61994CJ0098_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-98/94,
angaaende en anmodning, som Arbeidsrechtbank, Antwerpen (Belgien), i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Christel Schmidt
mod
Rijksdienst voor Pensioenen,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 12, stk. 2, og artikel 46 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6), og af artikel 12, stk. 2, og artikel 46a i samme forordning, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 (EFT L 136, s. 7),
har
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward (refererende dommer) og L. Sevón,
generaladvokat: C.O. Lenz
justitssekretaer: R. Grass,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
° Christel Schmidt ved advokat M. van Loon, Antwerpen
° Rijksdienst voor Pensioenen ved adjunct-administrateur-generaal W. de Meyer, som befuldmaegtiget
° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved M. Patakia og P. van Nuffel, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 4. maj 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved dom af 11. marts 1994, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 22. marts 1994, har Arbeidsrechtbank, Antwerpen, i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 12, stk. 2, og artikel 46 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6, herefter benaevnt "forordning nr. 1408/71"), og af artikel 12, stk. 2, og artikel 46a i samme forordning, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 (EFT L 136, s. 7, herefter benaevnt "forordning nr. 1408/71, som aendret").
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem den belgiske Rijksdienst voor Pensioenen og Christel Schmidt angaaende beregningen af en arbejdsophoerspension, som Schmidt har ret til som fraskilt aegtefaelle.
3 Artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 opstiller foelgende antikumulationsregel:
"Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, naar modtageren samtidig faar udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtaegter, finder disse bestemmelser tillige anvendelse, selv om det drejer sig om ydelser, som den paagaeldende har opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, eller om indtaegter, han har modtaget paa en anden medlemsstats omraade. Denne regel finder dog ikke anvendelse, saafremt den paagaeldende modtager ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom, doedsfald (pensioner) eller erhvervssygdom, der fastsaettes af institutionerne i to eller flere medlemsstater i overensstemmelse med artikel 46, 50 og 51 eller artikel 60, stk. 1, litra b)."
4 I henhold til artikel 46, stk. 3, i forordning nr. 1408/71 er der tale om en uberettiget kumulation af ydelser, saafremt den paagaeldende oppebaerer ydelser af samme art, som tilsammen overskrider det hoejeste teoretiske beloeb. Det teoretiske beloeb er i artikel 46, stk. 2, litra a), defineret som den ydelse, den paagaeldende havde kunnet goere krav paa i en medlemsstat, saafremt han havde tilbagelagt hele beskaeftigelsesperioden dér.
5 Reglerne blev aendret ved forordning nr. 1248/92, jf. ovenfor.
6 Den aendrede artikel 12, stk. 2, lyder saaledes:
"Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, naar modtageren samtidig faar udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtaegter af enhver art, finder disse bestemmelser, medmindre der er fastsat andre bestemmelser i denne forordning, tillige anvendelse, selv om det drejer sig om ydelser, som den paagaeldende har opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, eller om indtaegter, han har modtaget paa en anden medlemsstats omraade."
7 Den aendrede artikel 46 bestemmer, at den kompetente institution dels skal foretage en uafhaengig beregning i henhold til den for institutionen gaeldende lovgivning alene (stk. 1), dels foretage en forholdsmaessig beregning (stk. 2), idet den paagaeldende har ret til det hoejeste beloeb (stk. 3).
8 Sammenfald af ydelser af samme art defineres i den nye artikel 46a, stk. 1, som sammenfald "af ydelser ved invaliditet, alderdom og til efterladte, som beregnes eller udredes paa grundlag af forsikrings- og/eller bopaelsperioder, der er tilbagelagt af en og samme person".
9 Ved forordning nr. 1248/92 blev der desuden indsat en ny artikel 95a, hvorefter rettigheder, der tilkommer personer, som har faaet tillagt pension foer den 1. juni 1992, paa begaering kan tages op til revision under hensyntagen til de nye bestemmelser i artikel 46 ff.
10 I henhold til artikel 75 ff. i den belgiske kongelige anordning af 21. december 1967 om almindelige regler for arbejdstageres arbejdsophoers- og efterladtepension (Moniteur belge af 16.1.1968) erhverves den pension, der tilkommer en arbejdstagers fraskilte aegtefaelle, som ikke har giftet sig igen, efter samme regler, som hvis den fraskilte selv havde haft loennet beskaeftigelse under aegteskabet (artikel 76). Den omhandlede arbejdsophoerspension beregnes paa grundlag af en loen, som svarer til 62,5% af den aarsloen, som skulle tages i betragtning ved beregningen af den tidligere aegtefaelles pension (artikel 77).
11 Den belgiske kongelige anordning nr. 50 af 24. oktober 1967 (Moniteur belge af 27.10.1967) indeholder i artikel 10a (indsat ved kongelig anordning nr. 205 af 29.8.1983, Moniteur belge af 6.9.1983) foelgende regel:
"... Naar de broekdele, som udtrykker stoerrelsen af hver af pensionerne, tilsammen overstiger vaerdien 1, skal den beskaeftigelsesperiode, der laegges til grund ved beregning af arbejdsophoerspensionen, nedsaettes med saa mange aar, at broekdelene tilsammen ikke laengere overstiger vaerdien 1 ..."
12 I henhold til artikel 3 i den belgiske lov af 20. juli 1990 tages der alene hensyn til de 40 aar, der giver ret til den mest fordelagtige pension.
13 Christel Schmidt, der er foedt i Tyskland den 4. november 1921, havde beskaeftigelse dér fra slutningen af 1937 til begyndelsen af 1948. Den 31. januar 1948 blev hun gift med en belgisk statsborger og erhvervede belgisk statsborgerskab. Hun flyttede til Belgien og havde under aegteskabet loennet beskaeftigelse paa deltid fra 1973 til 1979. I marts 1981 ophaevede aegtefaellerne samlivet. Skilsmissen blev registreret i folkeregistret den 12. februar 1991.
14 Fra sit fyldte 60. aar, dvs. fra den 1. december 1981, oppebar Christel Schmidt en pension som enlig paa grundlag af sin beskaeftigelse i Belgien (1973-1979). Hun gav afkald paa denne pension den 15. april 1988.
15 Efter at vaere fyldt 65 aar, dvs. fra den 1. december 1986, har hun i henhold til den tyske Angestelltenversicherungsgesetz oppebaaret en tysk pension paa grundlag af den periode, hvor hun havde beskaeftigelse i Tyskland, inden hun indgik aegteskab (1936-1948).
16 Siden den 1. juni 1988, hvor hendes aegtefaelle, som hun ikke laengere levede sammen med, selv blev pensionsberettiget, har hun tillige oppebaaret en belgisk pension som ikke samlevende aegtefaelle.
17 Efter registreringen af skilsmissen den 12. februar 1991 foretog Rijksdienst voor Pensioenen en ny beregning af hendes pensionsrettigheder og tilkendte hende ved afgoerelse af 10. juli 1991 en aarlig belgisk pension som fraskilt aegtefaelle med virkning fra den 1. marts 1991 i henhold til artikel 75 ff. i den kongelige anordning af 21. december 1967.
18 Pensionen blev beregnet paa grundlag af en anerkendt beskaeftigelsesperiode paa 33 aar (1948-1980) for hendes tidligere aegtefaelle. Fire aar (1948-1951) blev ladt ude af betragtning ved beregningen som foelge af en overskridelse af vaerdien 1, som er fastsat til 40 aar. Ved at laegge hendes tidligere aegtefaelles anerkendte beskaeftigelsesperiode sammen med hendes egen beskaeftigelsesperiode (18 aar) naaede Rijksdienst voor Pensioenen nemlig frem til i alt 51 aar, hvoraf syv var talt med to gange. Da vaerdien 1 ° dvs. 40/40 ° var overskredet med fire aar, blev artikel 10a i kongelig anordning nr. 50 bragt i anvendelse.
19 Christel Schmidt anlagde sag ved Arbeidsrechtbank, Antwerpen, til proevelse af afgoerelsen fra Rijksdienst voor Pensioenen. Hun har under sagen gjort gaeldende, at artikel 10a i kongelig anordning nr. 50 er anvendt med urette. Hun finder, at en antikumulationsregel kun kan anvendes, saafremt den foerer til en mere fordelagtig pension end den, der beregnes i henhold til artikel 46. Hun er af den opfattelse, at den tyske pension og den belgiske pension, som ydes til en fraskilt aegtefaelle, er ydelser af samme art i forordning nr. 1408/71' s forstand, og hun kraever derfor, at hendes pension beregnes i overensstemmelse med artikel 46, saaledes at der foretages en sammenligning mellem den nationale pension, som er beregnet i henhold til artikel 10a i kongelig anordning nr. 50, og pensionen, der beregnes i henhold til forordningens artikel 46. I forbindelse med sidstnaevnte beregning kan anvendelsen af den belgiske antikumulationsregel ikke foere til, at den pension, der skal udbetales i henhold til den belgiske lovgivning, nedsaettes saa meget, at ydelsesmodtageren i alt oppebaerer et beloeb, der er lavere end det hoejeste teoretiske beloeb.
20 Rijksdienst voor Pensioenen finder derimod, at de omhandlede ydelser ikke er af samme art, og at artikel 46 i forordning nr. 1408/71 derfor ikke kan finde anvendelse. Man maa saaledes anvende forordningens artikel 12, stk. 2, og denne bestemmelse er ikke til hinder for, at der anvendes nationale antikumulationsregler.
21 Arbeidsrechtbank, Antwerpen, er i tvivl om, hvorvidt arbejdsophoerspensionen, som ydes til en fraskilt aegtefaelle, og den personlige arbejdsophoerspension maa anses for ydelser af samme art, og den har derfor udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Maa en tysk arbejdsophoerspension, som en person har erhvervet ret til paa grundlag af forsikringsperioder, den paagaeldende selv har tilbagelagt i Tyskland i henhold til Angestelltenversicherungsgesetz, og en belgisk arbejdsophoerspension, som vedkommende i sin egenskab af fraskilt har faaet tildelt i henhold til den belgiske pensionslovgivning, jf. artikel 75 og 76 i kongelig anordning (af 21.12.1967), paa grundlag af sin tidligere aegtefaelles forsikringsperioder, og som hun har erhvervet ret til efter samme regler, som hvis hun selv havde haft loennet beskaeftigelse under sit aegteskab, anses for ydelser af samme art i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71, med de eventuelt heraf foelgende virkninger for anvendelsen af artikel 46 og artikel 46a i forordning nr. 1408/71 og artikel 7 i forordning nr. 574/72?"
22 Indledningsvis bemaerkes, at selv om Domstolen ikke, naar den traeffer afgoerelse i medfoer af traktatens artikel 177, er kompetent til at anvende faellesskabsreglerne paa et konkret tilfaelde og foelgelig heller ikke til at bedoemme en bestemmelse i national ret paa grundlag af disse regler, kan den imidlertid forsyne den nationale retsinstans med alle fortolkningsmomenter vedroerende faellesskabsretten, som kan komme denne instans til nytte ved vurderingen af naevnte bestemmelses virkninger (jf. f.eks. dom af 24.9.1987, sag 37/86, Coenen, Sml. s. 3589, praemis 8).
23 Med sit spoergsmaal oensker den forelaeggende ret i det vaesentlige at faa oplyst, om en arbejdsophoerspension, der udbetales i henhold til lovgivningen i en medlemsstat paa grundlag af forsikringsperioder, som modtageren selv har tilbagelagt i denne stat, og en arbejdsophoerspension, som i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat tildeles en fraskilt aegtefaelle paa grundlag af den tidligere aegtefaelles forsikringsperioder, er ydelser af samme art i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 og i artikel 12, stk. 2, og artikel 46a i forordning nr. 1408/71, som aendret.
24 Det bemaerkes for det foerste, at sociale sikringsydelser efter fast retspraksis, uanset de forskellige nationale lovgivningers egenart, betragtes som vaerende af samme art, naar deres genstand og formaal samt deres beregningsgrundlag og tildelingsbetingelser er identiske (jf. dom af 6.10.1987, sag 197/85, Stefanutti, Sml. s. 3855, praemis 12). Derimod er rent formelle kendetegn ikke forhold, der skal tages i betragtning ved klassificeringen af ydelserne (Coenen-dommen, jf. ovenfor, praemis 10).
25 Hvad angaar de her omhandlede ydelsers genstand og formaal, er det ubestridt, at den belgiske arbejdsophoerspension til en fraskilt aegtefaelle, der ikke har giftet sig igen, skal sikre den paagaeldende et tilstraekkeligt underhold, da vedkommende ikke laengere kan raade over sin tidligere aegtefaelles indtaegter. Pensionens beregningsgrundlag og tildelingsbetingelser er fastlagt med henblik paa at kompensere for det indtaegtstab, den paagaeldende har lidt som foelge af skilsmissen. Hvis der indgaas nyt aegteskab, fortabes rettigheden. Den personlige arbejdsophoerspension, der er erhvervet ret til i Tyskland, skal derimod sikre en arbejdstager tilstraekkelige indtaegter fra det oejeblik, han selv bliver pensionsberettiget.
26 De i hovedsagen omhandlede ydelsers genstand og formaal er saaledes forskellige.
27 Det bemaerkes for det andet, at der ved artikel 46a, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som aendret, blev tilfoejet et kriterium, som allerede indirekte fremgik af den foernaevnte retspraksis, idet sammenfald af ydelser af samme art defineres som sammenfald af ydelser ved invaliditet, alderdom og til efterladte, "som beregnes eller udredes paa grundlag af forsikrings- og/eller bopaelsperioder, der er tilbagelagt af en og samme person".
28 Som det med rette er anfoert af Kommissionen, kan ydelser, som beregnes eller udredes paa grundlag af to forskellige personers beskaeftigelsesperioder, ikke anses for ydelser af samme art i artikel 46a' s forstand.
29 I det foreliggende tilfaelde er det ubestridt, at der ved beregningen af den belgiske pension, som Christel Schmidt oppebaerer som fraskilt aegtefaelle, er taget hensyn til hendes tidligere aegtefaelles beskaeftigelsesperiode og loen. Den tyske arbejdsophoerspension er derimod beregnet paa grundlag af forsikringsperioder, som hun selv har tilbagelagt, hvorved der baade er taget hensyn til, hvor mange aar hun faktisk havde beskaeftigelse, og til den loen, hun oppebar i den paagaeldende periode.
30 Ydelser som de i hovedsagen omhandlede beregnes og udredes saaledes paa grundlag af to forskellige personers beskaeftigelsesperioder.
31 Dette resultat paavirkes ikke af, at den belgiske lovgivning fiktivt sidestiller den pension, der betales til en fraskilt aegtefaelle, med en arbejdstagers arbejdsophoerspension, idet de aar, hvor den paagaeldende har vaeret gift, betragtes som forsikringsaar. I henhold til den foernaevnte retspraksis skal de omhandlede ydelser vurderes uafhaengigt af de forskellige nationale lovgivningers egenart.
32 Det praejudicielle spoergsmaal boer herefter besvares med, at en arbejdsophoerspension, der udbetales i henhold til lovgivningen i en medlemsstat paa grundlag af forsikringsperioder, som modtageren selv har tilbagelagt i denne stat, og en arbejdsophoerspension, som i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat tildeles en fraskilt aegtefaelle paa grundlag af den tidligere aegtefaelles forsikringsperioder, ikke er ydelser af samme art i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 og i artikel 12, stk. 2, og artikel 46a i forordning nr. 1408/71, som aendret.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
33 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Arbeidsrechtbank, Antwerpen, ved dom af 11. marts 1994, for ret:
En arbejdsophoerspension, der udbetales i henhold til lovgivningen i en medlemsstat paa grundlag af forsikringsperioder, som modtageren selv har tilbagelagt i denne stat, og en arbejdsophoerspension, som i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat tildeles en fraskilt aegtefaelle paa grundlag af den tidligere aegtefaelles forsikringsperioder, er ikke ydelser af samme art i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 12, stk. 2, i Raadets forordning nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, og i artikel 12, stk. 2, og artikel 46a i forordning nr. 1408/71, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1248/92 af 30. april 1992.