62024CJ0131
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács)
2026. február 26. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Környezetvédelem – A vadon élő madarak védelme – 2009/147/EK irányelv – A madarak szándékos zavarásának tilalma – Az 5. cikk d) pontja – Út építésére irányuló projekt, amely bizonyos fajok egyes példányainak zavarását vonhatja maga után – A zavarás megelőzését és mérséklését szolgáló intézkedések – Ezen intézkedések hatékonyságának bizonyítéka – Igazságügyi szakértő indokolással ellátott értékelése”
A C‑131/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság, Ausztria) a Bírósághoz 2024. február 16‑án érkezett, 2024. február 15‑i határozatával terjesztett elő
az Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales,
a Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth”,
az Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental,
az Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz,
A. H. és társai
és
a Land Niederösterreich (képviseli: az Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3)
között,
a Land Niederösterreich (képviseli: az Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Gruppe Wirtschaft, Sport und Tourismus, Abteilung Anlagenrecht – WST1)
a Stadt St. Pölten,
a Marktgemeinde Ober‑Grafendorf,
az Autobahnen‑ und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG)
részvételével folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (első tanács),
tagjai: F. Biltgen tanácselnök, I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (előadó) és M. Bošnjak bírák,
főtanácsnok: J. Kokott,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales képviseletében W. Rehm,
–
a Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth” képviseletében W. Schachinger Rechtsanwalt,
–
a Land Niederösterreich képviseletében eljáró Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 képviseletében M. Hecht és J. Peer Rechtsanwälte,
–
a Stadt St. Pölten képviseletében C. Schneider Rechtsanwalt,
–
az Autobahnen‑ und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG) képviseletében C. Holzer és C. Schmelz Rechtsanwälte,
–
az osztrák kormány képviseletében A. Posch, J. Schmoll és M. Kopetzki, meghatalmazotti minőségben,
–
a cseh kormány képviseletében L. Langrová, M. Smolek és J. Vláčil, meghatalmazotti minőségben,
–
a svéd kormány képviseletében C. Meyer‑Seitz, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében C. Hermes és N. Ruiz García, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. szeptember 18‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30‑i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2010. L 20., 7. o.; a továbbiakban: madárvédelmi irányelv) 2. és 5. cikkének az értelmezésére vonatkozik.
2
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet az egyfelől az Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (környezeti és szociális projektek műhelyeinek szövetsége, a továbbiakban: VIRUS), a Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth” („Nem a Wörth‑csatlakozásra” nevű civil kezdeményezés), az Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental (a Traisen Völgye Ahol Jó Élni Egyesület), az Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz (FG LANIUS – Regionális erdészeti és alkalmazott természetvédelmi kutatóközösség), valamint A. H. és társai, másfelől a Land Niederösterreich képviseletében eljáró Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 (Alsó‑Ausztria tartományi kormányhivatala, „A tartomány hatáskörébe tartozó utak tervezése” osztály) – ST3 (a továbbiakban: Hivatal) között folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, amelynek tárgya egy országút építését engedélyező határozat.
Jogi háttér
Az uniós jog
A madárvédelmi irányelv
3
Ezen irányelv (3), (5), (7) és (8) preambulumbekezdése kimondja:
„(3)
A tagállamok európai területén természetesen előforduló vadon élő madárfajok nagy részének állománya csökken, néhány esetben igen gyorsan. Ez a csökkenés komoly veszélyt jelent a természetes környezet megőrzése szempontjából, különösen azért, mert ezáltal veszélybe kerül a biológiai egyensúly.
[…]
(5)
A tagállamok európai területén természetesen előforduló vadon élő madárfajok védelmét biztosítani kell a Közösség életkörülmények javítására és a fenntartható fejlődésre irányuló céljai megvalósítása érdekében.
[…]
(7)
A védelem célja a természeti erőforrásoknak, mint az európai népek öröksége részének hosszú távú védelme és fenntartása. Ez lehetővé teszi ezen erőforrások szabályozását és irányítja azok kiaknázását a fajok természetes egyensúlyának ésszerű mértékben lehetséges fenntartásához és kiigazításához szükséges intézkedések révén.
(8)
A megfelelő biológiai sokféleség, valamint az élőhelyek megfelelő nagyságának megőrzése, fenntartása vagy helyreállítása nélkülözhetetlen az összes madárfaj védelme érdekében. Egyes madárfajok esetében fennmaradásuk és szaporodásuk biztosítása érdekében különleges élőhelyvédelmi intézkedésekre van szükség elterjedési területükön. Ezeknek az intézkedéseknek figyelembe kell venniük a vonuló fajokat is, és úgy kell őket összehangolni, hogy egységes rendszert alkossanak.”
4
Az említett irányelv 1. cikke értelmében:
„(1)   Ez az irányelv a tagállamok Szerződésben érintett európai területén természetesen előforduló összes vadon élő madárfaj védelmére vonatkozik. Célja e fajok védelme, kezelése és ellenőrzése, továbbá szabályokat állapít meg hasznosításukkal kapcsolatban.
(2)   Az irányelvet a madarakra, tojásaikra, fészkeikre és élőhelyeikre kell alkalmazni.”
5
Ugyanezen irányelv 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy az 1. cikkben meghatározott fajok állományait megfelelő szinten fenntartsák, vagy olyan szintre hozzák, amely megfelel különösen az ökológiai, tudományos és kulturális követelményeknek, figyelembe véve a gazdasági és rekreációs követelményeket is.”
6
A madárvédelmi irányelv 5. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A 7. és 9. cikk sérelme nélkül, a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az 1. cikkben meghatározott valamennyi madárfaj általános védelmi rendszerének kialakítására, megtiltva különösen:
a)
a bármilyen módszerrel végzett szándékos elpusztítást vagy befogást;
b)
fészkeik és tojásaik szándékos elpusztítását vagy károsítását, illetve fészkeik eltávolítását;
c)
tojásaik természetből való begyűjtését és e tojások birtoklását, még üres állapotban is;
d)
e madarak szándékos zavarását, különösen a költési és fiókanevelési időszakban, amennyiben a zavarás jelentős lenne az irányelv céljaira tekintettel;
e)
olyan fajokhoz tartozó madarak tartását, amelyek vadászata és befogása tilos.”
7
Ezen irányelv 9. cikke értelmében:
„(1)   A tagállamok, ha nincs más megfelelő megoldás, eltérhetnek az 5–8. cikk rendelkezéseitől a következő okok miatt:
a)
–
a közegészség és közbiztonság érdekében,
–
a légi biztonság érdekében,
–
a növényi kultúrák, az állatállomány, az erdők, a halgazdaságok és a vizek súlyos károsodásának megelőzése érdekében,
–
a növény‑ és állatvilág védelme érdekében;
b)
a kutatás és oktatás, az újratelepítés, a visszatelepítés és az esetlegesen ezekhez szükséges tenyésztés céljából;
c)
szigorúan szabályozott feltételek mellett és szelektív alapon, egyes madarak kis számú befogásának, tartásának vagy egyéb ésszerűen indokolható hasznosításának engedélyezése érdekében.”
Az élőhelyvédelmi irányelv
8
A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.; a továbbiakban: élőhelyvédelmi irányelv) 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az irányelv célja, hogy a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelmével hozzájáruljon a biológiai sokféleség biztosításához a Szerződésben érintett tagállamok európai területén belül.
(2)   Az irányelvnek megfelelően hozott intézkedések célja a közösségi érdekeltségű természetes élőhelyek, valamint vadon élő állat‑ és növényfajok kedvező védettségi helyzetének fenntartása, illetve helyreállítása.
(3)   Az irányelvnek megfelelően hozott intézkedések figyelembe veszik a gazdasági, társadalmi és kulturális igényeket, valamint a regionális és a helyi sajátosságokat is.”
9
Ezen irányelv 6. cikke a következőket írja elő:
„(1)   A tagállamok megállapítják a különleges természetvédelmi területek védelméhez szükséges intézkedéseket, megfelelő esetben beleértve a kifejezetten az egyes természeti területekre kidolgozott vagy más fejlesztési tervek részét képező intézkedési terveket, továbbá olyan törvényi, közigazgatási, vagy szerződéses aktusokat is, amelyek az adott természeti területen megtalálható, I. mellékletben szereplő természetes élőhelytípusok, illetve II. mellékletben szereplő fajok ökológiai szükségleteinek megfelelnek.
(2)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
(3)   Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a (4) bekezdés rendelkezéseinek értelmében az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy programot, ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is.
(4)   Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel – alternatív megoldás hiányában – mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot, a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti a Bizottságot.
Amennyiben az érintett természeti terület elsődleges fontosságú természetes élőhelytípust foglal magában és/vagy veszélyeztetett faj élőhelyéül szolgál, kizárólag az emberi egészséggel, a közbiztonsággal vagy a környezet szempontjából elsődlegesen fontos előnyökkel kapcsolatos, továbbá – a Bizottság véleménye szerint – a közérdek kényszerítő indokain alapuló szempontokat lehet érvényesíteni.”
10
Ugyanezen irányelv 12. cikke értelmében:
„(1)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a IV. melléklet a) pontjában felsorolt állatfajok természetes elterjedési területükön való szigorú védelmének érdekében, megtiltva az alábbiakat:
a)
e fajok vadon befogott példányainak szándékos befogásának vagy megölésének bármely formája;
b)
e fajok szándékos zavarása, különösen párzás, utódnevelés, áttelelés és vándorlás idején;
c)
vadon élő állatok tojásainak szándékos elpusztítása vagy begyűjtése;
d)
párzási, költő‑ vagy pihenőhelyek károsítása vagy elpusztítása.
(2)   E fajok esetében a tagállamok megtiltják a vadonból befogott példányok tartását, szállítását, kereskedelmét, illetve cseréjét, továbbá eladásra vagy cserére való felkínálását azon példányok kivételével, amelyek befogása az irányelv alkalmazása előtt, jogszerűen történt.
(3)   Az (1) bekezdés a) és b) pontjában, valamint a (2) bekezdésben említett tilalmak az e cikk hatálya alá tartozó állatok életének valamennyi szakaszára érvényesek.
(4)   A tagállamok folyamatos figyelőrendszert hoznak létre a IV. melléklet a) pontjában felsorolt állatfajok véletlen befogásának és megölésének ellenőrzése céljából. Az összegyűlt adatok ismeretében a tagállamok további kutatási és védőintézkedéseket hoznak annak biztosítására, hogy az állatok véletlen befogása és megölése ne legyen jelentős negatív hatással az érintett fajokra.”
Az osztrák jog
11
A Niederösterreichisches Naturschutzgesetz 2000 (a természetvédelemről szóló, 2000. évi alsó‑ausztriai tartományi törvény) (LGBl. 5500‑0) „A fajok védelme” című 18. cikke ekként rendelkezik:
„(1)   A fajok védelmére vonatkozó szabályok célja a vadon élő állat‑ és növényfajok természetes és történelmi diverzitása szerinti védelme és fenntartása. A fajok védelme a következőket foglalja magában:
1)
az állatok, növények és biocenózisok védelme az ember által, különösen az ember általi birtokbavétel által okozott károkkal szemben;
2)
a vadon élő állat‑ és növényfajok élőhelyeinek védelme, fenntartása, fejlesztése és helyreállítása, valamint e fajok más életkörülményeinek védelme;
[…]
(2)   A tartományi kormány rendelet útján – teljes egészében, vagy amennyiben az az adott faj fenntartásához elegendő, részben vagy ideiglenesen – védettnek nyilvánítja azokat a vadon élő növény‑ vagy állatfajokat, amelyek a Niederösterreichisches Jagdgesetz (Alsó‑Ausztria 1974. évi tartományi vadászati törvénye) (LGBl. 6500) értelmében nem minősülnek vadnak, és amelyek védelme vagy populációjának fenntartása szükséges:
1)
ritkaságuk vagy a populációjukat fenyegető veszély miatt,
2)
tudományos vagy kulturális okokból,
3)
az ökoszisztéma szempontjából való hasznosságuk vagy jelentőségük miatt, vagy
4)
a természet és a táj diverzitásának vagy sajátosságainak megőrzése érdekében.
A rendelet kijelölheti azokat az állat‑ vagy növényfajokat, amelyeknek a tartomány területén élő populációját a kipusztulás veszélye fenyegeti.
[…]
(4)   A (2) és (3) bekezdés alapján a különösen védett fajok esetében tilos:
[…]
3)
az állatok tojásainak, lárváinak, bábjainak vagy fészkeinek, illetve fészekrakó, párzási, ívási vagy menedékhelyeinek megkárosítása, megsemmisítése vagy eltávolítása, valamint
4)
a rendelet hatálya alá tartozó, kihalással fenyegetett fajok biotópjainak, párzási és élőhelyeinek megzavarása, különösen fényképek készítésével vagy filmezéssel.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
12
2014‑ben Alsó‑Ausztria tartomány egy kétszer két sávos, 1,69 kilométer hosszúságú út építésének engedélyezését kérte egy St. Pöltentől (Ausztria) délre fekvő, részben erdővel fedett területen, amely az S34 gyorsforgalmi útra való rácsatlakozást képezett volna.
13
A környezeti hatásvizsgálat elvégzését követően e projektet a 2019. november 12‑i határozattal engedélyezték.
14
Az alapeljárás felperesei keresetet indítottak e határozattal szemben a Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság, Ausztria) előtt, amely a kérdést előterjesztő bíróság.
15
E bíróság előtt arra hivatkoznak, hogy a mezei pacsirta, a fehérarcú hegyifogoly és a fürj – amelyek a talaj mentén fészket rakó madarak – költőterületei, a munkálatok periméterén belül elhelyezkedő mezőkön találhatók, és a jövőbeli gépjárműforgalom által okozott zaj meg fog zavarni számos erdei madárfajt is e periméter közvetlen közelében, különösen a fakopáncsot. A tervezett útnak ugyanis becslések szerint körülbelül napi 12000 gépjármű áthaladását kellene lehetővé tennie.
16
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy a területen vagy annak közvetlen közelében megtalálható, vadon élő madarak populációira gyakorolt hatás korlátozása érdekében a szóban forgó projekt különböző intézkedéseket ír elő, többek között azt, hogy a munkálatokat csak az év bizonyos hónapjaiban lehet elvégezni, és hogy az úttól legalább 300 méter távolságban, egy 6,6 hektárnyi területen meg kell őrizni az öregebb fákat.
17
A kérdést előterjesztő bíróság által kijelölt két szakértő véleménye szerint, ha az előírt intézkedéseket megteszik, akkor az érintett fajokra gyakorolt komolyabb zavaró hatások elkerülhetők. A szakértők azonban elismerik, hogy ezek az intézkedések nem teszik lehetővé annak elkerülését, hogy a projekt egyedi példányokat érintsen, már csak az érintett erdei madarak többségének élettartama miatt sem. Mindazonáltal garantálják, hogy az említett intézkedések biztosítják e fajok élőhelyének védelmét és a fészekrakásukhoz szükséges feltételeket.
18
Az alapeljárás felperesei vitatják ezt az értékelést.
19
A kérdést előterjesztő bíróság először is arra keresi a választ, hogy a szóban forgó projekt által érintett madárfajok megzavarásának megelőzésére vagy korlátozására irányuló intézkedések figyelembe vehetők‑e annak értékelése során, hogy a projekt megfelel‑e a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontjában foglalt követelményeknek. Úgy véli, hogy a Bíróság azon ítélkezési gyakorlata, amely megtiltja a védett területre gyakorolt káros hatások elkerülésére vagy csökkentésére irányuló intézkedések figyelembevételét az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti megfelelő vizsgálatot megelőző előzetes vizsgálati szakaszban, nem ültethető át a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontjára.
20
A kérdést előterjesztő bíróság ezzel szemben úgy véli, hogy a madárvédelmi irányelv 5. cikke d) pontjának értelmezését össze kell hangolni az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdése d) pontjának értelmezésével, ahogyan azt a Bizottság a közösségi jelentőségű állatfajok ez utóbbi irányelv szerinti szigorú védelméről szóló útmutatójában (C(2021) 7301 final) megfogalmazta. Az ezen értelmezésből következő alapvető szempont az lenne, hogy a természeti terület állandó ökológiai funkcióját fenn kell tartani vagy javítani kell.
21
Mivel a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontja csak azokat a zavarásokat tiltja, amelyek ezen irányelv céljai szempontjából jelentősek, az ilyen hatás fennállását a projekttel járó zavarok megelőzésére és enyhítésére irányuló intézkedések figyelembevételével kell értékelni. Az említett irányelv 9. cikke szerinti eltérés alkalmazása csak akkor szükséges, ha az ezen intézkedésekkel kísért projektet ugyanezen irányelv 5. cikkének d) pontja alapján meg kell tiltani.
22
Másodszor, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy milyen bizonyítékokat kell megkövetelni a projekt zavaró hatásainak megelőzésére vagy csökkentésére irányuló intézkedések hatékonyságára vonatkozóan.
23
Pontosabban azt kívánja megtudni, hogy az ezen intézkedések hatékonyságával kapcsolatban a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontjában megkövetelt bizonyossági szint összehasonlítható‑e azzal, amelyet a Bizottság a közösségi jelentőségű állatfajoknak az élőhelyvédelmi irányelv szerinti szigorú védelméről szóló útmutatójában az utóbbi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontjában megkövetelt szintnek tekint. A Bizottság által elfogadott értelmezés a zavarás megelőzésére és mérséklésére szolgáló intézkedések hatékonyságának a hatóságok vagy a bíróság által kijelölt szakértői véleményeken alapuló értékeléséhez vezetne, feltéve, hogy az azokban foglalt értékelések a tudomány jelenlegi állása szerint tudományosan védhetők és részletesen indokoltak.
24
Ezzel szemben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az ilyen jellemzőkkel rendelkező igazságügyi szakértői értékelések nem lennének elegendők, ha a Bíróság által a káros hatások elkerülésére vagy csökkentésére irányuló, az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdésében említett intézkedésekre vonatkozóan meghatározott bizonyítási küszöböt alkalmaznánk, amely szerint minden elképzelhető tudományos kétséget ki kell zárni.
25
A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy alkalmaznia kell‑e az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdése d) pontjának végrehajtásához kapcsolódó bizonyítási küszöböt, vagy az ezen irányelv 6. cikkének (3) bekezdésében említett káros hatások elkerülésére vagy csökkentésére irányuló intézkedésekre vonatkozó bizonyítási küszöböt. Nem lát okot arra, hogy ez utóbbi kritériumot ne alkalmazzák a szóban forgó projekttel érintett állatfajok védelmének értékelése során.
26
Így ezen intézkedések hatékonyságát olyan mértékben kell igazolnia a tudományos dokumentációnak, hogy e tekintetben az elképzelhető legapróbb kétség se maradjon fenn.
27
A jelen ügyben ez azt jelentené, hogy a fakopáncsot illetően javasolt intézkedések a hatékonyságukat igazoló tudományos dokumentáció hiányában nem tekinthetők alkalmasnak arra, hogy biztosítsák e faj biológiai funkciójának állandóságát.
28
A Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság) e körülmények között úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [madárvédelmi irányelv] 5. cikkét, hogy a szándékos zavarásnak az e cikk d) pontjában szereplő tényállása nem valósul meg, ha bár sor kerülhet bizonyos fajok egyes példányainak zavarására, megfelelő időben és formában hatékonyan végrehajtott intézkedések révén az irányelv 2. cikkében foglalt célkitűzésekre tekintettel minden hatás elkerülhető?
2)
Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén: az intézkedések hatékonyságával kapcsolatban minden tudományos kételynek abban az értelemben kell‑e kizártnak lennie, hogy ehhez elegendő egy igazságügyi szakértő megalapozott szakmai véleménye, vagy rendelkezésre kell állnia a szóban forgó intézkedéseket érintő sikeres gyakorlati tapasztalatokra vonatkozó objektív tudományos dokumentációnak?”
A szóbeli szakasz újbóli megnyitása iránti kérelemről
29
A Bíróság Hivatalához 2025. október 21‑én benyújtott beadványában a VIRUS azt kérte, hogy a Bíróság eljárási szabályzatának 83. cikke alapján rendeljék el az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását.
30
Kérelmének alátámasztásaként a VIRUS arra hivatkozik, hogy Kokott főtanácsnok Voore Mets és Lemeks Põlva ügyre vonatkozó indítványát (C‑784/23, EU:C:2025:67), a 2025. augusztus 1‑jei Voore Mets és Lemeks Põlva ítéletet (C‑784/23, EU:C:2025:609) és a főtanácsnok jelen ügyre vonatkozó indítványát az írásbeli szakasz befejezését követően ismertették, és azok olyan új tényeknek minősülnek, amelyek döntő hatással lehetnek a Bíróság határozatára. Ezenfelül a VIRUS a szóbeli szakasz újbóli megnyitása iránti kérelmét azzal indokolja, hogy nem ért egyet ezen indítványokkal.
31
Az eljárási szabályzatának 83. cikke alapján a Bíróság a főtanácsnok meghallgatását követően az eljárás során bármikor elrendelheti az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását, különösen, ha úgy ítéli meg, hogy az ügy körülményei nincsenek kellően feltárva, vagy ha a fél e szakasz befejezését követően a Bíróság határozatára nézve döntő jelentőségű új tényt hoz fel.
32
A jelen esetben nem ez a helyzet.
33
Ugyanis sem a Kokott főtanácsnok Voore Mets és Lemeks Põlva ügyre vonatkozó indítványa (C‑784/23, EU:C:2025:67), sem a 2025. augusztus 1‑jei Voore Mets és Lemeks Põlva ítélet (C‑784/23, EU:C:2025:609) nem minősül olyan új ténynek, amely döntő hatással lehetne a Bíróság által a jelen ügyben meghozandó határozatra. Ezenkívül a Bíróság a rendelkezésére álló információk összességére tekintettel úgy véli, hogy elegendő információval rendelkezik a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elbírálásához.
34
A jelen ítélet 33. pontjában említett indítványokkal való, VIRUS által megfogalmazott egyet nem értést illetően emlékeztetni kell egyrészt arra, hogy az Európai Unió Bíróságának alapokmánya és eljárási szabályzata nem teszi lehetővé az ezen alapokmány 23. cikke szerinti érdekeltek számára, hogy a főtanácsnoki indítványra válaszként észrevételeket tegyenek (2021. november 16‑iProkuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim és társai ítélet, C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, 30. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
Másrészt az EUMSZ 252. cikk második bekezdése szerint a főtanácsnok teljesen pártatlanul és függetlenül eljárva, nyilvános tárgyaláson indokolással ellátott indítványt terjeszt elő azokban az ügyekben, amelyek esetében az Európai Unió Bíróságának alapokmánya szerint a főtanácsnok részvételére van szükség. Nem a bíráknak vagy a feleknek szánt véleményről van tehát szó, amely valamely, Bíróságon kívüli hatóságtól származik, hanem maga az intézmény egy tagjának egyedi, indokolással ellátott és nyilvánosan kifejtett véleményéről. Ilyen körülmények között a főtanácsnok indítványát a felek nem vitathatják (lásd ebben az értelemben: 2021. október 6‑iSumal ítélet, C‑882/19, EU:C:2021:800, 21. pont). Egyébiránt a Bíróságot nem köti sem ezen indítvány, sem pedig a főtanácsnoknak az indítvány alapjául szolgáló indokolása. Következésképpen az, ha az érdekelt fél nem ért egyet a főtanácsnok indítványával, bármilyen kérdéseket is vizsgáljon a főtanácsnok az indítványban, önmagában nem indokolhatja a szóbeli szakasz újbóli megnyitását (2021. november 16‑iProkuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim és társai ítélet, C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36
E körülményekre tekintettel a Bíróság a főtanácsnok meghallgatását követően megállapítja, hogy nem kell elrendelni az eljárás szóbeli szakaszának újbóli megnyitását.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
37
Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy nem áll fenn az e rendelkezés értelmében vett szándékos zavarás, ha a projekt keretében végrehajtott intézkedések lehetővé teszik az ezen irányelv célkitűzéseire tekintettel minden jelentős hatás elkerülését.
38
Először is, mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontja értelmében a tagállamok kötelesek megtiltani a tagállamok európai területén természetes élőhellyel rendelkező madárfajok szándékos zavarását, különösen a költési és fiókanevelési időszakban, amennyiben a zavarás jelentős hatással járna, tekintettel az irányelv céljaira.
39
Másodszor, arra is emlékeztetni kell, hogy e tilalom kiegészíti az említett irányelv 5. cikkének a)–c) pontjában szereplő többi tilalmat, amelyek többek között e fajok szándékos elpusztítására vagy befogására, valamint fészkeik és tojásaik szándékos elpusztítására vagy károsítására vonatkoznak. Márpedig e tilalmak mindegyike nemcsak azokra az emberi tevékenységekre alkalmazandók, amelyek célja a madarak károsítása, hanem azokra a tevékenységekre is, amelyek esetében az ilyen károsítás eshetősége elfogadott, még akkor is, ha nyilvánvalóan nincs ilyen céljuk (lásd ebben az értelemben: 2025. augusztus 1‑jei Voore Mets és Lemeks Põlva ítélet, C‑784/23, EU:C:2025:609, 49. pont). Következésképpen az alapeljárás tárgyát képező útépítési projekt, noha annak nem célja a madarak károsítása, a madárvédelmi irányelv 5. cikke d) pontjának hatálya alá tartozhat.
40
Harmadszor, a madárvédelmi irányelvnek az ezen irányelv (3), (5), (7) és (8) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikkéből kitűnik, hogy az említett irányelv célja a tagállamok európai területén természetesen előforduló összes vadon élő madárfaj állományának megfelelő szinten tartása vagy helyreállítása. A madárvédelmi irányelv 2. cikke szerint e szintnek különösen az ökológiai, tudományos és kulturális követelményeknek kell megfelelnie, figyelembe véve a gazdasági és rekreációs követelményeket is (lásd ebben az értelemben: 2025. augusztus 1‑jei Voore Mets és Lemeks Põlva ítélet, C‑784/23, EU:C:2025:609, 51. pont).
41
Így a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontja az olyan zavarásokat tiltja, amelyek jelentős hatást gyakorolnak a vadon élő madárfajok populációinak elégségesnek ítélt szintjére, nem pedig e fajok példányaira, kivéve ha egy adott vadon élő madárfaj populációja olyan mértékben csökken, hogy e faj elszigetelt példányainak zavarása veszélyezteti azok védelmét.
42
Másodszor, a madárvédelmi irányelv 5. cikke d) pontjának az első kérdés megválaszolása céljából történő értelmezéséhez az állandó ítélkezési gyakorlat szerint nemcsak e rendelkezés megfogalmazását, hanem szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi (lásd ebben az értelemben: 2021. március 4‑iFöreningen Skydda Skogen ítélet, C‑473/19 és C‑474/19, EU:C:2021:166, 32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
43
Először is, ami a madárvédelmi irányelv 5. cikke d) pontjának szövegét illeti, meg kell állapítani, hogy az ezen irányelv 5. cikkének a) és b) pontjában előírt tilalmaktól eltérően, az e pontban szereplő tilalom, vagyis a madarak szándékos zavarásának tilalma, különösen a költési és utódnevelési időszakban, akkor alkalmazandó, „amennyiben a zavarás jelentős hatással van [az említett] irányelv célkitűzéseire tekintettel” (2025. augusztus 1‑jei Voore Mets és Lemeks Põlva ítélet, C‑784/23, EU:C:2025:609, 50. pont). Következésképpen, eltérően attól, amit ugyanezen irányelv 5. cikke a) és b) pontjának alkalmazása megkövetel, az emberi tevékenység által az érintett madárfajok állományszintjére gyakorolt hatás vizsgálata releváns a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontjában előírt tilalom alkalmazása szempontjából (lásd ebben az értelemben: 2025. augusztus 1‑jei Voore Mets és Lemeks Põlva ítélet, C‑784/23, EU:C:2025:609, 54. pont).
44
Ebből következik, hogy ha a megfelelő megelőző intézkedések ténylegesen megakadályozzák, hogy valamely projekt megzavarja a vadon élő madarakat, vagy ténylegesen alkalmasak e zavar csökkentésére oly módon, hogy az ne gyakoroljon jelentős hatást a madárvédelmi irányelv célkitűzéseire, ezen irányelv 5. cikke d) pontjának szövegéből és e rendelkezés összefüggéseiből az következik, hogy a szándékos zavarásnak az e rendelkezésben előírt tilalma nem alkalmazható. Az ilyen intézkedések meglétét, amelyek megtételét a projekt előírja, figyelembe kell tehát venni annak értékelésekor, hogy a vadon élő madarak zavarásának a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontjában előírt tilalma akadályát képezi‑e a projektnek.
45
Másodszor, a madárvédelmi irányelv jelen ítélet 40. pontjában felidézett célkitűzéseinek – vagyis a vadon élő madárfajok állománya megfelelő szintű fenntartásának vagy helyreállításának – az eléréséhez nem szükséges, hogy valamely projekt vadon élő madárfajokra gyakorolt zavaró hatásait a projektet kísérő, e hatások megelőzése vagy csökkentése érdekében javasolt intézkedésektől függetlenül értékeljék. E célkitűzésekre tekintettel ugyanis kizárólag azoknak a zavarásoknak van jelentősége, amelyeket a vadon élő madárfajok ténylegesen elszenvednek a projekt ezen intézkedések mellett történő megvalósítása miatt.
46
Ezen elemzésnek nem mond ellent a Bíróság által a 2018. április 12‑iPeople Over Wind és Sweetman ítéletben (C‑323/17, EU:C:2018:244) elfogadott megoldás, ellentétben azzal, amit az alapeljárás felperesei az írásbeli észrevételeikben állítanak. Ugyanis, noha – amint azt a Bíróság ebben az ítéletben megállapította – a valamely projekt káros hatásainak elkerülésére vagy csökkentésére irányuló intézkedéseket nem kell figyelembe venni e projektnek az élőhelyvédelmi irányelv keretében történő előzetes vizsgálatának szakaszában, ez azért van így, mert az elemzés ezen első szakaszában azt kell meghatározni, hogy az említett projektet alá kell‑e vetni az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondata szerinti, a védett területre gyakorolt hatásainak hivatalos vizsgálatára irányuló eljárásnak. Ezzel szemben, mivel a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontja nem különbözteti meg a vizsgálat két szakaszát azon zavarások között, amelyeknek a projektek a vadon élő madárfajokat kitehetik, e zavarásokat kezdettől fogva átfogóan kell értékelni, figyelembe véve e célból az azok megelőzésére vagy enyhítésére irányuló intézkedéseket.
47
A fentiekből következik, hogy a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy nem áll fenn az e rendelkezés értelmében vett szándékos zavarás, ha a projekt keretében végrehajtott intézkedések lehetővé teszik minden olyan jelentős hatás elkerülését, amely ellentétes ezen irányelvnek a tagállamok európai területén természetesen előforduló valamennyi vadon élő madárfaj állományának megfelelő szinten tartására vagy helyreállítására irányuló célkitűzéseivel, figyelembe véve többek között az ökológiai, tudományos és kulturális követelményeket, valamint a gazdasági és rekreációs követelményeket.
A második kérdésről
48
Második kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontja értelmében a vadon élő madárfajokra jelentős hatást gyakorló zavarás megelőzésére irányuló intézkedések hatékonysága igazolható‑e igazságügyi szakértő indokolással ellátott értékelésével, vagy azt olyan tudományos dokumentációval kell‑e alátámasztani, amely igazolja az ilyen intézkedések sikeres végrehajtását.
49
Először is meg kell állapítani, amint azt a főtanácsnok is tette indítványának 86. pontjában, hogy sem a madárvédelmi irányelv 5. cikke, sem más rendelkezése nem ír elő a bizonyításfelvételre vonatkozó szabályokat a vadon élő madárfajok emberi tevékenység által okozott zavarások vizsgálata keretében.
50
E körülményekre tekintettel, az eljárási autonómia elvével összhangban – az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvére is figyelemmel – az egyes tagállamok belső jogrendjébe tartozik a bizonyításfelvétel módjainak, a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróság által elfogadható bizonyítási eszközök vagy akár az e bíróság által a hozzá benyújtott bizonyítékok bizonyítóerejének értékelését szabályozó elvek, illetve a bizonyítás megkövetelt szintjének meghatározása (lásd ebben az értelemben: 2017. június 21‑iW és társai ítélet, C‑621/15, EU:C:2017:484, 25. pont).
51
Az egyenértékűség elve megköveteli, hogy ezek az eljárási szabályok ne legyenek kedvezőtlenebbek, mint azok, amelyek a belső jog hatálya alá tartozó hasonló helyzetekre vonatkoznak (lásd ebben az értelemben: 2025. május 8‑iBeevers Kaas ítélet, C‑581/23, EU:C:2025:323, 44. pont). Következésképpen ezen elvvel nem ellentétes, ha az érintett fajok jelentős megzavarásának megelőzésére irányuló intézkedések hatékonyságát igazságügyi szakértő indokolással ellátott értékelésével bizonyítják, amennyiben a nemzeti jog a belső jog hatálya alá tartozó hasonló helyzetek esetében elismeri ezt a bizonyítási módot, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
52
A tényleges érvényesülés elve megköveteli, hogy az említett eljárási szabályok ne tegyék gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jog alkalmazását (lásd ebben az értelemben: 2017. június 21‑iW és társai ítélet, C‑621/15, EU:C:2017:484, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2025. január 30‑iCaronte & Tourist ítélet, C‑511/23, EU:C:2025:42, 44. pont).
53
E tekintetben – amint azt lényegében indítványának 88. pontjában a főtanácsnok is megállapította – hangsúlyozni kell, hogy ami a vadon élő madarak szándékos zavarásának a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontjában előírt tilalmát illeti, a tényleges érvényesülés elve azt jelenti, hogy nem szabad túlzottan nehézzé tenni annak bizonyítását, hogy az ilyen zavarás jelentős hatást gyakorol ezen irányelv céljaira. Ez a megfontolás érvényes annak bizonyítására is, hogy a zavarás nem gyakorol jelentős hatást az említett irányelv céljaira.
54
Másodszor emlékeztetni kell arra, hogy a tagállamok az uniós jog végrehajtása során kötelesek biztosítani a gondos ügyintézés elvéből eredő követelmények tiszteletben tartását (lásd ebben az értelemben: 2022. szeptember 22‑iOrszágos Idegenrendészeti Főigazgatóság és társai ítélet, C‑159/21, EU:C:2022:708, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
55
Ez az elv többek között megköveteli, hogy a közigazgatási hatóság minden releváns szempontot alaposan és pártatlanul vizsgáljon meg annak érdekében, hogy határozatának meghozatala során a lehető legteljesebb és legmegbízhatóbb információk álljanak rendelkezésre (lásd ebben az értelemben: 2020. május 14‑iAgrobet CZ ítélet, C‑446/18, EU:C:2020:369, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
56
A gondos ügyintézés elve ezenfelül arra is kötelezi a közigazgatási szervet, hogy az uniós jog végrehajtása során indokolja határozatait (lásd ebben az értelemben: 2022. február 24‑iSC Cridar Cons ítélet, C‑582/20, EU:C:2020:114, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
57
Harmadszor, ami a környezeti kockázatok értékelését illeti, azt az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésének megfelelően az elővigyázatosság elvének tiszteletben tartásával kell elvégezni. Ebből a szempontból az illetékes hatóságoknak különösen a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb tudományos adatokat, valamint a nemzetközi kutatások legújabb eredményeit kell figyelembe venniük (lásd ebben az értelemben: 2019. október 1‑jei Blaise és társai ítélet, C‑616/17, EU:C:2019:800, 46., 93. és 94. pont; 2025. június 12‑iEesti Suurkiskjad ítélet, C‑629/23, EU:C:2025:429, 42. pont). Viszont nem követelhető meg, hogy ezen intézkedések hatékonyságát olyan tudományos dokumentációval bizonyítsák, amely igazolja ezen intézkedések sikeres végrehajtását, mivel ilyen dokumentáció nem feltétlenül áll rendelkezésre.
58
A fenti észrevételek fényében a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a madárvédelmi irányelv 5. cikkének d) pontja értelmében a vadon élő madárfajokra jelentős hatást gyakorló zavarás megelőzésére irányuló intézkedések hatékonyságát igazságügyi szakértő indokolással ellátott értékelése bizonyíthatja, feltéve hogy az a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb tudományos adatokon és a nemzetközi kutatások legújabb eredményein alapul. Ugyanakkor nem követelhető meg, hogy ezen intézkedések hatékonyságát olyan tudományos dokumentációval bizonyítsák, amely igazolja az említett intézkedések sikeres végrehajtását.
A költségekről
59
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1)
A vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30‑i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének d) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
nem áll fenn az e rendelkezés értelmében vett szándékos zavarás, ha a projekt keretében végrehajtott intézkedések lehetővé teszik minden olyan jelentős hatás elkerülését, amely ellentétes ezen irányelvnek a tagállamok európai területén természetesen előforduló valamennyi vadon élő madárfaj állományának megfelelő szinten tartására vagy helyreállítására irányuló célkitűzéseivel, figyelembe véve többek között az ökológiai, tudományos és kulturális követelményeket, valamint a gazdasági és rekreációs követelményeket.
2)
A 2009/147 irányelv 5. cikkének d) pontja értelmében a vadon élő madárfajokra jelentős hatást gyakorló zavarás megelőzésére irányuló intézkedések hatékonyságát igazságügyi szakértő indokolással ellátott értékelése bizonyíthatja, feltéve hogy az a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb tudományos adatokon és a nemzetközi kutatások legújabb eredményein alapul. Ugyanakkor nem követelhető meg, hogy ezen intézkedések hatékonyságát olyan tudományos dokumentációval bizonyítsák, amely igazolja az említett intézkedések sikeres végrehajtását.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.