásából.
29.
Véleményem szerint megalapozatlan a fellebbező azon hivatkozása, miszerint a Törvényszék csupán a szerződéses feltételeket vizsgálta meg, és nem értékelte a Lagardère céleszközök feletti tényleges irányításának kérdését. A megtámadott ítéletből egyértelműen kiderül, hogy a Törvényszék a fellebbező állításával ellentétben megvizsgálta a fellebbező által a tényleges irányítás tekintetében hivatkozott összes érvet, és értékelte a fellebbező által e tekintetben benyújtott valamennyi bizonyítékot. A Törvényszék a megtámadott ítélet 133. és 134. pontjában először azt értékelte, hogy a céleszközök feletti meghatározó befolyást eredményezett-e az a tény, miszerint a Lagardère finanszírozta az átmeneti birtokolásra irányuló egyezséget, és viselte az azzal járó valamennyi kockázatot. A Törvényszék a megtámadott ítélet 136., valamint 138–142. pontjában másodszor a Segexnek/Ecrinvest 4-nek az olyan döntések tekintetében az adásvételi szerződés 7. melléklete alapján biztosított vétójog jellegét vizsgálta, amelyek hatással lehetnek a céleszközökre (
28
). A megtámadott ítélet 137. pontjában harmadszor azt a kérdést vizsgálta, hogy a Segex/Ecrinvest 4 Lagardère-rel szemben fennálló tartozása megakadályozhatta-e a Segexet abban, hogy ténylegesen gyakorolja a céleszközökhöz kapcsolódó jogait, és következésképpen a Segex a Lagardère nevében járt-e el. Negyedszer, a Törvényszék a megtámadott ítélet 143. pontjában azt a kérdést vizsgálta meg, hogy függetlenek-e az Investima 10 igazgatótestületének tagjai (
29
). A megtámadott ítéletből egyértelműen kiderül, hogy a Törvényszék megvizsgálta a fenti, tényleges irányításra vonatkozó kérdéseket és az adásvételi szerződésben szereplő számos szerződéses feltételt, és megállapította, hogy ezek a feltételek elegendőek annak a lehetőségnek a kizárására, hogy a Lagardère tényleges irányítást szerezzen a céleszközök felett (
30
).
30.
Álláspontom szerint annak bizonyítása hiányában, hogy a Törvényszék tévedett a tényleges irányításra vonatkozó bizonyítékok és az adásvételi szerződés rendelkezéseinek értékelése során, a fellebbező tényleges irányításra vonatkozó érvét mint megalapozatlant el kell utasítani.
31.
A fellebbező azzal is érvel, hogy a Törvényszék megtámadott ítélet 133. pontjában tett megállapításai körkörösek. A Törvényszék megállapította, hogy az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség finanszírozása és az összes kockázat Lagardère általi viselése nem tette lehetővé számára a céleszközök feletti meghatározó befolyás gyakorlását, mert a finanszírozás és a kockázatvállalás magából az átmeneti birtokolásra irányuló egyezségből következik, illetve annak szerves részét képezi. A fellebbező ugyanerre az érvre hivatkozik a Törvényszék eljárásával szemben a megtámadott ítélet 137. pontjában elutasított, a Segex/Ecrinvest 4 Lagardère-rel szemben fennálló tartozására vonatkozó érvei tekintetében.
32.
Álláspontom szerint a fenti érv a Törvényszék megfelelő érvelésének hiányára vonatkozó kifogásnak tekintendő, amelyet a Bíróság által a fellebbviteli eljárásban vizsgálandó jogkérdésnek kell tekinteni (
31
). Úgy vélem, hogy a Törvényszék finanszírozásra és kockázatvállalásra vonatkozó kérdések tekintetében adott indokolásának megfelelőségét a Törvényszék azon korábbi megállapításaival összefüggésben kell vizsgálni, amelyet nagy részletességgel említ a megtámadott ítélet, és amely szerint az adásvételi szerződés kifejezett előírásai kizárják a Lagardère céleszközök feletti meghatározó befolyásgyakorlását az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség alapján (
32
).
33.
A Törvényszék a megtámadott ítélet 134. pontjában hozzátette, hogy az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség finanszírozása magából a megállapodásból fakadt, hiszen az NBP nem egyezett volna bele a megállapodásba, ha a Lagardère nem vállalja, hogy viseli az összes kockázatot, és hogy megtéríti az NBP valamennyi kárát. A Törvényszék ezért a megtámadott határozat 135. pontjában megállapította, hogy a jogügylet finanszírozása önmagában nem volt elegendő ahhoz, hogy igazolja a Segex céleszközök feletti rendelkezésének hiányát. A megtámadott ítélet 136. cikkében a Törvényszék megjegyezte azt is, hogy a Segex/Ecrinvest 4 vétójoggal rendelkezett a céleszközöket érintő minden döntés tekintetében, ami túlmutat a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdése a) pontjában foglaltakon. A Törvényszék a megtámadott ítélet 137. pontjában ugyanezen okokból elutasította a fellebbező azon érvét, miszerint a Segex/Ecrinvest 4 Lagardère felé fennálló jelentős mértékű tartozása eredményeképpen a Segex nem rendelkezhet ténylegesen a céleszközök felett, és valójában az eszközök tekintetében Lagardère nevében jár el. Álláspontom szerint a Törvényszék finanszírozással és a fennálló tartozásra vonatkozó kérdésekkel kapcsolatos indokolása a szerződéses feltételekre vonatkozó értékelése tükrében egyértelmű, minden részletre kiterjedő és megfelelő.
34.
Következésképpen véleményem szerint az első jogalap hatástalan és mindenesetre megalapozatlan.
B – Második jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy a Bizottság által elkövetett eljárási jogsértéseket nem szankcionálta jogkövetkezményekkel
1. Érvek
35.
A fellebbező a második jogalapban kijelenti, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy a Bizottság által elkövetett eljárási jogsértéseket nem szankcionálta jogkövetkezményekkel. Azzal, hogy a Törvényszék a 4064/89 rendelet többszörös megsértését – amelyek többek között az összefonódás felfüggesztésére vonatkozó kötelezettség megsértéséből, a Bizottság hatáskörének megállapítását lehetővé tevő bejelentés hiányából, valamint a felvásárló nyilvánvaló helyettesítésével megvalósított csalásból állnak – egyáltalán nem vizsgálta, jóváhagyta Bizottság által elkövetett, hatáskörrel való visszaéléssel egyenértékű jogsértést.
36.
A fellebbező szerint a Törvényszék tévedett, amikor megállapította, hogy ha az összefonódás 2002 decemberétől, azaz annak bejelentése előtt valósult meg, az egyetlen alkalmazható szankció a 4064/89 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerinti bírság kiszabása, és nem a megtámadott határozat megsemmisítése. A Törvényszék tévedett annak megállapítása során is, hogy az összefonódásnak a 4064/89 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti határidőn belüli be nem jelentése miatt a Bizottság csak bírságot szabhatott ki, ám nem érintette a megtámadott határozat érvényességét. A fellebbező szerint, míg a 4064/89 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének és 4. cikke (1) bekezdésének vállalkozások általi megsértése csupán bírság kiszabásához vezet, ezeket a szankciókat nem lehet automatikusan alkalmazni magával a Bizottsággal szemben. A Bizottság visszaélt a hatáskörével, amikor engedélyezte a Lagardère számára, hogy tévesen a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontjára hivatkozzon, és az összefonódás 2002 decemberétől számított bejelentését elmulassza. Az ügylet határidőn belüli vizsgálatnak elmaradása versenyelőnyt jelentett a Lagardère számára a többi potenciális vásárlóval szemben azáltal, hogy a vételárat azonnal kifizethette a VUP részére.
37.
A fellebbező válaszában hangsúlyozza, hogy a jelen jogalap alapvetően nem a Bizottság által az azon vállalkozásokra kiszabható szankciókra irányul, amelyek nem tettek eleget bizonyos kötelezettségeknek, hanem azokra a szankciókra, amelyeket a Bizottság által elkövetett jogsértés esetében kell kiszabni, illetve következésképpen a közösségi rendelet szabályainak figyelembevétele nélkül meghozott határozat érvényességére.
38.
A Bizottság szerint a jelen jogalap hatástalan és megalapozatlan. A Lagardère úgy véli, hogy a jelen jogalap annyiban elfogadhatatlan, amennyiben a fellebbező csupán a Törvényszék által vizsgált ténybeli elemekre hivatkozik, és nem kifogásolja a tények elferdítését.
2. Értékelés
39.
Az első jogalappal kapcsolatban tett megállapításaim tükrében úgy vélem, hogy helyesek a Törvényszék által a megtámadott ítélet 116–164. pontjában tett azon megállapítások, amelyek szerint az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség nem valósított meg 2002 decemberétől összefonódást, mivel a megállapodás értelmében a Lagardère sem önállóan, sem az NBP-vel együtt nem gyakorolhatott meghatározó befolyást a céleszközök felett. Következésképpen az átmeneti birtokolásra irányuló egyezséggel sem a VUP, sem a Lagardère nem sértette meg a 4064/89 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerinti összefonódás felfüggesztésének kötelezettségét (
33
). Így álláspontom szerint az összefonódás felfüggesztésének kötelezettségére vonatkozó eljárási jogsértés hiányában el kell utasítani azt az érvet, miszerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy az ilyen eljárási jogsértést nem szankcionálta jogkövetkezményekkel.
40.
Az összefonódás késedelmes bejelentésének kérdése tekintetében (
34
) nem vitatott, hogy az összefonódást a Lagardère a 4064/89 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti egyhetes határidő megsértésével jelentette be (
35
). Úgy vélem mindazonáltal, hogy önmagában ez az eljárásbeli szabálytalanság, még ha a fellebbező feltételezésének megfelelően maga a Bizottság követte is el, nem lehetett hatással a jelen ügy tárgyát képező összefonódás értékelésére (
36
), különösen az összefonódás felfüggesztésére vonatkozó kötelezettség megszegésének hiányában (
37
). Ennélfogva, mivel a megtámadott határozat nem jutott volna más eredményre akkor sem, ha az összefonódást időben bejelentik, álláspontom szerint teljes mértékben aránytalan lenne egyedül ezen az alapon megsemmisíteni a Bizottság összefonódásra vonatkozó határozatát (
38
). A Törvényszék ezért helyesen állapította meg a megtámadott ítélet 201. és 202. pontjában, hogy pusztán az összefonódás határidőn túli bejelentése alapján a Bizottság nem nyilváníthat a 4064/89 rendelet 8. cikke (3) bekezdésének értelmében a közös piaccal összeegyeztethetetlennek valamely összefonódást, kivéve ha az összefonódás olyan erőfölényt hoz létre vagy erősít meg, amelynek következményeként jelentősen korlátozódik a hatékony verseny.
41.
Megjegyzem továbbá, a megtámadott ítélet 10. és azt követő pontjának megfelelően, hogy a VUP és a Lagardère 2002. szeptemberének végén kezdett tárgyalni a céleszközöknek ez utóbbi általi megvásárlásáról. A Bizottság ezen túlmenően 2002. október 8-án vagy azt követően ismerte, és jóvá is hagyta a céleszközök NBP általi megszerzésének fő feltételeit (
39
), és a Bizottság 2002. december 10-én megkapta a céleszközök Lagardère általi megvásárlására vonatkozó bejelentés tervezetét (
40
), miközben a bejelentésre csupán mintegy négy hónappal később, 2003. április 14-én került sor. A Bíróság rendelkezésére álló iratokból tehát egyértelműen kiderül, hogy a Bizottság a bejelentést megelőzően nem hivatalos kapcsolatban állt a tervezett összefonódást bejelentő felekkel. Álláspontom szerint nem jelenti a Bizottság hatáskörrel való visszaélését az olyan kapcsolattartás, amely során a Bizottság és a bejelentő felek megvitatnak valamely jövőbeli összefonódást, és a Bizottság tisztázza bizonyos jogi vagy egyéb vonatkozású előzetes véleményét, vagy ismerteti az összefonódáshoz kapcsolódó lehetséges álláspontját (
41
).
42.
Éppen ellenkezőleg, ez a fajta kapcsolattartás megfelel a gondos ügyintézés elvének, hiszen az összefonódások ellenőrzésének előnyére ösztönzi „az együttműködés szellemét és a Versenyügyi Főigazgatóság és a jogi és üzleti közösség közötti jobb megértést” (
42
). A bejelentést megelőző hasonló kapcsolattartás ezért nem egy meghatározott felvásárló másokkal szembeni előnyét célozza és szolgálja (
43
).
43.
Mivel az ilyen bejelentést megelőző kapcsolattartás a Bizottság és a bejelentő felek között egyértelműen nem hivatalos, nem kötelező és előzetes jellegű, a célja nem a bejelentési eljárás helyettesítése, sokkal inkább annak megkönnyítése. Az ilyen nem hivatalos kapcsolattartás továbbá egyértelműen nem olyan jellegű, hogy a 4064/89 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti bejelentési kötelezettség alá tartozó feleket mentesíti az egyedül rájuk háruló jogi kötelezettség alól.
44.
Következésképpen a második jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
C – Harmadik jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy nem szankcionálta jogkövetkezményekkel azt, hogy a Bizottság lényeges eljárási szabályokat sértett azáltal, hogy nem nyújtott indokolást, és megsértette a jogbiztonság, a jogos bizalom és az egyenlőség elvét
1. Érvek
45.
Harmadik jogalapjával a fellebbező fél arra hivatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy nem semmisítette meg a Bizottság lényeges eljárási szabályokat sértően meghozott határozatát. A jelen jogalap különösen a jogvita tárgyát képező átmeneti birtokolásra irányuló egyezség Bizottság általi minősítésére vonatkozó indokolás hiányára és a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdése a) pontjának az ügylet egy részére való alkalmazandóságára vonatkozik. A fellebbező szerint a Törvényszék fenntartotta a Bizottság azon (indokolás nélküli, ezért beleértett) álláspontját, miszerint az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség nem a 4064/89 rendelet által meghatározott bejelentési kötelezettség hatálya alá tartozó összefonódás. Jóllehet ennek az álláspontnak jogi következménye van különösen a fellebbezőhöz hasonló potenciális felvásárlókra nézve, a megtámadott határozat 6. pontja semmitmondóan hivatkozik erre a kérdésre. A Bertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ügyben (
44
) felmerült helyzettel ellentétben a jelen eljárásban az indokolás hiánya a Bizottság hatásköréhez kapcsolódik, ezért olyan kérdést érint, amely nem lényegtelen vagy másodlagos jellegű. A Bizottságnak meg kellett volna határoznia, hogy az ügyletet mikor kellett volna bejelenteni, annak érdekében, hogy biztosítsa a bejelentési kötelezettségnek való megfelelést, és felfüggessze az ügyletet, és szükség szerint szankciót szabjon ki ezen kötelezettségek megsértése miatt.
46.
A Törvényszéknek a megtámadott ítélet 231–233. pontjában kifejtett azon megállapításai, miszerint a Bizottság az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség tekintetében azért nem rendelkezett hatáskörrel, mert azt azért nem jelentették be, mert nem minősült összefonódásnak, körkörösek, és nem igazolhatják az arra vonatkozó indokolás teljes hiányát, hogy ez az ügylet miért nem valósított meg összefonódást, vagy miért nem alkotta a bejelentett összefonódás részét. Azáltal, hogy helybenhagyta azt, hogy a Bizottság a 4064/89 rendelet szerinti kivétel alkalmazása tekintetében nem nyújtott indokolást, a Törvényszék a megtámadott ítélet 233. pontjában az egyenlőség és a jogbiztonság elvének megsértését elfogadhatóvá tette. A Lagardère a VUP eladása tekintetében kedvezőbb helyzetbe került azáltal, hogy hivatkozhatott erre a kivételre, amelynek révén megsértette az egyenlőség elvét. A Bizottság álláspontja továbbá ellentétes volt saját gyakorlatával és iránymutatásaival, amelyektől a Bizottság a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének tiszteletben tartása mellett nem térhetett volna el indokolás nélkül.
47.
A Bizottság véleménye szerint a jelen fellebbezési jogalap hatástalan. A Bizottság és a Lagardère véleménye szerint a jelen fellebbezési jogalap megalapozatlan.
2. Értékelés
48.
Az állandó ítélkezési gyakorlatból egyértelműen kitűnik, hogy a Bizottság nem sérti meg az indokolási kötelezettségét akkor, ha nem csatol a határozatához pontos indokolást az összefonódás néhány olyan szempontjának értékelését illetően, amely nyilvánvalóan nem kapcsolódik oda, nincs jelentősége, vagy egyértelműen másodlagos az utóbbi értékeléséhez. Az ilyen követelmény ugyanis nehezen lenne összeegyeztethető a Bizottságra az összefonódások ellenőrzésére vonatkozó jogköre gyakorlásakor előírt, a gyorsaságra és rövid eljárási határidőre vonatkozó követelménnyel, amely az ezen összefonódások ellenőrzésére vonatkozó eljárás sajátos körülményei közé tartozik (
45
).
49.
Ebből következik, hogy amennyiben a Bizottság valamely összefonódást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánít a 4064/89 rendelet 8. cikkének (2) bekezdése alapján, az indokolási követelménynek eleget tesz, ha e határozat egyértelműen kifejti azon okokat, amelyek miatt a Bizottság úgy gondolja, hogy a szóban forgó összefonódás – adott esetben az érintett vállalkozások által elvégzett módosítások után – nem hoz létre vagy nem erősít meg olyan erőfölényt, amelynek következményeként a közös piacon vagy annak egy jelentős részén a hatékony verseny jelentősen korlátozódna (
46
).
50.
E tekintetben igaz ugyan, hogy a Bizottság a 4064/89 rendelet alapján hozott határozatok indokolásában nem köteles állást foglalni az előtte hivatkozott valamennyi tényezővel és bizonyítékkal kapcsolatban, beleértve az álláspontja megfogalmazása szempontjából egyértelműen másodlagosakat is, ettől még ismertetnie kell azon tényeket és jogi megfontolásokat, amelyek a határozat főbb tartalmi elemei vonatkozásában különös jelentőséggel bírnak a határozat rendszerében. Továbbá az indokolásnak logikusnak kell lennie, különösen nem mutathat belső ellentmondást (
47
).
51.
Ezen elvekre figyelemmel kell megvizsgálni a fellebbező által a jelen fellebbezés harmadik jogalapja keretében megfogalmazott kifogásokat.
52.
A megtámadott ítélet 231–233. pontjában a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy mivel az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség önmagában nem valósított meg összefonódást, ezért a megállapodást nem kellett bejelenteni a 4064/89 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése értelmében (
48
). Ennek megfelelően, mivel a megtámadott határozat által vizsgált összefonódás nem az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség volt, a Törvényszék megállapította, hogy a Bizottságnak a megtámadott határozatban nem kellett indokolnia a megállapodásnak a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerinti minősítését (
49
).
53.
Mindezekből egyértelműen kitűnik, hogy a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a bejelentett összefonódás tekintetében másodlagos jelentőségű volt a megállapodás minősítése, mivel az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség önmagában nem valósított meg összefonódást, így a Bizottságnak a megtámadott határozatban nem kellett indokolnia a megállapodás 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerinti minősítését. Álláspontom szerint ez a megközelítés helyes. Úgy vélem továbbá, hogy a fellebbező kijelentéseivel szemben az indokolás nem körkörös jellegű. Ez az indokolás sokkal inkább megfelel a 4064/89 rendelet szövegének és szellemének, hiszen a Bizottság csak a 4064/89 rendelet szerinti azon ügyleteket értékelheti, amelyeket be kell jelenteni a Bizottságnak, és amelyek vélhetően közösségi léptékű összefonódást valósítanak meg.
54.
Továbbá a szóban forgó ügyben az a kérdés, hogy az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdése a) pontjának hatálya alá tartozik-e, vagy sem, a jelen ügyben nem olyan téma, amely érintheti a bejelentett összefonódás jellegének értékelését, sem a rendelet szerinti versenyre gyakorolt hatásának felbecsülését (
50
), így különösen nincs jelentősége azon kérdés tekintetében sem, hogy a bejelentett összefonódás létrehoz-e vagy megerősít-e olyan erőfölényt, amely várhatóan jelentősen befolyásolja a közös piaci versenyt, ezért úgy vélem, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot akkor, amikor megállapította, hogy a Bizottság e kérdésre a megtámadott határozatában megfelelő indokolást nyújtott.
55.
A fellebbező azon érve tekintetében, miszerint a megtámadott ítélet ellentmondásos indokolást alkalmaz, mivel a Törvényszék a megtámadott ítélet 142. pontjában szereplő érvelését a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontjára alapozza, miközben e rendelkezés alkalmazhatóságát elutasítja, véleményem szerint a Törvényszék azon állítása, miszerint valamely jogügylet megfelel a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerinti bizonyos feltételeknek, nem zárja ki azt a megállapítást, hogy a céleszközök felett nem szerezték meg a rendelet 3. cikkének (3) bekezdése szerinti irányítást. Álláspontom szerint a Törvényszék indokolása nem ellentmondásos, mert a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerinti feltételek némelyikének teljesülése teljes mértékben összhangban áll azzal az állítással, hogy nem szerezték meg a 4064/89 rendelet 3. cikkének (3) bekezdése szerinti irányítást, és azt valójában támogathatja is.
56.
Mindezek tükrében álláspontom szerint el kell utasítani a fellebbezőnek az egyenlőség, a jogbiztonság és a jogos bizalom elvének megsértésére irányuló kifogásait, mivel azok egyértelműen a megfelelő indokolás elmulasztásának megállapításától függenek.
57.
Következésképpen véleményem szerint a jelen fellebbezés harmadik jogalapját mint megalapozatlant el kell utasítani.
D – Negyedik jogalap: az erőfölényes helyzet megerősítésének téves értékelése és a kötelezettségvállalások megfelelő volta
1. Érvek
58.
A fellebbező a két részből álló negyedik és egyben utolsó jogalapjával arra hivatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, és nyilvánvaló értékelési hibát vétett azzal, hogy figyelmen kívül hagyta egyrészt az erőfölényes helyzet létrejöttének vagy megerősödésének, másrészt a kötelezettségvállalások megfelelő voltának a hatékony verseny helyreállítása és fejlesztése feltételei, valamint a Bizottság portfólió- és konglomerátumspecifikus hatásokra vonatkozó álláspontja tükrében történő értékelése tekintetében releváns jogi szempontokat.
59.
A fellebbező elsőként arra hivatkozik, hogy vitathatatlan, hogy annak eldöntése, hogy valamely vállalkozás erőfölényben van-e, a rá nehezedő versenynyomás mértékétől függ (
51
). A Törvényszék ezért tévesen állapította meg a megtámadott ítélet 286. pontjában, hogy az Editis szétdarabolására vonatkozó érve hatástalan, mivel nem érinti az erőfölényes helyzet létrehozásának vagy megerősítésének kérdését. Ez a tévedés különösen azért szembetűnő, mert a Bizottság a megtámadott határozatban megállapította, hogy a különböző releváns piacokon a verseny egyensúlya egy erőfölénnyel nem rendelkező duopóliumon alapult. Ilyen körülmények között a két azonos méretű és erejű versenytárs közötti versengés alkotja a verseny motorját. A Törvényszék ezért nem zárhatja ki eleve, hogy a két versenytárs egyikének a szétdarabolása miatt bekövetkező meggyengülése nem vezethet erőfölényhez. Ráadásul a Törvényszék a megtámadott ítélet 293. és 294. pontjában kifejtett azon álláspontjával, miszerint a felvásárló kiléte lényegesen befolyásolta a Lagardère által jóváhagyott eszközeladás hatékonyságát, sokkal inkább azt ismerte el, hogy a Lagardère által felkínált korrekciós intézkedés nem szüntette meg eleve ezen intézkedésnek a 4064/89/EGK tanácsi rendelet és a 447/98/EK bizottsági rendelet alapján elfogadható jogorvoslati lehetőségekről [helyesen: korrekciós intézkedésekről] szóló bizottsági közlemény értelmében vett hatékonyságával kapcsolatos kétségeket (
52
).
60.
A fellebbező másodszor arra hivatkozik, hogy a 4064/89 rendelet tizenharmadik preambulumbekezdésével összhangban a közös piacon folytatott hatékony verseny szintjét nem csak fenn kell tartani, hanem a preambulumbekezdésben a „továbbfejlesztés” kifejezés eredményeképpen növelni kell az összefonódást követően. A Törvényszék tévedett, amikor a megtámadott ítélet 342. pontjában megállapította, hogy elegendő az, ha a verseny szintjét „fenntartják vagy továbbfejlesztik”.
61.
A Törvényszék nyilvánvaló értékelési hibát is vétett, mert a megtámadott ítélet 342. és 343. pontjában kifejtett hivatkozásával szemben semmi nem biztosítja azt, hogy a hatékony verseny továbbfejlesztésére vagy fenntartására irányuló gazdasági ösztönzőkkel rendelkező piaci szereplő (
53
) meglévő vagy potenciális versenytárs. A fellebbező szerint a megtámadott ítélet élesen különbözik a fellebbezés tárgyát képező Petrolessence és SG2R kontra Bizottság ügytől (
54
), mivel ez utóbbi ügyben a Bizottság azért nem hagyott jóvá egy potenciális eszközfelvásárlót, mert az nem volt tevékeny a szóban forgó ágazatban. A jelen eljárásban a megtámadott határozatban foglalt kötelezettségvállalások szövege nemcsak, hogy nem követeli meg azt, hogy a céleszköz felvásárlója meglévő vagy potenciális versenytárs legyen, hanem ráadásul a Törvényszék a felvásárló verseny megőrzésére irányuló kapacitásának minimalista értelmezését fogadta el azáltal, hogy a megtámadott ítélet 345. pontjában elismerte, hogy a felvásárló lehet a szóban forgó piacon tapasztalattal nem rendelkező piaci szereplő is.
62.
A Petrolessence és SG2R kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (
55
) értelmében a felvásárló hatékony és tartós verseny biztosítására irányuló kapacitásának értékelése megköveteli azon jelentkezők elutasítását, akik semmilyen tapasztalattal nem rendelkeznek a szóban forgó piacon. Továbbá a megtámadott ítélet 345. pontjában tett megállapításokkal ellentétben a kötelezettségvállalásokban semmi nem írta elő a felvásárló számára a céleszközök meglévő ügyvezetőinek megtartását. Az iparágban már jelen lévő felvásárlóra irányuló érdek nagyobb, mint a pénzügyi felvásárlóra irányuló, mert az előbbi eleve tapasztalt csapattal rendelkezik az átvett tevékenység versenykapacitásának fenntartásához és továbbfejlesztéséhez. A fellebbező megjegyzi továbbá, hogy a Törvényszék helytelenül utasította el a megtámadott ítélet 347. pontjában az előzetes felvásárlóra vonatkozó kifogását. A fellebbező szerint az Editis szétdarabolása következtében az utóbbi forgalmazási központját a Lagardère fenntartott négy kiadó termelésének megfelelő mértékű kiesés érte. A felvásárló kiléte tehát lényeges volt a kötelezettségvállalások hatékonysága szempontjából annak érdekében, hogy a felvásárló biztosítsa a forgalmazási központ megfelelő termeléssel való ellátását. A fellebbező ezért úgy véli, hogy előzetes felvásárló hiányában a kötelezettségvállalások hatástalanok, és a pénzügyi felvásárló elfogadásával gyengült az Editis struktúrája.
63.
A fellebbező arra hivatkozik, hogy a Törvényszék a megtámadott ítéletben megállapította, hogy a megtámadott határozat helyesen elemezte a portfólió- és konglomerátumspecifikus hatásokat, de a Törvényszék nem vizsgálta, hogy jogi szempontból kielégítőek-e a Lagardère által felajánlott kötelezettségvállalások. A Törvényszék ezzel töredezett megközelítést érvényesített, amely csupán az egyes piacokon fennálló piaci átfedéseket vizsgálta, anélkül hogy átfogóbb módon figyelembe vette volna a jogügyletnek ez érintett piacok összességére gyakorolt hatását, ahogyan azt a Bíróság tette a Bertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ügyben (
56
).
64.
A Bizottság és a Lagardère véleménye szerint a jelen jogalap megalapozatlan.
2. Értékelés
65.
A jelen fellebbezési jogalap a Bizottság által a megtámadott határozatban elfogadott kötelezettségvállalásoknak a Törvényszék általi felülvizsgálatára vonatkozik.
66.
A jelen fellebbezési jogalap első része tekintetében (
57
) álláspontom szerint a Törvényszék helyesen állapította meg a megtámadott ítélet 284. pontjában, hogy valamely összefonódást csak akkor lehet a 4064/89 rendelet 8. cikkének (3) bekezdése értelmében a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánítani, ha olyan erőfölényes helyzetet hoz létre vagy erősít meg, amelynek következményeként a közös piacon a hatékony verseny jelentősen korlátozódik (
58
). Az érintett vállalkozások által a 4064/89 rendelet 8. cikke (2) bekezdésének értelmében a Bizottságnak felajánlott kötelezettségvállalások alkotják az e cikknek megfelelően hozott határozat alapját, amennyiben a Bizottság elfogadja azokat (
59
). Véleményem szerint ha az érintett felek kötelezettségvállalást ajánlanak fel a Bizottságnak, akkor az összefonódás erőfölényes helyzetet létrehozó vagy megerősítő jellegének átfogó értékelését nem lehet elválasztani a kötelezettségvállalások elemzésétől (
60
). Következésképpen, ha a Bizottság elfogadja a kötelezettségvállalásokat, akkor azok szerves részét képezik az összefonódásnak és ezzel az összefonódásra irányuló átfogó és végleges bizottsági értékelésnek is. Továbbá az erőfölény kérdését, és ezzel a felajánlott kötelezettségvállalásokat minden esetben a meghatározott érintett piacokra tekintettel kell értékelni. Álláspontom szerint máskülönben az összefonódások értékelése elveszíti a szükséges szigorát. Következésképpen, míg annak kérdése, hogy a vállalkozás erőfölényben van-e – akár az EUMSZ 102. cikk, akár a 4064/89 rendelet szempontjából nézzük – kétségtelenül a vállalkozásra nehezedő versenynyomás mértékétől függ, addig az értékelést minden esetben a meghatározott érintett piacok keretében kell elvégezni.
67.
Véleményem szerint ezért a Törvényszék helyesen állapította meg, hogy a Bizottság nem nyilváníthat összeegyeztethetetlennek valamely összefonódást pusztán azon az alapon, hogy az megváltoztatja a szóban forgó felek érintett piacon eredetileg fennálló helyzetét (
61
). Továbbá a megtámadott ítélet 285. és 286. pontjának figyelmes olvasatából a fellebbező érvelésével szemben egyértelműen kiderül, hogy a Törvényszék nem tekintette úgy, hogy a VUP világméretű forgalmának 60%-át kitevő céleszközök elidegenítése és a fennmaradó rész Lagardère általi megtartása lényegtelen lett volna annak értékelése során, hogy olyan erőfölényes helyzet jött-e létre vagy erősödött-e meg, amelynek következményeként a hatékony verseny jelentősen korlátozódott volna a közös piacon. A Törvényszék csupán azt jelezte, hogy az Editis szétdarabolása önmagában nem elegendő feltétel a szükséges versenyellenes hatás megállapításához. A Törvényszék ugyancsak helyesen tette hozzá a megtámadott ítélet 288. pontjában, hogy két jogalany világméretű forgalma nem tekinthető releváns mutatónak, mivel az erőfölény létét a meghatározott piacokkal összefüggésben kell értékelni. A Törvényszék tehát a fellebbező érveivel szemben nem zárta ki eleve azt, hogy a két versenytárs egyikének szétválás miatt bekövetkező meggyengülése ne vezethetne erőfölény kialakulásához. A Lagardère által a beadványában kifejtettekhez hasonlóan hozzáteszem továbbá, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 290. pontjában megállapította, hogy nem került bizonyításra, hogy az Editis a kötelezettségvállalásoknak megfelelően valóban szétdarabolásra került-e a céleszközök szinte egészének elidegenítésével.
68.
A fellebbező részéről a Törvényszék által a megtámadott ítélet 293. és 294. pontjában tett megállapításokkal szemben megfogalmazott kritika vonatkozásában álláspontom szerint a megtámadott ítélet 293. pontjának elején a „mindenesetre” (
62
) kifejezés használata a 293. és 294. pont tényleges tartalmával együtt – amelyben a Törvényszék megállapítja, hogy az előtte folyamatban lévő ügy keretében nem bocsátották rendelkezésére az Editis szétdarabolásának a versenyre gyakorolt hatás konkrét értékeléséhez szükséges bizonyítékokat – azt mutatja, hogy a Törvényszék ezt a kifejezést csupán a teljesség kedvéért tette hozzá.
69.
A Törvényszék valójában azt állapította meg, hogy a fellebbező azért nem hivatkozhat a Bizottsággal szemben arra, hogy nem értékelte az Editis szétdarabolásának az összefonódást megelőzőhöz hasonló versenynyomás-gyakorlási kapacitására irányuló következményeit, mert az a kötelezettségvállalásoknak megfelelően az eladott eszközök felvásárlójának a hatékony verseny fenntartására vagy továbbfejlesztésére irányuló kapacitásától függött. A Törvényszék megállapította, hogy nem értékelte ezt a kérdést, mivel a szóban forgó ügy keretein belül nem küldték meg számára a szükséges információkat annak értékeléséhez, hogy milyen források szükségesek a Lagardère-rel szembeni hatékony versenyhez. Megjegyzem, hogy ezen eljárás keretében a fellebbező nem kifogásolta a Törvényszék azon megállapítását, miszerint a felek nem bocsátottak az utóbbi rendelkezésére elegendő bizonyítékot.
70.
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a Törvényszék valamely határozatának szükségtelen indokolása ellen irányuló kifogás nem vonhatja maga után az ítélet hatályon kívül helyezését, és így hatástalan (
63
).
71.
A teljesség kedvéért hozzáteszem, hogy az a tény, miszerint a Törvényszék a megtámadott ítélet 294. pontjában megállapította, hogy a felvásárló kiléte lényegesen befolyásolhatja az elidegenítendő eszköz eladásának hatékonyságát, nem jelenti azt, hogy a Törvényszék beismeri, hogy a Lagardère által kínált korrekciós intézkedés nem szüntette meg eleve annak a jogorvoslatról [helyesen: korrekciós intézkedésekről] szóló bizottsági közlemény (
64
) 7. pontja által megkívánt hatékonyságával kapcsolatos kétségeket. Jóllehet a közlemény 7. pontja előírja, hogy a feleknek kezdettől fogva kötelességük, hogy e tényezők bármelyikével kapcsolatban megszüntessenek minden bizonytalanságot, amely arra indíthatná a Bizottságot, hogy elutasítsa a javasolt jogorvoslati lehetőséget [helyesen: korrekciós intézkedést], álláspontom szerint a kötelezettségvállalásokat nem kell szükségszerűen az engedélyezési határozat előtt végrehajtani. A közlemény 5. pontjából valóban kiderül, hogy ilyen kötelezettségvállalások „felajánlhatók és végrehajthatók az engedélyezési határozat előtt”, „gyakoribb azonban, hogy a felek olyan kötelezettségvállalásokat nyújtanak be, amelyeknek az a célja, hogy az összefonódást az engedélyezést követően megadott határidőn belül tegyék összeegyeztethetővé a közös piaccal”.
72.
Ugyanezen közlemény elidegenítéssel kapcsolatos 19. pontjával összhangban a Bizottság engedélyezési határozatának az a feltétele, hogy az életképes üzleti vállalkozást a megadott határidőn belül egy alkalmas felvásárlóra ruházzák át. Az elidegenítés esetében tehát mindig releváns a felvásárló alkalmassága és kiléte. Álláspontom szerint mindazonáltal ilyen elidegenítési esetekben az is elegendő, ha az összefonódást jóváhagyó határozat olyan kötelezettségvállalásoktól függ, amelyek többek között megfelelő feltételeket tartalmaznak a szóban forgó eszközök alkalmas felvásárlójának megadott határidőn belüli kiválasztásához. Az előzetes felvásárlót (
65
) mindazonáltal csak akkor követeli meg a Bizottság, ha csupán egy részét (
66
) adják el az üzleti vállalkozásnak (
67
). Mivel a szóban forgó ügyben a Törvényszék a megtámadott ítélet 290. pontjában azt állapította meg, hogy a Lagardère beleegyezett a céleszközök szinte egészének és ezzel a francia nyelvű eszközök 80%-ának elidegenítésébe, úgy tűnik, hogy ezek az eszközök életképes üzletet jelentenek (
68
). Ennélfogva véleményem szerint ezen eszközök tekintetében aránytalan az előzetes felvásárló megkövetelése.
73.
Következésképpen a negyedik fellebbezési jogalap első részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
74.
Azon érv tekintetében, miszerint a Törvényszék nem vette figyelembe a hatékony verseny fenntartásának és továbbfejlesztésének szükségességét, ismét megerősítem, hogy a 4064/89 rendelet 8. cikkének (2) bekezdése értelmében elegendő az, ha a bejelentett és az érintett vállalkozások által felajánlott kötelezettségvállalásokkal módosított összefonódás nem hoz létre vagy nem erősít meg erőfölényes helyzetet. A Bizottság és a Lagardère helyesen emelte ki beadványaiban, hogy az érintett vállalkozások által a Bizottságnak a 4064/89 rendelet 8. cikkének (2) bekezdése értelmében felajánlott kötelezettségvállalásoknak ezért nem kell fejleszteniük az összefonódást megelőző eredeti versenyhelyzetet. Máskülönben álláspontom szerint sérül az arányosság elve (
69
). Ezen túlmenően, amint azt a Bizottság helyesen emelte ki beadványában, az összefonódások ellenőrzésére irányuló eljárás és különösen a vállalkozások által felajánlott kötelezettségvállalások értékelése nem válhat a Bizottság számára a „piacok irányítását vagy gazdasági tervezést” jelentő vagy azt lehetővé tevő eszközzé.
75.
Megjegyzem továbbá, hogy a „hatékony verseny fenntartásának és továbbfejlesztésének” szükségességére nemcsak a 4064/89 rendelet tizenharmadik preambulumbekezdése hivatkozik, amint azt a fellebbező említette, hanem a 4064/89 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja is. Álláspontom szerint ezen kifejezések használata a 4064/89 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában annak szükségességét hangsúlyozza, hogy a Bizottságnak dinamikus, előremutató módon kell elemeznie a piacokat. Ezt különösen az ugyanezen rendelkezésben hivatkozott potenciális versenyből egyértelmű. Mindazonáltal ezekre a rendelkezésekre nem lehet a szövegkörnyezetükből kiragadva, illetve olyan módon hivatkozni, amely egyértelműen megváltoztatná a 4064/89 rendelet egyéb – így a 8. cikk (2) és (3) bekezdésében szereplő – rendelkezéseinek szellemét és szövegét.
76.
A fellebbező arra hivatkozik, hogy a Törvényszék nyilvánvaló értékelési hibát vétett akkor, amikor a pénzügyi felvásárló meglévő vagy potenciális versenytárssá válására vonatkozó kapacitását értékelte (
70
). A fellebbező szerint ugyanis a Petrolessence és SG2R kontra Bizottság ügy (
71
) tükrében el kell utasítani a szóban forgó piacon tapasztalattal nem rendelkező ajánlattevőket.
77.
Véleményem szerint a Törvényszék nem tévedett, amikor megállapította, hogy a pénzügyi felvásárló, ha valós kapacitással rendelkezik a szóban forgó piacon fennálló verseny fenntartására vagy megőrzésére, még abban az esetben is potenciális versenytárs lehet, ha nem rendelkezik tapasztalattal ezen a piacon. A Törvényszék helyesen tette hozzá, hogy a pénzügyi felvásárló támaszkodhat a felvásárló más piacokon szerzett tapasztalatára (
72
), vagy akár úgy is dönthet, hogy valóban megtartja az elidegenített vállalkozás meglévő, tehát tapasztalt vezetőit (
73
).
78.
Álláspontom szerint eseti alapon kell értékelni minden összefonódást és az ahhoz esetlegesen kapcsolódó kötelezettségvállalások életképességét. Az a tény, hogy a Petrolessence és SG2R kontra Bizottság ügyben az adott elidegenítésre szánt eszközök konkrét felvásárlója nem volt elfogadható, semmi esetre sem szabhatja meg a szóban forgó összefonódás eredményét. Továbbá csak hangsúlyozni tudom a jelen ügy, valamint a Petrolessence és SG2R kontra Bizottság ügy között fennálló hatalmas tényállásbeli különbségeket, és különösen azt, hogy az utóbbi ügyben szereplő felvásárló az elidegenítésre szánt eszközök igen csekély százalékát kívánta megszerezni.
79.
A fellebbezőnek a Törvényszék megtámadott ítélet 347. pontjában az előzetes felvásárlóval kapcsolatban tett megállapításaira vonatkozó érve tekintetében a fenti 72. pontban szereplő indokolásomra hivatkozom, amely többek között a jogorvoslatról szóló [helyesen: korrekciós intézkedésekről] bizottsági közlemény (
74
) 19. és 20. pontjának alkalmazását érinti. Mindezeken túlmenően úgy vélem, hogy a Törvényszék ténybeli értékelésének kifogásolását jelenti a fellebbezőnek a Törvényszék által a megtámadott ítélet 290. pontjában nem megalapozottnak minősített azon hivatkozása, amely az Editis strukturális gyengeségére utal, és ezért azt a tények elferdítésére vonatkozó kifogás hiányában mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
80.
A portfólió- és konglomerátumspecifikus hatások tekintetében hasonlóképpen úgy vélem, hogy a fellebbező valójában a Törvényszék ezen kérdésre vonatkozó ténybeli értékelését kifogásolja, és ezért e kifogást a tények elferdítésére vonatkozó kifogás hiányában mint elfogadhatatlant el kell utasítani. Mindenesetre úgy vélem, hogy a Törvényszék nem pusztán a piaci átfedésekre alapozott töredezett megközelítést fogadott el (
75
). A Törvényszék a megtámadott ítélet 314. pontjában megállapította, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát akkor, amikor felismerte, hogy a visszatartott és a Lagardère konglomerációs forrásaihoz kerülő eszközök korlátozott mennyisége miatt az azonosított összefonódásnak nem merülnek fel konglomerációspecifikus hatásai. A Törvényszék a megtámadott ítélet 315. pontjában értékelte a Bizottságnak az összefonódás vertikális és konglomerációspecifikus hatásaira vonatkozóan a megtámadott határozat 996. és azt követő pontjaiban tett megállapításait, és megerősítette a Bizottságnak azt a 996. és azt követő pontokban tett általános megállapítását, miszerint a VUP francia nyelvű piaci forgalma 60–70%-ának eladása többek között kiküszöböli az egyesült jogalany francia nyelvű könyvkereskedelem területén megvalósuló túlméretezett nagyságából fakadó vertikális és konglomerációspecifikus hatások többségét. A Törvényszék a megtámadott ítélet 316. pontjában megállapította, hogy a Lagardère és az Editis érintett francia nyelvű piacokon folytatott tevékenységei között fennálló horizontális átfedések szinte teljes megszűnésének következményeként megszűnnek az engedélyezett összefonódással létrejövő vállalkozás méretéből és a védjegyek felhalmozódásából fakadó hatások is.
81.
Következésképpen a negyedik fellebbezési jogalap második részét mint megalapozatlant el kell utasítani.
IV – A költségekről
82.
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján, amelyet ugyanezen szabályzat 118. cikke alapján a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A fellebbezőt, mivel pervesztes lett, a Bizottság és a Lagardère kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
V – Végkövetkeztetések
83.
Mindezek alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a következő döntést hozza:
1.
utasítsa el a fellebbezést;
2.
kötelezze az Éditions Odile Jacob SAS-t saját költségeinek, valamint a Bizottság és a Lagardère SCA részéről felmerült költségek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	HL L 125._54. o., (C (2003) 5277 számon nyilvántartásba véve).
(
3
)	HL L 395., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 98. o.
(
4
)	Lásd a megtámadott ítélet 117. pontját.
(
5
)	Lásd a megtámadott ítélet 144. és 153. pontját. A Törvényszék nem vizsgálta, hogy teljesültek-e a rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontjában előírt feltételek.
(
6
)	Lásd a megtámadott ítélet 154–164. pontját.
(
7
)	A T-282/02. sz. ügyben 2006. február 23-án hozott ítélet (EBHT 2006., II-319. o.). Lásd különösen a 104–109. pontot.
(
8
)	A T-411/07. sz. ügyben 2010. július 6-án hozott ítélet (EBHT 2010., II-3691. o.) 61. pontja.
(
9
)	Hivatkozás a 7. lábjegyzetben.
(
10
)	Lásd a 8. lábjegyzetben hivatkozott ügyben hozott ítélet 61. pontját.
(
11
)	Lásd továbbá a 4064/89 rendelet 2. cikkének (2) bekezdését. Ellenben a 4064/89 rendelet 8. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Bizottság előírhat bármilyen egyéb intézkedést, amely a verseny helyreállítására alkalmas lehet, ha valamely összefonódás olyan erőfölényt hoz létre vagy erősít meg, amelynek következményeként a verseny jelentősen korlátozódik. Lásd továbbá a 4064/89 rendelet 2. cikkének (3) bekezdését. Az ilyen tevékenység a megvalósult összefonódás feloldásához vezethet. Lásd a 8. lábjegyzetben hivatkozott Aer Lingus Group kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 58–61. pontját.
(
12
)	Így tehát a megállapodás megkötésétől, a nyilvános ajánlat bejelentésétől vagy az irányítást megalapozó részesedés megszerzésétől számított legfeljebb egy héten belül történő bejelentéséről van szó.
(
13
)	A 4069/89 rendelet 7. cikkének (4) bekezdése értelmében adott körülmények között felmentést lehet kérni a Bizottságtól a 7. cikk (1) bekezdése által meghatározott, az összefonódás felfüggesztésére irányuló kötelezettségek alól.
(
14
)	E tekintetben azon van a hangsúly, hogy fennáll-e olyan közösségi léptékű összefonódás, amely piaci erőfölényt hoz létre vagy erősít meg, amely jelentősen akadályozza a közös piacon a hatékony versenyt. Lásd a 4064/89 rendelet 1., 2. és 3. cikkét.
(
15
)	Lásd analógia útján a 7. lábjegyzetben hivatkozott Cementbouw Handel & Industrie kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 108. és 109. pontját. A Bizottságnak lehetőséget kell adni az összefonódás hatékony ellenőrzésének elvégzésére.
(
16
)	Lásd például a kérelem 23., 24., 27. stb. pontját.
(
17
)	Hivatkozás a 7. lábjegyzetben.
(
18
)	Lásd a 108. pontot.
(
19
)	Hivatkozás a 7. lábjegyzetben.
(
20
)	HL C 95, 1. o. (a továbbiakban: a Bizottság jogalkalmazásról szóló közleménye).
(
21
)	Lásd a megtámadott ítélet 94–102. pontját.
(
22
)	Lásd a megtámadott ítélet 103. pontját.
(
23
)	E tekintetben mindazonáltal lásd a megtámadott ítélet 138. és 142. pontját, amelyben a Törvényszék megállapította, hogy az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség bizonyos szempontjai mindenesetre megfelelhetnek a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontjában szereplő feltételeknek.
(
24
)	Megjegyzem továbbá, hogy a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja inkább értékpapírok megszerzésére hivatkozik, és nem eszközök megszerzésére. Következésképpen véleményem szerint a céleszközök feletti átmeneti birtokolásra irányuló egyezségre nem vonatkozhatnak ezen előírás feltételei.
(
25
)	A 7. lábjegyzetben hivatkozott ítélet. „[A] 4064/89 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének értelmében az összefonódás több, formailag elkülönülő jogügylet révén is megvalósulhat, ha ezen ügyletek annyira szorosan összefüggnek, hogy egyiket sem hajtották volna végre a másik nélkül, és ennek végeredményeként egy vagy több vállalkozás közvetlenül vagy közvetetten gazdasági ellenőrzést szerez egy vagy több vállalkozás tevékenysége felett.” Lásd az ítélet 109. pontját.
(
26
)	Hivatkozás a 20. lábjegyzetben. Lásd különösen az összefüggő ügyletekről szóló 1.5. részt. Ez a közlemény nem kötelező a Bíróságra nézve, és ideiglenesen sem kell alkalmazni, tehát a Bizottságra nézve sem kötelező.
(
27
)	Lásd analógia útján a 8. lábjegyzetben hivatkozott Aer Lingus Group kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 65. pontját. Ebben az ügyben a kisebbségi részesedés megszerzése nem jelentette az irányítás megszerzését. További részesedésszerzés azonban járhat ilyen hatással.
(
28
)	A Törvényszék megállapította, hogy a vétójog megfelelt a 4064/89 rendelet 3. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerinti feltételeknek, és az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség szerves részét képező fellépés kivételével a Lagardère minden beavatkozását kizárta az adásvételi szerződésnek az Ecrinvest 4 és az Investima 10 felelős testületei hatásköréről szóló 4. pontja (2) bekezdése.
(
29
)	A Törvényszék megállapította, hogy a fellebbező nem terjesztette elő olyan ténybeli elemeket, amelyek ellentmondanának az Investima 10 szerződéses feltételek szerinti függetlenségére vonatkozó értékelésének.
(
30
)	Lásd a megtámadott ítélet 120–144. pontját.
(
31
)	Lásd a C-404/04. P. sz., Technische Glaswerke Ilmenau kontra Bizottság ügyben 2007. január 11-én hozott ítélet 90. pontját.
(
32
)	A megtámadott ítélet 120–144. pontja.
(
33
)	Az adásvételi szerződés szerződéses feltételeiből egyértelmű továbbá, hogy az Ecrinvest 4 részesedésének a Lagardère-re való átruházására csak azt követően kerülhetett sor, hogy a felek megszerezték az illetékes versenyhatóságok engedélyét. Lásd a megtámadott ítélet 24. és 25. pontját.
(
34
)	A szóban forgó összefonódás bejelentése a 4064/89 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése értelmében a Lagardère feladata volt.
(
35
)	Lásd a megtámadott ítélet 200. pontját.
(
36
)	Valamint, hogy létrehoz vagy megerősít-e erőfölényt.
(
37
)	A 4064/89 rendelet tizenhetedik preambulumbekezdése értelmében a vállalkozások hatékony ellenőrzésének biztosítására szolgálnak az összefonódások előzetes bejelentésére, valamint felfüggesztésére vonatkozó kötelezettségek. E két kötelezettség a 4064/89 rendelet szerint tehát ugyanazt az elsődleges célt szolgálja. Az összefonódás felfüggesztésének a 4064/89 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerinti kötelezettsége továbbá a rendelet 8. cikkének (4) bekezdése alkalmazásában a versenyellenes összefonódások visszamenőleges megszüntetése szükségességének elkerülését szolgálja. A Bizottság érvelésével egyetértve továbbá úgy vélem, hogy a 4064/89 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerint az összefonódásnak a megállapodás megkötésétől számított egy héten belüli bejelentése annak biztosítására is hivatott, hogy a közös piacon folyó versenyt korlátozó összefonódásokat ne hajtsák végre a Bizottság vizsgálatát megelőzően. A közösségi léptékű összefonódások 4064/89 rendelet szerinti bejelentésének és felfüggesztésének kötelezettsége így kellő időben megelőzi a vállalkozásoknak a közös piacon folyó versenyre adott esetben hátrányos hatással lévő meghatározott strukturális változásait.
(
38
)	Lásd analógia útján 259/85. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben 1987. november 11-én hozott ítélet (EBHT 1987., 4393. o.) 13. pontját.
(
39
)	Lásd a megtámadott ítélet 15. pontját.
(
40
)	Lásd a megtámadott ítélet 35. pontját.
(
41
)	Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében valamely jogi aktus csak akkor jogellenes a hatáskörrel való visszaélés miatt, ha objektív, releváns és egybehangzó bizonyítékok alapján nyilvánvaló, hogy azt kizárólag vagy legalábbis elsősorban a hivatkozott céltól eltérő cél elérése vagy az ügy körülményeinek kezelésére a Szerződés által kifejezetten előírt eljárás megkerülése érdekében fogadták el. Lásd ebben az értelemben többek között a C-342/03. sz., Spanyolország kontra Tanács ügyben 2005. március 10-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-1975. o.) 64. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
42
)	A Versenyügyi Főigazgatóságnak „DG Competition's Best Practices on the Conduct of EC Merger Control Proceedings” (EK egyesülés-ellenőrzési eljárásainak legjobb gyakorlatai) című segédanyaga..
(
43
)	A 4064/89 rendelet 8. cikkének (2) bekezdése szerinti kötelezettségek megállapításán kívül a Bizottság semmilyen tekintetben nem rendelkezik hatáskörrel a felvásárló jóváhagyására.
(
44
)	A C-413/06. P. sz., Bertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ügyben 2008. július 10-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-4951. o.) 167. pontja.
(
45
)	A 44. lábjegyzetben hivatkozott Bertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ügyben hozott ítélet 167. pontja.
(
46
)	A 44. lábjegyzetben hivatkozott Bertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ügyben hozott ítélet 168. pontja.
(
47
)	A 44. lábjegyzetben hivatkozott Bertelsmann és Sony Corporation of America kontra Impala ügyben hozott ítélet 169. pontja.
(
48
)	Ahogyan az első jogalapra adott válaszomban jeleztem, véleményem szerint a Törvényszék helyesen állapította meg azt, hogy az átmeneti birtokolásra irányuló egyezség önmagában nem valósít meg összefonódást, ezért nem tárgya a 4064/89 rendelet szerinti bejelentésnek.
(
49
)	A megtámadott határozat (5)–(8) preambulumbekezdésében a Bizottság a bejelentett összefonódást úgy jellemezte, mint a VUP európai és – Brazília kivételével – latin-amerikai kiadói tevékenységeivel kapcsolatos eszközei feletti, a 4064/89 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti kizárólagos irányítás Lagardère általi megszerzése.
(
50
)	Lásd a fenti 21. pontot.
(
51
)	Lásd különösen a Bíróság 27/76. sz., United Brands és United Brands Continentaal kontra Bizottság ügyben 1978. február 14-én hozott ítéletének (EBHT 1978., 207. o.) 65. pontját és a 85/76. sz., Hoffmann-La Roche kontra Bizottság ügyben 1979. február 13-án hozott ítéletének (EBHT 1979., 461. o.) 38. pontját.
(
52
)	HL 2001. C 68., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 89. o. (a továbbiakban: a jogorvoslatról [helyesen: a korrekciós intézkedésekről] szóló bizottsági közlemény), 7. pont.
(
53
)	Esetenként pénzügyi felvásárlóként hivatkozik e piaci szereplőre.
(
54
)	A T-342/00. sz. ügyben 2003. április 3-án hozott ítélet (EBHT 2003., II-1161. o.).
(
55
)	Hivatkozás az 54. lábjegyzetben.
(
56
)	Hivatkozás a 44. lábjegyzetben, 125. pont.
(
57
)	A fellebbező arra hivatkozott a Törvényszék előtt, hogy a Bizottság nem elemezte a VUP két egyenlőtlen jogalannyá történő szétválásának következményeit, mivel a céleszközök megvásárlásának feltétele ezen eszközök 60%-ának elidegenítése volt. Lásd a megtámadott ítélet 276. pontját.
(
58
)	Lásd a 4064/89 rendelet 2. cikkének (3) bekezdését is.
(
59
)	Lásd a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 4064/89/EGK tanácsi rendeletben előírt bejelentésekről, határidőkről és meghallgatásokról szóló, 1998. március 1-jei 447/98/EK bizottsági rendelet (HL 1998., L 61., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 284. o.) 18. cikkének (2) bekezdését.
(
60
)	Lásd az 52. lábjegyzetben hivatkozott, jogorvoslatról [helyesen: korrekciós intézkedésekről] szóló bizottsági közlemény 6. pontját. „A Bizottság felelős annak bizonyításáért, hogy az összefonódás olyan piaci szerkezeteket hoz létre vagy erősít meg, amelyek valószínűsíthetően jelentősen gátolják a hatékony versenyt a közös piacon. Annak bizonyítása, hogy a javasolt jogorvoslati lehetőségek [helyesen: korrekciós intézkedések] végrehajtásukat követően kiküszöbölik a Bizottság által azonosított erőfölény létrejöttét vagy megerősödését, a felekre hárul. E célból a feleknek a Bizottság megelégedésére – az összefonódás-ellenőrzési rendelet szerinti kötelezettségeivel összhangban – világosan meg kell mutatniuk, hogy a jogorvoslati lehetőség [korrekciós intézkedés] tartósan helyreállítja a hatékony verseny feltételeit a közös piacon.”
(
61
)	Lásd a megtámadott ítélet 285. pontját.
(
62
)	Franciául „En tout état de cause”.
(
63
)	Lásd a C-82/01. P. sz., Aéroports de Paris kontra Bizottság ügyben 2002. október 24-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-9297. o.) 41. pontját és a C-431/07. P. sz., Bouygues és Bouygues Télécom kontra Bizottság ügyben 2009. április 2-án hozott ítélet (EBHT 2009., I-2665. o.) 148. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
64
)	Hivatkozás az 52. lábjegyzetben.
(
65
)	Azaz az a felvásárló, akit többek között jóváhagyott a Bizottság a bejelentett összefonódás megvalósulását megelőzően.
(
66
)	E rész eladása versenyszempontból sokkal inkább a külön azonosított felvásárló tükrében lehet életképes, mintsem egy elvontan meghatározott felvásárló tükrében.
(
67
)	Lásd az 52. lábjegyzetben hivatkozott, a jogorvoslatról [helyesen: korrekciós intézkedésekről] szóló bizottsági közlemény 20. pontját. „Adódnak olyan esetek, amikor az elidegenítési csomag életképessége, tekintettel az üzleti vállalkozás részét képező eszközökre, nagymértékben függ a felvásárló kilététől. Ilyen körülmények között a Bizottság csak akkor engedélyezi az összefonódást, ha a felek vállalják, hogy mindaddig nem hajtják végre a bejelentett műveletet, amíg nem kötöttek az elidegenített üzletre vonatkozóan kötelező érvényű megállapodást a Bizottság által jóváhagyott felvásárlóval (aki »előzetes vevőként« ismert)” (kiemelés tőlem).
(
68
)	Lásd továbbá a megtámadott ítélet 291. pontját.
(
69
)	A 7. lábjegyzetben hivatkozott Cementbouw Handel & Industrie kontra Bizottság ügyben a Törvényszék álláspontom szerint helyesen állapította meg azt, hogy „ahhoz, hogy a Bizottság a 4064/89 rendelet 8. cikkének (2) bekezdése alapján határozatot hozhasson, a felek kötelezettségvállalásainak nemcsak arányosnak kell lenniük a Bizottság határozatában feltárt, versennyel kapcsolatos problémával, hanem azt teljesen ki is kell küszöbölniük” (lásd az ítélet 307. pontját).
(
70
)	Lásd az 52. lábjegyzetben hivatkozott, a jogorvoslatról [helyesen: a korrekciós intézkedésekről] szóló bizottsági közlemény 49. pontját.
(
71
)	Lásd az 54. lábjegyzetben hivatkozott 65. pontot.
(
72
)	Lásd a megtámadott ítélet 344. pontját.
(
73
)	Lásd a megtámadott ítélet 345. pontját.
(
74
)	Hivatkozás a 52. lábjegyzetben.
(
75
)	A piaci átfedések kérdésével kapcsolatban lásd többek között a megtámadott ítélet 310. pontját.