61983CJ0284_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved skrivelse af 15 . december 1983, indgaaet til Domstolen den 20 . december s.aa ., har Hoejesteret i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 stillet to praejudicielle spoergmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 75/129 af 17 . februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser ( EFT L 48, s . 29 ).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under to sager, der verserer mellem paa den ene side, henholdsvis Dansk Metalarbejderforbund og Specialarbejderforbundet i Danmark, der begge optraeder som mandatar for nogle af deres medlemmer, og, paa den anden side H . Nielsen & Soen, Maskinfabrik A/S under konkurs ( herefter benaevnt selskabet ). Loenmodtagernes Garantifond er indtraadt til stoette for selskabet .
3 Det fremgaar af sagens akter, at selskabet i februar 1980 meddelte personalerepraesentanterne, at det var i oekonomiske vanskeligheder . Den 14 . marts 1980 anmeldte det betalingsstandsning . De to fagforbund opfordrede herefter selskabet til at fremskaffe bankgaranti for betaling af fremtidige loenninger . Det viste sig den 19 . marts 1980, at garantien ikke var blevet tilvejebragt . Paa opfordring af fagforbundene nedlagde arbejdstagerne straks arbejdet . Den 21 . marts 1980 underrettede selskabet vedkommende arbejdsmarkedsnaevn om, at det paataenkte at afskedige samtlige medarbejdere . Den 25 . marts 1980 blev selskabet erklaeret konkurs i henhold til dets egen begaering . Den 26 . marts 1980 blev medarbejderne opsagt med overholdelse af opsigelsesfristerne .
4 De to fagforbund har over for det konkursramte selskab gjort krav paa godtgoerelse i henhold til § 102 a, stk . 2, i lov om arbejdsformidling og arbejdsloeshedsforsikring mv . Det bestemmes i denne paragraf, at en arbejdsgiver, som ikke mindst 30 dage i forvejen meddeler vedkommende myndigheder, at han agter at foretage kollektive afskedigelser, skal yde loenmodtagerne en godtgoerelse, der svarer til loennen i denne periode . Er arbejdsgiveren insolvent, paahviler det Loenmodtagernes Garantifond at betale godtgoerelsen .
5 Ovennaevnte lovbestemmelse indgaar i de danske retsforskrifter, som har gennemfoert direktiv 75/129, der bestemmer, at medlemsstaterne skal paalaegge arbejdsgivere, som har planer om kollektive afskedigelser, visse forpligtelser . Direktivets artikel 2, stk . 1, bestemmer : »Naar arbejdsgiveren paataenker at foretage kollektive afskedigelser, er han forpligtet til at indlede forhandlinger med arbejdstagernes repraesentanter med henblik paa at naa frem til en aftale« . Artikel 3, stk . 1, bestemmer, at »arbejdsgiveren er forpligtet til skriftligt at meddele den kompetente offentlige myndighed enhver plan om kollektive afskedigelser« . Ifoelge artikel 4 faar de i artikel 3 omhandlede afskedigelser tidligst virkning 30 dage efter meddelelsen, medmindre den kompetente myndighed traeffer anden bestemmelse .
6 Hoejesteret, der behandler hovedsagerne i sidste instans, har stillet sig det spoergsmaal, om arbejdstagernes nedlaeggelse af arbejdet under de i sagen foreliggende omstaendigheder er en ophaevelse af ansaettelsesforholdet, som maa sidestilles med en afskedigelse, der er foretaget af arbejdsgiveren, og som derfor kan vaere omfattet af direktivet . Den har endvidere stillet sig spoergsmaalet, om arbejdsgiveren burde have paataenkt kollektive afskedigelser i den i direktivet forudsatte betydning, allerede da betalingsstandsningen blev anmeldt, eftersom denne anmeldelse blev efterfulgt af selskabets konkurs og en kollektiv afskedigelse af arbejdstagerne . Hoejesteret har derfor forelagt foelgende spoergsmaal :
»1 ) Kan en fra arbejdstagernes side foretaget ophaevelse af et ansaettelsesforhold, der sker, fordi arbejdsgiveren har anmeldt betalingsstandsning til skifteretten, sidestilles med en af arbejdsgiveren foretaget afskedigelse med den virkning, at forholdet, saafremt betingelserne herfor i oevrigt er opfyldt, skal henfoeres under Raadets direktiv af 17 . februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser . Ved besvarelsen bedes det lagt til grund, at arbejdstagernes ophaevelse af ansaettelsesforholdet har vaeret berettiget efter dansk ret?
2 ) Omfatter Raadets direktiv af 17 . februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser ikke blot den situation, at arbejdsgiveren faktisk har paataenkt at foretage afskedigelser i stoerre omfang, men tillige den situation, at arbejdsgiveren burde have paataenkt at foretage afskedigelser i stoerre omfang og indlede varslingsproceduren, men undlader dette?«
Det foerste spoergsmaal
7 Med det foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om en ophaevelse af ansaettelsesforholdet fra arbejdstagernes side under omstaendigheder som de foreliggende ifoelge direktivet kan sidestilles med en af arbejdsgiveren foretaget afskedigelse og derfor kan vaere omfattet af direktivet .
8 Besvarelsen af dette spoergsmaal boer i foerste raekke soeges i selve ordlyden af direktivet . Det maa i saa henseende fastslaas, at ifoelge direktivets artikel 1, stk . 1, litra a ), »forstaas ved kollektive afskedigelser saadanne afskedigelser, som foretages af en arbejdsgiver«, hvilket da ogsaa erkendes saavel af Specialarbejderforbundet i Danmark som af Loenmodtagernes Garantifond og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber . Ingen anden bestemmelse i direktivet giver grundlag for at udvide dets anvendelsesomraade til ogsaa at omfatte en ophaevelse af ansaettelsesforholdet fra arbejdstagernes side .
9 Ifoelge Specialarbejderforbundet i Danmark foelger det imidlertid af direktivets formaal, at oege beskyttelsen af arbejdstagere i tilfaelde af kollektive afskedigelser, at arbejdstagernes ophaevelse af ansaettelsesforholdet maa sidestilles med en af arbejdsgiveren foretaget afskedigelse, naar ophaevelsen er begrundet i, at der ikke laengere er garanti for, at loenningerne vil blive betalt .
10 Dette argument kan ikke tiltraedes . Direktivet griber ikke ind i arbejdsgiverens ret til at foretage eller undlade at foretage kollektive afskedigelser . Dets eneste formaal er, at der skal indledes forhandlinger med fagforeningerne og gives meddelelse til den kompetente offentlige myndighed, foer afskedigelserne finder sted . Ifoelge artikel 2, stk . 2, skal forhandlingerne med fagforeningerne »i det mindste daekke mulighederne for at undgaa eller begraense de kollektive afskedigelser samt mulighederne for at afboede foelgerne af disse« . Som det fremgaar af artikel 4, faar planlagte kollektive afskedigelser, som er meddelt den kompetente offentlige myndighed, foerst virkning efter en vis frist, som den kompetente offentlige myndighed skal benytte »til at soege loesninger paa de problemer, som de paataenkte kollektive afskedigelser rejser« . Som Loenmodtagernes Garantifond og Kommissionen med rette har gjort gaeldende, vil den sidestilling, som Specialarbejderforbundet i Danmark gaar ind for, give arbejdstagerne mulighed for at fremprovokere afskedigelser mod arbejdsgiverens oenske, og uden at denne har kunnet opfylde de forpligtelser, som er paalagt ham i medfoer af direktivets artikler 2 og 3 . En saadan sidestilling ville foere til et resultat, der er noejagtig det modsatte af, hvad man soeger at opnaa med direktivet, nemlig at undgaa eller begraense kollektive afskedigelser .
11 Det foerste spoergsmaal maa derfor besvares saaledes, at arbejdstagernes ophaevelse af ansaettelsesforholdet, efter at arbejdsgiveren har anmeldt betalingsstandsning, ikke kan sidestilles med en af arbejdsgiveren foretaget afskedigelse i den betydning, der er forudsat i Raadets direktiv 75/129 af 17 . februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser .
Det andet spoergsmaal
12 Med det andet spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om direktivet finder anvendelse, naar arbejdsgiveren paa grund af virksomhedens oekonomiske situation burde have paataenkt at foretage kollektive afskedigelser, men undlader dette .
13 Ordlyden af direktivets artikler 2, stk . 1, og 3, stk . 1, indeholder intet, der kan begrunde et bekraeftende svar paa det andet praejudicielle spoergsmaal . Arbejdsgiveren er nemlig kun forpligtet til at indlede forhandlinger med fagforeningerne, naar han »paataenker« at foretage afskedigelser, og han skal kun give den offentlige myndighed meddelelse om »planer« om afskedigelser .
14 Specialarbejderforbundet i Danmark har imidlertid anfoert, at direktivet ikke vil faa den tilsigtede virkning, hvis det ikke forudsaettes, at arbejdsgiveren har pligt til at tage kollektive afskedigelser i betragtning, naar han kommer i alvorlige oekonomiske vanskeligheder .
15 Som Loenmodtagernes Garantifond og Kommissionen med foeje har gjort gaeldende, kan direktivets regler ikke antages at forudsaette nogen pligt til at overveje kollektive afskedigelser . Direktivet angiver nemlig ikke, under hvilke omstaendigheder arbejdsgiveren boer paataenke kollektive afskedigelser, og beroerer ikke hans frihed til at skoenne over, om og hvornaar han boer udarbejde en plan om kollektive afskedigelser .
16 Som Kommissionen med rette har anfoert, vil den af Specialarbejderforbundet i Danmark foreslaaede fortolkning endvidere have til foelge, at enhver arbejdsgiver, som maa ophoere med sin virksomhed efter en konkurs og ikke forinden har meddelt den offentlige myndighed en plan om kollektive afskedigelser, udsaetter sig for sanktioner i medfoer af den nationale lovgivning, eftersom han ikke i tide har paataenkt kollektive afskedigelser . En saadan fortolkning ville vaere i modstrid med ordlyden af artikel 1, stk . 2, som undtager kollektive afskedigelser fra direktivets anvendelsesomraade, naar de er foraarsaget af »standsning af en virksomheds aktiviteter, som foelge af en retsafgoerelse«
17 Det andet spoergsmaal maa derfor besvares saaledes, at Raadets direktiv 75/129 af 17 . februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser kun finder anvendelse, naar arbejdsgiveren faktisk har paataenkt at foretage kollektive afskedigelser eller har udarbejdet en plan om kollektive afskedigelser .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagernes parter udgoer et led i de sager, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( femte afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Hoejesteret ved skrivelse af 15 . december 1983, for ret :
1 ) Arbejdstagernes ophaevelse af ansaettelsesforholdet, efter at arbejdsgiveren har anmeldt betalingsstandsning, kan ikke sidestilles med en af arbejdsgiveren foretaget afskedigelse i den betydning, der er forudsat i Raadets direktiv 75/129 af 17 . februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser .
2 ) Raadets direktiv 75/129 af 17 . februar 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivninger vedroerende kollektive afskedigelser finder kun anvendelse, naar arbejdsgiveren faktisk har paataenkt at foretage kollektive afskedigelser eller har udarbejdet en plan om kollektive afskedigelser .