62025CJ0191
PRESUDA SUDA (treće vijeće)
30. travnja 2026. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Tržišno natjecanje – Članak 101. UFEU‑a – Zabranjeni sporazumi – Direktiva 2014/104/EU – Članak 3. stavak 2. – Pravo na potpunu naknadu štete prouzročene zabranjenim sporazumom – Plaćanja kamata – Članak 22. stavak 2. – Vremenska primjena nacionalnih odredbi o prenošenju – Određivanje datuma od kojeg se kamate duguju – Trenutak nastanka štete u slučaju stjecanja robe po previsokoj cijeni”
U predmetu C‑191/25,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Oberster Gerichtshof (Vrhovni sud, Austrija), odlukom od 27. veljače 2025., koju je Sud zaprimio 10. ožujka 2025., u postupku
Wenzel Logistics GmbH
protiv
Mercedes‑Benz Group AG,
uz sudjelovanje:
MAN Truck & Bus SE,
MAN Truck & Bus Deutschland GmbH,
SUD (treće vijeće),
u sastavu: C. Lycourgos (izvjestitelj), predsjednik vijeća, O. Spineanu‑Matei, S. Rodin, N. Piçarra i N. Fenger, suci,
nezavisna odvjetnica: J. Kokott,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Wenzel Logistics GmbH, M. Pilz, Rechtsanwalt,
–
za Mercedes‑Benz Group AG, J. Bottyanfy, C. von Köckritz, H. Weiß i H. Wollmann, Rechtsanwälte,
–
za MAN Truck & Bus SE i MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, F. Neumayr i M. Schifferl, Rechtsanwälte,
–
za Europsku komisiju, B. Ernst i A. Keidel, u svojstvu agenata,
odlučivši da, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 3. stavka 2. i članka 22. stavka 2. Direktive 2014/104/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. studenoga 2014. o određenim pravilima kojima se uređuju postupci za naknadu štete prema nacionalnom pravu za kršenje odredaba prava tržišnog natjecanja država članica i Europske unije (SL 2014., L 349, str. 1).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društava Wenzel Logistics GmbH i Mercedes‑Benz Group AG u vezi s naknadom štete nastale povredom članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
U skladu s člankom 101. stavkom 1. UFEU‑a:
„Budući da su nespojivi s unutarnjim tržištem, zabranjuju se: svi sporazumi među poduzetnicima, odluke udruženja poduzetnika i usklađeno djelovanje koji bi mogli utjecati na trgovinu među državama članicama i koji imaju za cilj ili posljedicu sprečavanje, ograničivanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu, a osobito oni kojima se:
(a)
neposredno ili posredno utvrđuju kupovne ili prodajne cijene ili drugi trgovinski uvjeti;
[...]”.
4
U uvodnoj izjavi 12. Direktive 2014/104 navedeno je:
„Ovom se Direktivom potvrđuje pravna stečevina Unije u pogledu prava na naknadu štete prouzročene kršenjima prava tržišnog natjecanja Unije, posebno kada je riječ o procesnoj legitimaciji i definiciji štete, kao što je navedeno u sudskoj praksi Suda [Europske unije], te se unaprijed ne određuje nikakav daljnji razvoj te pravne stečevine. Svatko tko je pretrpio štetu prouzročenu takvim kršenjem može zahtijevati naknadu za stvarni gubitak (damnum emergens), za dobitak uskraćen toj osobi (izmakla dobit ili lucrum cessans) te kamate, bez obzira na to utvrđuju li se te kategorije nacionalnim pravom odvojeno ili u kombinaciji. Plaćanje kamata bitna je komponenta naknade kako bi se popravila pretrpljena šteta uzimanjem u obzir proteka vremena, a trebale bi se plaćati od trenutka kada je šteta nastala do trenutka kada se naknada isplati, ne dovodeći u pitanje kvalifikaciju tih kamata prema nacionalnom pravu kao kompenzacijskih ili zateznih kamata te ne dovodeći u pitanje uzima li se u obzir protek vremena kao odvojena kategorija (kamate) ili kao sastavni dio stvarnog gubitka ili izmakle dobiti. Zadaća je država članica utvrditi pravila koja se primjenjuju u tu svrhu.”
5
Člankom 3. te direktive, naslovljenim „Pravo na potpunu naknadu štete”, određuje se:
„1.   Države članice osiguravaju da svaka fizička ili pravna osoba koja je pretrpjela štetu prouzročenu kršenjem prava tržišnog natjecanja može zahtijevati i dobiti potpunu naknadu za tu štetu.
2.   Potpuna naknada štete stavlja osobu koja je pretrpjela štetu u položaj u kojem bi ta osoba bila da nije došlo do kršenja prava tržišnog natjecanja. Ona stoga uključuje pravo na naknadu za stvarni gubitak i za izmaklu dobit te isplatu kamata.
[...]”.
6
Članak 21. navedene direktive, naslovljen „Prenošenje”, u stavku 1. prvom podstavku određuje:
„Države članice do 27. prosinca 2016. donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. [...]”.
7
U članku 22. iste direktive, naslovljenom „Vremenska primjena”, navodi se:
„1.   Države članice osiguravaju da se nacionalne mjere, usvojene na temelju članka 21. radi usklađivanja s materijalnim odredbama ove Direktive, ne primjenjuju retroaktivno.
2.   Države članice osiguravaju da se nacionalne mjere usvojene na temelju članka 21., osim onih iz stavka 1., ne primjenjuju na postupke za naknadu štete pokrenute pred nacionalnim sudom prije 26. prosinca 2014.”
8
Sukladno članku 23. Direktive 2014/104, potonja je stupila na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije, odnosno 26. prosinca 2014.
Austrijsko pravo
9
U članku 1000. stavku 1. Allgemeines bürgerliches Gesetzbucha (Opći građanski zakonik), u verziji primjenjivoj na glavni postupak (u daljnjem tekstu: ABGB), predviđa se:
„Ako zakonom nije drugačije određeno, stopa od 4 % godišnje primjenjuje se na kamate određene bez preciziranja iznosa ili na zakonske kamate.”
10
U skladu s člankom 1333. ABGB‑a:
„1. Šteta koju je dužnik prouzročio svojem vjerovniku zbog kašnjenja s plaćanjem novčane tražbine nadoknađuje se zakonskim zateznim kamatama (članak 1000. stavak 1.).
2. Osim zakonskih zateznih kamata vjerovnik može tražiti i naknadu druge štete koja mu je prouzročena krivnjom dužnika, osobito nužne troškove izvansudske naplate i izvansudske ovrhe, pod uvjetom da su one razumno proporcionalne dotičnoj tražbini.”
11
Članak 37.a stavak 1. Bundesgesetza gegen Kartelle und andere Wettbewerbsbeschränkungen (Kartellgesetz 2005) (Zakon o suzbijanju zabranjenih sporazuma i drugih ograničenja tržišnog natjecanja) (Zakon o zabranjenim sporazumima iz 2005.) (BGBl. I, 61/2005, u daljnjem tekstu: KartG), u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 13/2013, predviđa:
„Tko skrivi povredu [prava tržišnog natjecanja], dužan je nadoknaditi time prouzročenu štetu. Ako je roba ili usluga nabavljena po previsokoj cijeni, pravo na naknadu štete nije isključeno jer je roba ili usluga preprodana. Prilikom odlučivanja o opsegu štete [...], osobito se može uzeti u obzir korist koju je poduzetnik ostvario povredom. Poduzetnik mora platiti kamate na potraživanje naknade štete od datuma nastanka štete uz analognu primjenu članka 1333. ABGB‑a.”
12
U skladu s člankom 86. KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 13/2013, taj se članak 37.a primjenjivao na povrede prava tržišnog natjecanja počinjene nakon 28. veljače 2013.
13
Kako bi osigurao prenošenje Direktive 2014/104 u svoj pravni poredak, austrijski zakonodavac je 2017. izmijenio KartG. Članak 37.c stavak 1. KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 56/2017, predviđa:
„Tko skrivi kršenje prava tržišnog natjecanja, dužan je nadoknaditi time prouzročenu štetu.”
14
Članak 37.d KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 56/2017, predviđa:
„1.   Naknada štete obuhvaća i izmaklu dobit.
2.   Osoba koja je dužna nadoknaditi štetu treba obračunati kamate na potraživanje naknade štete od datuma nastanka štete uz analognu primjenu članka 1333. ABGB‑a”.
15
U skladu s člankom 86. KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 56/2017, odredbe navedene u prethodnim dvjema točkama stupile su na snagu 27. prosinca 2016. i primjenjuju se na naknadu štete nastale nakon 26. prosinca 2016., dok je šteta nastala prije 27. prosinca 2016. obuhvaćena odredbama KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u. I, 13/2013, i stoga osobito članka 37.a tog zakona, u skladu s pravilima navedenima u točkama 11. i 12. ove presude.
16
Članak 37.d KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 176/2021, predviđa:
„1.   Odredbama ovog odjeljka uređuju se građanskopravna odgovornost za štetu nastalu kršenjem prava tržišnog natjecanja i ostvarivanje prava na njezinu naknadu.
2.   Njihov je cilj prenošenje Direktive [2014/104]”.
Glavni postupak i prethodna pitanja
17
Europska je komisija 19. srpnja 2016. donijela Odluku C(2016) 4673 final o postupku primjene članka 101. [UFEU‑a ] i članka 53. Sporazuma o EGP‑u (predmet AT.39523 – Kamioni). Sažetak te odluke objavljen je u Službenom listu Europske unije6. travnja 2017. (SL 2017., C 108, str. 6.).
18
U skladu s tom odlukom petnaest europskih proizvođača kamiona, odnosno MAN SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, MAN Truck & Bus AG, Daimler AG, Fiat Chrysler Automobiles NV, CNH Industrial NV, Iveco SpA, Iveco Magirus AG, AB Volvo (publ), Volvo Lastvagnar AB, Renault Trucks SAS, Volvo Group Trucks Central Europe GmbH, PACCAR Inc., DAF Trucks Deutschland GmbH i DAF Trucks NV sudjelovali su u zabranjenom sporazumu koji je zabranjen, među ostalim, člankom 101. UFEU‑a, a koji se sastojao od sklapanja tajnih dogovora o utvrđivanju cijena i povećanju bruto cijena kamiona u Europskom gospodarskom prostoru te o vremenskom usklađivanju i prenošenju troškova uvođenja tehnologija s niskim razinama emisija za te kamione u skladu sa zahtjevima važećih normi (u daljnjem tekstu: zabranjeni sporazum o kojem je riječ). Kad je riječ o društvima MAN SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH i MAN Truck & Bus AG, ta se povreda dogodila između 17. siječnja 1997. i 20. rujna 2010., a za dvanaest drugih društava sudionika između 17. siječnja 1997. i 18. siječnja 2011.
19
Wenzel Logistics prijevozničko je društvo sa sjedištem u Austriji koje je tijekom tih razdoblja zabranjenog sporazuma o kojem je riječ kupilo kamione od distributera više sudionika tog zabranjenog sporazuma, uključujući kamione marke Mercedes‑Benz čiji je nositelj bilo društvo Daimler AG, koje je postalo društvo Mercedes‑Benz Group.
20
Društvo Wenzel Logistics pokrenulo je 13. siječnja 2021. pred Landesgerichtom für Zivilrechtssachen Graz (Zemaljski građanski sud u Grazu, Austrija) postupak za naknadu štete kojom je zahtijevalo da se društvu Mercedes‑Benz Group naloži da mu isplati iznos od 848357,92 eura na ime naknade štete koju je ono navodno pretrpjelo zbog zabranjenog sporazuma o kojem je riječ. Taj je iznos, prema njegovu mišljenju, odgovarao razlici između kupovnih cijena kamiona koje je stvarno platilo društvo Wenzel Logistics i onih koje bi platilo da nije bilo zabranjenog sporazuma o kojem je riječ, uvećano za zakonske kamate i troškove.
21
Što se tiče kamata, društvo Wenzel Logistics smatralo je da se one, na temelju članka 37.d KartG‑a, duguju od datuma nastanka štete.
22
Društvo Mercedes‑Benz Group, koje podržavaju društva MAN Truck & Bus SE i MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, intervenijenti u glavnom postupku, tvrdilo je da zabranjeni sporazum o kojem je riječ nije utjecao na neto cijene naplaćene društvu Wenzel Logistics i da je potonje društvo u svakom slučaju prenijelo te cijene na svoje kupce. Također je tvrdilo da je tek od 1. ožujka 2013. pravo na naknadu štete nastale zbog zabranjenih sporazuma u austrijskom pravu uređeno KartG‑om. Budući da je pravo na naknadu štete uzrokovane zabranjenim sporazumom o kojem je riječ nastalo prije tog datuma, kamate se, na temelju ABGB‑a, moraju platiti od dana njihova dospijeća. Taj datum ne treba odrediti s obzirom na nastanak štete, nego s obzirom na dostavu tužbe društva Wenzel Logistics.
23
Presudom od 2. travnja 2024. Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Zemaljski građanski sud u Grazu) odlučio je, na temelju vještačenja, da je društvo Mercedes‑Benz Group dužno društvu Wenzel Logistics platiti iznos od 172857,42 eura koji uključuje kamate po zakonskoj stopi od 4 % godišnje. U skladu s člankom 1333. ABGB‑a, u vezi s drugim odredbama austrijskog građanskog prava, taj je sud smatrao da su se te kamate dugovale od datuma na koji je pravo na naknadu štete bilo utvrđeno u brojčanom iznosu u pismu opomene ili u okviru tužbe, odnosno, u ovom slučaju, od 21. siječnja 2021., što je datum dostave tužbe za naknadu štete društvu Mercedes‑Benz Group.
24
Oberlandesgericht Graz (Visoki zemaljski sud u Grazu, Austrija) presudom od 10. listopada 2024. odbio je žalbu koju je društvo Wenzel Logistics podnijelo protiv te presude.
25
U toj je presudi žalbeni sud podsjetio na to da je članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104, koji se odnosi na pravo na potpunu naknadu štete, s kamatama, prouzročenu kršenjem prava tržišnog natjecanja, prenesen u austrijski pravni poredak člankom 37.d KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 56/2017, koji se, u skladu s člankom 86. tog zakona, primjenjuje samo na štetu nastalu nakon 26. prosinca 2016. Stoga se ta odredba, kao i članak 37.a KartG‑a, koji je stupio na snagu 1. ožujka 2013., ne primjenjuje ratione temporis na postupak za naknadu štete kojeg je pokrenulo društvo Wenzel Logistics. Prvostupanjski sud stoga se pravilno oslonio na opća pravila austrijskog građanskog prava, a da pritom nije uzeo u obzir posebna pravila sadržana u KartG‑u.
26
Društvo Wenzel Logistics podnijelo je protiv navedene presude reviziju Oberster Gerichtshofu (Vrhovni sud, Austrija), sudu koji je uputio zahtjev.
27
Sud koji je uputio zahtjev primjećuje da, prema sudskoj praksi Suda, pravo na potpunu naknadu štete, zajedno s kamatama, prouzročene zabranjenim sporazumom proizlazi izravno iz članka 101. stavka 1. UFEU‑a i načela djelotvornosti. Osim toga, Sud je pojasnio da članak 3. stavci 1. i 2. Direktive 2014/104 odražava tu sudsku praksu koja se odnosi na članak 101. stavak 1. UFEU‑a, tako da se nacionalne mjere kojima se provodi taj članak 3. stavci 1. i 2. trebaju, u skladu s člankom 22. stavkom 2. te direktive, primjenjivati s trenutnim učinkom na sve postupke za naknadu štete obuhvaćene područjem primjene navedene direktive.
28
S obzirom na tu sudsku praksu, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, ne može se isključiti to da se članak 37.d KartG‑a, u verziji objavljenoj u BGBl.-u I, 56/2017, primjenjuje na glavni postupak. Međutim, to bi bilo moguće samo ako se članak 86. KartG‑a ne primijeni u dijelu u kojem se njime predviđa da se navedeni članak 37.d odnosi samo na naknadu štete nastale nakon 26. prosinca 2016. Taj sud želi pitati Sud treba li članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104, u vezi s njezinim člankom 22. stavkom 2., doista tumačiti na način da se nacionalna odredba – poput članka 37.d KartG‑a – primjenjuje na postupak za naknadu štete poput onog kojeg je pokrenulo društvo Wenzel Logistics.
29
Osim toga, navedeni sud želi znati koje kriterije valja uzeti u obzir kako bi se, s obzirom na članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104, utvrdio datum nastanka štete, pri čemu je taj datum, u skladu s uvodnom izjavom 12. te direktive, trenutak od kojeg treba platiti kamate. Pita se treba li u okviru postupka za naknadu štete poput onog kojeg je pokrenulo društvo Wenzel Logistics, koji se odnosi na štetu prouzročenu zabranjenim sporazumom koji se sastoji od prodaje robe po previsokim cijenama, kamate računati od dana plaćanja te robe po previsokoj cijeni ili od drugog datuma, kao što je onaj na koji je dospjelo plaćanje kupovne cijene te robe ili pak datum sklapanja kupoprodajnog ugovora.
30
U tim je okolnostima Oberster Gerichtshof (Vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 3. stavak 2., u vezi s člankom 22. stavkom 2. Direktive [2014/104], tumačiti na način da se [taj] članak 3. stavak 2., u pogledu isplate kamata za štetu nastalu zabranjenim sporazumom, primjenjuje na postupke za naknadu štete pokrenute pred nacionalnim sudom 26. prosinca 2014. ili kasnije?
U slučaju niječnog odgovora na to pitanje: koji je drugi datum mjerodavan za primjenjivost članka 3. stavka 2. Direktive [2014/104]?
2.
Treba li članak 3. stavak 2. Direktive [2014/104] tumačiti na način da datum na koji je oštećena strana platila previsoku cijenu zatraženu na temelju zabranjenog sporazuma o cijeni treba smatrati datumom na koji je nanesena šteta nastala zabranjenim sporazumom i od kojeg treba platiti kamate za štetu nastalu zabranjenim sporazumom?
U slučaju niječnog odgovora na to pitanje: koji je drugi datum mjerodavan za nastanak štete?”
O prethodnim pitanjima
Dopuštenost
31
Prema mišljenju društva Mercedes‑Benz Group, koje podupiru društva MAN Truck & Bus SE i MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, prethodna pitanja, koja se odnose na tumačenje Direktive 2014/104, očito nisu relevantna za rješenje spora u glavnom postupku jer postupak za naknadu štete društva Wenzel Logistics nije obuhvaćen vremenskim područjem primjene te direktive. Članak 3. stavak 2. navedene direktive očito predstavlja „materijalnu odredbu” u smislu članka 22. stavka 1. iste direktive. Prema tome, s obzirom na zabranu retroaktivne primjene iz tog članka 22. stavka 1., nacionalne odredbe kojima se provodi članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104 ne mogu se primijeniti na postupak za naknadu štete kojeg je pokrenulo društvo Wenzel Logistics, koji se odnosi na štetu nastalu prije stupanja na snagu Direktive 2014/104.
32
U tom pogledu valja podsjetiti na to da je u okviru postupka ustanovljenog člankom 267. UFEU‑a isključivo na nacionalnom sudu pred kojim se vodi postupak i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koja će biti donesena da, uvažavajući posebnosti predmeta, ocijeni nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu. Pitanja o tumačenju prava Unije koja uputi nacionalni sud unutar pravnog i činjeničnog okvira koji utvrđuje pod vlastitom odgovornošću, i čiju točnost Sud nije dužan provjeravati, uživaju presumpciju relevantnosti. Sud može odbiti odlučiti o zahtjevu za prethodnu odluku samo kad je očito da zatraženo tumačenje prava Unije nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku, kad je problem hipotetske naravi ili kad Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima koji su potrebni kako bi na koristan način odgovorio na pitanja koja su mu postavljena (presude od 7. rujna 1999., Beck i Bergdorf, C‑355/97, EU:C:1999:391, t. 22. i od 12. veljače 2026., Valora Effekten Handel, C‑864/24, EU:C:2026:94, t. 28.).
33
U ovom slučaju, kao što to proizlazi iz navoda koje je dostavio sud koji je uputio zahtjev u vezi s njegovim prvim pitanjem, on dvoji o tome primjenjuje li se na članak 37.d KartG‑a – odredbu austrijskog prava kojom se provodi članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104 – zabrana retroaktivne primjene iz članka 22. stavka 1. te direktive.
34
To pitanje nije ni hipotetsko ni očito nepovezano s činjeničnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku. Naime, nesporno je da društvo Wenzel Logistics zahtijeva da se na njegov postupak za naknadu štete primijeni članak 37.d KartG‑a umjesto općih pravila austrijskog građanskog prava, koja su Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Zemaljski građanski sud u Grazu) i Oberlandesgericht Graz (Visoki zemaljski sud u Grazu) primijenili na taj postupak. U slučaju primjene tog članka 37.d, kamate se obračunavaju od datuma nastanka štete, dok se u slučaju primjene općih pravila austrijskog građanskog prava, prema informacijama sadržanima u odluci kojom se upućuje zahtjev, kamate obračunavaju tek od datuma dostave navedene tužbe društvu Mercedes‑Benz Group. Odredbe Direktive 2014/104 navedene u prvom pitanju stoga su relevantne za utvrđivanje primjenjuje li se članak 37.d KartG‑a na glavni postupak i Sud raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima za odgovor na to pitanje.
35
Slijedom navedenog, prvo je pitanje dopušteno.
36
Drugo prethodno pitanje temelji se na pretpostavci, čija će se točnost provjeriti u okviru ispitivanja prvog pitanja, da se nacionalna odredba kojom se provodi članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104, kao što je članak 37.d KartG‑a, primjenjuje na postupak za naknadu štete koja se odnosi na štetu nastalu prije stupanja na snagu te direktive. Ako se pokaže da je ta pretpostavka točna, valja odgovoriti na to drugo pitanje, koje se odnosi na to koji zaključci proizlaze iz članka 3. stavka 2. te direktive kako bi se, za potrebe izračuna kamata, utvrdio trenutak nastanka štete.
37
Budući da drugo pitanje stoga nije ni hipotetsko ni očito lišeno veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku, a Sud raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima za davanje korisnog odgovora sudu koji je uputio zahtjev, to je pitanje također dopušteno. Uostalom, argument koji ističe društvo Mercedes‑Benz Group, koje podupiru društva MAN Truck & Bus SE i MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, koji se temelji na tome da Direktiva 2014/104, suprotno onomu što sud koji je uputio zahtjev sugerira postavljanjem navedenog pitanja, ne sadržava nikakvo obvezujuće pravilo koje se odnosi na datum nastanka štete, odnosi se na meritum predmeta.
Meritum
Prvo pitanje
38
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 2. i članak 22. stavak 2. Direktive 2014/104 tumačiti na način da se nacionalna odredba kojom se provodi pravo na potpunu naknadu štete prouzročenu kršenjem prava tržišnog natjecanja, kojom se predviđa da se kamate koje se duguju na temelju te potpune naknade štete moraju izračunati počevši od datuma nastanka te štete, mora s trenutnim učinkom primjenjivati na sve pravne postupke koji se odnose na takvu naknadu i koji su pokrenuti nakon 26. prosinca 2014., datuma stupanja na snagu te direktive.
39
Kad je riječ o vremenskoj primjeni nacionalnih odredbi kojima se provodi Direktiva 2014/104, važno je razlikovati situacije ovisno o tome kodificira li se pravilom te direktive koje se provodi nacionalnom odredbom o kojoj je riječ sudska praksa Suda koja se odnosi na članak 101. UFEU‑a, u kojem se slučaju ta nacionalna odredba mora primjenjivati s trenutnim učinkom, ili proizlazi isključivo iz navedene direktive, što stoga nalaže da se ispita vremenska primjenjivost navedene nacionalne odredbe s obzirom na članak 22. te direktive (vidjeti, u tom smislu, presudu od 16. veljače 2023., Tráficos Manuel Ferrer, C‑312/21, EU:C:2023:99, t. 33.).
40
Kad je riječ o pravilu iz članka 3. stavka 2. Direktive 2014/104, prema kojem potpuna naknada štete uzrokovane kršenjem prava tržišnog natjecanja mora uključivati naknadu stvarne štete, naknadu izgubljene dobiti i isplatu kamata, Sud je već utvrdio da to pravilo kodificira, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 12. te direktive, sudsku praksu koja se odnosi na članak 101. stavak 1. UFEU‑a koja proizlazi, među ostalim, iz presude od 13. srpnja 2006., Manfredi i dr. (C‑295/04 do C‑298/04, EU:C:2006:461, t. 95.) tako da se nacionalne mjere za prenošenje tog članka 3. stavka 2. moraju primijeniti s trenutnim učinkom na sve postupke za naknadu štete koji ulaze u područje primjene navedene direktive, kao što to potvrđuje njezin članak 22. stavak 2. (vidjeti u tom smislu presudu od 16. veljače 2023., Tráficos Manuel Ferrer, C‑312/21, EU:C:2023:99, t. 34. i 35.).
41
Iako je tako pojasnio da se odredbe nacionalnog prava kojima se provodi članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104 moraju primijeniti s trenutnim učinkom u postupcima za naknadu štete prouzročenim povredom prava tržišnog natjecanja, Sud je također u točki 35. presude od 16. veljače 2023., Tráficos Manuel Ferrer (C‑312/21, EU:C:2023:99), naveo da se ta neposredna primjenjivost odnosi na postupke koji ulaze u područje primjene te direktive u skladu s njezinim člankom 22. stavkom 2.
42
Kao što to proizlazi iz potonje odredbe, postupci pokrenuti prije 26. prosinca 2014., koji je datum stupanja na snagu Direktive 2014/104, isključeni su iz područja primjene te direktive i države članice moraju osigurati da se nacionalne odredbe čiji je cilj prenošenje navedene direktive u njihove nacionalne pravne poretke ne primjenjuju na te postupke.
43
U tom pogledu Sud je pojasnio da, kada nacionalna odredba iz članka 22. stavka 2. Direktive 2014/104 stupi na snagu između 26. prosinca 2014. i 27. prosinca 2016., što je datum isteka roka za prenošenje te direktive, država članica o kojoj je riječ može smatrati da su svi postupci za naknadu štete pokrenuti prije datuma stupanja na snagu te nacionalne odredbe, odnosno prije 27. prosinca 2016., isključeni iz njezina područja primjene (vidjeti, u tom smislu, presudu od 28. ožujka 2019., Cogeco Communications, C‑637/17, EU:C:2019:263, t. 28. i 29.).
44
U ovom slučaju iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da je društvo Wenzel Logistics 13. siječnja 2021. pokrenulo postupak za naknadu štete uzrokovane zabranjenim sporazumom o kojem je riječ. Također je očito da se člankom 37.d KartG‑a, kojim se, među ostalim, predviđa da se kamate duguju od datuma nastanka štete, u austrijskom pravnom poretku nastoji provesti članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104. U tim okolnostima, čiju točnost Sud nije dužan provjeravati, članak 37.d KartG‑a treba primijeniti na situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku.
45
U tom pogledu nije potrebno ispitati je li članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104 „materijalna odredba” u smislu članka 22. stavka 1. te direktive. Naime, kao što to proizlazi iz točaka 33. i 35. presude od 16. veljače 2023., Tráficos Manuel Ferrer (C‑312/21, EU:C:2023:99), čiji je sadržaj naveden u točkama 39. do 41. ove presude, vremenska primjena nacionalnih odredbi kojima se provodi članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104 ne može, a da se pritom ne ugrozi koristan učinak članka 101. UFEU‑a, čije je tumačenje kodificirano u tom članku 3. stavku 2., biti podložna ograničenjima iz članka 22. te direktive, uz jedinu iznimku koja proizlazi iz stavka 2. tog članka, prema kojoj se nacionalne odredbe kojima se provodi navedena direktiva ni u kojem slučaju ne mogu primjenjivati na postupke pokrenute prije njezina stupanja na snagu.
46
Slijedom toga, treba smatrati da nacionalna odredba poput članka 86. KartG‑a, kojom se primjenjivost članka 37.d tog zakona ograničava na postupke za naknadu šteta do kojih je došlo nakon 26. prosinca 2016. i koja dovodi, kad je riječ o postupku poput onog društva Wenzel Logistics, kojim se traži naknada štete nastale prije 27. prosinca 2016., do plaćanja kamata, ne od datuma nastanka te štete, nego od dostave tužbe, negativno utječe na koristan učinak članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
47
U tom pogledu valja napomenuti da je Sud, u trenutku donošenja Direktive 2014/104, u točkama 95. i 97. presude od 13. srpnja 2006., Manfredi i dr., (C‑295/04 do C‑298/04, EU:C:2006:461), u biti već presudio da se potpunom naknadom štete prouzročene kršenjem prava tržišnog natjecanja ne mogu, jer bi se u protivnom ta naknada štete učinila neučinkovitom, zanemariti elementi, kao što je protek vremena, koji zapravo mogu smanjiti vrijednost te naknade štete. U tom pogledu, Sud se u točki 97. te presude po analogiji pozvao na svoju prijašnju sudsku praksu proizašlu iz presude od 2. kolovoza 1993., Marshall, C‑271/91, EU:C:1993:335, t. 31.). Kao što to proizlazi iz uvodne izjave 12. Direktive 2014/104, njezin je cilj, među ostalim, kodificirati tu sudsku praksu Suda prema kojoj potpuna naknada štete uzrokovane kršenjem prava tržišnog natjecanja podrazumijeva plaćanje kamata računajući od datuma nastanka te štete.
48
S obzirom na navedenu sudsku praksu i tu uvodnu izjavu Direktive 2014/104, koje su relevantne za tumačenje članka 3. stavka 2. te direktive, nacionalna odredba poput članka 86. KartG‑a, čija bi primjena za štetu nastalu prije 27. prosinca 2016. dovela do izračuna kamata kojim se ne uzima u obzir protek vremena od trenutka nastanka štete do trenutka u kojem oštećena strana zahtijeva svoje pravo na naknadu štete, ne jamči punu učinkovitost članka 101. stavka 1. UFEU‑a. To vrijedi tim više jer posebnosti predmeta obuhvaćenih pravom tržišnog natjecanja u načelu zahtijevaju provođenje složene činjenične i ekonomske analize (vidjeti, u tom smislu, presudu od 20. travnja 2023., Repsol Comercial de Productos Petrolíferos, C‑25/21, EU:C:2023:298, t. 60. i navedenu sudsku praksu). Te posebnosti općenito dovode do dugog vremenskog razmaka između nastanka štete prouzročene zabranjenim sporazumom i utvrđenja istog od strane tijela nadležnog za tržišno natjecanje. Stoga je zabranjeni sporazum o kojem je riječ u glavnom postupku, koji je, što se tiče sudjelovanja društva Daimler, sada Mercedes‑Benz Group, postojao između 17. siječnja 1997. i 18. siječnja 2011., Komisija utvrdila tek 19. srpnja 2016.
49
Budući da treba smatrati da nacionalna odredba poput članka 86. KartG‑a povređuje koristan učinak članka 101. stavka 1. UFEU‑a, valja podsjetiti na to da ta odredba primarnog prava Unije proizvodi izravne učinke u odnosima među pojedincima i stvara prava za pojedince koja nacionalni sudovi moraju štititi (presude od 30. siječnja 1974., BRT i Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs, 127/73, EU:C:1974:6, t. 16. i od 4. rujna 2025., Nissan Iberia, C‑21/24, EU:C:2025:659, t. 50.).
50
Također valja podsjetiti na to da je nacionalni sud dužan nacionalno pravo tumačiti u najvećoj mogućoj mjeri s obzirom na tekst i svrhu članka 101. stavka 1. UFEU‑a, uzimajući u obzir cjelokupno nacionalno pravo i primjenjujući metode tumačenja koje to pravo poznaje, kako bi se zajamčila puna djelotvornost te odredbe primarnog prava Unije i kako bi se došlo do rješenja koje je u skladu s ciljem koji se njome nastoji postići. Ako nacionalni sud ne smatra da je u mogućnosti prihvatiti usklađeno tumačenje zbog određenih ograničenja koja se odnose, primjerice, na zabranu tumačenja nacionalnog prava contra legem, na njemu je da izuzme iz primjene nacionalnu odredbu o kojoj je riječ i da na spor koji se pred njim vodi izravno primijeni članak 101. stavak 1. UFEU‑a (vidjeti, u tom smislu, presudu od 6. listopada 2021., Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, t. 71. do 73.).
51
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti tako da članak 3. stavak 2. i članak 22. stavak 2. Direktive 2014/104, u vezi s člankom 101. stavkom 1. UFEU‑a, treba tumačiti na način da se nacionalnu odredbu kojom se provodi pravo na potpunu naknadu štete uzrokovane kršenjem prava tržišnog natjecanja kojom se predviđa da se kamate koje se duguju na temelju te potpune naknade štete moraju izračunati počevši od datuma – koji, ovisno o slučaju, može biti prije stupanja na snagu te direktive – na koji je šteta nastala, treba primijeniti s trenutnim učinkom na sve postupke za naknadu štete koji su pokrenuti nakon stupanja na snagu te nacionalne odredbe ili, ako je do tog stupanja na snagu došlo nakon isteka roka za prenošenje navedene direktive, na sve takve postupke za naknadu štete koji su pokrenuti nakon isteka tog roka.
Drugo pitanje
52
Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104 tumačiti na način da je, u svrhu potpune naknade štete uzrokovane zabranjenim sporazumom koji se sastojao od sklapanja tajnih dogovora koji dovode do prodaje robe po previsokim cijenama, datum nastanka te štete od kojeg se duguju kamate onaj na koji je oštećena strana platila robu po tim cijenama.
53
Kao što je to navedeno u točkama 40. i 47. ove presude, zakonodavac Unije je u članku 3. stavku 2. Direktive 2014/104 kodificirao prethodnu sudsku praksu Suda prema kojoj pravo na potpunu naknadu štete uzrokovane kršenjem prava tržišnog natjecanja podrazumijeva, među ostalim, plaćanje kamata računajući od datuma nastanka te štete.
54
Ta se obveza odražava u samoj definiciji pojma „potpuna naknada štete” iz članka 3. stavka 2. navedene direktive, u skladu s kojom takva naknada „stavlja osobu koja je pretrpjela štetu u položaj u kojem bi ta osoba bila da nije došlo do kršenja prava tržišnog natjecanja”.
55
Nastanak štete dovodi do situacije koja je bitno različita od one u kojoj bi se dotična osoba nalazila da nije počinjeno kršenje o kojem je riječ, tako da se svi dijelovi naknade štete, uključujući kamate namijenjene naknadi proteka vremena, moraju temeljiti na datumu nastanka štete.
56
Međutim, zakonodavac Unije nije pojasnio kriterije s obzirom na koje valja utvrditi činjenični element koji karakterizira nastanak štete. Budući da taj konkretan način provedbe prava na potpunu naknadu štete uzrokovane kršenjem prava tržišnog natjecanja nije bio usklađen, države članice raspolažu marginom prosudbe u tom pogledu.
57
Međutim, ta sloboda ne utječe na obvezu svake od tih država da poduzme sve potrebne mjere kako bi se osigurao puni učinak direktive o kojoj je riječ, u skladu s njezinim ciljem (vidjeti u tom smislu presude od 10. travnja 1984., von Colson i Kamann, 14/83, EU:C:1984:153, t. 15. i od 1. kolovoza 2025., Alace i Canpelli, C‑758/24 i C‑759/24, EU:C:2025:591, t. 62.).
58
Obveza da se osigura „potpuna naknada” štete u smislu članka 3. stavka 2. Direktive 2014/104, koja proizlazi iz članka 101. stavka 1. UFEU‑a, podrazumijeva da se svako tijelo države članice mora osloniti na kriterije koji omogućuju utvrđivanje činjenice koja pretežno karakterizira trenutak u kojem je oštećena strana počela trpjeti štetu uzrokovanu kršenjem prava tržišnog natjecanja. Ako je ta šteta proizašla iz nekoliko događaja, od kojih su svi jednako važni, događaj koji se prvi dogodio mora se uzeti kao polazište za izračun kamata.
59
Osim toga, kada se šteta sastoji od različitih dijelova, valja osigurati da se ocjena, na temelju navoda iz prethodne točke, koji se odnose na trenutak nastanka te štete, provede zasebno za svaki dio navedene štete.
60
U ovom slučaju, s obzirom na to da, s jedne strane, iz odluke kojom se upućuje zahtjev proizlazi da navodna šteta proizlazi iz toga što je društvo Wenzel Logistics za kupnju kamiona platilo previsoke cijene koje proizlaze iz zabranjenog sporazuma o kojem je riječ i da, s druge strane, kao što to proizlazi iz članka 3. stavka 2. Direktive 2014/104 – čiji sadržaj proizlazi iz članka 101. stavka 1. UFEU‑a, koji, kako je navedeno u točki 49. ove presude, ima izravan učinak među pojedincima – šteta iz te direktive obuhvaća ne samo stvarnu štetu nego i izgubljenu dobit, čini se, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev s obzirom na sve relevantne elemente, da trenutak u kojem sredstva za plaćanje tih cijena više nisu dostupna može označiti nastanak štete.
61
S obzirom na prethodno navedeno, na drugo pitanje valja odgovoriti tako da članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104, u vezi s člankom 101. stavkom 1. UFEU‑a, treba tumačiti na način da je, u svrhu potpune naknade štete uzrokovane zabranjenim sporazumom koji se sastojao od sklapanja tajnih dogovora koji dovode do prodaje robe po previsokim cijenama, datum nastanka te štete od kojeg se duguju kamate onaj na koji se dogodio događaj koji prvenstveno označava trenutak kada je oštećena strana počela trpjeti stvarnu štetu ili izgubljenu dobit zbog tog zabranjenog sporazuma.
Troškovi
62
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (treće vijeće) odlučuje:
1.
Članak 3. stavak 2. i članak 22. stavak 2. Direktive 2014/104/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. studenoga 2014. o određenim pravilima kojima se uređuju postupci za naknadu štete prema nacionalnom pravu za kršenje odredaba prava tržišnog natjecanja država članica i Europske unije u vezi s člankom 101. stavkom 1. UFEU‑a,
treba tumačiti na način da:
nacionalnu odredbu kojom se provodi pravo na potpunu naknadu štete uzrokovane kršenjem prava tržišnog natjecanja kojom se predviđa da se kamate koje se duguju na temelju te potpune naknade štete moraju izračunati počevši od datuma – koji, ovisno o slučaju, može biti prije stupanja na snagu te direktive – na koji je šteta nastala, treba primijeniti s trenutnim učinkom na sve postupke za naknadu štete koji su pokrenuti nakon stupanja na snagu te nacionalne odredbe ili, ako je do tog stupanja na snagu došlo nakon isteka roka za prenošenje navedene direktive, na sve takve postupke za naknadu štete koji su pokrenuti nakon isteka tog roka.
2.
Članak 3. stavak 2. Direktive 2014/104, u vezi s člankom 101. stavkom 1. UFEU‑a
treba tumačiti na način da je:
u svrhu potpune naknade štete uzrokovane zabranjenim sporazumom koji se sastojao od sklapanja tajnih dogovora koji dovode do prodaje imovine po previsokim cijenama, datum nastanka te štete od kojeg se duguju kamate onaj na koji se dogodio događaj koji prvenstveno označava trenutak kada je oštećena strana počela trpjeti stvarnu štetu ili izgubljenu dobit zbog tog zabranjenog sporazuma.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački