EUR-Lex - 61999B0009 - SV
Avis juridique important
|
61999B0009
Beslut meddelat av ordföranden på förstainstansrätten den 9 juli 1999.
-
HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG e.a. mot Europeiska kommissionen.
-
Konkurrens - Betalning av böter - Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten.
-
Mål T-9/99 R.
Rättsfallssamling 1999 s. II-02429
Sammanfattning
Nyckelord
1 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för bifall - Krav på skyndsamhet - "Fumus boni juris" - Kumulativ karaktär - Avvägning mellan samtliga berörda intressen - Rättens utrymme för skönsmässig bedömning i förfaranden om interimistiska åtgärder (EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2) 2 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Uppskov med verkställighet av ett beslut i vilket böter har ålagts - Uppskov med tvångsvis verkställighet (EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2) 3 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Uppskov med verkställighet av ett beslut i vilket böter har ålagts - Skyldighet att ställa bankgaranti för att undgå omedelbar indrivning av böter - Villkor för bifall - Särskilda omständigheter - Fara för att företaget tvingas begära att ett konkursförfarande inleds - Omfattas inte (EG-fördraget, artikel 185 (nu artikel 242 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)
Sammanfattning
1 I artikel 104.2 i förstainstansrättens rättegångsregler föreskrivs att en ansökan om interimistiska åtgärder skall ange de omständigheter som ställer krav på skyndsamhet och de faktiska och rättsliga grunder på vilka den begärda åtgärden omedelbart framstår som befogad (fumus boni juris). Dessa villkor är kumulativa, vilket innebär att en begäran om uppskov med verkställigheten skall ogillas om ett av dessa villkor saknas. Det ankommer även på rätten att göra en intresseavvägning. Rätten förfogar inom ramen för sin helhetsbedömning av en ansökan om uppskov med verkställigheten och om interimistiska åtgärder över ett omfattande utrymme för skönsmässig bedömning och är fri att med avseende på de särskilda omständigheterna i fallet i fråga avgöra sättet att pröva om dessa olika villkor är uppfyllda, liksom i vilken ordning denna prövning skall utföras, då det inte i någon bestämmelse i gemenskapsrätten föreskrivs ett i förväg upprättat analysschema för bedömningen av om det är nödvändigt att bevilja interimistiska åtgärder. 2 En begäran om uppskov med den tvångsvisa verkställigheten av ett beslut i vilket böter har ålagts saknar föremål, när kommissionen inte har vidtagit någon åtgärd med stöd av artikel 192 i fördraget (nu artikel 256 EG) och har förklarat för de berörda företagen att den, för det fall de väckte talan vid förstainstansrätten, inte skulle vidta några indrivningsåtgärder så länge målet var anhängigt vid rätten, såvitt en bankgaranti ställdes. Under dessa omständigheter kan man med fog utgå ifrån att en begäran om att den tvångsvisa verkställigheten av ett beslut skall skjutas upp även inbegriper en begäran om uppskov med verkställigheten av detta beslut, eftersom ett sådant uppskov samtidigt, interimistiskt, förhindrar den tvångsvisa verkställigheten. 3 En ansökan om uppskov med verkställigheten av ett beslut till den del som böter för överträdelse av konkurrensreglerna har ålagts kan endast bifallas när det föreligger synnerliga omständigheter. Detta innebär att kravet på skyndsamhet vad gäller de begärda interimistiska åtgärderna måste bedömas med utgångspunkt i huruvida verkställigheten av den tvistiga rättsakten före ett avgörande i sak kan medföra sådan allvarlig och irreparabel skada för den part som har begärt åtgärderna att följden blir att skadan inte kan avhjälpas, även om förstainstansrätten skulle ogiltigförklara det ifrågasatta beslutet. Enbart faran för att sökandena skulle vara tvungna att ansöka om att ett konkursförfarande inleds för det fall de tvingades att ställa en bankgaranti som villkor för att uppskjuta den omedelbara betalningen av det resterande beloppet av de ålagda böterna, kan inte utgöra en allvarlig och irreparabel skada, eftersom syftet med ett sådant förfarande just är att sanera de berörda företagen.