62002CC0340_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Ebben az ügyben a Bizottság annak megállapítását kéri, hogy a Francia Köztársaság nem teljesítette a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/50/EGK tanácsi irányelv(2) (a továbbiakban: irányelv), különösen pedig annak 15. cikke (2) bekezdése alapján fennálló kötelezettségeit.
2. Az ügyet az eredményezte, hogy a „Communauté urbaine du Mans” (a Le Mans-i kommunális társulás, a továbbiakban: CUM) a La Chauvinière-i víztisztító-állomás felújítása kivitelezőjének segítésére vonatkozó kutatási szerződést ítélt oda anélkül, hogy az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában hirdetményt tett volna közzé.
I – Jogi háttér
3. A jelen ügyben az irányelv alábbi rendelkezései irányadók:
– Az irányelv 1. cikkének g) pontja szerint: „[Ennek az irányelvnek az alkalmazásában] tervpályázat: az a nemzeti eljárás, amely lehetővé teszi az ajánlatkérő számára – főleg a területrendezés, városrendezés, építészet és mélyépítés, illetve adatfeldolgozás területén – egy olyan tervnek vagy tervrajznak a megszerzését, amelyet díjazásos vagy díjazás nélküli versenyen való szerepeltetés után egy bírálóbizottság választott ki.”
– Az irányelv 7. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy: „Ezt az irányelvet azokra a szerződésekre kell alkalmazni, amelyek[nek] a hozzáadottérték-adó nélküli becsült értéke legalább 200 000 ECU”.
– Az irányelv 8. cikke előírja, hogy: „Azt a szerződést, amelynek tárgya az I. A. mellékletben felsorolt szolgáltatás, a III-VI. cím rendelkezéseinek megfelelően kell odaítélni.”
– Az irányelv 11. cikke (3) bekezdésének bevezető rendelkezése és c) pontja, amely az irányelv III. címe („Az odaítélési eljárás kiválasztása és a tervpályázatra alkalmazandó szabályok”) alatt szerepel. Ez kimondja: „Az ajánlatkérő hirdetmény előzetes közzététele nélkül, tárgyalásos eljárás útján ítélheti oda a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződéseket a következő esetekben:
[…]
c) ha az adott szerződés egy tervpályázatot követ, és az alkalmazandó szabályok szerint a szerződést a pályázat nyertesének vagy egyik nyertesének ítélik oda [helyesen: kell odaítélni]. Az utóbbi esetben a pályázat valamennyi nyertesét fel kell kérni a tárgyalásokon való részvételre;
[…]”
– A 13. cikket az olyan tervpályázatra kell alkalmazni, amelyet szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződés odaítélési eljárásának részeként írnak ki, amennyiben az ilyen szerződés hozzáadottérték-adó nélküli becsült értéke legalább a 7. cikk (1) bekezdésében említett érték.
– Az irányelv 15. cikkének (2) bekezdése, amely az irányelv V. címe („Közös közzétételi szabályok”) alatt szerepel. Ez a rendelkezés a következőképpen szól: „Az az ajánlatkérő, amely egy szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződést nyílt, meghívásos vagy a 11. cikkben említett esetekben tárgyalásos eljárás útján kíván odaítélni, ezt a szándékát hirdetményben közli.”
II – A jogvita alapját képező tényállás és a pert megelőző eljárás
4. A Bizottság szolgálatai 1999. október 7-i levelükben felhívták a francia hatóságokat, hogy adjanak részükre tájékoztatást a CUM által kibocsátott több, a La Chauvinière-i víztisztító-állomás bővítésével és felújításával kapcsolatos szolgáltatásnyújtásra vonatkozó ajánlati felhívásos közbeszerzési eljárás lefolytatásának feltételeiről és módozatairól.
5. A két hirdetményt, amelyről ezen ügyben szó van, a Hivatalos Lap 1996. november 30-i (S sorozat, 233. szám), illetőleg 1998. december 10-i (S sorozat, 239. szám) számában tették közzé. Az 1996. november 30-án közzétett hirdetmény meghívásos eljárás keretében lebonyolított ötletpályázatra vonatkozott, amelynek tárgya a La Chauvinière-i víztisztító-állomásnak az európai környezetvédelmi normákhoz való hozzáigazítása érdekében létesítendő vízkezelő szűrőberendezésre vonatkozó megvalósíthatósági tanulmány volt. Az ötletpályázaton 200 000 FRF összegű díjazás állt rendelkezésre mindhárom kiválasztott részvevő számára.
6. Az 1996. november 30-i hirdetmény szerint ez az ötletpályázat volt a tárgya az említett víztisztító-állomás felújítását célzó munkaterv három szakaszából az elsőnek. A második szakasz olyan kutatási szerződésre irányult, amelynek tárgya a kivitelező segítése a részletes műszaki követelmények programjának az első szakaszban elfogadott megoldás alapján történő kidolgozásában, hatástanulmány készítése a beruházás környezeti hatásairól, és végül a kivitelező segítése a harmadik szakaszt bevezető odaítélési eljárás keretében benyújtott ajánlatok elemzésében. Ez a harmadik szakasz vonatkozott továbbá a terv koncepciójának kidolgozására és megvalósítására is.
7. Az 1998. december 10-én közzétett második hirdetmény tárgya a kivitelezőnek történő szolgáltatásnyújtás volt. Ez a hirdetmény a fentiekben ismertetett második szakasz kezdetét jelezte.
8. Mivel francia hatóságok hivatalosan nem válaszoltak a Bizottság 1999. október 7-i levelére, ez utóbbi felszólító levelet küldött 2000. augusztus 3-án. E levélben a Bizottság három kifogást vet fel. Kifogásait az irányelv 15. cikkének (2) bekezdésére, 27. cikkének (2) bekezdésére és 36. cikkének (1) bekezdésére alapította. Ugyenezen levélben a Bizottság felszólította a francia hatóságokat, hogy közöljék vele észrevételeiket és két hónapon belül tegyék meg a szabálytalanság kiküszöböléséhez szükséges intézkedéseket.
9. 2000. november 21-i levelükben a francia hatóságok a Bizottság felszólító levélében felsorolt minden egyes kifogást teljes egészében elutasítottak. E választ nem ítélvén kielégítőnek, a Bizottság 2001. július 26-án kelt levelében indokolással ellátott véleményt küldött.
10. Indokolással ellátott véleményében a Bizottság megismételte a felszólító levelében előadott három kifogását. Első kifogásában a Bizottság azt rótta fel a francia hatóságoknak, hogy nem tettek eleget a tényleges verseny biztosítására vonatkozó kötelességüknek. A második kifogásban azt rótta fel a francia hatóságoknak, hogy a kivitelező segítésére vonatkozó szerződést a projekt első szakaszára előirányzott ötletpályázat nyerteseinek ítélték oda. Ehelyütt egy körülbelül ötmillió FRF értékű szerződésről volt szó, amelyet – a Bizottság szerint – bármilyen előzetes közzététel és anélkül ítéltek oda, hogy az esetleges pályázók arról tudomást szerezhettek volna. Végül, harmadik kifogásában, a Bizottság azt rótta fel, hogy 1998. december 10-i hirdetményben az ajánlatkérő szabálytalanul csupán az ajánlattevő tulajdonságaira és kapacitására vonatkozó feltételeket szerepeltetett. A Bizottság szerint ezek a jellemzők az ajánlatok elfogadhatósága megítélésének szemponjaiként, nem pedig a szerződés odaítélésének feltételeként szerepelhettek volna.
11. A Bizottság indokolással ellátott véleményére a francia hatóságok 2002. február 4-én kelt levelükben válaszoltak. Ebben elismerik a Bizottság által előadott első és harmadik kifogás megalapozottságát.
12. Ennek alapján a Bizottság úgy döntött, hogy benyújtja a jelen keresetet, amelynek tárgya tekintetében az indokolással ellátott véleményben és a felszólító levélben foglalt második kifogásra szorítkozik.
III – Az eljárás
13. A Bíróság Hivatalánál 2002. szeptember 24-én iktatott keresetében a Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
– állapítsa meg, hogy amikor a Communauté urbaine du Mans a La Chauvinière-i víztisztító-állomás kivitelezőjének segítésére vonatkozó kutatási szerződést ítélt oda anélkül, hogy az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában hirdetményt tett volna közzé, a Francia Köztársaság nem teljesítette a 92/50/EGK irányelv alapján, különösen annak 15. cikke (2) bekezdése alapján fennálló kötelezettségeit;
– kötelezze a Francia Köztársaságot a költségek viselésére.
14. A francia kormány azt kéri, hogy a Bíróság:
– utasítsa el a keresetet;
– kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
IV – Értékelés
15. A Bizottság arra vonatkozó álláspontját, hogy a francia kormány nem teljesítette az irányelv 15. cikkének (2) bekezdésében foglalt kötelezettségeit, két egymással összefüggő érvre alapítja.
16. A víztisztító-állomásnak az európai normákhoz való hozzáigazítása keretében elkészítendő megvalósíthatósági tanulmányról szóló ötletpályázat 1996. november 30-án közzétett hirdetményéből, valamint az ebben a hirdetményben hivatkozott dokumentumokból kitűnik, hogy a teljes projekt három szakaszból állt: egy ésszerű megoldás kidolgozása, segítségnyújtás e megoldás megvalósításához a műszaki követelmények programja révén, és végül a végleges projekt kidolgozása és megvalósítása.
17. Az – ötletpályázatra vonatkozó – első szakaszra kiválasztott résztvevők számára 600 000 FRF díjazást különítettek el. A kivitelező segítésére, amelyre a második szakasz keretében került sor, 4,5 millió FRF-t szántak.
18. A hirdetményből és a hozzá tartozó anyagokból kitűnik továbbá, hogy az első és második szakasz tárgya – a tartalom tekintetében – világosan elkülönült egymástól. Az első szakasz során a víztisztító-állomás követelményekhez való hozzáigazításának lehetséges megoldásairól volt szó. A második szakasz a projekt megvalósításában a kivitelezőnek kutatási szerződés keretében történő segítésére vonatkozott.
19. A tervpályázatra vonatkozó hirdetmény szerint a megvalósításban való részvétel három különböző tevékenységet foglalhatott magában, éspedig:
– a kivitelező segítése a projekt műszaki megvalósításában;
– a tervre vonatkozó környezeti hatásvizsgálat kidolgozása;
– a kivitelező segítése a harmadik szakasz megvalósításának keretében tett ajánlatok elemzésében.
20. A második szakasznak ez a pontosabb leírása – a Bizottság állítása szerint – jóval túlmegy azon, mint amire az irányelv 1. cikkének g) pontjában meghatározott tervpályázat kiírható.
21. A Bizottság ebből azt vezeti le, hogy az 1996. november 10-i tervpályázatra vonatkozó hirdetmény csak az első szakaszra vonatkozhatott.
22. Úgy véli, hogy ebben a felfogásában megerősíti a hirdetmény megfogalmazása is, amelyben az áll, hogy a tervpályázat nyertesét – kutatási szerződés keretében – felkér het ik ötlete megvalósításában való közreműködésre.
23. A hirdetmény e rendelkezésének nem lehet jelentősége, mivelhogy ez feltételezné az (utó)szerződés tárgyának világos meghatározását, továbbá e szerződés odaítélése feltételeinek a hirdetményben való világosabb megfogalmazását.
24. Minthogy pedig sem az egyik, sem a másik eset nem áll fenn, a tervpályázat nyertese semmiképpen nem lehetett bizonyos a második szakasz megvalósítására vonatkozó szerződés neki való odaítélésében, és még kevésbé tarthat erre igényt.
25. A Bizottság úgy véli, hogy a projekt második szakasza megvalósításának egy elkülöníthető, az első szakaszra vonatkozó ötletpályázattól különválasztott, második ajánlati felhívás tárgyát kellett volna képeznie.
26. A francia kormány hozzáteszi, hogy semmiféle kétség nem merülhetett fel az ajánlatkérő azon szándéka felől, miszerint fenntartja magának azt a lehetőséget, hogy az ötletpályázat nyertesének a kivitelezőnek nyújtott segítségre vonatkozó tanulmány elkészítését célzó szerződést ítéljen oda. Mind az 1996. november 30-án közzétett hirdetmény, mind a pályázati szabályzat világos volt e tekintetben.
27. A francia kormány álláspontja szerint ezért az ajánlatkérő jogosan ítélhette volna oda a kutatási szerződést az ötletpályázat nyertesének a második szakaszban az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való második hirdetmény előzetes közzététele nélkül.
28. Ezt az álláspontot szerinte az a tény is alátámasztja, hogy az ötletpályázatra csupán 600 000 FRF összegű díjazás állt rendelkezésre. Ez kevesebb mint fele annak az összegnek, amelynek esetében kötelező közzétenni a közbeszerzési hirdetményt a Hivatalos Lapban. Következésképpen az ajánlatkérő nem lett volna köteles a hirdetményt közzétenni, amennyiben az csak az első szakaszra tervezett ötletpályázatra vonatkozott volna.
29. Ebből arra is lehet következtetni, hogy a hirdetménynek a Hivatalos Lapban való közzétételével az ajánlatkérő kifejezte arra irányuló akaratát, hogy a szóban forgó esetben nem csupán adott projektre vonatkozó ötletpályázatról van szó, hanem azt követően olyan kutatási szerződésről, amelynek értéke meghaladja a közösségi jogban megállapított küszöbértéket.
30. Másodsorban a francia kormány fenntartja, hogy az ügyben követett eljárás megfelel a vonatkozó közösségi jogi, különösen pedig az irányelv 11. cikke (3) bekezdése c) pontjában foglalt szabályoknak. Szerinte ez utóbbi rendelkezésre figyelemmel a hirdetmény alapján a kutatási szerződést oda lehetett ítélni az ötletpályázat nyertesének vagy nyerteseinek. Az a körülmény, hogy a nyerteseknek való odaítélés fakultatív volt, nem akadályozhatja a hivatkozott rendelkezés alkalmazhatóságát.
31. Válaszbeadványában és viszonválasz-beadványában a Bizottság, illetőleg a francia kormány az irányelv 11. cikke (3) bekezdése c) pontjának értelmezésére összpontosítják érveiket.
32. A Bizottság szerint, amely e tekintetben hivatkozik a Bíróság idevágó ítélkezési gyakorlatára(3), a közösségi jog érvényesülését biztosítani hivatott előírásoktól való eltérést engedő kivételeket szigorúan kell értelmezni.
33. Jelen esetben az ötletpályázatra vonatkozó hirdetmény – a Bizottság szerint – csupán lehetőséget biztosított a kutatási szerződésnek az ötletpályázat nyertese részére történő odaítélésére, miközben az irányelv 11. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján a hirdetmény előzetes közzététele nélküli tárgyalásos eljárás útján történő odaítélés kizárólag abban az esetben megengedett, ha a szerződés tervpályázatot követ, és az alkalmazandó szabályok szerint a szerződést a pályázat egyik nyertesének kell
odaítélni.
34. A Bizottság ebből azt vezeti le, hogy az általános rendelkezések alóli, szigorúan értelmezendő kivétel határait jelen esetben túllépték.
35. A francia kormány megkérdőjelezi a Bizottság eme véleményének helytállóságát. Álláspontja szerint az irányelv 11. cikke (3) bekezdésének c) pontját oly módon kell értelmezni, hogy az ajánlatkérő fenntarthatja magának a jogot, hogy újabb ajánlattételi felhívást írjon ki az ötletpályázatot követő szerződésre akkor, ha ez a lehetőség kifejezetten szerepel így az adott esetben a kiírásra vonatkozó odaítélési szabályzattal együtt értelmezendő hirdetményben.
36. Ez az értelmezés végeredményben azt jelentené, hogy a 11. cikk (3) bekezdése c) pontjában foglalt kivétel csak akkor lenne alkalmazható, ha az utószerződést a megelőző tervpályázat nyertesének ítélnék oda. Az irányelv rendelkezései szerint minden más esetben újabb ajánlattételi felhívás kiírására kellene sort keríteni.
37. Véleményem szerint, a Bizottság kifogásai a La Chauvinière-i víztisztító-állomás követelményekhez való hozzáigazításával kapcsolatos második szakaszt illető közbeszerzési eljárás kiírásának elmulasztására vonatkozóan megalapozottak, noha a kifogások alapjául szolgáló érvelés nem teljesen pontos.
38. Az irányelv 1. cikkének g) pontja felsorolja azokat az eseteket, amikor az ajánlatkérő alkalmazhatja a tervpályázat kissé sajátos eljárását.
39. Az 1996. november 30-i hirdetményből kiderül, hogy a munkálatok első szakasza, vagyis a víztisztító-állomás felújítását célzó változatokra vonatkozó megvalósíthatósági tanulmányok elkészítése, teljes mértékben megfelel az irányelv 1. cikkének g) pontjában foglalt meghatározásnak. Ez a vízépítés területéhez tartozó tervekre és projektekre vonatkozik.
40. A munkálatok második szakaszára tervezett tevékenységek azonban csak részben vonhatók az irányelv 1. cikkének g) pontjában foglalt meghatározás alá. Ez talán még lehetséges a munkálatok első szakasza – nevezetesen a kivitelezőnek a műszaki követelmények programjának kidolgozásában történő segítése – vonatkozásában. A második és a harmadik szakaszra ellenben már nem. Sem a környezeti hatástanulmány kidolgozása, sem a kivitelezőnek a harmadik szakasz megvalósítására érkezett ajánlatok kiértékelésében történő segítése nem esik az irányelv 1. cikkének g) pontjában foglalt meghatározás alá. Ezek a tevékenységek továbbá nem kapcsolódnak szükségszerűen a tervpályázathoz sem.
41. Az előzőekből az következik, hogy a tartalmilag korlátozott tervpályázat sokkal szélesebb tevékenységi körre terjedt ki, amelynek 4,5 millió FRF-et kitevő, jelentős piaci értéke van. Az ajánlatkérő által követett eljárásban ezeket a tevékenységeket kivették a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó általános szabályok hatálya alól.
42. Ezáltal sérelmet szenved az irányelv hatékony érvényesülése, hiszen az irányelv célja éppen az, hogy a közbeszerzésre pályázókat mind ajánlataik előkészítése, mind pedig azoknak az ajánlatkérők általi kiértékelése során egyenlő elbánásban részesítse(4) .
43. Ennek az ajánlatkérésnek az irányelv 11. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján történő vizsgálata megerősíti ezt a megállapítást.
44. E rendelkezés szerint csak két feltétel együttes fennállása lehetséges az ötletpályázatokra vonatkozó általános rendelkezések alól kivételt tenni:
a.	a kérdéses szerződésnek az előző tervpályázathoz kell közvetlenül kapcsolódnia;
b.	a szerződést az idevágó rendelkezések alapján e tervpályázat nyerteseinek vagy egyiküknek kell odaítélni.
45. Jelen esetben az előbbi 40. és 41. pontban említett érvek alapján az első feltételnek nem tettek eleget. Amennyiben a szerződés tartalmilag nyilvánvalóan szélesebb körre terjed ki, mint az azt megelőző tervpályázat, akkor már nem lehet azt állítani, hogy a tervpályázat és az azt követő szerződés funkcionálisan annyira összefüggene, hogy az utóbbi az előbbihez „közvetlenül kapcsolódik”.
46. Az irányelv 11. cikke (3) bekezdése c) pontjának betűje szerint a második feltételt sem tartották be. A hirdetmény ugyanis kifejezetten úgy szólt, hogy a tervpályázat nyertese felkérhető közreműködésre ötlete megvalósításában.
47. A francia kormánnyal ellentétben úgy vélem, hogy ezt a második feltételt szigorúan kell értelmezni. Ez az irányelv 11. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt két feltétel együttes fennállásának követelményéből adódik: a tervpályázat és az azt követő szerződés között olyan funkcionális összefüggésnek kell fennállnia, hogy az ajánlatkérő előzetesen – vagyis már a hirdetményben –rögzíthesse, hogy a nyertest vagy a nyertesek egyikét az azt követő szerződésbe be kell vonni. Amennyiben az ilyen funkcionális összefüggés hiányzik, a tervpályázatot követő szerződést nem lehet a tervpályázat nyerteseinek fenntartani, hanem azt – az irányelv általános szabályainak figyelembevételével – külön kell odaítélni.
48. Minthogy a szóban forgó kutatási szerződés odaítélésére nem vonatkoztatható az irányelv 11. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt kivétel, az ajánlatkérőnek – az irányelv 15. cikkének (2) bekezdése alapján – kötelessége lett volna szándékait a Hivatalos Lapban közzétett hirdetményben tudatni.
49. Ezért arra a következtetésre jutottam, hogy a Bizottságnak a francia kormány ellen megfogalmazott, a La Chauvinière-i víztisztító-állomás kivitelezőjének segítésére vonatkozó kutatási szerződés odítélésével kapcsolatos kifogásai megalapozottak.
50. Minthogy a Bizottság kérte a Francia Köztársaság költségekben való marasztalását, az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján indítványozom, hogy a Bíróság az alperest kötelezze a költségek viselésére.
V – Végkövetkeztetések
51. Az előadottak alapján azt indítványozom a Bíróságnak, hogy:
– állapítsa meg, hogy amikor a Communauté urbaine du Mans a La Chauvinière-i víztisztító-állomás kivitelezőjének segítésére vonatkozó kutatási szerződést ítélt oda anélkül, hogy az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában hirdetményt tett volna közzé, a Francia Köztársaság nem teljesítette a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/50/EGK tanácsi irányelvből, és különösen annak 15. cikke (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
– a Francia Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
(1) .
(2)
–	HL L 209., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 322. o.
(3)
–	A C‑57/94. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1995. május 18-án hozott ítélet (EBHT 1995., I‑1249. o.).
(4)
–	A C‑19/00. sz. SIAC Construction-ügyben 2001. október 18-án hozott ítélet (EBHT 2001., I‑7725. o.).