62023CJ0549
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (втори състав)
16 април 2026 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Платежни услуги във вътрешния пазар — Регламент (ЕС) 2015/751 — Член 2, точка 10 — Обменни такси за платежни операции, свързани с карти — Член 2, точка 11 — Нетна компенсация — Член 4 — Таван за размера на тези такси — Член 5 — Забрана за заобикаляне — Възнаграждения, които партньор в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранна платежна картова схема — Прилагане на този таван за тези възнаграждения — Приспадане на стойността на престациите, извършени от партньора в рамките на сътрудничество на различни марки“
По дело C‑549/23
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Апелативен съд по административни спорове в икономическата област, Нидерландия) с акт от 29 август 2023 г., постъпил в Съда същия ден, в производството, водено от
American Express Europe SA,
American Express Carte France SA,
Visa Europe Ltd,
Mastercard Europe SA,
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
срещу
Autoriteit Consument en Markt,
при участието на:
International Card Services BV,
и от
Autoriteit Consument en Markt
срещу
American Express Europe SA
American Express Carte France SA,
Visa Europe Ltd,
Mastercard Europe SA,
Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV,
при участието на:
International Card Services BV,
СЪДЪТ (втори състав),
състоящ се от: K. Jürimäe, председател на състава, K. Lenaerts, председател на Съда, изпълняващ функцията на съдия от втори състав, F. Schalin, M. Gavalec и Z. Csehi (докладчик), съдии,
генерален адвокат: J. Richard de la Tour,
секретар: A. Lamote, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 12 декември 2024 г.,
като има предвид становищата, представени:
–
за American Express Europe SA и American Express Carte France SA, от J. K. de Pree, advocaat, и A. Komninos, dikigoros,
–
за Visa Europe Ltd, от M. H. J. M. Immerzeel, W. Knibbeler и E. S. Lambooij, advocaten,
–
за Mastercard Europe SA, от D. P. Kuipers, J. van Roosmalen и P. M. Waszink, advocaten,
–
за Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, от R. P. Raas, S. Ramsanjhal и J. R. van Angeren, advocaten,
–
за Autoriteit Consument en Markt, от J. Mulder и A. D. Röell, advocaten,
–
за International Card Services BV, от J. P. Postma, Q. J. Tjeenk Willink и J. C. M. van der Beek, advocaten,
–
за Европейската комисия, от C. Auvret, N. Cambien, I. V. Rogalski и H. Tserepa-Lacombe, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 6 март 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 2, точка 10, второ изречение и точка 11, както и на членове 4 и 5 от Регламент (ЕС) 2015/751 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2015 година относно обменните такси за платежни операции, свързани с карти (ОВ L 123, 2015 г., стр. 1).
2
Запитването е отправено в рамките на спорове, от една страна, на American Express Europe SA, American Express Carte France SA (наричани по-нататък заедно „Amex“), Visa Europe Ltd, Mastercard Europe SA, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (наричано по-нататък „KLM“), авиокомпания, действаща в качеството си на партньор на Amex в рамките на сътрудничество на различни марки, с Autoriteit Consument en Markt (Орган за потребителите и пазарите, Нидерландия) (наричан по-нататък „ACM“) и от друга страна, на ACM с тези различни дружества относно разпореждане на ACM за условно налагане на периодична имуществена санкция на Amex за нарушение на разпоредбите на членове 4 и 5 от Регламент 2015/751, както и относно решение за установяване на задължение вследствие на неизпълнението на това разпореждане.
Правна уредба
3
В съображения 10, 28, 29, 31 и 32 от Регламент 2015/751 се посочва следното:
„(10)
Обменните такси обикновено се прилагат между доставчиците на платежни услуги по приемане на карти и доставчиците на платежни услуги по издаване на карти, които са част от съответната платежна картова схема. Обменните такси са основна част от таксите, които търговците заплащат на доставчиците на платежни услуги по приемане за всяка платежна операция, свързана с карти. На свой ред търговците включват тези свързани с карти разходи, подобно на всички останали свои разходи, в крайните цени на стоките и услугите. Конкуренцията между платежните картови схеми с цел убеждаване на доставчиците на платежни услуги да издадат техните карти води до по-високи, а не до по-ниски обменни такси на пазара, което е в разрез с нормалния дисциплиниращ ефект на конкуренцията по отношение на цените в условията на пазарна икономика. В допълнение към последователното прилагане на правилата за конкуренцията по отношение на обменните такси, регулирането на тези такси би подобрило функционирането на вътрешния пазар и би допринесло за намаляване на разходите по операциите за потребителите.
[…]
(28)
Обикновено платежните операции, свързани с карти, се извършват въз основа на два водещи бизнес модела — т.нар. „тристранна платежна картова схема“ (картодържател — схема за приемане и издаване — търговец) и „четиристранна платежна картова схема“ (картодържател — банка издател — приемаща плащането банка — търговец). Много четиристранни платежни картови схеми използват ясно обявена, най-често многостранна обменна такса. За да се отчете съществуването на необявени обменни такси и да се допринесе за създаването на равнопоставени условия на конкуренция следва тристранните платежни картови схеми, използващи доставчици на платежни услуги като издатели или приемащи субекти, да бъдат разглеждани като четиристранни платежни картови схеми и да бъдат подчинени на същите правила, като изискванията за прозрачност и другите мерки, свързани с търговските правила, следва да се прилагат за всички доставчици. При все това, предвид съществуващите особености на тези тристранни схеми, е целесъобразно да се допусне през определен преходен период държавите членки да могат да вземат решение да не прилагат правилата, свързани с тавана за обменните такси, ако тези схеми имат силно ограничен пазарен дял в съответната държава членка.
(29)
Услугата по издаване се основава на договорно отношение между издателя на платежния инструмент и платеца, независимо от това дали издателят държи средствата от името на платеца. Издателят предоставя платежните карти на платеца, дава разрешение за извършването на операции на терминалите или равностойни устройства и може да гарантира плащането в полза на приемащия субект за операции, които са в съответствие с правилата на съответната схема. Следователно, само предоставянето на платежни карти или технически услуги, като например обикновената обработка и съхраняване на данни, не представлява услуга по издаване.
[…]
(31)
Важно е да се гарантира, че разпоредбите относно обменните такси, дължими или получавани от доставчиците на платежни услуги, няма да се заобикалят чрез алтернативни такси към издателите. За да се предотврати подобно заобикаляне, „нетната компенсация“ във връзка с таксите, включително евентуалните такси за издаване на разрешения, които издателите плащат или съответно получават на или от дадена платежна картова схема, приемащ субект или всеки друг посредник, следва да бъде считана за обменна такса. При изчисляването на обменната такса с цел проверка за наличието на случаи на заобикаляне следва да се взема предвид целият размер на плащанията и стимулите, получени от даден издател от дадена платежна картова схема във връзка с регулираните операции, като се извадят таксите, платени на платежната картова схема от издателя. Разглежданите плащания, стимули и такси могат да бъдат преки (т.е. свързани с обема на операцията или конкретни за дадена операция) или косвени (включително пазарни стимули, бонуси, отстъпки за постигане на определени обеми на операциите). При проверката за наличието на случаи на заобикаляне на разпоредбите на настоящия регламент следва да се обърне особено внимание на печалбата на издателите, получена в резултат на специални програми, осъществявани съвместно от издателите и платежните картови схеми, както и на приходите от обработката, лицензирането и налагането на други такси, осигуряващи приходи на платежните картови схеми. […]
(32)
Обикновено потребителите нямат информация за таксите, плащани от търговците за платежните инструменти, които те използват. Същевременно редица насърчителни практики, прилагани от издателите (като пътнически ваучери, бонуси, отстъпки, отмяна на плащания, безплатни застраховки и т.н.), може да ориентират потребителите към използването на платежни инструменти, като по този начин генерират високи такси за издателите. За да се предотврати това, мерките за налагане на ограничения върху обменните такси следва да се прилагат единствено спрямо платежните карти, които са се превърнали в масови продукти и обикновено за търговците е трудно да ги откажат поради тяхното широко разпространено издаване и използване (т.е. потребителски дебитни и кредитни карти). За да се повиши ефективното функциониране на пазара в нерегулираните части от сектора и да се ограничи прехвърлянето на стопанска дейност от регулираните към нерегулираните части от сектора, е необходимо да се приемат поредица от мерки, включително отделянето на схемата и инфраструктурата, възможността получателят да ориентира платеца към определен платежен инструмент и възможността получателят да приема избирателно платежните инструменти“.
4
Глава I от този регламент, озаглавена „Общи разпоредби“, съдържа член 1, озаглавен „Обхват“, в чиито параграфи 3 и 5 се предвижда следното:
„3.   Глава II не се прилага по отношение на:
[…]
в)
операциите с платежни карти, издадени от тристранни платежни картови схеми.
[…]
5.   Когато тристранна платежна картова схема лицензира други доставчици на платежни услуги да издават платежни инструменти, свързани с карти, или да приемат платежни инструменти, свързани с карти, или и двете, или когато издава платежни инструменти, свързани с карти, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки или чрез посредник, тя се приравнява на четиристранна платежна картова схема. При все това, до 9 декември 2018 г. по отношение на националните платежни операции този вид тристранна платежна картова схема може да бъде освободена от задълженията по глава II, при условие че платежните операции, свързани с карти и извършени в държава членка в рамките на такава тристранна платежна картова схема, не надвишават на годишна основа 3 % от стойността на всички платежни операции, свързани с карти, в тази държава членка“.
5
В член 2 от същия регламент, озаглавен „Определения“, се посочва следното:
„За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
[…]
2)
„издател“ означава доставчик на платежни услуги, който се договоря с платеца да предостави платежен инструмент за иницииране и обработка на платежните операции на платеца, свързани с карти;
[…]
10)
„обменна такса“ означава такса, заплащана пряко или косвено (например чрез трета страна) за всяка операция между издателя и приемащия субект, участващи в платежна операция, свързана с карта. Нетната компенсация или другите договорени възнаграждения се считат за част от обменната такса;
11)
„нетна компенсация“ означава общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, получени от издател от платежна картова схема, приемащ субект или всеки друг посредник във връзка с платежни операции, свързани с карти, или със свързани с тях дейности;
12)
„такса за обслужване на търговец“ означава такса, заплащана на приемащия субект от получателя във връзка с платежни операции, свързани с карти;
13)
„получател“ означава физическо или юридическо лице, определено за краен получател на средствата, които са предмет на платежна операция;
[…]
17)
„четиристранна платежна картова схема“ означава платежна картова схема, в рамките на която се извършват платежни операции, свързани с карти, от платежната сметка на платец към платежната сметка на получател с посредничеството на схемата, издател (от страна на платеца) и приемащ субект (от страна на получателя);
18)
„тристранна платежна картова схема“ означава платежна картова схема, в рамките на която самата схема предоставя услуги по приемане и издаване, и платежните операции, свързани с карти, се извършват от платежната сметка на платеца към платежната сметка на получателя в рамките на схемата. Когато тристранната платежна картова схема лицензира други доставчици на платежни услуги да издават платежни инструменти, свързани с карти, или да приемат платежни операции, свързани с карти, или и двете, или издава платежни инструменти, свързани с карти, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки или чрез посредник, тя се счита за четиристранна платежна картова схема;
[…]
24)
„доставчик на платежни услуги“ означава физическо или юридическо лице, лицензирано да предоставя платежните услуги, изброени в приложението към Директива 2007/64/ЕО [на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, 2007 г., стр. 1),], или признато като издател на електронни пари в съответствие с член 1, параграф 1 от Директива 2009/110/ЕО [на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО (ОВ L 267, 2009 г., стр. 7)]. Даден доставчик на платежни услуги може да бъде издател или приемащ субект, или и двете;
[…]
30)
„платежна марка“ означава всяко наименование, израз, знак, символ в — материален или цифров вид — или съчетание от тях, което посочва по коя платежна картова схема се извършват платежни операции, свързани с карти;
[…]
32)
„сътрудничество на различни марки“ означава включването на най-малко една платежна марка и най-малко една неплатежна марка в един и същ платежен инструмент, свързан с карта;
[…]“.
6
Глава II от същия регламент, озаглавена „Обменни такси“, съдържа членове 3—5. Член 4 от Регламент 2015/751, озаглавен „Обменни такси за операции с потребителски кредитни карти“, гласи:
„Доставчиците на платежни услуги не могат да предлагат, нито да изискват по отношение на операции с кредитни карти обменна такса за операция, по-висока от 0,3 % от стойността на операцията. За национални операции с кредитни карти държавите членки могат да определят по-нисък таван на обменната такса за операция“.
7
В член 5 от същия регламент, озаглавен „Забрана за заобикаляне на разпоредбите“, се предвижда следното:
„За целите на прилагането на таваните, посочени в членове 3 и 4, всяко договорено възнаграждение, включително нетна компенсация, с равностоен на обменна такса предмет или ефект, което издателят получава от платежната картова схема, приемащ субект или друг посредник във връзка с платежни операции или със свързани с тях дейности, се счита за част от обменната такса“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
8
Съгласно акта за преюдициално запитване Amex експлоатира тристранна платежна картова схема по смисъла на член 2, точка 18 от Регламент 2015/751.
9
През 2010 г. Amex сключва с KLM партньорство за сътрудничество на различни марки за периода от 1 юни 2011 г. до 1 юни 2019 г., по силата на което Amex издава кобрандирани кредитни карти.
10
Едно от направленията на партньорството се отнася за достъпа до програмата за лоялност на KLM (наричана по-нататък „програмата Flying Blue“), позволяваща на неговите клиенти да трупат точки за лоялност (наричани по-нататък „милите“), когато пътуват с полети на KLM или правят покупки при партньори на KLM. Клиентите могат да обменят своите мили срещу полети или други услуги на KLM. KLM и Amex договарят „програма с точки“, чрез която притежателите на карта Amex трупват пряко мили по програмата Flying Blue. За тази цел Amex купува мили от KLM и ги предоставя на притежатели на своите кредитни карти според използването им. Amex и KLM освен това си сътрудничат за издаването на кобрандирани „бизнес карти“.
11
За цялото това сътрудничество Amex плаща на KLM, освен „бонус за подписване на договор“, четири други вида възнаграждения, а именно, първо, годишна цена за използване на търговските марки на KLM и за достъп до програмата Flying Blue, второ, проценти от възнагражденията, които Amex получава от притежателите на кредитните карти за използването им, трето, процент от размера на транзакциите, извършени посредством тези карти, и четвърто, възнаграждения за покупката на мили.
12
От акта за преюдициално запитване също така следва, че в качеството си на получател по платежни операции, свързани с кобрандираните карти, KLM плаща такси за обслужване на Amex.
13
През 2018 г. Amex и KLM сключват нови споразумения за партньорство. По силата на тези споразумения Amex плаща „бонус за подписване на договор“ на KLM през 2018 г. и трябва да му плати сумите, съответстващи на годишната цена за използване на търговските марки „KLM“ и за достъп до програмата Flying Blue, както и на възнагражденията за покупката на мили.
14
Преди тези нови споразумения, през май 2017 г., ACM започва разследване на партньорството между Amex и KLM. Въз основа на това разследване с решение от 6 март 2019 г. ACM издава срещу Amex разпореждане за условно налагане на периодична имуществена санкция за нарушение на разпоредбата на член 4 във връзка с тази на член 5 от Регламент 2015/751, тъй като платило на KLM обменни такси в размер над 0,3 % от стойността на транзакцията (наричано по-нататък „решението от 6 март 2019 г.“). ACM определя този размер, като събира за четирите години партньорство и за всяка година всички възнаграждения, платени от Amex на KLM, и след това разделя така получената сума на обема на плащанията, извършени с кобрандираните кредитни карти. Според ACM така изчисленият процент значително надвишава максимално разрешения процент, а именно 0,3 %. С разпореждането за условно налагане на периодична имуществена санкция се е целяло да се гарантира, че Amex плаща на KLM такса, която не надхвърля 0,3 % от стойността на транзакцията на годишна база и за транзакция.
15
Amex и KLM обжалват по административен ред това решение и успоредно с това искат от Rechtbank Rotterdam (първоинстанционен съд Ротердам, Нидерландия) да постанови времени обезпечителни мерки.
16
С определение от 24 юли 2019 г. съдията по обезпеченията на Rechtbank Rotterdam (първоинстанционен съд Ротердам) спира изпълнението на въпросното разпореждане с мотива, че при изчисляването на размера на обменните такси в него не е отчетена стойността на купените от страна на Amex мили от KLM, която трябвало да се приспадне от платените възнаграждения на последното.
17
С решение от 22 януари 2020 г. (наричано по-нататък „спорното решение“) ACM обявява за неоснователни оплакванията на Amex и KLM срещу разпореждането за условно налагане на периодична имуществена санкция с решението от 6 март 2019 г. ACM констатира, че всякакво възнаграждение, плащано от тристранна платежна картова схема на партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, попада в обхвата на понятието „нетна компенсация“, съдържащо се в член 2, точка 11 от Регламент 2015/751, доколкото това възнаграждение е във връзка с платежни операции или свързани дейности по карта. Ако платено възнаграждение се квалифицирало като нетна компенсация, то щяло да бъде част от обменната такса. В това отношение ACM счита, че Amex не може да приспадне насрещната престация за купените от него мили от KLM от възнагражденията, които е платило на последното. За изчерпателност ACM посочва, че разглежданите възнаграждения попадат и в обхвата на член 5 от този регламент, доколкото са с предмет или ефект, който е равностоен на ясно обявена обменна такса.
18
Освен това с решение от 21 декември 2020 г. ACM иска от Amex да заплати сума в размер на 10 милиона евро, съставляваща периодична имуществена санкция, тъй като не се съобразило с разпореждането, дадено с решението от 6 март 2019 г. Макар да приема използвания от Amex метод в отговор на това разпореждане, ACM счита, че Amex е изчислило погрешно (с увеличение) стойността на милите. В изчислението си Amex всъщност не отчело факта, че не всички картодържатели използват милите си. Освен това не всички бизнес карти, издадени от Amex, били корпоративни карти по смисъла на член 2, точка 6 от Регламент 2015/751, поради което те също попадали в приложното поле на членове 4 и 5 от този регламент. Въз основа на това ACM заключава, че Amex е платило на KLM възнаграждения, които са по-големи от разрешените с разпореждането за условно налагане на периодична имуществена санкция.
19
Amex и KLM обжалват спорното решение и решението за установяване на задължение от 21 декември 2020 г. пред Rechtbank Rotterdam (първоинстанционен съд Ротердам).
20
От решение от 7 февруари 2018 г., American Express (C‑304/16, EU:C:2018:66), Rechtbank Rotterdam (първоинстанционен съд Ротердам) прави извода, че тристранна платежна картова схема, която сключва споразумение за сътрудничество на различни марки, трябва да се квалифицира като четиристранна платежна картова схема, дори ако партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки не действа като издател. Следователно експлоатираната от Amex тристранна платежна картова схема, в рамките на която с KLM е сключено споразумението за сътрудничество на различни марки, била равностойна на четиристранна платежна картова схема по смисъла на член 1, параграф 5 от Регламент 2015/751. Поради това членове 4 и 5 от този регламент, чиято приложимост по принцип е изключена за тристранните платежни картови схеми по силата на член 1, параграф 3 от посочения регламент, се прилагали в разглеждания случай.
21
Член 4 от Регламент 2015/751 обаче не можел да се приложи самостоятелно за партньорството, сключено от тристранна платежна картова схема с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, който не действа като издател, а само заедно с член 5 от същия регламент. Освен това, за разлика от платената такса на издател, платената такса на партньор в рамките на сътрудничество на различни марки не се явявала автоматично обменна такса. Според Rechtbank Rotterdam (първоинстанционен съд Ротердам) използваният от ACM критерий, за да прецени дали дадено възнаграждение е с равностоен на обменната такса предмет или ефект — съгласно който възнаграждението трябва да бъде платено в контекста на партньорство за сътрудничество на различни марки и да бъде насочено към убеждаване на партньори в рамките на сътрудничество на различни марки да си сътрудничат с тристранна платежна картова схема с цел да се насърчи издаването и използването на платежни карти — не е достатъчен, за да се прецени доколко възнаграждението е равностойно на обменна такса. Този съд всъщност приема, че възможността такова възнаграждение да насърчи издаването и използването на платежни карти не позволява да се определи таван за обменната такса, тъй като равностойният на това възнаграждение предмет или ефект трябва да се оцени предвид целите на Регламент 2015/751. Поради това според него ACM е трябвало да провери ефекта от плащанията, направени към партньора в рамките на сътрудничество на различни марки, за вътрешния пазар и разходите за транзакция за потребителите.
22
При това положение Rechtbank Rotterdam (първоинстанционен съд Ротердам) постановява, че ACM не е доказал надлежно, че платените от Amex на KLM възнаграждения са с равностоен на обменна такса предмет или ефект, поради което не е установено, че Amex е нарушило членове 4 и 5 от Регламент 2015/751. Въз основа на това посоченият съд отменя спорното решение.
23
Amex, ACM и KLM обжалват въззивно решението на Rechtbank Rotterdam (първоинстанционен съд Ротердам) пред College van Beroep voor het bedrijfsleven (Апелативен съд по административни спорове в икономическата област, Нидерландия), който е запитващата юрисдикция.
24
Последната изпитва съмнения по въпроса дали и как членове 4 и 5 от Регламент 2015/751 се прилагат за плащанията, извършени от тристранна платежна картова схема към неин партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, като разглежданите от запитващата юрисдикция плащания. Освен това, ако въпросните членове 4 и 5 се прилагали, тя иска да се установи дали, за да се определи дали в случая извършените плащания надхвърлят тавана по член 4 от този регламент, от размера им трябва да се приспаднат платените от KLM такси за обслужване или стойността на купените от Amex мили.
25
При това положение College van Beroep voor het bedrijfsleven (Апелативен съд по административни спорове в икономическата област) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли за целите на прилагането на материалноправните разпоредби на [Регламент 2015/751] член 2, точка 11 от този регламент да се тълкува в смисъл, че общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, получени от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки от тристранна платежна картова схема във връзка с платежни операции, свързани с карти, или със свързани с тях дейности, трябва да се разглежда като нетна компенсация, дори ако самият този партньор не е издател?
2)
Трябва ли член 4 от Регламент [2015/751] във връзка с член 2, точка 10, второ изречение от [този регламент] да се тълкува в смисъл, че нетната компенсация попада пряко в обхвата на [този] член 4?
3)
Трябва ли член 5 от Регламент [2015/751] да се тълкува в смисъл, че се отнася и за възнаграждения, включително нетни компенсации, получени от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки от платежната картова схема, ако този партньор не е издател?
4)
а)
Трябва ли член 5 от Регламент [2015/751] да се тълкува в смисъл, че възнаграждение, включително нетна компенсация, получено от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки във връзка с платежни операции или със свързани с тях дейности, има равностоен на обменната такса предмет, ако това възнаграждение има за цел да разшири дейностите по платежната картова схема?
б)
Трябва ли член 5 от [този регламент] да се тълкува в смисъл, че възнаграждение, включително нетна компенсация, получено от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки във връзка с платежни операции или със свързани с тях дейности, има равностоен на обменната такса ефект, ако това възнаграждение води до разширяване на дейностите по платежната картова схема?
в)
Ако отговорът на [четвъртия въпрос, буква a) и четвъртия въпрос, буква б)] е отрицателен, възниква въпросът въз основа на какви критерии и/или фактори следва да се прецени дали възнаграждение, включително нетна компенсация, получено от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки във връзка с платежни операции или със свързани с тях дейности, има равностоен на обменна такса предмет или ефект?
5)
Трябва ли член 5 от Регламент [2015/751] да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на член 4 [от този] регламент е достатъчно възнаграждението да има равностоен на обменната такса предмет, за да се счита за част от нея?
6)
Трябва ли член 2, точка 11 от Регламент [2015/751] да се тълкува в смисъл, че такса за обслужване на търговец, платена на тристранна платежна картова схема от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, може да бъде приспадната от получени от него плащания, отстъпки или стимули от платежната картова схема във връзка с платежни операции, свързани с карти, или със свързани с тях дейности?
7)
а)
Трябва ли член 2, точка 11 от Регламент [2015/751] да се тълкува в смисъл, че от общата сума, получена от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки от платежната картова схема, могат да бъдат приспаднати не само неговите финансови компенсации, но и разходите или икономическият еквивалент на предоставена от такъв партньор услуга?
б)
Ако отговорът на [седмия въпрос, буква a)] е утвърдителен: въз основа на какви критерии трябва да се определи тази стойност?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
26
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, които партньор в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранна платежна картова схема, може да се счита за „нетна компенсация“ по смисъла на тази разпоредба, дори ако самият този партньор не е „издател“ по смисъла на член 2, точка 2 от посочения регламент.
27
„Нетната компенсация“ се определя в член 2, точка 11 от посочения регламент като „общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, получени от издател от платежна картова схема, приемащ субект или всеки друг посредник във връзка с платежни операции, свързани с карти, или със свързани с тях дейности“.
28
В член 2, точка 2 от същия регламент понятието „издател“ се определя като „доставчик на платежни услуги, който се договоря с платеца да предостави платежен инструмент за иницииране и обработка на платежните операции на платеца, свързани с карти“.
29
В член 2, точка 10 от Регламент 2015/751 се предвижда, че нетната компенсация се счита за част от обменната такса. За последната се прилага таванът, предвиден в член 4 от Регламент 2015/751.
30
В това отношение, от една страна, трябва да се отбележи, както се предвижда в член 1, параграф 3, буква в) от Регламент 2015/751, че глава II от него — съдържаща членове 4 и 5, където се установяват правилата за определяне на таван при обменните такси за операциите, извършвани с карта от потребителите — не се прилага за „операциите с платежни карти, издадени от тристранни платежни картови схеми“. В член 1, параграф 5 от посочения регламент — също като в член 2, точка 18 от него, където се определя какво трябва да се разбира под „тристранна платежна картова схема“ — обаче се предвижда, че когато такава схема по-специално издава платежни инструменти, свързани с карти, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, схемата трябва да се счита за четиристранна платежна картова схема. Поради това, макар по принцип за тристранна платежна картова схема да не се прилагат задълженията, произтичащи от членове 4 и 5 от същия регламент, това не е така, ако схемата е издала платежни инструменти, свързани с карта, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, което води до квалифицирането ѝ в тази хипотеза като четиристранна платежна картова схема (вж. в този смисъл решение от 7 февруари 2018 г., American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, т. 50—52).
31
Поради това, когато тристранна платежна картова схема сключи споразумение за сътрудничество на различни марки по смисъла на член 2, точка 32 от Регламент 2015/751, схемата трябва да се счита за четиристранна платежна картова схема по силата на член 1, параграф 5 от този регламент, поради което за нея са приложими задълженията, произтичащи от членове 3—5 и 7 от посочения регламент (решение от 7 февруари 2018 г., American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, т. 72).
32
От друга страна, важно е да се припомни, че „сътрудничеството на различни марки“ е определено в член 2, точка 32 от Регламент 2015/751 като „включването на най-малко една платежна марка и най-малко една неплатежна марка в един и същ платежен инструмент, свързан с карта“.
33
От това определение — нито пък от текстовете на член 1, параграф 5 или на член 2, точка 18 от Регламент 2015/751 — не може да се заключи, че партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, сключил споразумение с тристранна платежна картова схема, непременно участва в схемата като издател по смисъла на член 2, точка 2 от този регламент. Ако законодателят на Съюза е искал да ограничи приложното поле на същия член 1, параграф 5, за да бъде така, той е щял да го предвиди изрично (вж. в този смисъл решение от 7 февруари 2018 г., American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, т. 59 и 60).
34
Поради това член 1, параграф 5 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че при споразумение между партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, от една страна, и тристранна платежна картова схема, от друга страна, не е необходимо партньорът да действа като „издател“ по смисъла на член 2, точка 2 от този регламент, за да бъде схемата разглеждана като издаваща платежни инструменти, свързани с карта, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки и съответно да бъде считана за четиристранна платежна картова схема по смисъла на първата от тези разпоредби.
35
В случая запитващата юрисдикция по-конкретно се пита дали възнагражденията, които партньор в рамките на сътрудничество на различни марки получава от тристранна платежна картова схема във връзка с платежни операции или свързани дейности по нейните карти, трябва да се считат за нетна компенсация по смисъла на член 2, точка 11 от Регламент 2015/751, дори ако е безспорно, че самият този партньор не е издател по смисъла на член 2, точка 2 от посочения регламент.
36
Припомненото в точка 27 от настоящото решение определение на понятието „нетна компенсация“ действително се отнася буквално за плащанията, които издател получава от платежна картова схема.
37
Трябва обаче да се приеме, че тълкувано в контекста на същия регламент и предвид преследваните с него цели, това определение трябва да се разбира като обхващащо нетната сума на плащанията, отстъпките или стимулите, получени от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, без самият той да е издател, от платежната картова схема.
38
Това тълкуване не може да се постави под въпрос с изтъкнатото от запитващата юрисдикция обстоятелство, че плащанията на Amex към KLM не са пряко свързани с платежна операция, а се явяват възнаграждението за сътрудничеството на KLM.
39
Съдът всъщност вече е уточнил, че не може да се изключи възможността определен вид насрещна престация или облага да се идентифицира като представляваща необявена обменна такса по смисъла на съображение 28 от Регламент 2015/751, без партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки, с който тристранна платежна картова схема сключва споразумение, непременно да участва в дейността на схемата по издаване. Ето защо постигането на целите на Регламент 2015/751, по-специално тази на член 1, параграф 5 за осигуряване на равнопоставени условия на конкуренция на пазара, може да се окаже трудно, ако за положенията, в които партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки не действа като издател по смисъла на член 2, точка 2 от този регламент, поради това обстоятелство не трябва да се прилагат правилата, предвидени в членове 3—5 и 7 от посочения регламент (решение от 7 февруари 2018 г., American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, т. 71).
40
Както отбелязва генералният адвокат в точка 29 от своето заключение, понятието „нетна компенсация“ по смисъла на член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува предвид частичното приравняване на тристранните към четиристранните платежни картови схеми, извършено в член 1, параграф 5 от този регламент.
41
Както всъщност следва от съображенията, изложени в точка 31 от настоящото решение, законодателят на Съюза е направил избор относно степента на това приравняване, което трябва да се извърши между тристранните и четиристранните платежни картови схеми, именно предвид прилагането на правилата за обменните такси, предвидени в членове 3—5 от Регламент 2015/751 и съдържащи се в глава II от този регламент, за да могат да се постигнат целите на посочения регламент. Както следва от съображение 10 от същия регламент, стремежът с последните по-специално е да се подобри функционирането на вътрешния пазар и да се намалят разходите по операциите за потребителите (вж. в този смисъл решение от 7 февруари 2018 г., American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, т. 67 и 84).
42
По-конкретно, съгласно съображение 28 от Регламент 2015/751 стремежът с това приравняване, означаващо за тристранните и четиристранните платежни картови схеми да се прилагат едни и същи правила, е да се отчете използването от множество платежни картови схеми — включително тристранните платежни картови схеми с участие на партньори в рамките на сътрудничество на различни марки, които са приравнени на четиристранни платежни картови схеми — на необявени обменни такси и така да се допринесе за създаването на равнопоставени условия на конкуренция между тези платежни картови схеми (вж. в този смисъл решение от 7 февруари 2018 г., American Express, C‑304/16, EU:C:2018:66, т. 68).
43
Посоченото приравняване и постигането на тези цели предполагат понятието „нетна компенсация“, на което е дадено определение в член 2, точка 11 от посочения регламент, да се тълкува в широкия смисъл, отбелязан в точка 37 от настоящото решение.
44
Такова тълкуване се подкрепя и от член 5 от Регламент 2015/751, в който се предвижда правило, стремежът с което е да се забрани заобикалянето на таваните по членове 3 и 4 от него. Така съгласно същия член 5 всяко договорено възнаграждение, включително нетната компенсация, с равностоен на обменната такса предмет или ефект, което издател получава от платежна картова схема, приемащ субект или всеки друг посредник във връзка с платежни операции или свързани дейности, се счита за част от обменната такса.
45
В този контекст в съображение 31 от посочения регламент се уточнява, че това правило в широк смисъл се отнася за алтернативните финансови потоци към издателите. Това предполага, че „нетната компенсация“ във връзка с таксите, които тези издатели са платили в полза на или са получили от платежна картова схема, приемащ субект или всеки друг посредник, трябва да се счита за попадаща в обхвата на обменната такса. В същото съображение 31 се посочва, че за изчисляването на последната и за да се гарантира отсъствието на заобикаляне на правилата, следва да се взема предвид целият размер на плащанията или на стимулите, които издател е получил от платежна картова схема във връзка с регулираните операции, като се извадят таксите, платени на платежната картова схема от издателя. Стремежът с такова правило съответно е да се вземе предвид възможността плащанията, стимулите и таксите да бъдат преки, тоест основани на обема или за операция, или косвени, когато представляват пазарни стимули, бонуси или отстъпки при постигане на определен обем операции.
46
За да се гарантира, че за различните видове платежни картови схеми — включително тристранните платежни картови схеми, приравнени на четиристранни, когато първите включват партньори в рамките на сътрудничество на различни марки — се прилагат едни и същи правила, предвид гореизложеното трябва да се приеме, че финансовите потоци, получени от тези партньори в контекста на такава тристранна платежна картова схема, трябва да се отчетат при определянето на „нетната компенсация“, дори когато посочените партньори не действат като издател по смисъла на член 2, точка 2 от Регламент 2015/751.
47
Следователно възнаграждение, което партньор в рамките на сътрудничество на различни марки получава от тристранна платежна картова схема при платежни операции с карта или при свързани дейности, трябва да се счита за попадащо в обхвата на понятието „нетна компенсация“ по смисъла на член 2, точка 11 от този регламент, когато това възнаграждение е с равностоен на обменната такса предмет или ефект.
48
С оглед на гореизложеното на първия въпрос следва да се отговори, че член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, които партньор в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранна платежна картова схема, може да се счита за „нетна компенсация“ по смисъла на тази разпоредба, дори ако самият този партньор не е „издател“ по смисъла на член 2, точка 2 от посочения регламент, стига възнагражденията, които са част от тази сума, да са с равностоен на обменната такса предмет или ефект.
По втория въпрос
49
С втория си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали членове 4 и 5 във връзка с член 2, точки 10 и 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкуват в смисъл, че „нетната компенсация“ по смисъла на последната разпоредба попада пряко в приложното поле на същия член 4 или, алтернативно, в това на забраната за заобикаляне, предвидена в член 5 от посочения регламент.
50
Трябва да се припомни, че съгласно член 4 от Регламент 2015/751 обменната такса, предложена или искана от доставчиците на платежни услуги за операциите, свързани с кредитна карта, не трябва да надхвърля 0,3 % от стойността на операцията. В член 5 от този регламент, озаглавен „Забрана за заобикаляне на разпоредбите“, пък се предвижда, че за целите на прилагането на този таван всяко договорено възнаграждение, включително нетната компенсация, с равностоен на обменната такса предмет или ефект, което издател получава от платежна картова схема, приемащ субект или всеки друг посредник във връзка с платежни операции или свързани дейности, се счита за част от обменната такса.
51
Следователно тези две разпоредби са с доста различни приложни полета. От една страна, член 4 от Регламент 2015/751 всъщност се отнася конкретно за „обменната такса“ по смисъла на член 2, точка 10 от този регламент. Това е такса, заплащана пряко или косвено за всяка извършвана операция между издателя и приемащия субект, които са страни по платежна операция, свързана с карта, като в посочения член 4 се предвижда, че таксата не надхвърля таван, определен на 0,3 % от стойността на такава операция.
52
От друга страна, в член 5 от посочения регламент е предвидено правило, стремежът с което е да се забрани заобикалянето на този таван чрез включване в обменната такса на всяко договорено възнаграждение, включително нетната компенсация, с равностоен на такава такса предмет или ефект.
53
Както бе констатирано в точки 44—47 от настоящото решение, стремежът с това правило съответно е да се осигури прилагането на едни и същи правила за различните видове платежни картови схеми, включително тристранните, които са приравнени на четиристранни, когато първите включват партньори в рамките на сътрудничество на различни марки. Тази цел предполага да се отчитат, в широк смисъл, преките плащания, стимули и такси, тоест основаните на обема или за операция, или косвените такива, съществуващи по тези схеми и можещи да повлияят на размера на обменната такса. Следователно, за да се отчетат спецификите на различните видове платежни картови схеми, договорените възнаграждения в рамките на тези на схеми, включително нетната компенсация, трябва да бъдат отчетени за прилагането на тавана по член 4 от Регламент 2015/751, когато са с равностоен на обменната такса предмет или ефект.
54
Макар в член 2, точка 10 от този регламент действително да се посочва, че нетната компенсация или другите договорени възнаграждения се считат за част от обменната такса, от ясния текст на член 5 от посочения регламент и от предмета на предвиденото в него правило срещу заобикаляне следва, че това отчитане е обосновано за целите на прилагането на същото правило. Следователно тази компенсация или тези други възнаграждения попадат в приложното поле на същия член 5, когато са с равностоен на обменната такса предмет или ефект.
55
Това тълкуване освен това се подкрепя от генезиса на Регламент 2015/751. Текстът относно „договорено[то] възнаграждение, включително нетна компенсация, с равностоен на обменна такса предмет или ефект“, който първоначално е фигурирал в член 4 от Предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно обменните такси за платежни операции, свързани с карти (COM/2013/0550 final), всъщност е преместен в член 5 от Регламент 2015/751. Както отбелязва ACM в писменото си становище, това преместване е пряка последица от добавянето в същия регламент на уговорката, че някои тристранни платежни картови схеми се приравняват на четиристранните, съдържаща се в окончателната редакция на член 1, параграф 5 от посочения регламент.
56
Въз основа на гореизложеното на втория въпрос следва да се отговори, че членове 4 и 5 във връзка с член 2, точки 10 и 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкуват в смисъл, че нетната компенсация попада в приложното поле на забраната за заобикаляне, предвидена в член 5 от този регламент.
По третия, четвъртия и петия въпрос
57
С третия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 5 от Регламент 2015/751 се прилага за възнаграждения, включително нетната компенсация, които партньор в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от платежна картова схема, когато този партньор не е издател на карти. При утвърдителен отговор, в рамките на своя четвърти въпрос тя по същество иска да се установи при какви условия тези възнаграждения са с „равностоен на обменна такса предмет или ефект“ по смисъла на тази разпоредба. В този контекст тя иска да се установи по-специално дали стремежът с тези възнаграждения трябва да бъде стимулиране на използването на тази схема от страна на картодържателите. Накрая, в рамките своя пети въпрос, тя иска да се установи дали ефектът от посочените възнаграждения трябва да се разглежда, когато е установено, че те са с равностоен на обменната такса предмет.
58
Следователно запитващата юрисдикция иска да знае как трябва да се тълкува условието по член 5 от Регламент 2015/751, изискващо договорените възнаграждения, включително нетната компенсация, да са с „равностоен на обменна такса предмет или ефект“, за да могат да попаднат в приложното поле на тази разпоредба, по-специално когато става въпрос за възнаграждения, получени от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, който не се явява издател в контекста на тристранна платежна картова схема, приравнена на четиристранна.
59
При това положение се налага изводът, че с тези въпроси, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 5 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че условието договореното възнаграждение, включително нетната компенсация, да е с „равностоен на обменна такса предмет или ефект“, налага да се определи дали възнаграждение, договорено между партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, който не е издател, и тристранна платежна картова схема във връзка с платежни операции или свързани дейности по нейните карти, е с равностоен на такава обменна такса предмет или, алтернативно, стимулиращ ефект.
60
Трябва да се отбележи, на първо място, както следва от отговорите на първия и втория преюдициален въпрос, че член 5 от Регламент 2015/751 се прилага за възнаграждения, включително нетната компенсация, които партньор в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от платежната картова схема, когато този партньор не е издател на карти. Такова прилагане е част от приравняването, което трябва да се извърши между тристранните платежни картови схеми, когато в тях участва партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, и четиристранните платежни картови схеми. Това приравняване допринася за постигането на целта на този регламент за създаване на равнопоставени условия на конкуренция между тези схеми чрез прилагане за тях на едни и същи правила. Както следва от точка 42 от настоящото решение, стремежът с тази разпоредба съответно е да се отчете наличието на необявени обменни такси при тристранните платежни картови схеми, приравнени на четиристранни, когато първите включват партньори в рамките на сътрудничество на различни марки.
61
За тази цел член 5 от Регламент 2015/751 се прилага за възнагражденията, договорени в контекста на тристранните платежни картови схеми, които не са изрично посочени като обменни такси, но са с равностоен на такива такси предмет или ефект.
62
Освен това съгласно съображение 31 от този регламент, припомнено в точка 45 от настоящото решение, стремежът с правилото, предвидено във въпросния член 5, е да се вземе предвид възможността плащанията, стимулите и таксите да бъдат преки, тоест основани на обема или за операция, или косвени, когато представляват пазарни стимули, бонуси или отстъпки при постигане на определен обем операции.
63
Следователно условието съответното възнаграждение да е с „равностоен на обменна такса предмет или ефект“, за да попадне в обхвата на член 5 от Регламент 2015/751, трябва да се тълкува именно предвид определението на понятието „обменна такса“, дадено в член 2, точка 10 от този регламент, и предвид същото съображение 31.
64
В това отношение трябва да се припомни, първо, че с „обменната такса“ по смисъла на член 2, точка 10 от Регламент 2015/751 се обозначава такса, която се плаща за всяка операция, извършена между издателя и приемащия субект, които са страни по платежна операция, свързана с карта. Както следва от съображение 10 от този регламент, обменните такси обикновено се фактурират на търговците от доставчиците на платежни услуги по приемане на карти за всяка платежна операция, свързана с карта, и се отразяват в разходите по операциите за потребителите.
65
От това по аналогия следва, че възнаграждение, което, от една страна, е платено от тристранната платежна картова схема на партньора в рамките на сътрудничество на различни марки за обема или операциите, свързани с използването на нейната карта, и от друга страна, има отражение върху разходите за услугата по използване на посочената карта за потребителя, може да се явява възнаграждение с „равностоен на обменната такса предмет“ по смисъла на член 5 от Регламент 2015/751.
66
Второ, що се отнася до условието съответното договорено възнаграждение да е с „равностоен на обменната такса ефект“ по смисъла на тази разпоредба, от текста на последната, както и от преследваната с нея цел е видно, че стремежът с това условие е да се обхване всяко възнаграждение, договорено в рамките на платежната картова схема, по-специално възнаграждение между тристранната платежна картова схема и партньора в рамките на сътрудничество на различни марки, което не се основава пряко на обема или операциите, свързани с използването на картата, но има ефект върху това използване.
67
От уточненията, направени в съображения 31 и 32 от Регламент 2015/751, както и от определението на понятието „нетна компенсация“ по смисъла на член 2, точка 11 от този регламент, следва, че посоченото условие се отнася за плащанията — във връзка с платежни операции или свързани дейности по карта — които са предназначени за финансиране на стимулиращите използването на картата практики, като например пазарните стимули, бонусите и отстъпките, и които имат ефект върху разходите за използване на картата за потребителя.
68
На второ място, трябва да се направи уточнението, че от употребата на израза „или“ в ясния и недвусмислен текст на същия член 5 следва, че съдържащият се в него критерий е алтернативен. Всъщност, както посочва генералният адвокат в точка 55 от своето заключение, достатъчно е получените възнаграждения да са с равностоен на обменната такса било предмет, било ефект, за да бъдат счетени за обхванати от тази разпоредба за целите на прилагането на таваните, посочени в членове 3 и 4 от този регламент.
69
Запиващата юрисдикцията обаче трябва да определи, вземайки предвид гореизложеното и предвид характеристиките на разглежданото в главното производство възнаграждение, договорено между тристранната платежна картова схема и партньора в рамките на сътрудничество на различни марки, дали това възнаграждение е с равностоен на обменна такса предмет или, алтернативно, ефект, за да попадне това възнаграждение в обхвата на член 5 от Регламент 2015/751.
70
Следователно на третия, четвъртия и петия въпрос следва да се отговори, че член 5 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че условието договореното възнаграждение, включително нетната компенсация, да е с „равностоен на обменна такса предмет или ефект“, налага да се определи дали възнаграждение, договорено между партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, който не е издател, и тристранна платежна картова схема във връзка с платежни операции или свързани дейности по нейните карти, е с равностоен на такава обменна такса предмет или, алтернативно, стимулиращ ефект, а това означава да се вземе предвид предметът или ефектът на това възнаграждение спрямо стимулирането на потребителя да използва тези карти.
По шестия въпрос
71
С шестия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че „такса за обслужване на търговец“, платена на тристранна платежна картова схема от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, може да се приспадне от плащанията, отстъпките или стимулите, които партньорът е получил от платежната картова схема във връзка с платежни операции или свързани дейности по карта.
72
В това отношение трябва да се припомни, че в член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 понятието „нетна компенсация“ се определя като „общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, получени от издател от платежна картова схема, приемащ субект или всеки друг посредник във връзка с платежни операции, свързани с карти, или със свързани с тях дейности“.
73
Освен това следва да се отбележи, че в член 2, точка 12 от този регламент понятието „такса за обслужване на търговец“ се определя като „такса, заплащана на приемащия субект от получателя във връзка с платежни операции, свързани с карти“. В това отношение съгласно член 2, точка 13 от посочения регламент „получател“ означава „физическо или юридическо лице, определено за краен получател на средствата, които са предмет на платежна операция“.
74
Следователно, видно от ясния текст на член 2, точка 12 от Регламент 2015/751, таксата за обслужване на търговец се вписва в отношенията между търговец, а именно получателя по смисъла на член 2, точка 13 от този регламент, и приемащия субект. Тъй като обаче тази такса обаче не се вписва в правоотношението между партньора в рамките на сътрудничество на различни марки и приемащия субект, а именно тристранната платежна картова схема, тя не попада в обхвата на понятието „нетна компенсация“ по смисъла на член 2, точка 11 от посочения регламент.
75
В тристранна платежна картова схема един и същ субект, а именно платежната картова схема, изпълнява функциите на приемащ субект и на издател, като партньор в рамките на сътрудничество на различни марки може да бъде и търговец, използващ услугите на тази схема, тоест получател по смисъла на посочения регламент. При такава конфигурация партньор в рамките на сътрудничество на различни марки може да използва услугите на посочената схема и да приема платежни операции с платежи инструменти, издадени от същата схема, като ѝ плаща такса за обслужване. Такава такса за обслужване, платена от партньора в рамките на сътрудничество на различни марки, обаче се плаща от него не в това качество, а като получател. Всъщност тази такса за обслужване няма връзка с партньорството, сключено с платежната картова схема, и при всички положения тя би трябвало да се плаща и на друга платежна картова схема. Следователно тази такса не се вписва в правоотношението между партньора в рамките на сътрудничество на различни марки и приемащия субект.
76
Поради това таксата за обслужване, платена от търговеца, не може да се приспада от целия размер на плащанията, отстъпките или стимулите, които партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранната платежна картова схема, при изчисляването на тази нетна компенсация, дори ако именно същият партньор действа като търговец.
77
От гореизложеното следва, че член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че „такса за обслужване на търговец“, платена на тристранна платежна картова схема от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, не може да се приспадне от плащанията, отстъпките или стимулите, които партньорът е получил от платежната картова схема във връзка с платежни операции или свързани дейности по карта.
По седмия въпрос
78
Със седмия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на изчисляването на нетната компенсация допуска от общата сума, която партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранната платежна картова схема, да се приспаднат не само платени от този партньор парични възнаграждения, но и непаричните престации, които посоченият партньор извършва в полза на платежната картова схема, и евентуално, въз основа на какви критерии трябва да се определи тази стойност.
79
Както следва от отговора на първия въпрос, нетната компенсация — в случая на тристранна платежна картова схема, която издава платежни инструменти, свързани с карта, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки — съответства на общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, които партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от платежната картова схема.
80
За да се определи дали, и евентуално доколко, непарична компенсация може да бъде приспадната от възнагражденията, платени на партньора в рамките на сътрудничество на различни марки от тристранната платежна картова схема, първо, трябва да се припомни, че в член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 се сочат „плащания, отстъпки или стимули“. Понятието „стимул“ обаче има широк обхват, който надхвърля само паричните стимули. Стремежът с употребата на този термин в множествено число, след отбелязването на плащанията и отстъпките, освен това е да се потвърди, че компенсацията, която се има предвид, не се свежда само до паричната компенсация.
81
Това широко тълкуване на член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 се подкрепя от съображение 31 от него. Всъщност, както бе установено в точка 45 от настоящото решение, плащанията, стимулите и таксите могат да бъдат както преки (основани на обема или за операция), така и косвени (пазарни стимули, бонуси, отстъпки при постигане на определен обем операции), поради което понятието „стимул“ не може да се разбира като обхващащо единствено паричните възнаграждения.
82
Освен това в посоченото съображение 31 се уточнява, че при проверката дали има някакво заобикаляне на разпоредбите от посочения регламент, трябва да се вземат предвид печалбите, извличани от издателите от специалните програми, които се осъществяват съвместно от издателите и платежните картови схеми, приходите, формирани от обработката и лицензиранията, както и другите такси, плащани на платежните картови схеми.
83
Второ, тълкуване на член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 в смисъл, че само паричните вноски могат да се приспаднат от възнагражденията, платени на партньора в рамките на сътрудничество на различни марки, би накърнило преследваните с този регламент цели и предвиденото в член 5 от него правило, стремежът с което е да се забрани заобикалянето на таваните, посочени в членове 3 и 4 от същия регламент.
84
Що се отнася до стойността на непаричните възнаграждения, тя трябва да се определи в зависимост от тяхната икономическа стойност. Всъщност, ако стойността на непаричните възнаграждения се определя по договорен път от тристранната платежна картова схема и партньора в рамките на сътрудничество на различни марки, тази стойност може да се окаже надценена, за да бъдат компенсирани възнагражденията, плащани от картовата схема на партньора в рамките на сътрудничество на различни марки. Това обаче би накърнило постигането на целта на Регламент 2015/751 за осигуряване на равнопоставени условия на конкуренция на пазара и за намаляване на разходите за потребителите по платежните операции с платежна карта. Поради това запитващата юрисдикция трябва да вземе предвид икономическата стойност на непаричния стимул, като определи тази стойност въз основа на всички обстоятелства по разглеждания от нея случай, и по-специално неговата действителна икономическа стойност, когато услугата може да бъде закупена от други лица и когато нейната цена е оповестена публично.
85
С оглед на гореизложеното на седмия въпрос следва да се отговори, че член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на изчисляването на нетната компенсация допуска от общата сума, която партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранната платежна картова схема, да се приспаднат не само платени от този партньор парични възнаграждения, но и непаричните престации, които посоченият партньор извършва в полза на платежната картова схема и които трябва да се оценят при отчитане на тяхната действителна икономическа стойност.
По съдебните разноски
86
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:
1)
Член 2, точка 11 от Регламент (ЕС) 2015/751 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2015 година относно обменните такси за платежни операции, свързани с карти, трябва да се тълкува в смисъл, че общата нетна сума на плащанията, отстъпките или стимулите, които партньор в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранна платежна картова схема, може да се счита за „нетна компенсация“ по смисъла на тази разпоредба, дори ако самият този партньор не е „издател“ по смисъла на член 2, точка 2 от посочения регламент, стига възнагражденията, които са част от тази сума, да са с равностоен на обменната такса предмет или ефект.
2)
Членове 4 и 5 във връзка с член 2, точки 10 и 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкуват в смисъл, че нетната компенсация попада в приложното поле на забраната за заобикаляне, предвидена в член 5 от този регламент.
3)
Член 5 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че условието договореното възнаграждение, включително нетната компенсация, да е с „равностоен на обменна такса предмет или ефект“, налага да се определи дали възнаграждение, договорено между партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, който не е издател, и тристранна платежна картова схема във връзка с платежни операции или свързани дейности по нейните карти, е с равностоен на такава обменна такса предмет или, алтернативно, стимулиращ ефект, а това означава да се вземе предвид предметът или ефектът на това възнаграждение спрямо стимулирането на потребителя да използва тези карти.
4)
Член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че „такса за обслужване на търговец“, платена на тристранна платежна картова схема от партньор в рамките на сътрудничество на различни марки, не може да се приспадне от плащанията, отстъпките или стимулите, които партньорът е получил от платежната картова схема във връзка с платежни операции или свързани дейности по карта.
5)
Член 2, точка 11 от Регламент 2015/751 трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на изчисляването на нетната компенсация допуска от общата сума, която партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки е получил от тристранната платежна картова схема, да се приспаднат не само платени от този партньор парични възнаграждения, но и непаричните престации, които посоченият партньор извършва в полза на платежната картова схема и които трябва да се оценят при отчитане на тяхната действителна икономическа стойност.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: нидерландски.