FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-308/91 
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT 
EG. JACOBS 
fremsat den 14. januar 1993 * 
Hr. afdelingsformand, 
De herrer dommere, 
1. I denne sag har Finanzgericht Hamburg 
forelagt tre spørgsmål vedrørende måling af 
siruppers renhed for at kunne fastsætte de 
monetære udligningsbeløb, der skal betales 
ved udførsel af sukker. Efter de gældende 
fællesskabsforordninger er det ved beregnin­
gen af monetære udligningsbeløb nødvendigt 
at bestemme en sirups renhedsgrad for at 
afgøre, om de monetære udligningsbeløb skal 
betales efter siruppens faktiske sukkerind­
hold, omregnet til saccharose, eller efter en 
fast sats, der anvendes på et antaget saccharo-
seindhold på 73 vægtprocent i relation til 
tørstoffet. 
2. Følgende spørgsmål er blevet forelagt til 
præjudiciel afgørelse: 
»1) Skal artikel 13, stk. 2, i forordning 
(EØF) nr. 394/70 fortolkes således, at 
den procentsats, der udtrykker sirup­
pers renhedsgrad, beregnes ved, at det 
totale sukkerindhold efter multiplika­
tion med koefficienten 0,95 divideres 
med indholdet af tørsubstans, og resul­
tatet multipliceres med 100? 
2) Skal artikel 13, stk. 2, i forordning 
(EØF) nr. 394/70 fortolkes således, at 
fruktosesiruppers renhed kan bestem­
mes ved, at fruktoseindholdet måles og 
sættes i forhold til indholdet af tørsub­
stans? 
3) Skal artikel 13, stk. 2, i forordning 
(EØF) nr. 394/70 fortolkes således, at 
fruktosesiruppers renhed kan bestem­
mes ved, at indholdet af tørsubstans i 
den inverterede opløsning beregnes med 
egnede metoder og kan sættes i forhold 
til sukkerindholdet i den inverterede 
opløsning?« 
3. Disse spørgsmål er blevet rejst i forbin­
delse med en sag anlagt af Süddeutsche 
Zucker-Aktiengesellschaft mod Hauptzol­
lamt Hamburg-Jonas i forbindelse med 
udførsel af fruktosesirup fra Tyskland til Bel­
gien. Sagsøgeren udførte sirup tariferet under 
underposition 17 02 D II i den fælles toldta­
rif (»andet sukker og sirup med undtagelse af 
sorbose«). Med henblik på tildeling af mone­
tære udligningsbeløb for disse udførsler 
bestemte sagsøgte siruppens renhed til mel­
lem 92,9% og 93,9% af tørsubstansindhol-
det. Sagsøgte nåede frem til dette resultat ved 
først at beregne siruppens sukkerindhold i 
saccharose ved at multiplicere siruppens 
totale sukkerindhold med koefficienten 0,95 
og derefter dividere dette tal med tallet for 
indholdet af tørsubstans. Sagsøgeren Magede 
over denne beregningsmetode og gjorde * Originalsprog: engelsk. 
I - 2794
SÜDDEUTSCHE ZUCKER 
gældende, at det ved bestemmelse af frukto­
sesiruppens renhed ikke var hensigtsmæssigt 
at foretage en sådan justering af det totale 
sukkerindhold. En sådan justering resulterer 
i en undervurdering af fruktosesiruppens 
renhed. Konsekvensen af undervurdering har 
ifølge sagsøgeren i dette tilfælde været, at de 
monetære udligningsbeløb er blevet udbetalt 
på grundlag af en fast sats for 73% saccharo-
seindhold og ikke på grundlag af siruppens 
faktiske sukkerindhold (omregnet til saccha­
rose) 
4. I det pågældende tidsrum var de i artikel 1 
i Rådets forordning (EØF) nr. 974/71 af 12. 
maj 1971 (EFT 1971 I, s. 231) nævnte mone­
tære udligningsbeløb fastsat ved Kommissio­
nens forordning nr. 1800/83 af 28. juni 1983 
(EFT L 176, s. 65). I bilag I til sidstnævnte 
forordning fastsættes de monetære udlig­
ningsbeløb for sukker ved hver hele procent 
saccharoseindhold og ved 100 kg netto af det 
omhandlede produkt, herunder de produk­
ter, der henhører under underposition 17 02 
D II (»andet sukker og sirup med undtagelse 
af sorbose«). I fodnote 4 til dette bilag hed­
der det: 
»Indholdet af saccharose, herunder indholdet 
af andet som saccharose beregnet sukker, 
fastsættes i henhold til bestemmelserne ... i 
artikel 13 i forordning (EØF) nr. 394/70 ved 
udførsel.« 
5. Af hensyn til den følgende redegørelse er 
en vis forståelse af udtrykkene »saccharose­
indhold« og »som saccharose beregnet suk­
ker« nødvendig. Saccharose er sukker af den 
art, der betegnes som »disaccharider«; disac-
chariders molekylevægt er cirka det dobbelte 
af »monosacchariders«, dvs. fruktose 
(også kaldet frugtsukker) og glukose. En sac-
charoseopløsning kan ved en proces, som 
kaldes »inversion«, forvandles til en opløs­
ning, der består af en blanding af fruktose og 
glukose. Når saccharoseopløsningen for­
vandles på denne måde, spaltes hvert saccha-
rosemolekyle (C 12H 22O 11) til et fruktose- og 
et glukosemolekyle (begge C 6H 12O 6); til 
fremstillingen af fruktose og glukose af et 
saccharosemolekyle medgår dog også et 
vandmolekyle: 
C 12H 22O 11 + H20 -> 
C 6H 120 6 + C 6H 120 6. 
6. Resultatet er: Når en saccharosesirup 
inverteres til en opløsning af fruktose og glu­
kose, øges indholdet af tørsubstans med lidt 
over 5%; forøgelsen af tørsubstansen skyl­
des, at der medgår et vandmolekyle for hvert 
molekyle, som forvandles til fruktose og glu­
kose. Denne forøgelse kaldes »inversionsge-
vinsten«. Tilsvarende skal vægten af en given 
mængde fruktose eller glukose multipliceres 
med 0,95, når den skal udtrykkes som den 
tilsvarende saccharosevægt. Som vi har set, 
beregnes de monetære udligningsbeløb for 
udførsel af sukker på basis af saccharoseind-
holdet af produktet, heri indbefattet indhol­
det af andet »som saccharose beregnet« suk­
ker. 
7. Til dette formål bestemmes, som jeg 
allerede har nævnt, saccharoseindholdet af 
I - 2795
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-308/9I 
sirupper i henhold til artikel 13 i Kommissi­
onens forordning nr. 394/70 af 2. marts 1970 
om gennemførelsesbestemmelser for eks­
portrestitutioner for sukker (EFT 1970 I, 
s. 115, herefter benævnt »forordningen«). 
Ifølge artikel 13, stk. 1, i forordningen er 
»... saccharoseindholdet — i givet fald ind­
holdet af andet til saccharose omregnet suk­
ker ·— det totale sukkerindhold, der frem­
kommer ved anvendelse af Lane og Eynon-
metoden (kobberreduktionsmetoden) på den 
efter Clerget-Herzfeld's metode inverterede 
opløsning. Det efter denne metode konstate­
rede totale sukkerindhold omregnes til sac­
charose ved multiplikation med koefficienten 
0,95«. 
»Lane og Eynon-metoden« eller »kobberre­
duktionsmetoden« er en standardmetode til 
måling af opløsningers sukkerindhold. 
Denne metode egner sig dog kun til at 
bestemme mængderne af tilstedeværende 
monosaccharider. Før sukkerindholdet af en 
sirup, der indeholder saccharose, kan måles 
nøjagtigt, må siruppen derfor inverteres, dvs. 
forvandles til en væske bestående af fruktose 
og glukose. Som vi har set i det foregående, 
er resultatet af en sådan inversion, at sukker­
mængden i opløsningen øges. Alligevel 
omregnes ifølge det sidste punktum i artikel 
13, stk. 1, tallet for sukkerindholdet til sac­
charose ved, at der derefter multipliceres 
med koefficienten 0,95. 
8. Som allerede nævnt, beregnes monetære 
udligningsbeløb ligesom eksportrestitutioner 
på basis af indholdet af saccharose »inklusive 
indholdet af andet til saccharose omregnet 
sukker« (jf. angående eksportrestitutioner 
artikel 8 i Rådets forordning nr. 766/68 af 
18.6.1968, EFT 1968 I, s. 147). I overens­
stemmelse hermed er det selv ved en sirup, 
hvor der ikke er nogen inversionsgevinst, 
fordi den udelukkende består af monosac­
charider, rimeligt at multiplicere det ved 
kobberreduktionsmetoden fastsatte sukker­
indhold med koefficienten 0,95: Det totale 
sukkerindhold i siruppen udtrykkes derpå 
som den tilsvarende mængde saccharose. 
9. Den retsforskrift, som volder vanskelighe­
derne i dette tilfælde, er forordningens arti­
kel 13, stk. 2, der lyder således: 
»For så vidt angår sirupper, hvis renhedsgrad 
andrager 85% eller derover, men mindre end 
94,5%, bliver saccharoseindholdet — i givet 
fald inklusive indholdet af andet, til saccha­
rose omregnet sukker — fastlagt som 73 
vægtprocent i relation til tørstoffet. Den pro­
centsats, der udtrykker siruppernes renheds­
grad, beregnes ved at dividere det totale suk­
kerindhold med indholdet af tørsubstans og 
multiplicere resultatet med hundrede. Det 
totale sukkerindhold bestemmes efter den i 
stk. 1 nævnte metode, indholdet af tørsub­
stans efter den aerometriske metode.« 
Med det første af de tre forelagte spørgsmål 
ønsker Finanzgericht oplyst, om vendingen 
»efter den i stk. 1 nævnte metode« i denne 
forskrift inkluderer den i sidste sætning i 
stk. 1 nævnte multiplikation med 0,95, eller 
I - 2796
SÜDDEUTSCHE ZUCKER 
om den kun henviser til kobberreduktions­
metoden, der (om nødvendigt) er anvendt på 
den inverterede opløsning uden en sådan 
reduktion. Jeg vil behandle dette problem, 
før jeg tager fat på problemerne i det andet 
og det tredje spørgsmål. 
Det første spørgsmål 
10. Ved bestemmelsen af en sirups renheds­
grad kan der skelnes mellem tre forskellige 
tilfælde: 1) Sirupper, der kun består af disac-
charider såsom saccharose, 2) sirupper, der 
kun består af monosaccharider såsom fruk­
tose eller glukose, og 3) sirupper, der består 
af en blanding af monosaccharider og disac-
charider. Det bør bemærkes, at der i beskri­
velsen i forordningens artikel 13, stk. 2, af 
den fremgangsmåde, der skal anvendes for at 
bestemme renhedsgraden, ikke skelnes 
udtrykkeligt mellem disse tre tilfælde. Som 
det vil huskes, kræver anvendelsen af den i 
artikel 13, stk. 1, nævnte kobberreduktions­
metode i det første og det tredje tilfælde, at 
siruppen først inverteres, hvilket bevirker en 
øget sukkermængde i siruppen. I det andet 
tilfælde vil der derimod ikke være en sådan 
forøgelse, fordi kobberreduktionsmetoden 
her kan anvendes uden forudgående forvand­
ling af Saccharosen til fruktose og glukose. 
11. Hvis siruppens tørsubstansindhold i det 
første og det tredje tilfælde bestemmes, før 
den er blevet inverteret, og det tal, der er 
resultatet heraf, bliver anvendt ved bestem­
melsen af renheden, er det klart, at renheds­
graden sættes for højt, medmindre værdien 
kan justeres med henblik på det totale 
sukkerindhold. I det første tilfælde kan det 
for høje tal justeres på den måde, at det ved 
kobberreduktionsmetoden bestemte totale 
sukkerindhold multipliceres med 0,95, altså 
ved at anvende hele den fremgangsmåde, som 
er bestemt i artikel 13, stk. 1, inklusive den i 
sidste sætning af dette stykke bestemte juste­
ring. Det er dog også klart, at anvendes en 
sådan fremgangsmåde i det andet og det 
tredje tilfælde, bevirker det, at siruppens ren­
hedsgrad sættes for lavt, da også en sukker­
mængde svarende til den fruktose og glu­
kose, der oprindelig var i siruppen, er blevet 
justeret. Som vi har set, kan en sådan fastsæt­
telse af et for lavt tal få alvorlige følger for 
eksportøren, da artikel 13, stk. 2, fastsætter 
saccharoseindholdet for sirupper, hvis renhed 
andrager under 94,5% efter en fast sats på 73 
vægtprocent. 
12. Som Kommissionen har foreslået i sit 
skriftlige indlæg, kunne denne vanskelighed 
ryddes af vejen ved, at der skelnes mellem de 
tre tilfælde. Således ville justeringen i det før­
ste tilfælde blive anvendt på hele tallet for 
det totale sukkerindhold, da alt det ved kob­
berreduktionsmetoden bestemte sukker hid­
rører fra inverteret saccharose. I det andet 
tilfælde er det klart, at det ikke ville være 
nødvendigt med en justering. I det tredje til­
fælde kunne justeringen foretages af en del af 
tallet for det totale sukkerindhold, som sva­
rer til den sukkerandel i den inverterede 
opløsning, der hidrører fra Saccharosen. Som 
Kommissionen har påpeget, kan indholdet af 
saccharose i den oprindelige sirup bestemmes 
ved at anvende kobberreduktionsmetoden på 
prøver af sirup, der er udtaget før og efter 
I - 2797
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-308/91 
inversionen. Således må, hvis sukkerindhol­
det før inversionen bestemmes som α, og 
som β efter inversion, en monosaccharid— 
mængde β-α, i den inverterede opløsning 
hidrøre fra forvandlingen af saccharose til 
fruktose og glukose. Den mængde saccha­
rose, der er til stede i den oprindelige sirup, 
er derefter lig med (β-α), multipliceret med 
0,95. 
13. Efter min opfattelse er den fremgangs­
måde, Kommissionen har foreslået, i det 
væsentlige rigtig. Formålet med forordnin­
gens artikel 13 ville ikke være opfyldt ved en 
fortolkning af artikel 13, stk. 2, der systema­
tisk medfører urigtigheder ved målingen af 
siruppers renhed; urigtigheder, der i visse til­
fælde ville forstærkes yderligere af anvendel­
sen af den gennemsnitssats for saccharose-
indholdet, der er fastsat i første punktum i 
dette stykke. Den eneste vanskelighed ved 
den fremgangsmåde, Kommissionen har 
foreslået, er, som jeg allerede har påpeget, at 
der i artikel 13, stk. 2, ikke skelnes mellem de 
tilfælde, hvor en justering af tallet for det 
totale sukkerindhold kan være nødvendig, og 
de tilfælde, hvor den ikke er nødvendig, 
fordi den oprindelige sirup ganske bestod af 
fruktose eller glukose. Tilsvarende skelnes 
der heller ikke i sidste sætning af artikel 13, 
stk. 1, idet denne bestemmelse forlanger, at 
det totale sukkerindhold i den inverterede 
opløsning ved beregning af beløbene for 
monetære udligningstilskud og for eksport­
restitutioner skal beregnes som saccharose. 
Således bliver den her bestemte justering 
anvendt på det totale sukkerindhold i den 
inverterede opløsning og ikke pro rata på 
den andel af det totale sukkerindhold, der 
hidrører fra Saccharosen i den oprindelige 
sirup. 
14. Formålet med en pro rata-justering ved 
bestemmelsen af sirups renhedsgrad i hen­
hold til artikel 13, stk. 2, er dog forskelligt 
fra formålet med den i artikel 13, stk 1, sidste 
punktum, bestemte justering. Meningen og 
hensigten med den førstnævnte justering er 
at tilvejebringe en nøjagtig måling af sirup­
pens renhedsgrad. Når tørsubstansindholdet 
i den oprindelige sirup bestemmes ved hjælp 
af den aerometriske metode efter artikel 13, 
stk. 2, og det totale sukkerindhold af sirup­
pen måles, efter at opløsningen er blevet 
inverteret, kan der ikke være taget hensyn til 
en mulig mængdegevinst via inversionen. Da 
andelen af saccharose i den oprindelige sirup, 
som vi har set, kan bestemmes ved anven­
delse af kobberreduktionsmetoden, taler 
intet imod en pro rata-justering, der sikrer, at 
sukkermængden i den oprindelige sirup bli­
ver sammenlignet med tørsubstansindholdet 
i denne sirup. Formålet med den justering, 
der er bestemt i artikel 13, stk. 1, sidste 
punktum, er derimod en helt anden. Denne 
justering skal anvendes på det totale sukker­
indhold i den inverterede opløsning og ikke 
kun på den procentdel, der hidrører fra Sac­
charosen i den oprindelige sirup, idet også 
fruktose og glukose ved beregningen af 
monetære udligningsbeløb skal beregnes som 
saccharose. Derfor menes der åbenbart i for­
ordningens artikel 13, stk. 2, med »den i 
stk. 1 nævnte metode« kobberreduktionsme­
toden, som anvendes på den inverterede 
opløsning og ikke hele den fremgangsmåde 
til bestemmelse af saccharose, der er fastsat 
ved artikel 13, stk. 1. 
15. Jeg kan således tiltræde Kommissionens 
opfattelse, hvorefter det er nødvendigt med 
en pro rata-justering, der tager hensyn til, at 
den oprindelige sirup muligvis allerede 
I - 2798
SÜDDEUTSCHE ZUCKER 
indeholdt monosaccharider. Som sagt må en 
sådan justering skelnes fra den justering, der 
er bestemt ved artikel 13, stk. 1, sidste punk­
tum. Det svarer dog muligvis bedre til ordly­
den af artikel 13 at betragte pro rata­
justeringen som en justering, der foretages af 
tallet for tørsubstansindholdet, ikke af tallet 
for det totale sukkerindhold. Skønt det 
fremgår af forelæggelsesdommen, at den ae-
rometriske metode, som er omtalt i artikel 13, 
stk. 2, ikke kan anvendes på en inverteret 
sirup, da opløsningen så er for stærkt fortyn­
det, er det klart, at metoden kan anvendes på 
den oprindelige sirup, hvorefter resultatet 
justeres for at tage hensyn til, at inversionen 
har medført en øget sukkermængde. 
16. Beregningen ifølge artikel 13, stk. 2, ville 
så foregå således: Først bestemmes saccharo-
seandelen af den oprindelige sirup ved at 
anvende kobberreduktionsmetoden på prø­
ver, der er udtaget før og efter inversionen, 
og tørsubstansindholdet af den oprindelige 
sirup bestemmes ved hjælp af den aerometri-
ske metode. Den inverterede opløsnings 
totale sukkerindhold bestemmes, uden at der 
sker en justering på grund af en inversions-
gevinst. Til sidst bestemmes tørsubstansind­
holdet af den inverterede sirup, idet der på 
grund af inversionsgevinsten foretages en pro 
rata-justering, og det totale sukkerindhold 
divideres med tørsubstansindholdet. Tørsub­
stansindholdet, som er omhandlet i artikel 
13, stk. 2, er således ikke tørsubstansindhol­
det af den oprindelige sirup, men af den 
inverterede opløsning. 
17. I praksis er der ingen forskel mellem 
denne fremgangsmåde og den, Kommissio­
nen har foreslået. En nøjagtig bestemmelse 
af sirups renhedsgrad kan både opnås ved, at 
tørsubstansindholdet i den oprindelige sirup 
sammenlignes med dennes totale sukkerind­
hold og ved, at tørsubstansindholdet og det 
totale sukkerindhold i den inverterede opløs­
ning sammenlignes med hinanden. Det skal 
dog endnu engang fremhæves, at i intet af 
disse tilfælde anvendes sidste punktum i arti­
kel 13, stk. 1: Dette punktum omhandler 
bestemmelsen af saccharoseindholdet inklu­
sive indholdet af andet som saccharose 
beregnet sukker, ikke den bestemmelse af 
siruppens renhed, der er blevet foretaget for­
inden. 
Det andet og det tredje spørgsmål 
18. Med det andet og det tredje spørgsmål 
ønsker Finanzgericht først og fremmest 
oplyst, om der må anvendes andre metoder 
end de i artikel 13 nævnte metoder til måling 
af det totale sukkerindhold eller tørsubstans­
indholdet i sirup. Det viser sig, at en mere 
avanceret teknologi, som kun har været til 
rådighed i kort tid, gør det muligt at måle 
sukkerindholdet direkte, uden at det er nød­
vendigt at invertere siruppen først (i de til­
fælde, hvor siruppen indeholder saccharose). 
På lignende måde muliggør nyere metoder 
direkte måling af koncentrationen og dermed 
af tørsubstansindholdet af en inverteret 
opløsning. Finanzgericht er af den opfattelse, 
at formålet med artikel 13 kunne opfyldes 
bedre, hvis der blev anvendt sådanne, mere 
avancerede metoder. 
19. Som bekendt er det formålet med artikel 
13 at fastlægge ensartede metoder til 
I - 2799
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-308/91 
bestemmelse af saccharoseindholdet i sirup 
for at sikre en ligelig behandling af alle inte­
resserede parter (jf. den tolvte betragtning til 
forordningen). Heraf følger, at kun de stan­
dardmetoder, der er nævnt i artikel 13, må 
anvendes. Det kan ganske vist være tilråde­
ligt at tilpasse disse metoder til de tekniske 
fremskridt, men det kan efter min mening 
alligevel kun ske ved en ændring af forord­
ningen. En teknisk tilpasning af forordnin­
gen kan ikke foretages ved en ny fortolkning 
af dens bestemmelser, hvorved også andre 
end de i artikel 13 nævnte metoder erklæres 
for lovlige. 
20. Jeg er derfor af den opfattelse, at de spørgsmål, som Finanzgericht har forelagt, 
bør besvares som følger: 
1) Artikel 13, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 394/70 skal fortolkes således, at en 
sirups renhedsgrad bestemmes efter følgende fremgangsmåde: 
a) Siruppens totale sukkerindhold måles ved at anvende kobberreduktionsme­
toden på den inverterede opløsning. 
b) Indholdet af tørsubstans i den inverterede opløsning bestemmes ved at 
måle indholdet af tørsubstans i den oprindelige sirup ved hjælp af den 
aerometriske metode, og derefter justeres det således opnåede resultat for at 
tage hensyn til en eventuel forøgelse af tørsubstansindholdet som følge af 
inversionen af siruppen. 
c) Den inverterede opløsnings totale sukkerindhold divideres med den 
inverterede opløsnings totale tørsubstansindhold. 
Når inversion af siruppen ikke er nødvendig for at anvende kobberreduktions­
metoden, beregnes siruppens renhedsgrad imidlertid ved at dividere siruppens 
totale sukkerindhold med dens tørsubstansindhold. 
2) Artikel 13 i forordning (EØF) nr. 394/70 skal fortolkes således, at kun kobber­
reduktionsmetoden eller den aerometriske metode må anvendes til bestem­
melse af sukkerindholdet eller tørsubstansindholdet i en sirup eller en inverte­
ret opløsning heraf. 
I - 2800