62022CJ0727
EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)
4. oktoober 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Direktiiv 2001/42/EÜ – Teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamine – Artikli 2 punkt a – Mõiste „kavad ja programmid […], mida nõutakse siseriiklike õigusnormidega“ – Liikmesriigi valitsuse meede, mille vastuvõtmise alus on üksnes sama liikmesriigi põhiseaduse säte, mille kohaselt viib riigi täidesaatvat võimu ellu valitsus või toimub selle võimu teostamine valitsuse järelevalve all
Kohtuasjas C‑727/22,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Supreme Courti (Iirimaa kõrgeim kohus) 24. novembri 2022. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 25. novembril 2022, menetluses
Friends of the Irish Environment CLG
versus
Government of Ireland,
Minister for Housing, Planning and Local Government,
Ireland,
Attorney General,
EUROOPA KOHUS (teine koda),
koosseisus: koja president A. Prechal, Euroopa Kohtu president K. Lenaerts teise koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud N. Wahl, J. Passer (ettekandja) ja M. L. Arastey Sahún,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: ametnik L. Carrasco Marco,
arvestades kirjalikku menetlust ja 8. novembri 2023. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Friends of the Irish Environment CLG, esindajad: N. Steen, SC, J. Kenny, BL, ja solicitor F. Logue,
–
Iirimaa, esindajad: Chief State Solicitor M. Browne, A. Joyce ja M. Tierney, keda abistasid M. Gray, SC, F. Valentine, SC, ja E. Synnott, BL,
–
Tšehhi valitsus, esindajad: A. Edelmannová, L. Langrová, M. Smolek ja J. Vláčil,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: C. Hermes ja M. Noll‑Ehlers,
olles 21. märtsi 2024. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT 2001, L 197, lk 30; ELT eriväljaanne 15/06, lk 157) tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses ühelt poolt valitsusvälise keskkonnaorganisatsiooni Friends of the Irish Environment CLG ja teiselt poolt Government of Irelandi (Iiri valitsus), Minister for Housing, Planning and Local Governmenti (elamuehituse, planeerimise ja kohaliku omavalitsuse minister, Iirimaa), Iirimaa ja Attorney Generali (peaprokurör, Iirimaa) vahel Iiri valitsuse otsuse üle, millega võeti vastu riiklik planeerimisraamistik ja riiklik arengukava.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 2001/42 artikkel 1 „Eesmärgid“ on sõnastatud järgmiselt:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada keskkonnakaitse kõrge tase ja aidata kaasa keskkonnakaalutluste integreerimisele kavade ja programmide koostamisse ja vastuvõtmisse, eesmärgiga edendada säästvat arengut, tagades vastavalt käesolevale direktiivile teatavate tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise.“
4
Direktiivi artikkel 2 „Mõisted“ on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
kavad ja programmid – kavad ja programmid, kaasa arvatud need, mida kaasrahastab Euroopa Ühendus, ja nende mis tahes muudatused:
–
mille koostab ja/või võtab vastu riigi, piirkondliku või kohaliku tasandi asutus või mille koostab asutus vastuvõtmiseks parlamendi või valitsuse õigusloomemenetluse kaudu, ja
–
mida nõutakse siseriiklike õigusnormidega;
[…]“.
5
Direktiivi artiklis 3 „Reguleerimisala“ on ette nähtud:
„1.   Vastavalt artiklitele 4–9 korraldatakse lõigetes 2–4 osutatud tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga kavade ja programmide keskkonnamõju hindamine.
2.   Kui lõikest 3 ei tulene teisiti, hinnatakse kõigi nende kavade ja programmide keskkonnamõju,
a)
mis on koostatud põllumajanduse, metsanduse, kalanduse, energeetika, tööstuse, veonduse, jäätmehoolduse, veemajanduse, telekommunikatsiooni, turismi, asulaplaneerimise või maakasutuse valdkonnas ja millega luuakse raamistik tulevase nõusoleku saamiseks projektidele, mis on loetletud [nõukogu 27. juuni 1985. aasta] direktiivi 85/337/EMÜ [teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT 1985, L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248)] I ja II lisas; […]
[…]
4.   Liikmesriigid otsustavad, kas lõikes 2 osutamata kavadel ja programmidel, mis loovad raamistiku tulevase nõusoleku saamiseks projektidele, on tõenäoliselt oluline keskkonnamõju.
[…]
8.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmiste kavade ja programmide suhtes:
–
kavad ja programmid, mille ainus eesmärk on seotud riigi julgeoleku või tsiviilkaitsega,
–
finants- või eelarvekavad ja -programmid.
9.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata kavade ja programmide suhtes, mida kaasrahastatakse nõukogu [21. juuni 1999. aasta määruse] (EÜ) nr 1260/1999[, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta (EÜT 1999, L 161, lk 1; ELT eriväljaanne 14/01, lk 31,] ja [17. mai 1999. aasta määruse] (EÜ) nr 1257/1999[, Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) toetuse kohta maaelu arendamiseks ning teatavate määruste muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT 1999, L 160, lk 80; ELT eriväljaanne 03/25, lk 391,] programmide kehtivusajal.“
6
Sama direktiivi artikli 4 lõige 3 on sõnastatud järgmiselt:
„Kui kavad või programmid moodustavad osa kavade või programmide hierarhiast, peavad liikmesriigid mitmekordse hindamise vältimiseks arvestama sellega, et vastavalt käesolevale direktiivile korraldatakse hindamisi hierarhia eri tasanditel. Liikmesriigid kohaldavad artikli 5 lõikeid 2 ja 3 selleks, et muu hulgas vältida mitmekordset hindamist.“
7
Direktiivi 2001/42 artiklis 5 „Keskkonnamõju hindamise aruanne“ on sätestatud:
„1.   Kui artikli 3 lõike 1 alusel nõutakse keskkonnamõju hindamist, koostatakse keskkonnamõju hindamise aruanne, milles piiritletakse, kirjeldatakse ja hinnatakse kava või programmi rakendamisega kaasnevat tõenäolist olulist keskkonnamõju ning esitatakse mõistlikud alternatiivid, mille puhul võetakse arvesse kava või programmi eesmärke ja geograafilist reguleerimisala. Sel otstarbel antav teave on osutatud I lisas.
2.   Lõike 1 alusel koostatud keskkonnamõju hindamise aruanne sisaldab põhjendatult nõutavat teavet, võttes arvesse olemasolevaid teadmisi ja hindamismeetodeid, kava või programmi sisu ja üksikasjalikkust, otsuse tegemise etappi ja mil määral saab mitmekordse hindamise vältimiseks teatavaid küsimusi täpsemalt hinnata otsustamise erinevatel tasanditel.
3.   I lisas osutatud teabe andmisel võib kasutada kavade ja programmide keskkonnamõju kohta asjakohast teavet, mida on saadud otsuse tegemise teistelt tasanditelt või ühenduse muude õigusaktide kaudu.
[…]“.
8
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiviga 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (ELT 2012, L 26, lk 1), mis jõustus 17. veebruaril 2012, tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiv 85/337.
Iiri õigus
9
Iiri põhiseaduse artikli 28 lõikes 2 on ette nähtud:
„Kui käesoleva põhiseaduse sätetest ei tulene teisiti, viib riigi täidesaatvat võimu ellu valitsus või toimub selle võimu teostamine valitsuse järelevalve all.“
10
2000. aasta planeerimis- ja arendusseaduse (Planning and Development Act 2000) põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni (edaspidi „2000. aasta seadus“) artikli 2 lõikes 1 oli sätestatud:
„„Riikliku ruumilise planeerimise strateegiana“ käsitatakse „riiklikku ruumilise planeerimise strateegiat 2002–2020“, mille valitsus avaldas 28. novembril 2002, või valitsuse avaldatud mis tahes dokumenti, mis seda strateegiat muudab või asendab“.
11
Pärast seda, kui 22. oktoobril 2018 jõustus 2018. aasta planeerimis‑ ja arendusseaduse muutmise seadus (Planning and Development (Amendment) Act 2018, edaspidi „2018. aasta seadus“), on 2000. aasta seaduse II osa IIA peatükk sõnastatud järgmiselt:
„Riiklik planeerimisraamistik
20A.
Riiklikku ruumilise planeerimise strateegiat, mida on muudetud vastavalt käesoleva peatüki sätetele ja mis hõlmab valitsuse avaldatud mis tahes dokumenti, mis seda strateegiat muudab või asendab, või mis tahes hilisemat dokumenti, nimetatakse riiklikuks planeerimisraamistikuks.
[…]
Riiklikus planeerimisraamistikus käsitletavad küsimused
20C. […]
(4)
Valitsus töötab välja ja avaldab riikliku planeerimisraamistiku ning teeb järelevalvet selle rakendamise üle.
(5)
Iga kuue aasta järel pärast riikliku planeerimisraamistiku avaldamist valitsus:
a)
vaatab raamistiku läbi või asendab selle uue raamistikuga või
b)
avaldab selgituse, milles on põhjendatud, miks valitsus otsustas raamistiku läbi vaatamata jätta, ning lisab selgitusele kuupäeva, mil raamistik läbi vaadatakse, või millal uus riiklik planeerimisraamistik avaldatakse.
(6)
Uue või läbivaadatud riikliku planeerimisraamistiku koostamise ajal peab minister korraldama avaliku konsultatsiooni […].
(7)
Riikliku planeerimisraamistiku väljatöötamisele kohaldatakse liidu asjakohaste keskkonnaalaste direktiivide sätteid […].
(8)
Valitsus esitab muudetud või uue riikliku planeerimisraamistiku eelnõu, samuti keskkonna hindamise aruande ja keskkonnamõju asjakohase hindamise aruande enne selle avaldamist heakskiitmiseks Oireachtase (Iiri parlament) mõlemale kojale.
(9)
Riikliku planeerimisraamistiku koostamise või läbivaatamise käigus võtab valitsus arvesse Oireachtase (Iiri parlament) või selle mis tahes komisjoni läbivaatamisperioodil tehtud otsuseid või aruandeid kavandatava strateegia või vajaduse korral kavandatava raamistiku kohta.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
12
Iiri valitsus võttis 16. veebruari 2018. aasta otsusega vastu riikliku planeerimisraamistiku (National Planning Framework; edaspidi „NPF“) ja riikliku arengukava (National Development Plan, edaspidi „NDP“), mis on Project Ireland 2040 (Iirimaa projekt 2040) kaks osa. See otsus „jäeti“ valitsuse 29. mai 2018. aasta otsusega „muutmata“.
13
Iirimaa projekt 2040 eesmärk on kehtestada riigi maakasutuse ja arengu ühtne ja sidus kava. NPF kehtestab planeerimisraamistiku, millest lähtuvad eelseisvate aastate arenguinvesteeringud, ja selles on eessõna kohaselt kindlaks määratud „riiklikud eesmärgid ja peamised põhimõtted, millest lähtuvad üksikasjalikumad ja täpsustatud kavad“. Niisiis ei ole NPFis ette nähtud kõiki üksikasju riigi iga osa kohta, vaid on „antud igale piirkonnale õigus juhtida oma kogukondade planeerimist ja arengut“. NPFi täiendab NDP, mis on kirjelduse kohaselt kümneaastane strateegia avaliku sektori kapitaliinvesteeringute tegemiseks 116 miljardi euro ulatuses, milles määratakse kindlaks, kuidas eraldatakse rahalisi vahendeid teatud projektide elluviimiseks, mida peetakse oluliseks NPFis määratletud strateegiliste tulemuste saavutamiseks, ning määratakse kindlaks suuremad taristutööd, mida soovitakse rahastada, kuid see ei sisalda planeerimis‑ ega arengukaalutlusi.
14
High Court (kõrge kohus, Iirimaa) jättis 24. aprilli 2020. aasta kohtuotsuse ja kohtumäärusega ning 13. mai 2020. aasta kohtumäärusega rahuldamata põhikohtuasja kaebaja taotluse teha kohtuliku kontrolli korras määrused, millega tühistatakse 16. veebruari 2018. aasta otsus, mis jäeti jõusse 29. mai 2018. aasta otsusega.
15
Court of Appeal (apellatsioonikohus, Iirimaa) jättis 26. novembri 2021. aasta otsusega ja 7. detsembri 2021. aasta määrusega rahuldamata apellatsioonkaebuse, mille põhikohtuasja kaebaja esitas nende High Courti (kõrge kohus) otsuste peale.
16
Põhikohtuasja kaebaja esitas 4. jaanuaril 2022 Court of Appeali (apellatsioonikohus) nende otsuste peale kassatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Supreme Courtile (Iirimaa kõrgeim kohus), vaidlustades NPFi ja NDP kehtivuse. Sisuliselt väidab ta, et NPFi ja NDP vastuvõtmisel ei järgitud direktiivi 2001/42 nõudeid ning konkreetsemalt NPFi puhul ei ole mõistlikke alternatiive piisavalt kirjeldatud ja seda hinnatud õigest lähtepunktist tulenevalt võrreldes eelistatud valiku analüüsiga.
17
Põhikohtuasja vastustajad väidavad eelotsusetaotluse esitanud kohtus, et isegi kui NPFi hinnati direktiivi 2001/42 alusel, ei olnud niisugune hindamine selle direktiivi kohaselt nõutav, sest NPF ei ole nimetatud direktiivi artikli 2 punktis a nimetatud kava või programm, kuivõrd seda NPFi ei „nõuta[…] siseriiklike õigusnormidega“ selle sätte tähenduses. Sama kehtib ka NDP kohta, mis on pealegi kõnealuse direktiivi artikli 3 lõike 8 alusel selle direktiivi kohaldamisalast välja jäetud.
18
Neil asjaoludel otsustas Supreme Court (kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [direktiivi 2001/42] artikli 2 punkti a koostoimes artikli 3 lõike 2 punktiga a tuleb tõlgendada nii, et meedet, mille on vastu võtnud liikmesriigi täidesaatev võim muul põhjusel kui õigus- või haldusnormist tuleneva kohustuse tõttu ning mitte õigus- või haldusnormidest tulenevate volituste alusel, saab käsitada kava või programmina, mis on hõlmatud direktiivi kohaldamisalaga, kui selliselt vastu võetud kavas või programmis on kindlaks määratud madalama tasandi arendusele nõusoleku andmise või selle andmisest keeldumise raamistik, ja seega on see kooskõlas direktiivi artikli 3 lõikest 2 tulenevate nõuetega?
2.
a)
Kas [direktiivi 2001/42] artikli 3 lõiget 1 koostoimes artikli 3 lõigetega 8 ja 9 tuleb tõlgendada nii, et kava või programm, milles on konkreetselt, ehkki kirjelduse kohaselt „soovituslikult“ ette nähtud rahaliste vahendite eraldamine teatud taristuprojektide ehitamiseks, et toetada ühes teises kavas ette nähtud ruumilise arengu strateegiat, mis on ise madalama tasandi ruumilise arengu strateegia alus, võib ise kujutada endast kava või programmi keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiivi tähenduses?
b)
Kui vastus teise küsimuse punktile a on jaatav, siis kas asjaolu, et kava eesmärk on vahendite eraldamine, tähendab, et seda tuleb käsitada eelarvekavana [direktiivi 2001/42] artikli 3 lõike 8 tähenduses?
3.
a)
Kas [direktiivi 2001/42] artiklit 5 ja I lisa tuleb tõlgendada nii, et kui [direktiivi 2001/42] artikli 3 lõike 1 kohaselt on nõutav keskkonnamõju hindamine, tuleb artiklis 5 ette nähtud keskkonnamõju hindamise aruandes pärast eelistatud valiku mõistlike alternatiivide kindlakstegemist hinnata võrdlevalt eelistatud valikut ja mõistlikke alternatiive?
b)
Kui vastus [kolmanda] küsimuse punktile a on jaatav, siis kas direktiivi [2001/42] nõue on täidetud, kui mõistlike alternatiivide võrreldav hindamine on toimunud enne eelistatud valiku tegemist ning seejärel hinnatakse kava või programmi eelnõud ja korraldatakse täielikum keskkonnamõju strateegiline hindamine üksnes eelistatud valiku suhtes?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
19
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/42 artikli 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et meede, mille on vastu võtnud liikmesriigi valitsus üksnes selle liikmesriigi põhiseaduse sätte alusel, milles on ette nähtud, et riigi täidesaatvat võimu viib ellu valitsus või see toimub valitsuse järelevalve all, võib kujutada endast „kava“ või „programmi“ kõnealuse artikli 2 punkti a tähenduses, kui see meede loob raamistiku tulevase nõusoleku andmiseks teatud projektidele või nõusoleku andmisest keeldumiseks.
20
Direktiivi 2001/42 artiklis 3 on ette nähtud, et keskkonnamõju tuleb hinnata teatavate kavade ja programmide puhul, millel on tõenäoliselt oluline keskkonnamõju.
21
Eelkõige tuleb direktiivi 2001/42 artikli 3 lõike 2 punkti a kohaselt keskkonnamõju hinnata kõigi kavade ja programmide puhul, mis vastavad kahele kumulatiivsele tingimusele: need peavad esiteks olema koostatud kõnealuses sättes nimetatud valdkondade jaoks ja teiseks looma raamistiku tulevase nõusoleku saamiseks projektidele, mis on loetletud direktiivi 2011/92 I ja II lisas (9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus An Bord Pleanála jt (St Teresa’s Gardensi ala), C‑9/22, EU:C:2023:176, punkt 36).
22
Käesoleval juhul vastab NPF eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul kõnealuse direktiivi artikli 3 lõike 2 punkti a teisele tingimusele.
23
Siiski on oluline rõhutada, et direktiivi 2001/42 ja seega selle artikli 3 kohaldamisalasse kuuluvad üksnes need „kavad ja programmid“, mis vastavad selle mõiste määratlusele sama direktiivi artikli 2 punktis a.
24
Direktiivi 2001/42 artikli 2 punktis a on mõistepaar „kavad ja programmid“ direktiivi tähenduses määratletud selle kaudu, et need peavad vastama selles sättes esitatud kahele kumulatiivsele tingimusele, nimelt esiteks peab need koostama ja/või vastu võtma riigi, piirkondliku või kohaliku tasandi asutus või koostama asutus vastuvõtmiseks parlamendi või valitsuse õigusloomemenetluse kaudu (esimene tingimus) ning teiseks peavad need olema nõutud liikmesriigi õigusnormidega (teine tingimus) (9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus An Bord Pleanála jt (St Teresa’s Gardensi ala), C‑9/22, EU:C:2023:176, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
25
Käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis nimetatud teise tingimuse kohta ilmneb Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et direktiivi 2001/42 tähenduses ja kohaldamisel on „nõutavad“ sellised kavad ja programmid, mille vastuvõtmist reguleerivad riigisisesed õigus- ja haldusnormid, millega määratakse kindlaks nende vastuvõtmiseks pädevad asutused, ning samuti nende koostamise menetlus, ning nende suhtes tuleb seega läbi viia keskkonnamõju hindamine direktiivis sätestatud tingimustel. Niisiis on Euroopa Kohus asunud seisukohale, et võttes arvesse direktiivi 2001/42 artikli 2 punkti a eesmärki tagada keskkonnakaitse kõrge tase ning et säilitada sätte soovitav toime, tuleb meedet pidada „nõutavaks“, kui riigisiseses õiguses on olemas konkreetne õiguslik alus, mis lubab pädevatel asutustel seda vastu võtta isegi juhul, kui vastuvõtmine ei ole kohustuslik (22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Bund Naturschutz in Bayern, C‑300/20, EU:C:2022:102, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Käesoleval juhul ei ilmne aga Euroopa Kohtule esitatud andmetest, et NPF oleks vastu võetud niisugusest konkreetsest õiguslikust alusest lähtudes.
27
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, et NPFi võttis oma otsusega vastu valitsus, kes tegutses ainult Iiri põhiseaduse artikli 28 lõikes 2 talle antud pädevuse alusel.
28
Selles sättes on ette nähtud, et „[k]ui [Iiri] põhiseaduse sätetest ei tulene teisiti, viib riigi täidesaatvat võimu ellu valitsus või toimub selle võimu teostamine valitsuse järelevalve all“.
29
Niisiis ei ole selles sättes reguleeritud sugugi kavade või programmide vastuvõtmist, mille raames oleks ette nähtud nende vastuvõtmiseks pädevad asutused ja nende koostamise menetlus, vaid on üksnes sätestatud, et kooskõlas võimude lahususe konstitutsioonilise põhimõttega ning erinevalt seadusandlikust ja kohtuvõimust viib riigi täidesaatvat võimu ellu valitsus või toimub selle võimu teostamine valitsuse järelevalve all.
30
Tõsi küll, kui arvestada direktiivi 2001/42 eesmärki, mis selle artikli 1 järgi seisneb keskkonnakaitse kõrge taseme tagamises, tuleb sätteid, mis piiritlevad direktiivi kohaldamisala, ja eeskätt sätteid, milles nähakse ette direktiiviga hõlmatud aktide määratlused, tõlgendada laialt (22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Bund Naturschutz in Bayern, C‑300/20, EU:C:2022:102, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Olgu siiski märgitud, et direktiivi 2001/42 tõlgendus, mille kohaselt kuuluks niisugune meede, mis vastab NPFi vastuvõtmise tingimustele, kõnealuse direktiivi kohaldamisalasse, läheks kaugemale selle direktiivi laiast tõlgendusest. Niisugune tõlgendus muudaks nimelt sama direktiivi artikli 2 punkti a kahest kumulatiivsest tingimusest teise sisutühjaks.
32
Järelikult ei saa sellist meedet nagu NPF – mis on võetud üksnes liikmesriigi põhiseaduse niisuguse sätte alusel, nagu on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 27 – pidada direktiivi 2001/42 kohaldamisalasse kuuluvaks isegi siis, kui see meede vastab selle direktiivi artikli 3 lõike 2 punktis a nimetatud teisele tingimusele, millele on osutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 21.
33
Niisugust tõlgendust ei sea kahtluse alla ka eelotsusetaotluse esitanud kohtu esile toodud asjaolu, et 2000. aasta seaduse artikli 2 lõikes 1 oli ette nähtud, et „riiklik ruumilise planeerimise strateegia“ või selle mis tahes muudatused avaldatakse. Tuleb tõdeda, et see säte piirdus pelgalt avaldamisnõude kehtestamisega, ilma et oleks kindlaks määratud NPFi koostamise menetlust. Seega, isegi kui võtta arvesse kõnealust sätet, ei saa asuda seisukohale, et selle sätte vastuvõtmine Iiri põhiseaduse artikli 28 lõike 2 alusel oli „määratud kindlaks“ käesoleva kohtuotsuse punktis 25 viidatud kohtupraktika tähenduses.
34
Sellest järeldub, et meetme puhul, mis vastab NPFi vastuvõtmise tingimustele, ei ole täidetud direktiivi 2001/42 artikli 2 punktis a nimetatud kahest tingimusest teine ning seega ei kujuta see endast „kava või programmi“ kõnealuse sätte tähenduses.
35
See järeldus ei mõjuta nende kavade ja programmide hindamist direktiivi 2001/42 alusel, mis võetakse vajaduse korral vastu NPFi rakendamiseks.
36
Mis puudutab niisuguseid kavasid või programme, mis vastavad direktiivis 2001/42 ette nähtud keskkonnamõju hindamise kohustuse tekkimise tingimustele, siis tuleb eelkõige märkida, et kuna NPF ei ole „kava“ ega „programm“ selle direktiivi artikli 2 punkti a tähenduses ega ole seega osa„kavade või programmide hierarhiast“ nimetatud direktiivi artikli 4 lõike 3 tähenduses, ei anna ükski direktiivi säte liikmesriigi ametiasutustele õigust põhjendada nende kavade või programmide võimalikku keskkonnamõju põhjendusel, et selline mõju tuleneb niisuguses meetmes nagu NPF otsustatud suunistest.
37
Käesoleva kohtuotsuse punktis 34 esitatud järeldus ei mõjuta sama direktiivi seisukohast ka nende kavade ja programmide hindamist, mis olenevalt olukorrast võetakse vastu 2000. aasta seaduse (muudetud 2018. aasta seadusega) asjakohaste sätete alusel, sealhulgas eelkõige nendes sätetes ette nähtud menetluse kohaselt olukorras, kus NPFi võidakse muuta või asendada.
38
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2001/42 artikli 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et meetme puhul, mille on vastu võtnud liikmesriigi valitsus üksnes selle liikmesriigi põhiseaduse sätte alusel, milles on ette nähtud, et riigi täidesaatvat võimu viib ellu valitsus või see toimub valitsuse järelevalve all, ei ole täidetud tingimus, et seda „nõutakse siseriiklike õigusnormidega“, ja seega ei saa see kujutada endast „kava“ või „programmi“ sama artikli 2 punkti a tähenduses.
Teine küsimus
39
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/42 artikli 3 lõiget 1 koostoimes selle direktiivi artikli 3 lõigetega 8 ja 9 tuleb tõlgendada nii, et
–
meede, mis sisaldab – ehkki „soovituslikult“ – erieeskirju rahaliste vahendite eraldamiseks teatud taristuprojektide ehitamiseks, et toetada ühes teises meetmes ette nähtud ruumilise arengu strateegiat, võib endast kujutada kava või programmi direktiivi 2001/42 tähenduses;
–
niisugune meede on direktiivi 2001/42 kohaldamisalast siiski selle artikli 3 lõike 8 alusel välja jäetud seetõttu, et meetme eesmärk on vahendite eraldamine.
40
Eelotsusetaotlusest nähtub, et see küsimus on esitatud NDP kohta.
41
Samast eelotsusetaotlusest nähtub siiski ka see, et NDP, mis on üks Project Ireland 2040 (Iirimaa projekt 2040) kahest osast, võttis Iiri valitsus vastu samal õiguslikul alusel kui NPFi.
42
Arvestades käesoleva kohtuotsuse punktides 26–34 esitatud kaalutlusi ja esimesele küsimusele antud vastust, ei ole seega teisele küsimusele vaja vastata.
Kolmas küsimus
43
Esimesele küsimusele antud vastusest nähtub, et niisugune meede nagu NPF ei kujuta endast „kava“ või „programmi“ direktiivi 2001/42 artikli 2 punkti a tähenduses ega kuulu seega selle direktiivi kohaldamisalasse.
44
Neil asjaoludel ei ole vaja analüüsida kolmandat küsimust, mis käsitleb direktiivi 2001/42 artiklit 5 ja metoodikat, mida kohaldatakse sama direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate kavade ja programmide hindamisel.
Kohtukulud
45
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta artikli 2 punkti a
tuleb tõlgendada nii, et
meetme puhul, mille on vastu võtnud liikmesriigi valitsus üksnes selle liikmesriigi põhiseaduse sätte alusel, milles on ette nähtud, et riigi täidesaatvat võimu viib ellu valitsus või see toimub valitsuse järelevalve all, ei ole täidetud tingimus, et seda „nõutakse siseriiklike õigusnormidega“, ja seega ei saa see kujutada endast „kava“ või „programmi“ sama artikli 2 punkti a tähenduses.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.