Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 23. aprillil 2026(1)
Kohtuasi C‑321/25 [Gidzhinov](i)
Kriminaalmenetlus
järgmiste isikute suhtes:
А,
B,
V,
G,
D,
teine menetlusosaline:
Sofiyska gradska prokuratura
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sofiyski gradski sad (Sofía linnakohus, Bulgaaria))
Eelotsusemenetlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Võitlus organiseeritud kuritegevuse vastu – Liidu finantshuvide kaitse – ELTL artikli 325
lõige 1 – Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsioon – Raamotsus 2008/841/JSK – Kohustus võidelda liidu finantshuve kahjustava pettuse vastu hoiatavate ja tõhusate meetmetega – Kriminaalkaristuste kehtestamise kohustus – Raske käibemaksupettus – Maksimumkaristused – Proportsionaalsuse põhimõte – Aegumistähtaeg
1.        Sofiyski gradski sad (Sofia linnakohus, Bulgaaria) esitab Euroopa Kohtule kriminaalmenetluses isikute suhtes, keda süüdistatakse käibemaksupettusega tegeleva kuritegeliku ühenduse juhtimises ja sellises ühenduses osalemises, kaks väga erinevat eelotsuse küsimust, millest üks käsitleb kriminaalmenetluse absoluutset aegumistähtaega (esimene küsimus) ja teine seost karistuste vahel, mis määratakse kuritegude sooritamise kokkulepete eest, ja karistuste vahel, mis määratakse nimetatud kuritegude eest (teine küsimus).
2.        Eelotsuste küsimused käsitlevad järgmiste liidu õigusnormide tõlgendamist: ELTL artikli 325 lõige 1, Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsioon(2) ja raamotsus 2008/841/JSK(3).
I.      Õigusraamistik
A.      Liidu õigus
1.      Finantshuvide kaitse konventsioon
3.        Artiklis 1 („Üldsätted“) on ette nähtud:
„1.      Käesolevas konventsioonis tähendab [liidu] finantshuve kahjustav pettus:
[…]
b)      tulude puhul tahtlikku tegevust või tegevusetust, mis on seotud:
–        valede, ebatäpsete või mittetäielike aruannete või dokumentide kasutamise või esitamisega, mille tagajärjel õigusvastaselt vähendatakse vahendeid, mis sisalduvad [liidu] üldeelarves või [liidu] või nende nimel hallatavates eelarvetes,
–        teabe varjamisega, rikkudes teatavat kohustust, ja millel on samasugused tagajärjed kui eespool märgitud juhul,
–        õiguspäraselt saadud hüve väärkasutusega, millel on samasugused tagajärjed kui eespool märgitud juhul.
[…]“.
4.        Artikkel 2 („Karistused“) on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Iga liikmesriik võtab vajalikke meetmeid selle tagamiseks, et artiklis 1 osutatud tegevus ja artikli 1 lõikes 1 osutatud tegevuses osalemise, sellele kihutamise või sellise tegevuse katse suhtes kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid kriminaalkaristusi, vähemalt suurte pettuste suhtes vabadusekaotust, millele võib järgneda väljaandmine; suureks pettuseks peetakse pettust, millega seotud miinimumsumma kehtestab iga liikmesriik. See miinimumsumma ei või ületada 50 000 [eurot].
[…]“.
2.      Raamotsus 2008/841
5.        Artiklis 1 („Mõisted“) on sätestatud:
„Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1.      „kuritegelik ühendus“ – teatud ajavahemiku jooksul toimiv organiseeritud ühendus, millesse kuulub rohkem kui kaks inimest ning mis tegutseb kooskõlastatult, et panna toime süütegusid, mille eest on karistuseks ette nähtud vähemalt nelja aasta pikkuse maksimummääraga vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede või sellest rangem karistus, ja mille otseseks või kaudseks eesmärgiks on rahalise või muu ainelise kasu saamine;
2.      „organiseeritud ühendus“ – ühendus, mis ei ole moodustatud süüteo vahetuks toimepanekuks juhuslikult ning mille liikmetel ei pruugi olla formaalselt määratletud ülesandeid ja millel ei pruugi olla järjepidevat kooseisu ega väljakujunenud struktuuri.“
6.        Artiklis 2 („Kuritegelikku ühendusse kuulumisega seotud süüteod“) on sätestatud:
„Kõik liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et süüteona käsitletakse ühte või mõlemat kuritegeliku ühendusega seotud tegevust:
a)      isiku tegevus, kes tahtlikult ning teadlikuna kuritegeliku ühenduse eesmärgist ja üldisest tegevusest või kuritegeliku ühenduse kavatsusest panna toime kõnealuseid süütegusid osaleb aktiivselt ühenduse kuritegelikes toimingutes, sealhulgas ühenduse varustamises teabe või aineliste vahenditega, uute liikmete värbamises, ühenduse tegevuse rahastamises mis tahes viisil, mille puhul kõnealune isik on teadlik, et tema osalus aitab kaasa ühenduse kuritegelikele toimingutele;
b)      isiku tegevus, mis seisneb kokkuleppes ühe või mitme isikuga võtta ette tegu, mille toimepanek tähendaks artiklis 1 osutatud süüteo toimepanemist, seda ka juhul, kui see isik teo tegelikust täideviimisest osa ei võta.“
7.        Artiklis 3 („Sanktsioonid“) on märgitud:
„1.      Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et:
a)      artikli 2 punktis a osutatud süütegude eest karistatakse vähemalt kahe- kuni viieaastase maksimaalse vangistusega või
b)      artikli 2 punktis b osutatud süütegude eest karistatakse samasuguse maksimaalse tähtajaga vangistusega nagu süüteo eest, mille toimepanemisele kokkulepe[(4)] on suunatud, või vähemalt kahe- kuni viieaastase maksimaalse vangistusega.
2.      Kõik liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et raskendava asjaoluna võib käsitleda seda, et artiklis 2 osutatud süüteod, mille on kindlaks määranud liikmesriik, on toime pandud kuritegeliku ühenduse raames.“
B.      Bulgaaria õigus
1.      Karistusseadustik (Nakazatelen kodeks)
8.        Artikli 23 lõige 1 on sätestatud:
„Kui ühe teoga pannakse toime mitu kuritegu või kui üks isik on pannud toime mitu kuritegu enne, kui ta mõistetakse lõpliku kohtuotsusega ühes neist süüdi, määrab kohus iga sellise kuriteo eest kindlaks eraldi karistuse ja kohaldab seejärel neist kõige rangemat karistust.“
9.        Artiklis 80 on märgitud:
„(1)      Kriminaalmenetlus on aegumise tõttu välistatud, kui seda ei ole alustatud:
[…]
2.      viieteistkümne aasta jooksul süütegude puhul, mille eest on ette nähtud pikem kui kümneaastane vangistus;
3.      kümne aasta jooksul süütegude puhul, mille eest on ette nähtud pikem kui kolmeaastane vangistus;
[…]
(3)      Kriminaalmenetluse aegumistähtaeg hakkab kulgema kuriteo toimepanemise hetkest, kuriteo toimepanemise katse või selle ettevalmistamise puhul viimase teo toimepanemise päevast ning katkematute ja jätkuvate kuritegude puhul alates nende lõpetamisest.“
10.      Artiklis 81 on sätestatud:
„(1)      Aegumine peatub, kui kriminaalmenetluse alustamine või jätkamine sõltub eelküsimuse lahendamisest lõpliku kohtuotsusega.
(2)      Aegumistähtaeg katkeb pädevate asutuste mis tahes toimingu puhul, mis viiakse läbi menetluse huvides, ja ainult menetlusaluse isiku suhtes. Kui aegumistähtaja katkemise tinginud toiming on lõppenud, hakkab kulgema uus aegumistähtaeg.
(3)      Olenemata aegumise peatumisest või katkemisest on kriminaalmenetlus välistatud, kui möödunud on eelmises artiklis sätestatud tähtajast poole pikem tähtaeg.“
11.      Artikkel 93 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas seaduses kasutatakse järgmisi mõisteid ja väljendeid, mille tähendus on järgmine:
[…]
20.      „organiseeritud kuritegelik ühendus“ – püsiv ja struktureeritud kolme või enama isiku ühendus, mille eesmärk on panna riigi territooriumil või välismaal kooskõlastatult toime süütegusid, mille eest on nähtud ette enam kui kolmeaastane vabadusekaotus. Ühendust käsitatakse struktureerituna ka juhul, kui osalejate vahel ei ole ülesanded ametlikult ära jagatud, tegemist pole pideva osaluse või väljakujunenud struktuuriga.
[…]“.
12.      Artiklis 255 on sätestatud:
„(1)      Isik, kes väldib suurte maksuvõlgade määramist või tasumist,
[…]
7.      arvates alusetult maha sisendkäibemaksu,
karistatakse ühe- kuni kuueaastase vabadusekaotusega ja trahviga kuni 2000 [Bulgaaria leevi (BGN)].
[…]
(3)      Kui maksuvõlg on eriti suur, on nähtud ette kolme- kuni kaheksa-aastane vangistus ning süüdlase vara osaline või täielik konfiskeerimine.
[…]“.
13.      Artikli 321 kohaselt:
„(1)      Organiseeritud kuritegeliku ühenduse loomise või juhtimise
eest karistatakse kolme- kuni kümneaastase vabadusekaotusega.
(2)      Sellises ühenduses osalemise eest karistatakse ühe- kuni kuueaastase vabadusekaotusega.
(3)      Kui ühendus luuakse […]
rikastumise eesmärgil, […] on karistusena nähtud ette:
1.      lõikes 1 nimetatud kuritegude puhul viie- kuni viieteistkümneaastane vabadusekaotus;
2.      lõikes 2 nimetatud kuritegude puhul kolme- kuni kümneaastane vabadusekaotus;
[…]“.
2.      Kriminaalmenetluse seadustik (Nakazatelno-protsesualen kodeks)
14.      Artiklis 24 on sätestatud:
„(1)      Menetlust ei alustata ja alustatud menetlus lõpetatakse, kui:
[…]
3.      kriminaalvastutus on seaduses ette nähtud aegumistähtaja möödumise tõttu ära langenud;
[…]
(2)      Lõike 1 punktides 2, 3 ja 9 osutatud juhtudel ei lõpetata kriminaalmenetlust süüdistatava või kriminaalkohtu alla antud isiku palvel. Amnestia või aegumine ei takista kriminaalmenetluse taasavamist süüdimõistetu palvel või juhul, kui prokurör esitab õigeksmõistmise ettepaneku.
[…]“.
15.      Artiklis 258 on märgitud:
„(1)      Kohtuasja menetleb alates algusest kuni kohtuistungi lõpuni sama kohtukoosseis.
(2)      Kui mõnel kohtu liikmel ei ole võimalik asja menetlemises edasi osaleda ja ta tuleb asendada, alustatakse menetlust uuesti algusest.“
16.      Artiklis 289 on märgitud:
„(1)      Kohus lõpetab kriminaalmenetluse artikli 24 lõike 1 punktides 2–10 ja lõikes 5 nimetatud juhtudel.
(2)      Kui istungil ilmnevad artikli 24 lõike 1 punktides 2 ja 3 käsitletud põhjused ja kohtu all olev isik taotleb menetluse jätkamist, teeb kohus otsuse kriminaalasjas tehtud kohtuotsuse vormis.
[…]“.
II.    Faktilised asjaolud, kohtuvaidlus ja eelotsuse küsimused
17.      Bulgaarias alustati 2015. aastal erinevate käibemaksuga seotud kuritegude toimepanemise tõttu viie isiku suhtes kriminaalmenetlus. Nimetatud menetluses
–        süüdistati isikuid A
ja B märtsist 2011 kuni novembrini 2012 organiseeritud kuritegeliku ühenduse juhtimises karistusseadustiku artikli 321 lõike 3 tähenduses. Nimetatud teo eest on nähtud ette viie- kuni viieteistkümneaastane vabadusekaotus.
–        Isikuid V, G ja D süüdistati samas ajavahemikus A ja B loodud organiseeritud kuritegelikus ühenduses osalemises. Nimetatud teo eest on nähtud ette kolme- kuni viieaastane vabadusekaotus.
18.      Nimetatud süüdistustele lisanduvad järgmised süüdistused, mis on määratletud kuritegudena karistusseadustiku artikli 255 lõikes 3 ja mille eest karistatakse kolme- kuni kaheksa-aastase vabadusekaotusega, millele lisandub vara osaline või täielik konfiskeerimine:
–        kolm kuritegu, mis seisnevad käibemaksu kohta valeandmete esitamises summas 633 525 eurot;
–        neliteist fiktiivsete arvetega seotud rikkumist summas 1 130 568 eurot;
–        maksupettus summas 1 022 583 eurot;
–        ebaseaduslikud mahaarvamised summas 1 244 274 eurot.
19.      Asi anti algul menetlemiseks ühest kohtunikust ja kahest rahvakohtunikust koosnevale kohtukoosseisule, mis pidas vahemikus 2015–2021 nelikümmend kaheksa kohtuistungit. 2021. aastal tuli menetlust uuesti algusest alustada, sest esimese kohtuniku asemele, kelle volitused lõppesid, määrati uus kohtunik.
20.      Uus kohtukoosseis, mis koosnes teisest kohtunikust ja kahest uuest rahvakohtunikust, pidas vahemikus 2022–2025 kaheksateist kohtuistungit, millest enamik lükati edasi ja mille käigus ei võetud tõendite kogumiseks ühtegi meedet.
21.      Kuna teine kohtunik jäi pensionile, tuli menetlust kolmandat korda uuesti alustada. Määrati kolmas kohtunik ja kaks uut rahvakohtunikku, kes moodustavad eelotsusetaotluse esitanud kohtukoosseisu.
22.      Sellest tulenevalt toob eelotsusetaotluse esitanud kohus välja järgmised kaalutlused:
–        „[…] objektiivselt on võimatu viia kriminaalmenetlust kolmes kohtuastmes läbi enne neid kuupäevi, mil kriminaalmenetluse absoluutne aegumistähtaeg enamiku kuritegude puhul (mitte kuritegeliku ühenduse juhtimisega seotud kuritegude puhul) lõpeb. Isegi kui eelotsusetaotluse esitanud kohtul õnnestuks teha asjas sisuline otsus varem, lõpeks absoluutne aegumistähtaeg kindlasti enne seda, kui teise või kolmanda astme kohus saaks esitatud edasikaebuse kohta otsuse teha.“(5)
–        Kahe süüdistatava suhtes kuritegeliku ühenduse juhtimise asjus kriminaalmenetluse läbiviimine võib maksimaalse karistusena kaasa tuua viieteistaastase vangistuse. Seega on absoluutne aegumistähtaeg kakskümmend kaks ja pool aastat ja see möödub 14. mail 2035. Nimetatud aegumistähtaeg kuritegeliku ühenduse juhtimises süüdistavate isikute suhtes kriminaalmenetluse alustamiseks on piisav, et kriminaalmenetlus oleks võimalik lõpuni viia, sealhulgas kolmes kohtuastmes.
–        Süüdistuse esemeks olevate tegude eest ette nähtud karistuste puhul oleks õigusnorm, mille kohaselt „[…] kuriteo toimepaneku kokkuleppe eest karistatakse rangemalt kui kuriteo tegeliku toimepanemise eest […] vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, kuna […] kokkuleppe kuritegelik olemus tuleneb üksnes nende kuritegude kuritegelikust olemusest, mille toimepanemisele on kokkulepe suunatud ja mida võidakse tulevikus toime panna“.(6)
23.      Nendel asjaoludel on Sofiyski gradski sad (Sofia linnakohus) otsustanud esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [ELTL] artikliga 325 ja […] finantshuvide kaitse konventsiooni artikli 2 lõikega 1 on vastuolus riigisisene õigusnorm, millega on kriminaalmenetluse alustamiseks liidu finantshuvide vastu suunatud kuritegude puhul kehtestatud aegumistähtaeg ja mille kohaselt määratakse aegumistähtaeg kindlaks üksnes kuriteo eest ette nähtud karistuse ülemmäära alusel, mitte aga kohtuasja faktilise ja õigusliku keerukuse alusel, ning mis ei võta arvesse ettenägematute asjaolude võimalust, mille tõttu tuleb kriminaalmenetlust uuesti alustada, millest tulenevalt võib riigisisese õigusnormi kohaldamine viia karistamata jätmiseni?
2.      Kas raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõike 1 punktiga b on vastuolus riigisisene õigusnorm, mille kohaselt võidakse artikli 2 punktis b osutatud kuriteo eest karistada vangistusega, mille maksimaalne tähtaeg on pikem kui vangistusel, mis mõistetakse kuriteo eest, mille toimepanemisele on artikli 2 punktis b osutatud kokkulepe suunatud?“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
24.      Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 8. mail 2025.
25.      Kirjalikud seisukohad esitasid V, Austria valitsus ja Euroopa Komisjon.
26.      Euroopa Kohus ei pidanud kohtuistungi pidamist vajalikuks.
IV.    Õiguslik analüüs
27.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitab kaks eraldiseisvat küsimust:
–        esimene küsimus käsitleb Bulgaaria seadusandja kehtestatud kriminaalmenetluse aegumiskorda ja selle sobivust käibemaksupettuste eest tõhusate karistuste rakendamise tagamiseks;
–        teine küsimus käsitleb proportsionaalsuse põhimõtte seisukohast sellise riigisisese õigusnormi põhjendatust, millega karistatakse süüteo toimepaneku kokkuleppe sõlminud isikuid teatavatel asjaoludel karmimalt kui süüteo tegelikult toime pannud isikuid.
A.      Esimene eelotsuse küsimus
28.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus tahab teada, kas ELTL artikliga 325 ja finantshuvide kaitse konventsiooni artikli 2 lõikega 1 on vastuolus selline riigisisene õigusnorm, mille kohaselt „määratakse aegumistähtaeg kindlaks üksnes kuriteo eest ette nähtud karistuse ülemmäära alusel, mitte aga kohtuasja faktilise ja õigusliku keerukuse alusel, ning mis ei võta arvesse ettenägematute asjaolude võimalust, mille tõttu tuleb kriminaalmenetlust uuesti alustada“. Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et selline riigisisene seadus võib „viia karistamata jätmiseni“.
29.      Nagu komisjon on meenutanud(7), on liidu finantshuvide kaitse kriminaalkaristuste kehtestamise teel valdkond, mis kuulub liidu ja liikmesriikide jagatud pädevusse ELTL artikli 4 lõike 2 tähenduses. Kuivõrd aegumistähtajad ning nende katkemist ja peatamist käsitlevad õigusnormid ei ole liidu tasandil üksikasjalikult ühtlustatud, on nende korraldus üldjuhul liikmesriikide pädevuses.(8)
30.      ELTL artikli 325 lõige 1 paneb liikmesriikidele kohustuse võidelda liidu finantshuve kahjustava ebaseadusliku tegevuse vastu hoiatavate ja tõhusate meetmetega.(9)
31.      Eelkõige on liikmesriigid kohustatud võtma vajalikud meetmed, et tagada omavahendite – mis on ühtlustatud käibemaksubaasile ühtse maksumäära kohaldamisest saadud tulu – tegelikult ja täies ulatuses kogumine.(10)
32.      Liikmesriikidel on selleks, et tagada käibemaksutulu laekumine täies ulatuses ning kaitsta sealjuures liidu finantshuvisid, valikuvabadus kohaldatavate karistuste osas, mis võivad olla nii väärteokaristuse kui ka kriminaalkaristuse vormis või neist kahest kombineeritud. Kriminaalkaristused võivad siiski olla teatavate suurte käibemaksupettustega tõhusalt ja hoiatavalt võitlemiseks hädavajalikud.(11)
33.      Põhikohtuasjas analüüsitavad teod võivad kujutada endast maksupettuse kuritegusid ja käibemaksuga seotud kuritegeliku ühenduse kuritegusid. Menetluses käsitletavad käibemaksusummad on kokku enam kui 4 000 000 eurot, mis on palju enam kui finantshuvide kaitse konventsiooni artikli 2 lõikes 1 sätestatud minimaalne summa, millest alates liigitatakse liidu finantshuve kahjustav pettus „suurte“ pettuste alla.
34.      Seetõttu jäävad põhikohtuasjas käsitletavad teod ELTL artikli 325 lõike 1 ning finantshuvide kaitse konventsiooni artikli 2 lõike 1 kohaldamisalasse.
35.      Euroopa Kohus on juba sedastanud, et liikmesriikide poolt liidu finantshuvide kaitse tagamiseks võetud meetmete tõhusus ja hoiatav mõju ei sõltu ainult kriminaalkaristustest, millega karistatakse nimetatud huve kahjustavate tegevuste eest, vaid ka nende aegumiskorrast.
36.      Riigisisese seadusandja „pädevuses on […] tagada, et riigisisese karistusõiguse aegumisnormid ei viiks karistamatuseni olulisel hulgal raskete käibemaksupettuste juhtudel“(12)
37.      Käesoleva kohtuasja puhul tuleb rõhutada, et
–        vaidlus puudub selle üle, et Bulgaaria õiguses on nähtud liidu finantshuve kahjustavate kuritegude eest ette tõhusad ja hoiatava mõjuga kriminaalkaristused (eelotsusetaotluse esitanud kohus ei esita selle kohta ühtegi küsimust);
–        samuti ei ole vaidlustatud seda, et Bulgaaria õiguses ette nähtud kriminaalmenetluste aegumistähtajad on teoreetiliselt sobivad, st et need ei ole vastuolus karistuste tõhususe ja hoiatava laadiga. Nimetatud aegumistähtajad on pikemad kui direktiivi (EL) 2017/1371(13) artiklis 12 ette nähtud minimaalsed tähtajad, kuigi viimane ei ole 2011. ja 2012. aastal toime pandud rikkumistele rationetemporis kohaldatav.
38.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus käsitleb kriminaalmenetluste aegumiskorda, mida kohaldatakse tingimata, kui menetluses analüüsitavate tegude toimepanemisest on möödunud teatav arv aastaid. Nimetatud absoluutne aegumistähtaeg määratakse kindlaks sõltuvalt vastava teo eest ette nähtud maksimaalsest karistusest ning seda ei ole võimalik ühelgi juhul pikendada.
39.      Euroopa Kohus on võtnud seisukoha liikmesriigi asutuste poolt karistuste määramisele mõistlike aegumistähtaegade kehtestamise osas, kui tegemist on valdkondadega, mille puhul tuleb kohaldada liidu õigust.(14) Euroopa Kohus on märkinud selle kohta järgmist:
–        „[…] riigisisesed õigusnormid, millega määratakse kindlaks aegumistähtajad, [peavad] olema koostatud nii, et tasakaalus oleks ühelt poolt õiguskindluse tagamise ja mõistliku aja jooksul kohtuasja menetlemise tagamise eesmärgid (mis on liidu õiguse üldpõhimõtted) ning teiselt poolt [liidu õiguse] tegelik ja tõhus rakendamine“.(15)
–        „Selleks et kindlaks teha, kas riigisisene aegumiskord loob sellise tasakaalu, tuleb arvesse võtta selle korra kõiki elemente […], mille hulka võivad kuuluda muu hulgas aeg, millest alates hakkab aegumistähtaeg kulgema, selle tähtaja pikkus ning selle peatamise või katkemise kord.“(16)
–        Samuti võib olla asjakohane kohtuasja puhul nõutava analüüsi keerukuse arvesse võtmine.(17)
40.      Nende eelduste alusel tuleb eelkõige kõrvaldada kahtlused absoluutse aegumistähtaja kehtivuse osas eraldiseisvalt vaadelduna. Aegumistähtaega käsitletakse näiteks määruses (EÜ, Euratom) nr 2988/95(18) liidu finantshuvide kaitse kohta.
41.      Määruse nr 2988/95 artikli 3 lõike 1 neljandas lõigus on sätestatud „[…] absoluutne aegumistähtaeg[, mis] aitab kaasa ettevõtjate õiguskindluse tugevdamisele, hoides ära seda, et eeskirjade eiramise osas menetluse algatamise aegumistähtaega on […] võimalik lõputult pikendada […]“.(19)
42.      Nõustun komisjoniga, et üksikasjalikuma ühtlustamise puudumisel ei ole liidu õigusega vastuolus see, kui riigisiseses õigusnormis lihtsalt puudub norm, mis seab kriminaalmenetluse absoluutse aegumistähtaja kohaldamise sõltuvusse kohtumenetluse keerukusest.
43.      Loogiliselt võttes oleks vajalik, et selline tähtaeg oleks piisavalt pikk, et kohus saaks tegu analüüsida, võttes eelkõige arvesse kohtumenetluste keskmist pikkust.(20)
44.      Leian, et selline viieteistkümneaastane absoluutne aegumistähtaeg, nagu on nähtud ette Bulgaaria õiguses, on mõistlik ja piisav. Aegumistähtaeg on piisav isegi juhul, kui selle kulgemist arvestatakse alates kriminaalmenetluse alustamisest kuni lõpliku kohtuotsuse tegemiseni ehk kõigis kohtuastmetes.(21) Viieteistkümne aasta jooksul on võimalik jõuda selliste rikkumiste puhul, nagu käesolevas asjas analüüsitav rikkumine, kriminaalmenetlusega lõpuni. Nagu komisjon märgib, on nimetatud tähtaeg tunduvalt pikem kui direktiivis 2017/1371 ette nähtud vastav aegumistähtaeg.(22)
45.      Võttes arvesse aegumistähtaja teoreetilist mõistlikkust tuleb samas jälgida, et selle praktikas rakendamine ei soodustaks karistamatust ega kahjustaks selle tulemusena selliste meetmete tõhusust ja hoiatavat laadi, mis peavad tagama liidu finantshuvide kaitsmise.
46.      Sellega seoses, Euroopa Kohus on hinnanud seda, kas kriminaalmenetluste aegumist käsitlevate riigisiseste sätete kohaldamine loob tagajärje, et märkimisväärsel hulgal kriminaalasjade
puhul jäävad raske kelmusena käsitatavad teod karistamata. See võib juhtuda juhul, kui need teod on enamasti aegunud juba enne, kui lõpliku kohtuotsusega nende eest karistus määratakse. Sellisel juhul ei saa pidada meetmeid, mille riigisisene õigus kelmuse ja muu liidu finantshuvisid kahjustava ebaseadusliku tegevusega võitlemiseks ette on näinud, tõhusaks ja hoiatavaks.(23)
47.      Siiski ei näita miski, et põhikohtuasjas vaidlusalune aegumistähtaeg tooks enamasti tegelikult kaasa karistamatuse märkimisväärsel hulgal kriminaalasjadest, mida menetletakse Bulgaaria kohtutes liidu finantshuve kahjustavate kuritegude tõttu.
48.      Pigem tundub kõik viitavat sellele, et sellisel juhul mõjutaks kriminaalmenetluse aegumine ainult osa eelotsusetaotluse esitanud kohtus analüüsitavaid tegusid(24) ja (ühe osa) selliste tegude eest võimalik karistamatus on tingitud konkreetsetest teguritest, mis on seotud eelotsusetaotluse esitanud kohust puudutavate probleemide ja kaudsete raskustega.
49.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud sündmuste jada, millele eespool viitasin,(25) näitab tegelikult, et käesolevas kriminaalasjas on menetluse viibimine tingitud kohtu enda teatavast „süsteemsest ebatõhususest“, nagu väidab komisjon.(26)
50.      Toimikus ei ole selgeid andmeid selle kohta, et isegi mitte üldiselt sarnaseid kriminaalasju menetlevates Bulgaaria kohtutes, vaid vähemalt märkimisväärsel hulgal kriminaalasjadest on kriminaalasja aegumiskord selliste kohtute jaoks liidu finantshuve kahjustavate tegude üle lõplikul kohtumõistmisel süstemaatiline takistus.
51.      Sellistel asjaoludel ei ole minu meelest täidetud tingimused, mille täitmist nõutakse Euroopa Kohtu praktikas süsteemist tuleneva karistamatuse ohu olemasolu tuvastamiseks liidu finantshuve kahjustavate raskete pettuste puhul. Seega tuleb esimesele eelotsuse küsimusele vastata eitavalt.
B.      Teine eelotsuse küsimus
52.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi selle osas, kas raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõike 1 punkt b kohaselt on lubatud, et süüteo toimepanekuks sõlmitud „kokkuleppe“ eest sama raamotsuse artikli 2 punkti b tähenduses karistatakse karmimalt (kuni viieteistkümneaastase vangistusega) kui nimetatud kokkuleppe esemeks oleva süüteo toimepanemist (kuni kaheksa-aastase vangistusega).
53.      Tuletan meelde, et kõnealuses kriminaalmenetluses otsustatakse järgmiste isikute kriminaalvastutuse üle:
–        A ja B, keda süüdistatakse käibemaksupettuste toimepanemiseks loodud kuritegeliku ühenduse juhtimises; sellise teo eest on nähtud karistusena ette viie- kuni viieteistkümneaastane vangistus;
–        V, G ja D, keda süüdistatakse nimetatud kuritegelikus ühenduses osalemises; sellise teo eest on nähtud ette kolme- kuni kümneaastane vabadusekaotus.
54.      Viiele süüdistatavale heidetakse lisaks ette maksupettuse toimepanemist, mille eest võib karistada kolme- kuni kaheksa-aastase vangistusega.
55.      Raamotsuse 2008/841 artikliga 2 kehtestatakse liikmesriikidele kohustus käsitleda süüteona üht või mõlemat järgmistest kuritegeliku ühendusega seotud tegevustest:
–        aktiivne osalemine ühenduse kuritegelikes toimingutes;
–        kokkulepe „ühe või mitme isikuga võtta ette tegu, mille toimepanek tähendaks [sama raamotsuse artiklis 1 osutatud süüteo toimepanemist […]“. Selliste süütegude eest on „karistuseks ette nähtud vähemalt nelja aasta pikkuse maksimummääraga vabadusekaotuslik karistus või […] sellest rangem karistus […]“.(27)
56.      Raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõikes 1 on omakorda nõutud, et liikmesriigid võtaksid vajalikud meetmed tagamaks, et:
–        artikli 2 punktis a osutatud süütegude eest karistatakse „vähemalt kahe- kuni viieaastase“ maksimaalse vangistusega või
–        artikli 2 punktis b osutatud süütegude eest karistatakse „samasuguse maksimaalse tähtajaga vangistusega nagu süüteo eest, mille toimepanemisele kokkulepe on suunatud, või vähemalt kahe- kuni viieaastase maksimaalse vangistusega“.
57.      Bulgaaria seadusandja on valinud artikli 3 lõike 1 punktis b pakutud võimalustest teise võimaluse: karistusseadustikus on nähtud käibemaksupettuse eest ette maksimaalselt kaheksa-aastane vangistus, samas kui käibemaksupettuse toimepanemiseks loodud kuritegeliku ühenduse loomise või juhtimise eest on nähtud ette kuni viieteistkümneaastane vangistus.
58.      Nendel asjaoludel tekib kaks küsimust:
–        esiteks, kas raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõike 1 punkt b lubab seda, et käibemaksupettuse toimepaneku kokkuleppe eest karistatakse suurema karistusega (viisteist aastat) kui on nähtud ette nimetatud maksukuriteo toimepanemise eest (kaheksa aastat);
–        teiseks, kas riigisisese õigusnormi alusel saab igal juhul karistada sellise kokkuleppe eest enam kui viieaastase maksimaalse karistusega, kuna teine artikli 3 lõike 1 punktis b käsitletud variant viitab „vähemalt kahe- kuni viieaastasele“ maksimaalsele vangistusele.
1.      Raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõike 1 punkti b väljend „vähemalt kahe- kuni viieaastane maksimaalne vangistus“
59.      Raamotsus 2008/841 on üks õigusaktidest, mis on võetud vastu ELL artikli 31 lõike 1 alusel, mille sätteid on korratud ELTL artikli 83 lõike 1 esimeses lõigus. Nimetatud raamotsus sisaldab miinimumeeskirju karistuste kohta, mida kohaldatakse organiseeritud kuritegevuse kohaldamisalasse kuuluvate kuritegude puhul.(28)
60.      Liidu õiguse praeguses seisus ei ole liikmesriikide karistusõiguse suhtes
võetud üldisi ühtlustamismeetmeid. Nimelt tuleb hinnata kuriteo raskusastet „[…] võttes arvesse asjaomase liikmesriigi karistusõiguse süsteemi raames tehtud valikuid, mis puudutavad ühiskonna õiguskorda kõige enam kahjustavate kuritegude tuvastamist“.(29)
61.      Austria valitsus on toonud esile raskusi, mida on õigustraditsioonide ja liikmesriikide õigussüsteemide vahelised erinevused tekitanud nõukogus mitmeid materiaalse karistusõiguse valdkonda kuuluvaid liidu õigusakte käsitlevate arutelude puhul.(30) Sellised raskused on tinginud nõukogu põhimõttelise seisukoha, mis on esitatud dokumendis „Nõukogu järeldused karistuste ühtlustamisel kohaldatava lähenemisviisi kohta“.(31)
62.      Nimetatud dokumendi kohaselt, millega muudetakse ametlikuks lähenemine, mida nõukogu on kasutanud erinevates Lissaboni lepingule eelnenud raamotsustes:
–        ei tohi karistuste ühtlustamine takistada liikmesriikide süsteemide sidususe säilitamist;(32)
–        kui (tulevaste) õigusaktide ettepanekud sisaldavad sätteid, mis kehtestavad
kuritegude minimaalsed koosseisutunnused, tuleb kaaluda võimalust kehtestada riigisiseses õiguses kuritegude eest kohaldatavate maksimumkaristuste miinimumtase.(33)
63.      Nõukogu lõi selleks karistustasemete süsteemi,(34) täpsustades, et tegemist on miinimumtasemetega ja miski ei takista liikmesriikidel kehtestada riigisiseses õiguses nimetatud tasemetest rangeimad tasemed.(35)
64.      Nõukogu on nimetatud maksimaalsete karistuste miinimumtasemete süsteemi, mis on komisjoni sõnul vastavalt ELTL artikli 83 lõikele 1(36) kooskõlas minimaalse ühtlustamise põhimõttega, kasutanud regulaarselt arvukates raamotsustes.(37) Süsteemi mõttest ja selle praktikas kasutamisest tuleneb, et liikmesriikidel on voli kehtestada riigisiseses süsteemis kõrgemad maksimaalsed karistused kui on nähtud ette raamotsuses 2008/841.
65.      Pean siiski mainima, et seadusandja kasutatud sõnastus ei ole eriti õnnestunud.
66.      Nimelt ei ole raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõikes 1 kasutatud väljend „vähemalt kahe- kuni viieaastane maksimaalne vangistus“(38) eriti loogiline, nagu näitab eelotsusetaotluse esitanud kohtu enda segadus.(39)
67.      „Maksimaalne karistus“, millele on lisatud tingimus „vähemalt“ jätab selle ultra limen ulatuse niivõrd lahtiseks, et tegemist ei saa olla maksimaalse karistusega. Seetõttu võivad liikmesriigid ette näha pikema karistuse.
68.      Kui tingimust „vähemalt“ täpsustatakse kohe mitte konkreetse tähtajaga, vaid ajavahemikuga, millesse peab karistuse kestus jääma, ei ole võimalik ette näha karistust vahemiku ülempiirist kaugemale, millest saab sellisel juhul (karistuse) maksimaalne lubatud määr. Seega saavad liikmesriigid määrata karistuse pikkuse kindlaks ainult nii, et see jääb nimetatud ajavahemiku sisse ega ületa selle ülempiiri.
69.      Sellegipoolest tähendab see, nagu soovitas Austria valitsus,(40) et maksimumkaristusele kehtestatud miinimummäär jääb nimetatud ajavahemikku („kahe- kuni viieaastane“) ja seega võib karistus olla nimetatud ajavahemikust pikem. Niisiis saavad liikmesriigid näha ette pikema maksimaalse karistuse, liites kokku suuremad ajavahemikud.
70.      Selline kahtlemata segane tõlgendus on kõige paremini kooskõlas liidus karistusõiguse minimaalse ühtlustamise põhimõttega. Samuti on see mõnes mõttes kõige paremini kooskõlas liikmesriikide õigusega teha lõplik otsus selle kohta, millise maksimaalse karistusmäära nad soovivad kehtestada.
71.      Liidu õigus lubab liikmesriikidel täita maksimumi kehtestamise kohustuse, pakkudes neile võimalust, et maksimummäär võib olla sellisel juhul nagu käesolevas asjas ainult kaks aastat või mis tahes muu kuni viieaastane aeg. Muidugi ei piirata seejuures liikmesriikide volitusi otsustada mis tahes muu tähtaja kasuks, mis jääb „kahe- ja viieaastase“ ajavahemiku sisse.
72.      Seetõttu ei ole minu hinnangul raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõike 1 punktiga b vastuolus riigisisene õigusnorm, millega karistatakse nimetatud raamotsuse artikli 2 punktis b nimetatud kokkuleppe
eest suurema maksimaalse vabadusekaotusega kui on ette nähtud asjaomase kokkuleppe esemeks oleva süüteo eest.
73.      Igal juhul tuleb võtta arvesse Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikat: liikmesriigi kohtul ei ole kohustust jätta kohaldamata riigisisest õigusnormi, mis on vastuolus raamotsuse sätetega, millel ei ole vahetut õigusmõju.(41)
2.      Süüteo toimepaneku kokkuleppe ja kokku lepitud süüteo toimepanemise eest ette nähtud karistuste vaheline erinevus – proportsionaalsus
74.      Lõpetuseks tuleb lahendada küsimus, kas raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõike 1 punkt b lubab seda, et käibemaksupettuse toimepaneku kokkuleppe eest karistatakse Bulgaaria õiguses suurema karistusega (viisteist aastat) kui on nähtud ette nimetatud maksukuriteo toimepanemise eest (kaheksa aastat).
75.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et jaatav vastus oleks vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega.(42)
76.      Ma ei nõustu selle seisukohaga.
77.      Kahtlemata võib esmapilgul tunduda ebaproportsionaalne, et süüteo toimepaneku kokkuleppe eest (mida käsitatakse hilisema süüteo ettevalmistamisena) on nähtud ette raskem karistus kui süüteo tegeliku toimepanemise eest.(43)
78.      Raamotsuse 2008/841 artikli 2 punktis b, mis käsitleb organiseeritud kuritegevust, viidatakse siiski „[kokkuleppele […] võtta ette tegu, mille toimepanek tähendaks […] süüteo toimepanemist“.(44)
79.      Organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kontekstis, mis –
ma rõhutan – on raamotsuse 2008/841 enda kontekst, on mõistlik karistada karmimalt organisatsiooniliste struktuuride loomist, mille eesmärk on panna süstemaatiliselt toime kuritegelikke tegevusi.
80.      Juhuslik kokkulepe üheainsa süüteo toimepanemiseks ei ole sama, mis kokkulepe panna kuritegusid teatava ajaperioodi jooksul stabiilselt ja organiseeritult toime mitmest isikust koosneva struktureeritud ühenduse kaudu.
81.      Nagu on nähtud ette raamotsuse 2008/841 artikli 2 punktis b, ei pea kuriteo „tegelikult täidesaatmisest osa [võtma]“ isik, kes lepib teistega kokku kuritegeliku ühenduse loomises ning ta
–        võib olla vastutav nimetatud ühenduse raames teiste isikute poolt toime pandud kuritegude eest, olgu see siis kaudselt või sellistele tegudele kihutajana;
–        on igal juhul otseselt ja peamiselt vastutav struktuuri loomise eest, mille eesmärk on toetada kuritegude tegelikku toimepanemist, mida ei oleks võib-olla saanud toime panna, kui nende toimepanijatel ei oleks olnud kasutada kuritegeliku ühenduse vahendeid.
82.      Niisiis leian ma teoreetiliselt, et kuritegeliku ühenduse loomise kokkulepe võib väärida karmimat kriminaalkaristust kui sellise ühenduse raames läbi viidud konkreetsete kuritegude toimepanemine.
83.      Kriminaalkaristuse ulatuse otsustamine jääb juba analüüsitud piirides riigi seadusandja pädevusse. Tema hinnang süüteo ja karistuse proportsionaalsusele peab olema ülimuslik, välja arvatud juhul, kui see ületab ilmselgelt ratsionaalsuse piire.
84.      Igal juhul nõustun komisjoniga, et konkreetse karistuse proportsionaalsuse hindamisel tuleb võtta arvesse iga juhtumi konkreetseid asjaolusid.(45)
85.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on teha kindlaks, kas võttes ühest küljest arvesse A ja B vahelise kokkuleppe alusel loodud kuritegeliku ühenduse tunnuseid ja teisest küljest seda, mil määral on sellise ühenduse olemasolu olnud vajalik tingimus, et panna toime V-le, G-le ja D-le omistatavad kuriteod, õigustab A ja B tegevus ülejäänud kolmele süüdistatavale ette nähtud kriminaalkaristusest karmimat kriminaalkaristust. Lisaks ei saa sellise hinnangu puhul jätta tähelepanuta asjaolu, et A-le ja B-le heidetakse samuti ette nendevahelise kokkuleppe alusel loodud kuritegeliku ühenduse juhtimist.
V.      Ettepanek
86.      Eespool esitatut arvestades teen ettepaneku vastata Sofiyski gradski sadile (Sofia linnakohus, Bulgaaria) järgmiselt:
1.      ELTL artiklit 325 ja Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni artikli 2 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus riigisisene seadus, milles on liidu finantshuvide vastu suunatud kuritegude puhul kehtestatud absoluutne aegumistähtaeg ja mille kohaselt määratakse aegumistähtaeg kindlaks üksnes kuriteo eest ette nähtud karistuse ülemmäära alusel nii, et see on viisteist aastat süütegude puhul, mille eest on ette nähtud pikem kui kümneaastane vangistus, ja kümme aastat süütegude puhul, mille eest on nähtud ette pikem kui kolmeaastane vangistus.
2.      Nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta raamotsuse 2008/841/JSK organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kohta artikli 3 lõike 1 punkti b
tuleb tõlgendada nii, et
sellega ei ole vastuolus riigisisene seadus, mille kohaselt karistatakse isikut tegevuse eest, mis seisneb kokkuleppes korda saata tegu, mille toimepanek tähendaks nimetatud raamotsuse artiklis 1 osutatud süüteo toimepanemist, suurema maksimaalse vabadusekaotusega, kui on ette nähtud mõne sellise süüteo toimepanemise eest.
1      Algkeel: hispaania.
i      Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
2      Koostatud nõukogu 26. juuli 1995. aasta aktiga Euroopa Liidu lepingu artikli K.3 alusel (EÜT 1995, C 316, lk 48).
Edaspidi „finantshuvide kaitse konventsioon“.
3      Nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta raamotsus organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kohta (ELT 2008, L 300, lk 42).
4      Hispaaniakeelses tekstis kasutatakse sõna conspiración, mis ei lange kokku ülejäänud keeleversioonidega, millega tutvusin. Neis kasutatakse sõnu accord (prantsuse keel), agreement (inglise keel), intesa (itaalia keel), acordo (portugali keel), acordul (rumeenia keel), Vereinbarung (saksa keel) ja overeengekomen (hollandi keel). Hispaaniakeelses tekstis kasutatud mõistet
conspiración tuleb seega mõista kui kokkulepet; seda sõna kasutatakse ka raamotsuse 2008/841 artikli 2 punktis b.
5      Eelotsusetaotluse punkt 29.
6      Eelotsusetaotluse punkt 52.
7      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 9.
8      Liikmesriikidel on nimetatud pädevuse teostamisel kohustus täita liidu õigusest tulenevaid kohustusi. Vt selle kohta 26. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Rimšēvičs ja Euroopa Keskpank vs. Läti (C‑202/18 ja C‑238/18; EU:C:2019:139), punkt 57.
9      21. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Euro Box Promotion jt (C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 ja C‑840/19, EU:C:2021:1034), punkt 181 ja seal viidatud kohtupraktika.
10      5. detsembri 2017. aasta kohtuotsus M. A. S. ja M. B. (C‑42/17, EU:C:2017:936), punktid 31 ja 32 ning seal viidatud kohtupraktika.
11      8. septembri 2015. aasta kohtuotsus Taricco jt (C‑105/14, EU:C:2015:555), punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika.
12      5. detsembri 2017. aasta kohtuotsus M. A. S. ja M. B. (C‑42/17, EU:C:2017:936), punkt 41.
13      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2017. aasta direktiiv, mis käsitleb võitlust liidu finantshuve kahjustavate pettuste vastu kriminaalõiguse abil (ELT 2017, L 198, lk 29).
14      21. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Whiteland Import Export (C‑308/19, EU:C:2021:47), edaspidi „kohtuotsus Whiteland Import Export“, punkt 48. Nimetatud kohtuasi käsitles konkurentsinormide rikkumist.
15      Kohtuotsus Whiteland Import Export, punkt 49.
16      Kohtuotsus Whiteland Import Export, punkt 50.
17      Kohtuotsus Whiteland Import Export, punkt 51.
18      Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määrus Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta (EÜT 1995, L 312, lk 1; ELT eriväljaanne 01/01, lk 340).
19      6. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Emporiki Serron –
Emporias kai Diathesis Agrotikon Proionton (C‑42/24, EU:C:2025:56), punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika.
20      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 17.
21      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 18.
22      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 19.
23      8. septembri 2015. aasta kohtuotsus Taricco jt (C‑105/14; EU:C:2015:555), punkt 47.
24      Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et tähtaja lõpuni jäänud aeg (kuni 2035. aastani) on piisav, et viia kuritegeliku ühenduse juhtimises süüdistatavate suhtes alustatud menetlus läbi kolmes kohtuastmes.
25      Käesoleva ettepaneku punktid 19–21.
26      Komisjoni kirjalikud seisukohad, punkt 20.
27      Vastupidi eelotsusetaotluse esitanud kohtule (eelotsusetaotluse punktid 47 ja 48) leiab komisjon, et raamotsuse 2008/841 artikli 2 punktis b osutatud „kokkuleppe“ ese on süütegude toimepanek, mitte tingimata kuritegeliku ühenduse loomine (komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 30). Kui see oleks nii, kuuluksid A ja B teod pigem raamotsuse 2008/841 artikli 2 punkti a kohaldamisalasse, millisel juhul ei oleks asjakohane nimetatud raamotsuse artikli 3 lõike 1 punkti b kohaldamine, mille tõlgendamist käsitleb teine eelotsuse küsimus. Minu hinnangul on olenemata sellest, et nagu möönab komisjon, võib „kokkuleppe“ eesmärk olla samuti kuritegeliku ühenduse loomine, asjakohane, et raamotsuse 2008/841 artikli 3 lõike 1 punktid a ja b lubavad kas raamotsuse artikli 2 punkti a või punkti b alusel karistada kokkulepet kuritegeliku ühenduse loomiseks või süüteo toimepanemiseks karmimalt kui kokkulepitud süüteo toimepanemist.
28      28. novembri 2024. aasta kohtuotsus PT (prokuröri ja süüteo toimepanija vaheline karistuskokkulepe) (C‑432/22, EU:C:2024:987), punkti 38.
29      Vt selle kohta 6. juuli 2023. aasta kohtuotsus Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (eriti raske kuritegu) (C‑402/22, EU:C:2023:543), punkt 38.
30      Austria valitsuse kirjalike seisukohtade punkt 24.
31      Nõukogu 27. mai 2002. aasta dokument nr 9141/02, edaspidi „nõukogu järeldused“.
32      Nõukogu järeldused, punkti 3 neljas lõik: „Kriminaalkaristuste ühtlustamise kaalumisel teatud valdkondades tuleb meeles pidada, et liikmesriikide õigustraditsioonid on erinevad. Selleks, et liikmesriigid saaksid säilitada oma riiklike karistussüsteemide sidususe, on kriminaalkaristuste ühtlustamisel vaja teatavat paindlikkust.“
33      Nõukogu järeldused, punkti 3 viies lõik: „Kui ELi lepingu VI jaotise alusel vastuvõetavate õigusaktide ettepanekud sisaldavad sätteid, mis kehtestavad kuritegude minimaalsed koosseisutunnused, kaalutakse võimalikku vajadust kehtestada asjaomaste kuritegude eest riigisisese õiguse kohaselt maksimumkaristuste miinimumtase.“
34      Nimetatud süsteem, mida käsitletakse nõukogu järelduste punkti 3 kaheksandas lõigus, koosneb neljast tasemest:
1. tase: maksimaalne karistus on vähemalt ühe- kuni kolmeaastane vangistus;
2. tase: maksimaalne karistus on vähemalt kahe- kuni viieaastane vangistus;
3. tase: maksimaalne karistus on vähemalt viie- kuni kümneaastane vangistus;
4. tase: maksimaalne karistus on vähemalt viieteistkümneaastane vangistus (juhuks, kui vajalik on väga karm karistus).
35      Nõukogu järeldused, punkti 3 üheksas lõik: „[…] Olgu märgitud, et viidatud tasemed on miinimumtasemed ja miski ei takista liikmesriikidel oma riigisiseses õiguses neist tasemetest kaugemale minemast.“
36      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 34.
37      Austria valitsus on toonud oma kirjalike seisukohtade 37. joonealuses märkuses muu hulgas välja palju õigusakte, mille seast on asjakohane tuua esile nõukogu 22. juuli 2003. aasta raamotsuse 2003/568/JSK korruptsioonivastase võitluse kohta erasektoris (ELT 2003, L 192, lk 54; ELT eriväljaanne 19/06, lk 182) artikli 4 lõige 2 ning nõukogu 28. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/913/JSK teatud rassismi ja ksenofoobia vormide ja ilmingute vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse vahenditega (ELT 2008, L 328, lk 55) artikli 3 lõige 2.
38      Minimaalsetest karistustest rääkimisel täiesti mõtet omav sõnastus ei ole minu meelest maksimaalsetest karistustest kõneledes just kõige sobivam.
39      Eelotsusetaotluse punktid 56–74.
40      Austria valitsuse kirjalike seisukohtade punkt 32.
41      24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Poplawski (C‑573/17, EU:C:2019:530), resolutsiooni punkt 2.
42      Eelotsusetaotluse punkt 52, mis on esitatud käesoleva kohtujuristi ettepaneku punktis 22.
43      Süüteo toimepaneku kokkulepet karistatakse üldiselt väiksema karistusega kui selle toimepanekut. Siiski tuleb eristada konkreetse süüteo toimepanekuks sõlmitud kokkulepet süüteost, mis seisneb sellise kuritegeliku ühenduse loomises või juhtimises, mille korraldusviis on teatavas mõttes järjepidev ja püsiv.
44      Kohtujuristi kursiiv.
45      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 39.