Неокончателна редакция
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (трети състав)
13 май 2026 година(*)
„ Преюдициално запитване — Обществено здраве — Законодателство в областта на храните — Регламент (ЕО) № 178/2002 — Общи принципи и изисквания — Регламент
(ЕО) № 852/2004 — Хигиена на храните — Член 4, параграф 2 — Общи и специфични задължения, отнасящи се до всички оператори
на предприятия за храни — Обхват — Приложение II — Общи хигиенни изисквания за тези оператори — Член 5 — Принципи на анализ на опасностите и контрол в критични точки (принципи на HACCP) — Обхват — Повторно установяване от компетентния орган на следи и екскременти от вредители в магазини и складове на предприятие за храни — Престъпление, предвидено в националното законодателство в изпълнение на член 17, параграф 2, трета алинея от Регламент № 178/2002 “
По дело C‑483/24
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Cour de cassation (Касационен съд, Белгия) с акт от 26 юни 2024 г., постъпил в Съда на 10 юли 2024 г., в рамките на наказателно производство срещу
Aldi SA
при участието на:
Procureur général près la cour d’appel de Liège
СЪДЪТ (трети състав),
състоящ се от: C. Lycourgos, председател на състава, O. Spineanu —Matei, S. Rodin, N. Piçarra (докладчик) и N. Fenger, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: G. Chiapponi, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 25 юни 2025 г.,
като има предвид становищата, представени:
–        за Aldi SA, от N. Cariat и
D. Verwaerde, avocats, и H. Van Bavel, advocaat,
–        за белгийското правителство, от P. Cottin,
M. Jacobs и C. Pochet, в качеството на представители,
–        за Ирландия, от M. Browne,
Chief State Solicitor,
S. Finnegan и M. A. Joyce, в качеството на представители, подпомагани от B. Quigley, SC и S. Brittain, BL,
–        за гръцкото правителство, от E. Leftheriotou и A. Vasilopoulo, в качеството на представители,
–        за френското правителство, от P. Chansou и B. Travard, в качеството на представители,
–        за люксембургското правителство, от A. Germeaux и T. Schell, в качеството на представители,
–        за нидерландското правителство, от M. K. Bulterman и J. Langer, в качеството на представители,
–        за полското правителство, от B. Majczyna и D. Lutostańska, в качеството на представители,
–        за Европейската комисия, от F. Le Bot и M. Zerwes, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 9 октомври 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1        Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 4, параграф 2 и на глава I, точка 2, буква в), глава V, точка 1, буква а) и глава IX, точки 2—4 от приложение II към Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно хигиената на храните (ОВ L 139, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 173).
2        Запитването е отправено в рамките на наказателно производство, образувано срещу оператор на предприятие за храни, Aldi SA, с повдигнато обвинение за няколко престъпления, свързани с нарушаване на Регламент № 852/2004.
Правна уредба
Регламент (ЕО) № 178/2002
3        Съображение 30 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68) гласи:
„Стопанските субекти в сферата на производство на храни най-добре от всеки друг могат да изработят безопасна система за доставка на храни и за гарантиране безопасността на доставяните от тях храни; поради това те следва да носят най-голямата юридическа отговорност за гарантиране безопасността на храните. […]“.
4        Член 1, параграф 1 от този регламент, озаглавен „Цел и обхват“, предвижда:
„Настоящият регламент предвижда основата за гарантиране на висока степен на защита на здравето и интересите на потребителите по отношение на храните, като по-специално се отчита разнообразието в предлагането на храни, включително и на традиционни продукти, като същевременно се гарантира ефективното функциониране на вътрешния пазар. Той определя общи принципи и отговорности, средства за осигуряване на солидна научна основа, ефективни организационни механизми и процедури, които да служат за основа при вземането на решения по въпроси, свързани с безопасността на храните и фуражите“.
5        Член 3 от същия регламент, озаглавен „Други определения“, гласи:
„По смисъла на настоящия регламент:
[…]
2.      „предприятие за производство на храни“ означава всяко предприятие с или без стопанска цел, обществено или частно, което извършва някоя от дейностите, свързани с който и да било етап на производство, преработка и разпространение на храни;
3.      „стопански субект в хранителната промишленост“ означава физическо или юридическо лице, което отговаря за гарантиране на спазването на изискванията на законодателството в областта на храните в рамките на контролираното от него предприятие за производство на храни;
[…]
9.      „риск“ означава функция на вероятността от неблагоприятен за здравето ефект и сериозността на този ефект, вследствие на наличието на опасност;
[…]
14.      „опасност“ означава наличие или условие за наличие на биологичен, химичен или физичен агент в храните или фуражите, който има потенциална възможност да причини неблагоприятен за здравето ефект;
[…]“.
6        Член 14 от посочения регламент е озаглавен „Изисквания за безопасност на храните“ и гласи:
„1.      На пазара не се пускат храни, които не са безопасни.
2.      Приема се, че храните не са безопасни, ако се считат за:
а)      вредни за здравето;
б)      негодни за консумация от човека.
[…]
5.      При определяне дали дадена храна е негодна за консумация от човека се взема предвид, дали тя е неприемлива за консумация от човека съобразно употребата, за която е предназначена, поради замърсяване вследствие на наличието на чужди вещества или по други причини, поради разлагане, влошаване или загниване.
[…]“.
7        Съгласно член 17 от Регламент № 178/2002, който е озаглавен „Отговорности“:
„1.      На всички етапи на производство, преработка и разпространение в рамките на контролираните от тях предприятия, стопанските субекти в хранителната и фуражна промишленост гарантират, че съответните храни и фуражи отговарят на изискванията на законодателството в областта на храните, които се отнасят за тяхната дейност и проверяват дали тези изисквания са спазени.
2.      Държавите членки прилагат законодателството в областта на храните, следят и проверяват дали стопанските субекти в хранителната и фуражната промишленост спазват съответните изисквания на законодателството в областта на храните на всички етапи на производство, преработка и разпространение.
[…]
Държавите членки определят и правилата за приложимите мерки и санкциите при нарушения на законодателството в областта на храните и фуражите. Предвидените мерки и санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи“.
Регламент № 852/2004
8        Съображения 1, 7, 8, 12 и 16 от Регламент № 852/2004 гласят:
„(1)       Стремежът към високо ниво на защита на човешкия живот и здраве е една от основните цели на законодателството за храните, така както е постановен в [Регламент № 178/2002], [който] установява някои общи принципи и дефиниции за националното и общностното законодателство в областта на храните, включително целта за постигането на свободно движение на храни в Общността.
[…]
(7)      Главната цел на новите общи и специфични хигиенни правила е да се гарантира високо ниво на защита на потребителя по отношение на безопасността на храните.
(8)      Необходим е цялостен подход за осигуряване на безопасността на храните от мястото на първичното производство до включително пускането на пазара или износа. Всеки оператор на предприятие за храни по хранителната верига следва да гарантира, че безопасността на храните не е застрашена.
[…]
(12)      Безопасността на храните е резултат от няколко фактора: законодателството следва да установи минимални хигиенни изисквания; следва да е налице официален контрол за проверка на съответствието на операторите на предприятия за храни, а операторите на предприятия за храни следва да въвеждат и изпълняват програми и процедури по безопасност на храните, които се основават на [принципите на анализ на опасностите и контрол в критични точки, наричани по-нататък „принципите на HACCP“].
[…]
(16)      Гъвкавостта е също подходяща за създаване на възможност за продължаване използването на традиционни методи на който и да е етап от производството, преработката или разпространението на храни, както и по отношение на структурните изисквания за обектите. […] Гъвкавостта обаче не следва да излага на риск постигането на целите на хигиената на храните. […]“.
9        Член 1 от този регламент е озаглавен „Обхват“ и предвижда в параграф 1:
„Настоящият регламент установява общи правила за оператори на предприятия за храни по отношение на хигиената на храните, като обръща специално внимание на следните принципи:
а)      основната отговорност за безопасността на храните се носи от оператора на предприятие за храни;
б)      необходимо е да се осигури безопасността на храните по цялата хранителна верига, като се започне от първичното производство;
[…]
г)      общото внедряване на процедури, основаващи се на принципите на НАССР, заедно с прилагането на добра хигиенна практика, следва да засилва отговорността на операторите на предприятия за храни;
[…]“.
10      Член 2 от същия регламент, озаглавен „Дефиниции“, гласи:
„1.      За целите на настоящия регламент:
а)      „хигиена на храните“, оттук нататък наричана „хигиена“, означава мерките и условията, необходими за контролиране на опасностите и за осигуряване на пригодност на дадена храна за кoнсумация от хората, като се има предвид начина на употреба и предназначението ѝ;
[…]
г)      „компетентен орган“ означава централен орган на държава членка, компетентен да осигурява спазване на изискванията на настоящия регламент или всеки друг орган, на който централният орган е делегирал тази компетентност; тази дефиниция също включва, където е целесъобразно, съответния орган на трета страна;
[…]
е)      „замърсяване“ означава наличието или внасянето на опасност.
[…]
2.      Дефинициите, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002, също се прилагат.
[…]“.
11      Член 3 от същия регламент е озаглавен „Общо задължение“ и гласи:
„Операторите на предприятия за храни гарантират, че всички етапи на производството, преработката и разпространението на храните под техен контрол отговарят на съответните хигиенни изисквания, установени в настоящия регламент“.
12      Член 4 от Регламента, озаглавен „Общи и специфични хигиенни изисквания“, предвижда в параграф 2:
„Операторите на предприятия за храни, които осъществяват етап от производството, преработката или разпространението на храни след етапите, за които се прилага параграф 1, спазват общите хигиенни изисквания, определени в приложение II […]“.
13      Член 5 от посочения регламент е озаглавен „Анализ на опасностите и контрол в критични точки“ и гласи:
„1.      Операторите на предприятия за храни въвеждат, прилагат и поддържат постоянна процедура или процедури, основаващи се на принципите на НАССР.
2.      Принципите на НАССР, посочени в параграф 1, се състоят в следното:
а)      идентифициране на опасностите, които трябва да се предотвратят, отстранят или редуцират до приемливи нива;
б)      идентифициране на критичните контролни точки на етапа или етапите, на който или които контролът е крайно необходим, за да се предотврати, отстрани или да се редуцира до приемливи нива определена опасност;
в)      установяване на критични граници в критичните контролни точки, разграничаващи приемливостта от неприемливостта за предотвратяването, отстраняването или редуцирането на идентифицираните опасности;
г)      установяване и изпълнение на ефективни процедури на наблюдение и контрол на критичните точки;
д)      установяване на коригиращи действия, когато наблюдението показва, че дадена критична контролна точка не е под контрол;
е)      установяване на процедури, които следва да се провеждат редовно, за проверка на това дали мерките, описани в букви a)—д) действат ефективно; и
ж)      създаване на документи и записи, съизмерими с характера и размера на предприятието за храни, за да се покаже ефективното прилагане на описаните в букви a)—е) мерки.
[…]“.
14      Приложение II към посочения регламент е озаглавено „Общи хигиенни изисквания за всички оператори на предприятия за храни (с изключение на тези, за които се прилага приложение I)“. Глава I, озаглавена „Общи изисквания към помещенията за храни (различни от посочените в глава III)“, в точка 2 предвижда:
„Работните помещения, в които се работи с храни, трябва да са така устроени, проектирани, построени, разположени и оразмерени, че да:
[…]
в)      позволяват добри хигиенни практики за работа с храни, включително предпазване от замърсяване и по-специално борба с вредителите;
[…]“.
15      Глава V от това приложение II, озаглавена „Изисквания към оборудването“, предвижда в точка 1:
„Всички предмети, инсталации и оборудване, с които храните влизат в контакт, трябва да са:
a)      ефективно почистени, а когато е необходимо, дезинфекцирани. Почистването и дезинфекцията да се извършват с честота, достатъчна за избягване на всякакъв риск от замърсяване;
[…]“.
16      Глава IX от посоченото приложение II, озаглавена „Разпоредби, приложими за храните“, предвижда в точки 2—4:
„2.      Суровините и всичките съставки, съхранявани в хранително предприятие, трябва да се държат при подходящи условия, предназначени да предотвратяват вредно разрушаване и да ги предпазват от замърсяване.
3.      На всички етапи на производството, обработката и разпространението храните трябва да се предпазват от всякакво замърсяване, което би могло да ги направи негодни за консумация от хора, вредни за здравето или ги замърси по такъв начин, че би било неразумно да се очаква да се консумират в това състояние.
4.      Необходимо е да има подходящи процедури за борба с вредителите […]“.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
17      Вследствие на проверки, извършени на 20 септември 2020 г., 25 ноември 2021 г., 12 януари 2022 г., 4, 7 и 8 февруари 2022 г., 29 юни 2022 г., както и на 6 и 13 юли 2022 г. в шест магазина и склад, стопанисвани от Aldi, компетентният орган по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) от Регламент № 852/2004 изготвя няколко протокола, в които констатира, по-специално, единадесет пъти наличието на екскременти от гризачи и три пъти наличието на нагризани и замърсени артикули, предлагани за продажба в магазина, замърсявания и риск от замърсяване, както и липсата на система за контрол при приемането на доставяните стоки.
18      Вследствие на това прокуратурата повдига обвинение срещу Aldi за престъпление, предвидено в националното законодателство, за нарушение, извършено от всеки
стопански субект в хранителната промишленост по смисъла на член 3, точка 3 от Регламент № 178/2002 на задълженията, които му се налагат съгласно член 4 от
Регламент № 852/2004 във връзка с някои разпоредби от приложение II към него.
19      С присъда от 15 март 2023 г. Tribunal correctionnel du Luxembourg, division Neufchâteau (Наказателен съд Люксембург, отделение Ньофшато, Белгия), оправдава Aldi по всички повдигнати му обвинения.
20      С решение от 12 февруари 2024 г. Cour d’appel de Liège (Апелативен съд Лиеж, Белгия) потвърждава присъдата, като приема, че Регламент № 852/2004 не налага на операторите на предприятия за храни, действащи на който и да е етап от веригата на производство, преработка и разпространение на храни, задължение за постигане на резултат в борбата с вредителите, а съвкупност от задължения за предприемане на действие. Следователно наличието на следи и екскременти от вредители в съответните магазини и склад само по себе си не представлявало нарушение на този регламент. В това отношение този съд се основава на принципите на HACCP, прогласени в член 5 от посочения регламент, и на Известието на Комисията относно насоки за прилагането на системи за управление на безопасността на храните, обхващащи добри хигиенни практики и основани на принципите на НАССР процедури, в това число улесняване/гъвкавост на прилагането в някои предприятия за производство на храни (ОВ C 355, 2022 г., стр. 1).
21      Procureur général près la cour d’appel de Liège (генерален прокурор към Апелативния съд в Лиеж) подава жалба срещу това решение пред Cour de cassation (Касационен съд, Белгия), който е запитващата юрисдикция, като твърди, че това тълкуване изпразва от съдържание изискването за хигиена и безопасност на храните, установено с Регламент № 852/2004. Според тази юрисдикция свободата на преценка, предоставена на операторите на предприятия за храни с този регламент, се отнася единствено до избора на практиките, които следва да се възприемат, а не до резултата, който трябва да се постигне. Следователно констатацията от компетентния орган, че са налице следи и екскременти от вредители, е достатъчна, за да се докаже, че това изискване не е било спазено, без този орган да е длъжен да установява, че съответният оператор не е използвал всички възможни средства за борба с тази опасност.
22      При тези обстоятелства Cour de cassation (Касационен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Задълженията, съдържащи се в член 4, параграф 2 от [Регламент № 852/2004], както и в приложение II към този регламент, и по-специално в глава I, точка 2, буква в), глава V, точка 1, буква а) и глава IX, точки 2, 3 и 4, предполагат ли за операторите на предприятия за храни на едро и на дребно задължение за постигането на определен резултат, така че освен в случаите на непреодолима сила, външни фактори или неизбежна грешка констатирането на следи или изпражнения от вредители в магазини и складове да е достатъчно, за да се установи нарушение на посочения регламент, или операторите на предприятия за храни са обвързани единствено от задължение за действие, т.е. да положат всички усилия, за да предотвратят наличието на вредители, така че констатирането от националния административен орган на следи и изпражнения от вредители в магазините и складовете само по себе си да не е достатъчно, за да се установи нарушение на посочения регламент?“.
По преюдициалния въпрос
По допустимостта
23      В писменото си становище Aldi изтъква, че тъй като няма обвинение за нарушения на разпоредбите на глава V, точка 1, буква а) и глава IX, точка 2 от приложение II към Регламент № 852/2004, единствено тълкуването на глава I, точка 2, буква в) и на глава IX, точки 3 и 4 от това приложение е релевантно за решаването на наказателното производство в главното производство.
24      Съгласно постоянната съдебна практика в рамките на производството, въведено с член 267 ДФЕС, само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом като отправените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (решения от 2 декември 2025 г., Stichting Right to Consumer Justice и Stichting App Stores Claims, C‑34/24, EU:C:2025:936, т. 39, и от 18 декември 2025 г., Лукойл България, C‑260/24, EU:C:2025:988, т. 18 и цитираната съдебна практика).
25      Съдът може да отхвърли отправено от национална юрисдикция запитване само ако е съвсем очевидно, че исканото тълкуване на правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или предмета на спора по главното производство, когато проблемът е от хипотетично естество или още когато Съдът не разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси (решение от 29 януари 2026 г., Fondazione Teatro alla Scala di Milano, C‑668/24, EU:C:2026:60, т. 35 и цитираната съдебна практика).
26      В случая, независимо дали разпоредбите на глава V, точка 1, буква а) и глава IX, точка 2 от приложение II към Регламент № 852/2004 са били конкретно посочени в рамките на наказателното производство срещу Aldi, достатъчно е да се констатира, че тези разпоредби допринасят за гарантиране на безопасността на храните и са част от контекста, в който трябва да се тълкува цялото това приложение. Ето защо не може да се приеме, че исканото тълкуване на посочените разпоредби няма връзка с действителността или предмета на спора по главното производство или че повдигнатият от запитващата юрисдикция във връзка със същите разпоредби проблем е от хипотетично естество.
27      Освен това в съдебното заседание пред Съда Aldi изтъква, че поставеният въпрос се отнася не до тълкуването на правото на Съюза, а до прилагането на наказателноправни санкции, предвидени в белгийското законодателство, тъй като Регламент № 852/2004 не съдържа никаква разпоредба относно наказателноправните санкции.
28      Както отбелязва генералният адвокат в точка 29 от заключението си, запитващата юрисдикция иска да се установи обхватът на задълженията, наложени на операторите на предприятия за храни с Регламент № 852/2004, който изрично препраща към Регламент № 178/2002. Член 17, параграф 2, трета алинея от последния
обаче задължава държавите членки да предвидят ефективни, съразмерни и възпиращи мерки и санкции, приложими при нарушения на законодателството на Съюза в областта на храните.
29      Следователно настоящото дело попада в приложното поле на правото на Съюза, тъй като главното производство се отнася до нарушения на Регламент № 852/2004, за които се търси отговорност от Aldi и са инкриминирани от белгийския законодател, и поставеният въпрос действително се отнася до тълкуването на този регламент.
30      От изложеното следва, че преюдициалният въпрос е допустим.
По същество
31      В самото начало следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика в рамките на въведеното с член 267 ДФЕС производство за сътрудничество между националните юрисдикции и Съда, той трябва да даде на националния съд полезен отговор, който да му позволи да реши спора, с който е сезиран. С оглед на това при необходимост Съдът трябва да преформулира въпросите, които са му зададени. Освен това може да се наложи Съдът да вземе предвид правни норми на Съюза, които националният съд не е посочил във въпроса си (вж. решения от 20 март 1986 г., Tissier, 35/85, EU:C:1986:143, т. 9, и от 1 август 2024 г., Alace и Canpelli, C‑758/24 и C‑759/24, EU:C:2025:591, т. 44).
32      С единствения си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали разпоредбите на глава I, точка 2, буква в), глава V, точка 1, буква а) и глава IX, точки 2—4 от приложение II във връзка с член 4, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент № 852/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че констатирането от компетентния орган на следи и екскременти от вредители в магазини и складове на предприятие за храни е достатъчно, за да се установи нарушение на задълженията, възложени на оператора на предприятие за храни, който контролира това предприятие, съгласно тези разпоредби, без да е необходимо допълнително да се доказва, че този оператор не е приложил всички възможни средства за предотвратяване на наличието на такива вредители.
33      В самото начало е важно да се припомни, че главната цел на Регламент № 852/2004 е да гарантира на потребителите висока степен на защита по отношение на безопасността на храните, както следва по-специално от съображение 7 от този регламент. Тази цел сама по себе си допринася за постигането на основната цел на законодателството на Съюза в областта на храните, а именно постигането на високо равнище на защита на човешкия живот и здраве, също посочена в Регламент № 178/2002, както следва по-специално от член 1, параграф 1 от него.
34      Както се припомня в съображение 1 от Регламент № 852/2004, този регламент установява и други общи принципи и дефиниции за националното законодателство и законодателството на Съюза в областта на храните. Следователно Регламент № 178/2002 е тясно свързан с Регламент № 852/2004, член 2, параграф 2 от който гласи, че дефинициите, установени в първия регламент, се прилагат и в рамките на втория.
35      Най-напред, член 14, параграфи 1 и 2 от Регламент № 178/2002 предвижда, че на пазара не се пускат храни, които „не са безопасни“, т.е. ако се считат за вредни за здравето или негодни за консумация от човека.
36      По-нататък, член 17, параграф 1 във връзка със съображение 30 от този регламент налага на стопанския субект в хранителната промишленост, както е определен в член 3, точка 3 от посочения регламент, основната
юридическа отговорност да гарантира на всички етапи на производство, преработка и разпространение в рамките на контролираните от него предприятия, че храните отговарят на изискванията на законодателството в областта на храните, които се отнасят за неговата дейност, и да проверява дали тези изисквания са спазени. В този контекст член 1,
параграф 1,
буква а) от Регламент № 852/2004 установява принципа, че основната отговорност за безопасността на храните се носи от оператора на предприятие за храни.
37      Накрая, понятието „замърсяване“ е определено в член 2, параграф 1, буква е) от Регламент № 852/2004 като наличието или внасянето на „опасност“, което от своя страна е определено в член 3, точка 14 от Регламент № 178/2002 като биологичен, химичен или физичен агент в храните, който има потенциална възможност да причини неблагоприятен за здравето ефект.
38      Това широко определение на понятието „замърсяване“ свидетелства за явната воля на законодателя на Съюза да насърчи високо равнище на безопасност на храните (вж. в този смисъл решения от 12 септември 2019 г., A и др., C‑347/17, EU:C:2019:720, т. 40, и от 22 февруари 2024 г., Micreos Food Safety, C‑745/22, EU:C:2024:160, т. 42).
39      Съдът вече е уточнил, че важността на целта да се гарантира безопасността на храните
и по този начин да се осигури на потребителите високо равнище на защита може да обоснове
негативни, дори тежки икономически последици за някои оператори в сектора на храните (вж. в този смисъл решение от 2 септември 2021 г., Association of Independent Meat Suppliers и Cleveland Meat Company, C‑579/19, EU:C:2021:665, т. 97).
40      Именно с оглед на целите и принципите, припомнени в точки 33—39 от настоящото решение, следва да се тълкуват
всички разпоредби на Регламент № 852/2004, които са релевантни за отговора на поставения въпрос с цел ефективното прилагане на тези разпоредби.
41      На първо място, член 4, параграф 2 от Регламент № 852/2004 задължава операторите на предприятия за храни, които осъществяват етап от производството, преработката или разпространението на храни, да спазват по-специално общите хигиенни изисквания, определени в приложение II към този регламент.
42      Това задължение се вписва в рамките на „общото задължение“, предвидено в член 3 във връзка със съображение 8 от Регламент № 852/2004, което задължава операторите на предприятия за храни да гарантират, че всички етапи на производството, преработката и разпространението на храните под техен контрол отговарят на съответните хигиенни изисквания, установени в настоящия регламент, за да се гарантира, че безопасността на храните не е застрашена.
43      Понятието „хигиена на храните“ е определено в член 2, параграф 1, буква а) от същия регламент като включващо мерките и условията, необходими за контролиране на опасностите и за осигуряване на пригодност на дадена храна за консумация от хората, като се има предвид начина на употреба и предназначението ѝ.
44      На второ място, разпоредбите на приложение II към Регламент № 852/2004, към което препраща член 4, параграф 2 от този регламент, установяват по принцип общите хигиенни изисквания за всички оператори на предприятия за храни. Преюдициалното запитване се отнася изрично до пет от тези правила.
45      Първо, съгласно разпоредбата на глава I, точка 2, буква в) от приложение II работните помещения, в които се работи с храни, трябва да са така устроени, проектирани, построени, разположени и оразмерени, че да позволяват добри хигиенни практики за работа с храни, включително предпазване от замърсяване и по-специално борба с вредителите.
46      Тази разпоредба налага изискване относно характеристиките на помещенията, в които се работи с храни, които трябва да позволяват прилагането на добри хигиенни практики, за да се предотврати „замърсяването“ на тези храни по смисъла на Регламент № 852/2004. От това следва, че наличието в помещенията, в които се работи с храни, на следи или екскременти от вредители, срещу които операторите на предприятия за храни трябва да се борят, само по себе си не представлява нарушение на задължението, което тези оператори имат съгласно глава I, точка 2, буква в) от приложение II към този регламент, доколкото характеристиките на посочените помещения позволяват
прилагането на такива добри практики.
47      Второ, съгласно разпоредбите на
глава V, точка 1, буква а) от приложение II всички предмети, инсталации и оборудване, с които храните влизат в контакт, трябва да са ефективно почистени, а когато е необходимо, дезинфекцирани, като почистването и дезинфекцията се извършват с честота, достатъчна за избягване на всякакъв риск от замърсяване. Понятието „риск“ е определено в член 3, точка 9 от Регламент № 178/2002 като функция на вероятността от неблагоприятен за здравето ефект и сериозността на този ефект, вследствие на наличието на опасност.
48      Това задължение за почистване и дезинфекциране с достатъчна честота, за да се избегне всякакъв риск от замърсяване, не може да се счита за изпълнено, когато компетентните органи установят наличието на следи и екскременти от вредители в инсталации или оборудване, с които храните влизат в контакт.
49      Трето, съгласно разпоредбите на глава IX, точка 2 от приложение II
суровините и всичките съставки, съхранявани в хранително предприятие, трябва да се държат при подходящи условия, предназначени да предотвратяват вредно разрушаване и да ги предпазват от замърсяване.
50      От текста на тези разпоредби, и по-специално от изразите „всички съхранявани съставки“ и „замърсяване“, разгледани в светлината на преследваната с Регламент № 852/2004 цел да се гарантира на потребителя висока степен на защита в областта на безопасността на храните, следва, че изискването за подходящо съхраняване по смисъла на посочените разпоредби на суровините и съставките не е спазено, когато в складовите помещения на предприятие за храни компетентният орган установи наличието не само на следи или екскременти от вредители, но и нагризани и замърсени продукти.
51      Четвърто, разпоредбите на
глава IX, точка 3 от приложение II
предвиждат, че на всички етапи на производството, обработката и разпространението храните трябва да се предпазват от всякакво замърсяване, което би могло да ги направи негодни за консумация от хора, вредни за здравето или ги замърси по такъв начин, че би било неразумно да се очаква да се консумират в това състояние.
52      Изискването за предпазване на храните от „всякакво замърсяване“ на „всички етапи на производството, обработката и разпространението“ на тези храни, причинено от биологични, химични или физични агенти, които могат да ги направят негодни за консумация, както и целта да се гарантира високо равнище на защита на здравето на потребителите, означава, че тези разпоредби не се спазват, когато компетентният орган установи наличието на храни, които са замърсени и нагризани от вредители в магазините или складовете на дадено предприятие за храни.
53      Пето, съгласно разпоредбите на глава IX, точка 4 от това приложение II всеки оператор на предприятие за храни трябва да има подходящи процедури за борба с вредителите в контролираното от него предприятие за храни.
54      От тези разпоредби, разглеждани в светлината на целта на Регламент № 852/2004 да се гарантира безопасността на храните и да се осигури високо равнище на защита на здравето на потребителите, следва, че констатирането от компетентния орган на наличието на вредители в магазините или складовете на предприятие за храни е важен показател, който допринася да се установи, че операторът на предприятие за храни не е въвел подходящи процедури за борба с тези вредители. Освен това от посочените разпоредби следва, че многократното установяване на наличието на такива следи е достатъчно, за да се докаже неизпълнение на задължението за прилагане на такива подходящи процедури.
55      На трето място, както следва от практиката на Съда, при тълкуването на разпоредбите на приложение II към Регламент № 852/2004 е важно да се вземе предвид, по-специално, член 5 от този регламент (вж. в този смисъл решения от 6 октомври 2011 г., Astrid Preissl, C‑381/10, EU:C:2011:638, т. 26, и Albrecht и др., C‑382/10, EU:C:2011:639, т. 18).
56      Съгласно член 5, параграф 1 във връзка със съображение 12 от посочения регламент операторите на предприятия за храни са длъжни да въвеждат, прилагат и поддържат постоянна процедура или процедури, основаващи се на принципите на HACCP, и по-специално на посочения в член 5, параграф 2, буква а) от същия регламент, съгласно който операторите на предприятия за храни трябва да идентифицират всички опасности, които трябва да се предотвратят, отстранят или редуцират до приемливи нива. В това отношение член 1, параграф 1, буква г) от Регламент № 852/2004 уточнява, че общото внедряване на процедури, основаващи се на принципите на НАССР, заедно с прилагането на добра хигиенна практика, следва да засилва отговорността на операторите на предприятия за храни.
57      От това следва, че прилагането на принципите на HACCP в съответствие с член 5 от Регламент № 852/2004 не може да освободи оператора на предприятие за храни от отговорността му, произтичаща от нарушение на разпоредбите на приложение II във връзка с член 4, параграф 2 от посочения регламент.
58      В това отношение не може да се приеме, че предоставената „гъвкавост на прилагането в някои предприятия за производство на храни“, на която се позовава
Известието на Комисията, цитирано в точка 20 от настоящото решение, би позволила на оператор на предприятие за храни да бъде освободен от задълженията си по член 4, параграф 2 във връзка с приложение II към Регламент № 852/2004. Всъщност, както се уточнява в съображение 16 от този регламент, тази „гъвкавост“, предназначена да създава възможност за продължаване използването на традиционни методи, не може да излага на риск постигането на целите на хигиената на храните.
59      Както по същество поддържат френското правителство и Европейската комисия в писмените си становища, задълженията, предвидени в член 4, параграф 2 и член 5 от Регламент № 852/2004, се допълват взаимно с цел засилване на отговорността на операторите на предприятия за храни.
60      В случая според предоставената от запитващата юрисдикция информация многократните проверки, извършени през няколкомесечни интервали от време в няколко обекта на съответното предприятие за храни, са установили
наличие на следи от вредители във, върху и в непосредствена близост до храни, повечето от които вече са били на етап на пускане на пазара, т.е. достъпни за потребителите.
61      Накрая, доколкото от акта за преюдициално запитване не става ясно, че в спора по главното производство съответният оператор на предприятие за храни е изтъкнал наличието на непреодолима сила, външни фактори или неизбежна грешка, тази част от поставения въпрос не следва да се разглежда.
62      С оглед на всички изложени по-горе съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че:
–        разпоредбите на глава V, точка 1, буква а) и глава IX, точки 2 и 3 от приложение II във връзка с член 4, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент № 852/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че констатирането от компетентния орган на следи и екскременти от вредители в магазини и складове на предприятие за храни е достатъчно, за да се установи нарушение на задълженията, възложени на оператора на предприятие за храни, който контролира това предприятие, съгласно тези разпоредби, без да е необходимо допълнително да се доказва, че този оператор не е приложил всички възможни средства за предотвратяване на наличието на такива вредители,
–        разпоредбите на глава IX, точка 4 от приложение II във връзка с член 4, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент № 852/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че многократното установяване от компетентния орган на наличието на такива следи и екскременти от вредители е достатъчно, за да се установи, че посоченият оператор не е въвел подходящи процедури за борба с такива вредители,
–        разпоредбите на глава I, точка 2, буква в) от приложение II във връзка с член 4, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент № 852/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че за да се установи
нарушение на някоя от тези разпоредби,
е необходимо да се докаже, че характеристиките на помещенията на предприятието, в които се работи с храни, не позволяват прилагането на добри хигиенни практики.
По съдебните разноски
63      С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:
–        Разпоредбите на глава V, точка 1, буква а) и глава IX, точки 2 и 3 от приложение II във връзка с член 4, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно хигиената на храните,
трябва да се тълкуват в смисъл, че
констатирането от компетентния орган на следи и екскременти от вредители в магазини и складове на предприятие за храни е достатъчно, за да се установи нарушение на задълженията, възложени на оператора на предприятие за храни, който контролира това предприятие, съгласно тези разпоредби, без да е необходимо допълнително да се доказва, че този оператор не е приложил всички възможни средства за предотвратяване на наличието на такива вредители.
–        Разпоредбите на глава IX, точка 4 от приложение II във връзка с член 4, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент № 852/2004
трябва да се тълкуват в смисъл, че
многократното установяване от компетентния орган на наличието на такива следи и екскременти от вредители е достатъчно, за да се установи, че посоченият оператор не е въвел подходящи процедури за борба с такива вредители.
–        Разпоредбите на глава I, точка 2, буква в) от приложение II във връзка с член 4, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент № 852/2004
трябва да се тълкуват в смисъл, че
за да се установи нарушение на някоя от тези разпоредби, е необходимо да се докаже, че характеристиките на помещенията на предприятието, в които се работи с храни, не позволяват прилагането на добри хигиенни практики.
Подписи
*      Език на производството: френски.