ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА (втори състав)
17 юли 2007 година
Дело F‑141/06
Marc Hartwig
срещу
Европейски парламент и Комисия на Европейските общности
„Публична служба — Длъжностни лица — Искания в хода на производството — Възражение за недопустимост“
Предмет: Жалба, подадена на основание член 236 ЕО и член 152 АЕ, с която г‑н Hartwig иска отмяна на решението на Парламента от 27 март
2006 г. и решението на Комисията от 12 април 2006 г., доколкото с тях той е класиран в степен B*3
Решение: Отхвърля жалбата като недопустима, доколкото е подадена срещу Парламента. Парламентът понася направените от него съдебни разноски.
Жалбоподателят и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски, свързани с производството по възражението за недопустимост.
Не се произнася по останалата част от съдебните разноски.
Резюме
Длъжностни лица — Жалба — Предварителна жалба по административен ред — Изисквания за форма
(член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица)
Доколкото по отношение на жалба, подадена от длъжностно лице по административен ред, не се изисква особена форма, изпратеният
по електронна поща документ, който ясно и точно изразява волята на неговия автор да обжалва прието по отношение на него решение,
представлява жалба по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица.
Жалбата се счита за подадена с получаването ѝ от институцията, до която е отправена. Това не е така в случая, когато жалбата
е изпратена на погрешен електронен адрес, дори ако е възможно тя да бъде получена на общия сървър на институцията, без подателят
да получи съобщение за грешка.
Всъщност полагащо дължимата грижа длъжностно лице, което решава да изпрати жалбата си по електронна поща, трябва да се увери,
че адресът на получателя е точен и че документът действително е получен, например като се обади на съответния получател или
като поиска от него документ, удостоверяващ получаването на електронното съобщение. Тази елементарна предохранителна мярка
е още по-необходима поради факта, че чрез използваните понастоящем в рамките на институциите технически средства за комуникация
не може със сигурност да се гарантира, особено когато предхождащите символа „@“ знаци са погрешни или неточни, че съответният
документ ще бъде автоматично препратен на неговия получател или най-малкото на подателя ще бъде изпратено съобщение за грешка
под формата на автоматичен отговор („autoreply“).
(вж. точки 26—30 и 32)
Позоваване на:
Съд — 31 май 1988 г., Rousseau/Сметна палата, 167/86, Recueil, стр. 2705, точка 8, 14 юли 1988 г., Aldinger и Virgili/Парламент,
23/87 и 24/87, Recueil, стр. 4395, точка 13
Първоинстанционен съд — 25 септември 1991 г., Lacroix/Комисия, T‑54/90, Recueil, стр. II‑749, точки 28 и 29, 16 февруари 2005 г.,
Reggimenti/Парламент, T‑354/03, Recueil FP, стр. I‑A‑33 и II‑147, точка 43
Съда на публичната служба — 15 май 2006 г., Schmit/Комисия, F‑3/05, Recueil FP, стр. I-A-1-9 и II-A-1-33, точка 28