62015FJ0048_SUM
РЕШЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБАНА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ(състав от един съдия)
18 юли 2016 година
Дело F‑48/15
SD
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
„Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Процедура по атестиране за 2013 г. — Атестационен доклад — Явна грешка в преценката — План за подобряване на изпълнението на служебните задължения — Увреждащ акт — Допустимост“
Предмет:
Жалба на основание член 270 ДФЕС, приложим към Договора за ЕОАЕ по силата на член 106а от последния, с която SD иска по същество да бъде отменен, от една страна, атестационният ѝ доклад за периода от 1 януари до 31 декември 2013 г., и от друга страна, приетият въз основа на този доклад „план за подобряване на изпълнението на служебните задължения“, както и да бъде осъдена Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO, или наричана по-нататък „Службата“) да заплати обезщетение в размер на 10000 EUR, при условие че в хода на производството същият не бъде увеличен или намален, за неимуществените вреди, които SD твърди, че е претърпяла
Решение:
Отхвърля жалбата. Осъжда SD да понесе направените от нея съдебни разноски и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост.
Резюме
Длъжностни лица — Атестиране — Атестационен доклад — Право на преценка на атестиращите — Съдебен контрол — Граници — Явна грешка в преценката — Понятие
(член 43 от Правилника за длъжностните лица)
Жалби на длъжностните лица — Увреждащ акт — Понятие — План за подобряване на изпълнението на служебните задължения, изготвен в тясна връзка с атестационния доклад — Изключване
(член 90, параграф 2 и член 91, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица)
Атестиращите имат много широко право на преценка при оценяване на заслугите и поради това контролът на съдилищата на Съюза трябва да се ограничава до проверка за наличие на фактическа грешка, явна грешка в преценката или злоупотреба с власт.
Определена грешка може по-конкретно да се окачестви като явна единствено когато може да бъде лесно установена с оглед на критериите, в зависимост от които законодателят е искал да постави упражняването на правото да се вземат решения. Ето защо доказателствата, които жалбоподателят следва да представи в това отношение, трябва да бъдат достатъчни, за да оборят направените в обжалвания атестационен доклад фактически изводи. С други думи, твърдението за явна грешка в преценката трябва да бъде отхвърлено, ако въпреки представените от жалбоподателя доказателства оспорваните изводи във всички случаи изглеждат основателни.
(вж. т. 35 и 36)
Позоваване на:
Съд на публичната служба — решения от 10 ноември 2009 г., N/Парламент, F‑93/08, EU:F:2009:151, т. 58 и от 18 март 2015 г., Rajala/СХВП, F‑24/14, EU:F:2015:10, т. 41—43 и цитираната съдебна практика
Предвид неговото съдържание и цел планът за подобряване на изпълнението на служебните задължения, изготвен в тясна връзка с атестационния доклад, не е самостоятелен акт, отделен спрямо оценката на заслугите на съответното длъжностно лице, освен ако не бъде доказано, че е приет с друга цел, а не за подобряване на изпълнението на служебните задължения на длъжностното лице, поради което засяга правата или статута, които то има съгласно Правилника.
Ето защо, след като Съдът на публичната служба е констатирал, че атестационният доклад не е незаконосъобразен, изготвеният в тясна връзка с него план за подобряване на изпълнението на служебните задължения не може като такъв да бъде квалифициран като увреждащ акт и поради това срещу него не може да се подава нито жалба по административен ред, нито жалба за отмяна.
(вж. т. 57, 58 и 61)
Позоваване на:
Общ съд — решение от 3 декември 2015 г., Sesma Merino/СХВП, T‑127/14 P, EU:T:2015:927, т. 35