62021CJ0701_RES
C‑701/21. P. és C‑739/21. P. sz. egyesített ügyek
Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon
kontra
Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)ésEurópai Bizottság
A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2024. február 22.
„Fellebbezés – Állami támogatások – EUMSZ 107. cikk – A »támogatás« fogalma – Előny – A magánbefektető kritériuma – Csökkentett villamosenergia‑díjakat megállapító választottbírósági ítélet – A választottbírósági ítélet államnak való betudhatósága – (EU) 2015/1589 rendelet – A 4. cikk (2) bekezdése – Azt megállapító határozat, hogy az intézkedés nem minősül támogatásnak”
Megsemmisítés iránti kereset – Természetes vagy jogi személyek – Az eljáráshoz fűződő érdek – A támogatás hiányát a hivatalos vizsgálati eljárás megindítása nélkül megállapító bizottsági határozat – Az érintettek eljárási jogainak védelme iránti kereset – Tagállami ellenőrzés alatt álló vállalkozás által benyújtott kereset – Elfogadhatóság
(EUMSZ 108. cikk, (2) és (3) bekezdés, és EUMSZ 263. cikk, negyedik bekezdés; 2015/1589 tanácsi rendelet, 1. cikk, h) pont)
(lásd: 56–64. pont)
Államok által nyújtott támogatások – Fogalom – Az államnak betudható előnybiztosítás – Választottbíróság közreműködése a villamosenergia‑díjszabás rögzítésében – Állami ellenőrzés alatt álló vállalkozás azon döntése, hogy választottbírósági megállapodást köt – Olyan döntés, amely állami támogatásnak minősülhet – Szerződésben kikötött választottbíróság által hozott választottbírósági ítélet – Az államnak betudható intézkedésnek nem minősülő választottbírósági ítélet
(EUMSZ 107. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 96–114. pont)
Összefoglalás
A Bíróság helyt ad a Törvényszék azon ítélete (
1
) ellen benyújtott fellebbezéseknek, amely megsemmisítette a Bizottság több olyan jogi aktusát, amelyekben a Bizottság megállapította, hogy a Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon (a továbbiakban: Mytilinaios) görög alumíniumgyártóra alkalmazandó villamosenergia‑szolgáltatási díjat megállapító választottbírósági ítélet nem járt állami támogatás nyújtásával. A Bíróság szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az említett választottbírósági ítéletet olyan intézkedésnek minősítette, amely állami támogatásnak minősülhet.
A Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), a görög állam ellenőrzése alatt álló villamosenergia‑termelő és ‑szolgáltató és a Mytilinaios, az előbbi vállalkozás legnagyobb ügyfele között régóta jogvita volt a DEI által a Mytilinaiosnak kiszámlázott villamosenergia‑szolgáltatási díjjal kapcsolatban, mivel a felek nem tudtak megállapodni e díj összegében. A 2011. november 16‑án aláírt választottbírósági megállapodás keretében mindkét fél egyetértett abban, hogy vitájukat a Rythmistiki Archi Energeiast (görög energiaszabályozó hatóság, Görögország, a továbbiakban: RAE) előtt rendezik, amely szerven belül egy görög törvény állandó választottbíróságot hozott létre (a továbbiakban: a RAE választottbírósága). E választottbíróság feladata abban állt, hogy a DEI és a Mytilinaios között lefolytatott tárgyalások alapján meghatározza a Mytilinaios sajátos jellemzőinek megfelelő és legalább a DEI által viselt költségeket fedező villamosenergia‑szolgáltatási díjat.
2013. október 31‑i határozatával (a továbbiakban: választottbírósági ítélet) a RAE választottbírósága megállapította a Mytilinaiosszal szemben alkalmazandó energiadíjat. A DEI által e választottbírósági ítélettel szemben benyújtott jogorvoslatot az Efeteio Athinon (athéni fellebbviteli bíróság, Görögország) elutasította.
2013. december 23‑án a DEI panaszt nyújtott be az Európai Bizottsághoz, azt állítva, hogy a választottbírósági ítélet jogellenes állami támogatást valósít meg, mivel a szóban forgó díj őt arra kötelezi, hogy a költségeinél alacsonyabb áron szolgáltasson villamos energiát a Mytilinaiosnak. 2014. június 12‑i levelében (a továbbiakban: vitatott levél) a Bizottság tájékoztatta a DEI‑t a panasza vizsgálatának lezárásáról.
E levelet követően a DEI a vitatott levél megsemmisítése iránti keresettel fordult a Törvényszékhez, amelyet a T‑639/14 számon vettek nyilvántartásba.
Ezen eljárás során a Bizottság a 2015. március 25‑i határozatával (a továbbiakban: első vitatott határozat) (
2
) visszavonta és felváltotta a vitatott levelet. E határozatban megállapította, hogy a választottbírósági ítélet nem jelent a Mytilinaios részére nyújtott támogatást, mivel az, hogy a DEI önként terjesztette a választottbíróság elé a vitájukat, megfelel egy körültekintő piacgazdasági befektető magatartásának, ennélfogva nem jár a Mytilinaios számára nyújtott előnnyel.
A DEI ezt követően az első vitatott határozat megsemmisítése iránti keresettel fordult a Törvényszékhez, amelyet a T‑352/15 számon vettek nyilvántartásba.
A Törvényszék a 2016. február 9‑i végzésben megállapította, hogy a T‑639/14. sz. ügyben benyújtott keresetről már nem szükséges határozni. A fellebbezés alapján eljáró Bíróság (
3
) azonban e végzést hatályon kívül helyezte, és az ügyet visszautalta a Törvényszék elé, ahol azt a T‑639/14 RENV számon vették nyilvántartásba.
2017. augusztus 14‑én a Bizottság egy második határozatot hozott (a továbbiakban: második vitatott határozat), (
4
) amely visszavonta és felváltotta mind a vitatott levelet, mind pedig az első vitatott határozatot. E második határozat az első vitatott határozatban kifejtettekkel azonos indokokra támaszkodva megerősíti, hogy a választottbírósági ítélet nem foglalja magában az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás nyújtását.
A DEI ismét keresetet nyújtott be a Törvényszékhez, ezúttal a második vitatott határozat megsemmisítése iránt, amelyet a T‑740/17 számon vettek nyilvántartásba.
A Törvényszék kibővített harmadik tanácsa, miután egyesítette a folyamatban lévő három ügyet, helyt adott a DEI által benyújtott három keresetnek, és megsemmisítette mind a vitatott levelet, mind pedig az első és a második vitatott határozatot.
Ítéletében a Törvényszék megállapította, hogy a Bizottságnak meg kellett volna indítania az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást annak érdekében, hogy állami támogatás esetleges nyújtása szempontjából megvizsgálja a választottbírósági ítélet tartalmát, mivel a RAE választottbírósága állami rendes bíróságnak tekinthető, és az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy az ilyen bíróság által a jogvitában részt vevő valamely félnek nyújtott előny állami támogatás nyújtásaként vizsgálható.
A Mytilinaios és a Bizottság ezen ítélettel szemben fellebbezést nyújtott be a Bírósághoz.
A Bíróság álláspontja
Fellebbezésének alátámasztása érdekében a Mytilinaios, illetve a Bizottság többek között előadja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a RAE választottbírósága az állami rendes bíróságokhoz hasonlítható, aminek következtében a választottbírósági ítélet olyan állami intézkedést jelent, amely állami támogatásnak minősülhet.
E tekintetben a Bíróság először is rámutat arra, hogy a RAE választottbírósága állami rendes bíróságnak tekintésének alátámasztása érdekében a Törvényszék által elfogadott kritériumok nem teszik lehetővé a RAE választottbíróságának bármely más szerződéses választottbíróságtól való megkülönböztetését. E tekintetben a Bíróság hangsúlyozza, hogy a Törvényszék által hivatkozott egyetlen kritérium, amely alkalmas arra, hogy a RAE választottbíróságát más szerződéses választottbíróságoktól megkülönböztesse, az a körülmény, hogy a RAE elnökének határozatával felállított listáról kiválasztott választottbíráinak a kijelölésük előtt igazolniuk kell függetlenségüket és pártatlanságukat. E körülmény azonban önmagában nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy e választottbíróság különbözik minden más, szerződésben kikötött választottbíróságtól, mivel csupán olyan, tisztán eljárási elemnek minősül, amely e bíróság feladatát vagy jellegét nem érinti.
A Bíróság másodszor úgy ítéli meg, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elmulasztotta megvizsgálni, hogy a RAE választottbírósága – amint főszabály szerint az állami bírósági rendszer részét képező bíróságok – rendelkezik‑e olyan kötelező hatáskörrel, amely tehát nem kizárólag a felek akaratától függ.
A fentiekre tekintettel a Bíróság megállapítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a RAE választottbírósága rendes bíróságnak tekinthető, és hogy a választottbírósági ítélet olyan állami intézkedés, amely állami támogatásnak minősülhet.
Ezen értékelést nem kérdőjelezheti meg az, hogy a Bizottság kontra European Food és társai ítéletben (
5
) a Bíróság megerősítette, hogy a Bizottság hatáskörrel rendelkezett annak vizsgálatára, hogy a Románia által egy választottbírósági ítélet végrehajtása keretében svéd beruházóknak nyújtott kártérítés állami támogatásnak minősül‑e, vagy sem.
E tekintetben a Bíróság hangsúlyozza egyrészt, hogy a Bizottság kontra European Food és társai ügyben szóban forgó választottbírósági ítéletet meghozó választottbíróságot a Svéd Királyság és Románia között létrejött kétoldalú beruházási megállapodás alapján hozták létre. Márpedig, amint az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, valamely tagállam ahhoz való hozzájárulása, hogy eljárást indíthassanak vele szemben egy kétoldalú beruházási megállapodásban előírt választottbírósági eljárás keretében, egy szerződéses választottbírósági eljárás keretében adott hozzájárulástól eltérően nem a szóban forgó felek akaratautonómiáját tükröző külön megállapodáson alapul, hanem egy olyan, két állam által kötött szerződésből ered, amelynek keretében ezen államok általános jelleggel és előre hozzájárultak ahhoz, hogy a választottbírósági eljárás javára kivonják a saját bíróságaik hatásköre alól azokat a jogvitákat, amelyek az uniós jog értelmezésére vagy alkalmazására vonatkozhatnak. Másrészt a Bizottság kontra European Food és társai ítéletben a Bíróság nem foglalt állást abban a kérdésben, hogy az ezen ügyben szóban forgó választottbírósági ítélet az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősül‑e.
Ezenfelül az a körülmény, hogy a jelen ügyben a DEI‑nek a választottbírósági ítélet hatályon kívül helyezése iránti keresetét az athéni fellebbviteli bíróság elutasította, nem jelenti azt, hogy ezen ítéletet kizárólag ezen okból be lehetne tudni a görög államnak. Az e bíróság által gyakorolt bírósági felülvizsgálat ugyanis csak a választottbírósági ítélet jogszerűségére vonatkozik, amely ítélet kizárólag az azt meghozó választottbírósági testületnek betudható aktus marad. Egyébiránt állami támogatás bevezetése mint olyan nem eredhet bírósági határozatból, mivel az ilyen támogatások bevezetése a bíróságok feladatától idegen célszerűségi értékelésen alapul.
A fentiekre tekintettel a Bíróság megállapítja, hogy figyelemmel különösen a DEI és a Mytilinaios közötti jogvita sajátosságaira, valamint a RAE választottbíróságára bízott feladat sajátosságára, a Bizottság helyesen állapíthatta meg egyrészt azt, hogy az egyetlen állami intézkedést, amely állami támogatásnak minősülhet, a DEI azon döntése jelenti, hogy megköti a választottbírósági megállapodást a Mytilinaiosszal, másrészt pedig azt, hogy annak meghatározásához, hogy e döntés előnyt biztosított‑e a Mytilinaios számára, meg kell vizsgálni, hogy szokásos piaci feltételek mellett egy gazdasági magánszereplő az említett döntést ugyanilyen feltételekkel meghozta volna‑e.
E körülmények között a Bíróság hatályon kívül helyezi a Törvényszék ítéletét, és a három ügyet visszautalja a Törvényszék elé annak érdekében, hogy ez utóbbi bírálja el azon jogalapokat, amelyekről a Bíróság nem határozott.
(
1
)	2021. szeptember 22‑i DEI kontra Bizottság ítélet (T‑639/14 RENV, T‑352/15 és T‑740/17, EU:T:2021:604).
(
2
)	2015. március 25‑i C(2015) 1942 final bizottsági határozat (SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Görögország – Az Alouminion SA részére egy választottbírósági ítélet eredményeként a költségeknél alacsonyabb villamosenergia‑díj formájában nyújtott állítólagos állami támogatás) (HL 2015. C 219., 2. o.).
(
3
)	2017. május 31‑i DEI kontra Bizottság ítélet (C‑228/16 P, EU:C:2017:409).
(
4
)	2017. augusztus 14‑i C(2017) 5622 final határozat (SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Görögország – Az Alouminion SA részére egy választottbírósági ítélet eredményeként a költségeknél alacsonyabb villamosenergia‑díj formájában nyújtott állítólagos állami támogatás) (HL 2017. C 291., 2. o.).
(
5
)	2022. január 25‑i Bizottság kontra European Food és társai ítélet (C‑638/19 P, EU:C:2022:50).