61981C0132(01)
SUPPLERENDE FORSLAG TIL AFGØRELSE
FRA GENERALADVOKAT P. VERLOREN VAN THEMAAT
FREMSAT DEN15. JULI 1982 (
1
)
Høje Domstol.
I denne sag, hvori jeg fremsatte forslag til afgørelse den 25. marts 1982, har Domstolen besluttet at genåbne den mundtlige forhandling. Domstolen ønskede nærmere oplysninger om arten, baggrunden og følgerne af den afgørelse, der blev truffet af den franske sikringsinstitution, Caisse regionale d'assurance maladie du Nord de la France (CRAM), den 25. november 1976 om tildeling af en efterladtepension til enken og den umiddelbare nedsættelse af pensionen til nul under henvisning til artikel 12 i forordning nr. 1408/71 og artikel 7 i forordning nr. 574/72. Denne afgørelse gav anledning til en række misforståelser, som ligger til grund for den belgiske rets spørgsmål, og disse misforståelser har jeg
behandlet i punkt 2.2. i mit tidligere forslag til afgørelse. Disse misforståelser vedrører den antagelse, at den belgiske institution også skal have anvendt et forbud mod dobbeltydelser på den til nul nedsatte franske efterladtepension. Dette er ikke rigtigt, hvilket klart fremgår af de veldokumenterede svar fra Rijksdienst voor Werknemerspensioenen. Deraf fremgår, at enken, udover den samme alderspension, i henhold til den nye afgørelse af 11. januar 1977 modtager en højere efterladtepension end den, der blev tilkendt hende ved den tidligere afgørelse af 9. august 1971.
Hvad angår selve den franske afgørelse, formulerede jeg i mit tidligere forslag til afgørelse, bl.a. på foranledning af Kommissionens bemærkninger herom, den hypotese, at der i dette tilfælde er tale om anvendelse af et nationalt forbud mod dobbeltydelser. Den franske regerings svar bekræfter rigtigheden deraf. Spørgsmålet, om denne afgørelse er korrekt i henhold til fransk ret, skal ikke afgøres af Domstolen i denne sag. Det, det drejer sig om i det foreliggende tilfælde, er, at der ikke af den franske regerings svar fremgår oplysninger, som giver anledning til at betvivle rigtigheden af den afgørelse, der blev truffet af Rijksdienst voor Werknemerspensioenen. Derfor mener jeg ikke, at der er nogen anledning til at ændre det i mit tidligere forslag til afgørelse i denne sag formulerede standpunkt.
På grundlag af de nu modtagne nærmere oplysninger om de faktiske omstændigheder og om de fællesskabsretlige bestemmelser, der har fundet anvendelse i dette tilfælde, kan Domstolen udtrykke dette standpunkt således i sit svar på det stillede spørgsmål:
Når henses til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 574/72, er artikel 12 i forordning nr. 1408/71 ikke til hinder for anvendelse af et nationalt forbud mod dobbeltydelser på alderspensioner og efterladtepensioner, uanset hvad en anden medlemsstat har fastsat i sin nationale ret vedrørende et sådant forbud mod dobbeltydelser.
(
1
) – Oversat fra nederlandsk.