62020TJ0003_RES
T‑3/20. sz. ügy
Forbo Financial Services AG
kontra
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Törvényszék ítélete (harmadik tanács), 2020. december 16.
„Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Canoleum európai uniós szóvédjegy bejelentése – MARMOLEUM korábbi nemzetközi szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – A fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő írásbeli nyilatkozat késedelmes benyújtása – A fellebbezési tanácshoz benyújtott fellebbezés elfogadhatatlansága – Igazolási kérelem – A felperest képviselő ügyvéd hirtelen betegsége – Gondossági kötelezettség – Az ügyvéd által tett megerősített nyilatkozat bizonyító ereje”
Európai uniós védjegy – Eljárási rendelkezések – Igazolás – Feltételek – Az adott körülmények között szükséges kellő gondosság – Kivételes jellegű, és ezért előre nem látható események
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 104. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 45., 46. pont)
Európai uniós védjegy – Eljárási rendelkezések – Igazolás – Alkalmazási feltételek – Szigorú értelmezés
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 104. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 47. pont)
Európai uniós védjegy – Eljárási rendelkezések – A bizonyítékok bizonyító ereje – Megerősített nyilatkozat
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 97. cikk, (1) bekezdés, f) pont, és 104. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 51–59. pont)
Összefoglalás
2017. május 17‑én a Windmöller Flooring Products WFP GmbH kérelmet nyújtott be a Canoleum szómegjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti. 2017. szeptember 27‑én a Forbo Financial Services AG a MARMOLEUM nemzetközi szóvédjegye alapján felszólalást nyújtott be a bejelentett védjegy lajstromozásával szemben az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalához (EUIPO). A 207/2009 rendelet (
1
) 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett összetéveszthetőség fennállására hivatkozott. A 2019. február 12‑i határozattal elutasították e kérelmet.
2019. április 9‑én a Forbo Financial Services fellebbezést nyújtott be az EUIPO‑hoz. A fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő írásbeli nyilatkozatot azonban csak 2019. június 26‑án, azaz az előírt határidőn túl nyújtotta be. (
2
) E beadványhoz igazolási kérelmet (
3
) csatolt, amelyben arra hivatkozott, hogy az ügyével megbízott ügyvéd (a továbbiakban: eredeti ügyvéd) előre nem látható módon bekövetkezett súlyos betegsége miatt az előírt határidőn belül nem tudta benyújtani a nyilatkozatot. Ezen állítás alátámasztására a Forbo Financial Services két megerősített nyilatkozatot nyújtott be, amelyek közül az egyik az ügyvédtől, a másik az ügyvéd házastársától származott. 2019. október 9‑i határozatával a fellebbezési tanács mint elfogadhatatlant elutasította a fellebbezést. Úgy ítélte meg, hogy az eredeti ügyvéd nem bizonyította megfelelően, hogy az adott körülmények között kellő gondossággal járt el. Többek között azt rótta fel neki, hogy nem nyújtott be orvosi igazolást.
A Forbo Financial Services keresete alapján a Törvényszék lényegében azzal az indokkal helyezte hatályon kívül a fellebbezési tanács határozatát, hogy a fellebbezési tanács a kezdetektől fogva tagadta a szóban forgó két megerősített nyilatkozat minden hitelességét, és elutasította az azokban szereplő részletes magyarázatokat.
A Törvényszék álláspontja
Legelőször is a Törvényszék emlékezet arra, hogy a megerősített nyilatkozat elfogadható bizonyítéknak minősül. (
4
) Ezenkívül a Törvényszék rámutat arra, hogy a nyilatkozatot tevő által a saját érdekében tett nyilatkozatnak csak korlátozott bizonyító ereje van, és azt további bizonyítékokkal kell alátámasztani, ez azonban nem jogosítja fel az EUIPO szervezeti egységeit arra, hogy eleve úgy tekintsék, hogy az ilyen nyilatkozat önmagában teljesen hiteltelen. Az ilyen nyilatkozatnak tulajdonítandó bizonyító erő az adott ügy körülményeitől függ. Márpedig a fellebbezési tanács valójában a kezdetektől tagadta a két szóban forgó megerősített nyilatkozat minden hitelességét, és ezért nem vette megfelelően figyelembe az ügy körülményeit.
Ami ezt követően, az eredeti ügyvéd által tett nyilatkozatot illeti, a Törvényszék megállapítja, hogy a fellebbezési tanács figyelmen kívül hagyta, hogy az ügyvéd olyan jogi szakember, akinek feladatait a szakmai és az etikai szabályok tiszteletben tartásával kell ellátnia, továbbá büntetőjogi szankcióknak tenné ki magát és veszélyeztetné jóhírnevét, ha hamis megerősített nyilatkozat miatt bűnösnek bizonyulna. A Törvényszék hozzáteszi, hogy az ügyvéd által tett megerősített nyilatkozat önmagában meggyőző bizonyítéknak minősül azon elemek tekintetében, amelyekre vonatkozik, ha az egyértelmű, ellentmondásmentes és koherens, és nincs olyan ténybeli elem, amely megkérdőjelezné annak hitelességét.
A fellebbezési tanács továbbá nem vette figyelembe azt, hogy az eredeti ügyvéd által hivatkozott, a határidő túllépését előidéző esemény az ügyvéd intim szférájába tartozott, és hogy ő volt a legjobb helyzetben ahhoz, hogy információkat szolgáltasson az említett eseményről, különösen az őt sújtó tünetekről és zavarokról.
Ami az eredeti ügyvéd házastársától származó megerősített nyilatkozatot illeti, a fellebbezési tanácsnak azt is figyelembe kellett volna vennie, hogy azok a személyek, akik a jelen ügyben felmerülthöz hasonló esemény tanúi, leggyakrabban az érintett közvetlen környezete, és hogy a házastárs – az említett ügyvédhez hasonlóan – büntetőjogi szankcióknak tenné ki magát, ha hamis megerősített nyilatkozatot tenne.
Végül a Törvényszék hangsúlyozza, hogy a fellebbezési tanács nem vette figyelembe azt, hogy a két megerősített nyilatkozat tartalmának alátámasztására alkalmas olyan további bizonyítékok, mint az orvosi igazolás, nem voltak észszerűen megkövetelhetők vagy nem álltak rendelkezésre. E tekintetben a Törvényszék rámutat, hogy az ügy az érintett intim szférájába illeszkedő, egyedi és baleseti eseményre vonatkozik, és így különbözik a megerősített nyilatkozatok bizonyító erejére vonatkozó ítélkezési gyakorlat által általában érintett helyzetektől, amelyekben azokat pusztán objektív és nem személyes jellegű tények bizonyítása érdekében nyújtják be.
Következésképpen a Törvényszék a hatályon kívül helyezi a fellebbezési tanács határozatát.
(
1
)	Az európai uniós védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK módosított tanácsi rendelet (HL 2009. L 78., 1. o.; helyesbítés: HL 2017. L 142., 104. o.).
(
2
)	Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.) 68. cikke (1) bekezdésének utolsó mondata értelmében a fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő írásbeli nyilatkozatot a határozat kézbesítésének napjától számított négy hónapon belül kell benyújtani.
(
3
)	A 2017/1001 rendelet 104. cikke szerint.
(
4
)	A 2017/1001 rendelet 97. cikke (1) bekezdésének f) pontja értelmében.