62019CC0940
GERARD HOGAN
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2020. október 1. (
1
)
C‑940/19. sz. ügy
Les Chirurgiens‑Dentistes de France,
Confédération des Syndicats médicaux français,
Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France,
Syndicat des Biologistes,
Syndicat des Médecins libéraux,
Union dentaire,
Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens‑Dentistes,
Conseil national de l’Ordre des Masseurs‑Kinésithérapeutes,
Conseil national de l’Ordre des Infirmiers
kontra
Ministre des Solidarités et de la Santé,
Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation,
Premier ministre
(a Conseil d’État [államtanács, Franciaország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Szakmai képesítések elismerése – 2005/36/EK irányelv – A 4f. cikk (6) bekezdése – Bizonyos egészségügyi szakmák részleges gyakorlásának megkezdését lehetővé tevő nemzeti szabályozás”
I. Bevezetés
1.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelv és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet (az IMI‑rendelet) módosításáról szóló, 2013. november 20‑i 2013/55/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (
2
) módosított, a szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7‑i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
3
) 4f. cikke (6) bekezdésének értelmezésére vonatkozik. Az említett rendelkezés először teszi lehetővé egy szakma részleges gyakorlásának megkezdését a képesítések kölcsönös elismerésének rendszerével összefüggésben.
2.
Jóllehet a szakmai képesítések kölcsönös elismerését általánosságban a belső piac egyik nagy vívmányaként ismerik el, meg kell jegyezni, hogy ennek megvoltak a maga nehézségei. Az egyik felmerülő probléma az volt, hogy a tapasztalatok azt mutatták, hogy az egyes tagállamokban számos alkategória és szakterület létezhet a különböző szakmákon belül. Sok esetben ezek a különleges szakemberek nem feltétlenül rendelkeznek az ahhoz szükséges képesítésekkel, hogy egy másik tagállamban szakmai szempontból teljes körű elismerésben részesüljenek.
3.
Mint látni fogjuk, az uniós jogalkotó e konkrét probléma megoldása céljából vezette be a részleges gyakorlás megkezdésének fogalmát az említett alkategóriák és szakterületek kezelése érdekében. Mivel a jelen ügy hátterét a fogászat képezi, a fogászati asszisztensek jó példaként szolgálnak. Előfordulhat, hogy egy képesített fogászati asszisztens egy másik tagállamban kíván tevékenységet folytatni, de kiderülhet, hogy nem jogosult erre anélkül, hogy szájsebészi képesítéssel is rendelkezne. A szakmai képesítések elismeréséről szóló újabb irányelvben foglalt, a részleges gyakorlás megkezdésére vonatkozó rendelkezés ezt a problémát hivatott orvosolni.
4.
A jelen kérelmet a Confédération nationale des Syndicats dentaires – jelenleg Les Chirurgiens‑Dentistes de France – és az egészségügyi ágazatban tevékenykedő szakembereket képviselő más szervezetek által indított eljárás keretében terjesztették elő. Ezen eljárás alperese a Ministre des Solidarités et de la Santé (a szociális ügyekért és az egészségügyért felelős miniszter, Franciaország), a Ministre de l’Enseignement supérieur, de la recherche et de l’innovation (felsőoktatási, kutatási és innovációs miniszter, Franciaország) és a Premier Ministre (miniszterelnök, Franciaország). A felperesek lényegében azt állítják, hogy a francia kormány jogellenesen járt el akkor, amikor több rendeleti jellegű jogi aktus útján át kívánta ültetni a 2013/55 irányelv követelményeit a francia nemzeti jogba.
II. Jogi háttér
A.
Az uniós jog
1. A 2013/55 irányelv
5.
A 2013/55 irányelv (7) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„A 2005/36/EK irányelv hatálya csak az ugyanazon szakmát egy másik tagállamban folytatni kívánó szakemberekre terjed ki. Előfordulnak olyan esetek, amikor a fogadó tagállamban az adott tevékenység a saját tagállamhoz képest egy, a tevékenységek tágabb körét magában foglaló szakmának a része. Ha a tevékenységi területek olyan mértékben különböznek, hogy a szakembernek a hiányosságok pótlásához egy teljes oktatási és képzési programot kellene elvégeznie, a szakember kérelmére a fogadó tagállamnak e különös körülmények között lehetővé kell tennie a szakma részleges gyakorlásának megkezdését. Az Európai Unió Bírósága által az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 49. és 56. cikkével kapcsolatos ítélkezési gyakorlatában meghatározott, és a jövőben esetlegesen tovább fejlődő közérdeken alapuló kényszerítő körülmények fennállása esetén azonban a tagállam számára meg kell adni a lehetőséget, hogy megtagadja a szakma részleges gyakorlásának megkezdését. Ez különösen az egészségügyi szakemberek esetében fordulhat elő, amennyiben szakmájuk gyakorlása kihatással van a közegészségügyre vagy a betegek biztonságára. A részleges gyakorlás megkezdésének engedélyezése nem sértheti a szociális partnerek önszerveződési jogát.”
2. A 2005/36 irányelv
6.
A 2005/36 irányelv „Cél” című 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ez az irányelv megállapítja azokat a szabályokat, amelyek szerint az a tagállam, amely a területén egy szabályozott szakma gyakorlásának megkezdését, illetve gyakorlását ahhoz köti, hogy az érintett személy egy adott szakmai képesítéssel rendelkezzen (a továbbiakban: fogadó tagállam), az adott szakma gyakorlásának megkezdése és gyakorlása érdekében el kell, hogy ismerje azokat a szakmai képesítéseket, amelyeket egy vagy több más tagállamban (a továbbiakban: saját tagállam) szereztek, és amelyek feljogosítják az adott képesítéssel rendelkező személyt a fogadó tagállam területén ugyanazon szakma gyakorlására.
Ez az irányelv továbbá szabályokat határoz meg a szabályozott szakmák részleges gyakorlásának megkezdését, valamint a más tagállamban teljesített szakmai gyakorlat elismerését illetően.”
7.
A 2005/36 irányelv „Az elismerés joghatásai” című 4. cikke így rendelkezik:
„(1)   A szakmai képesítésnek a fogadó tagállam általi elismerése révén a jogosultak a fogadó tagállamban megkezdhetik annak a szakmának a gyakorlását, amelyre vonatkozóan a saját tagállamukban képzettséggel rendelkeznek, és ezt a szakmát a fogadó tagállamban ugyanolyan feltételek mellett gyakorolhatják, mint a fogadó tagállam állampolgárai.
(2)   Ezen irányelv alkalmazásában az a szakma, amelyet a kérelmező a fogadó tagállamban gyakorolni kíván, azonos azzal, amelyre vonatkozóan a saját tagállamában képzettséggel rendelkezik, feltéve, hogy az érintett tevékenységek hasonlóak.
(3)   Az (1) bekezdéstől eltérve, a fogadó tagállamban a szabályozott szakmák részleges gyakorlásának megkezdését a 4f. cikkben meghatározott feltételek szerint engedélyezik.”
8.
A 2005/36 irányelvnek a 2013/55 irányelv által beiktatott, „Részleges gyakorlás megkezdése” című 4f. cikke értelmében:
„(1)   A fogadó tagállam illetékes hatósága eseti alapon abban az esetben engedélyezi egy szakma részleges gyakorlásának a megkezdését a fogadó tagállam területén, ha az összes alábbi feltétel teljesül:
a)
a szakember teljes körű képesítéssel rendelkezik ahhoz, hogy saját tagállamában olyan szakmai tevékenységet folytasson, amelyre vonatkozóan a fogadó tagállamban részleges gyakorlásának megkezdésére irányuló kérelmet nyújtott be;
b)
a saját tagállamban jogszerűen folytatott szakmai tevékenység és a fogadó tagállamban szabályozott szakma közötti nagy fokú eltérés következtében a kompenzációs intézkedések elrendelése azt jelentené, hogy a kérelmező a fogadó tagállamban megkövetelt oktatási és képzési program egészét köteles elvégezni ahhoz, hogy a fogadó tagállamban a szabályozott szakma teljes körű gyakorlását megkezdhesse;
c)
az adott szakmai tevékenység objektív módon elkülöníthető a többi olyan tevékenységtől, amely a fogadó tagállamban része a szabályozott szakmának.
A c) pont alkalmazásában a fogadó tagállam illetékes hatósága figyelembe veszi, hogy a szakmai tevékenység autonóm módon gyakorolható‑e a saját tagállamban.
(2)   A részleges gyakorlás megkezdése megtagadható, ha azt közérdeken alapuló kényszerítő, a kívánt célkitűzés elérésére alkalmas körülmények indokolják, és az intézkedés nem lép túl azon, ami a cél eléréséhez szükséges.
(3)   A valamely fogadó tagállamban való letelepedés iránti kérelmeket a III. cím I. és IV. fejezetével összhangban bírálják el.
(4)   A fogadó tagállamban történő átmeneti és alkalmi szolgáltatásnyújtásra irányuló, közegészségügyi vagy közbiztonsági vonatkozású tevékenységekkel kapcsolatos kérelmeket a II. címmel összhangban kell elbírálni.
(5)   A 7. cikk (4) bekezdése hatodik albekezdésétől és az 52. cikk (1) bekezdésétől eltérve, a részleges gyakorlás megkezdésének engedélyezése esetén a szakmai tevékenységet a saját tagállamban használatos szakmai címmel kell gyakorolni. A fogadó tagállam kérheti, hogy az említett szakmai címet a fogadó tagállam nyelvén használják. A részleges gyakorlás megkezdésére jogosult szakemberek egyértelmű módon jelzik a szolgáltatások igénybevevőinek szakmai tevékenységeik körét.
(6)   E cikk nem alkalmazandó a szakmai képesítésük feltétel nélküli elismerésére a III. cím II., III. és IIIa. fejezete alapján jogosult szakemberekre.”
9.
A 2005/36 irányelv „A feltétel nélküli elismerés elve” című 21. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Minden tagállam elismeri azokat az V. melléklet 5.1.1., 5.1.2., 5.2.2., 5.3.2., 5.3.3., 5.4.2., 5.6.2., illetve 5.7.1. pontjában szereplő, általános orvosi és szakorvosi szakmai tevékenységek megkezdésére jogosító orvosi, általános ápolói, fogorvosi, fogszakorvosi, állatorvosi, gyógyszerészi, illetve építészmérnöki, előírt képesítés megszerzését tanúsító okiratokat, amelyek megfelelnek a 24., 25., 31., 34., 35., 38., 44., illetve 46. cikkben foglalt képzési minimumkövetelményeknek, és a szakmai tevékenységek gyakorlásának megkezdése és gyakorlása céljából ezeket az okiratokat a saját területén ugyanolyan hatályúnak tekinti, mint az előírt képesítések megszerzését tanúsító, általa kibocsátott okiratokat.
[…]”
B.
A francia jog
10.
Az ordonnance du 19 janvier 2017 relative à la reconnaissance des qualifications professionnelles dans le domaine de la santét (az egészségügyi szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2017. január 19‑i 2017–50. számú rendelet) a 2013/55 irányelv francia jogba történő átültetése céljából fogadták el. E rendelet beiktatta a code de la santé publique‑be (közegészségügyről szóló törvénykönyv) az L. 4002‑3. cikktől L. 4002‑6. cikkig terjedő rendelkezéseket.
11.
A közegészségügyről szóló törvénykönyv L. 4002‑3. cikke valamennyi, e törvénykönyv negyedik része által szabályozott egészségügyi szakma részleges gyakorlásának megkezdésére lehetőséget ad, ideértve ezáltal azokat a szakmákat is, amelyekre a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerésének rendszere alkalmazandó.
12.
A Décret du 2 novembre 2017 relatif à la reconnaissance des qualifications professionnelles dans le domaine de la santé (az egészségügyi szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2017. november 2‑i 2017–1520. számú rendelet) többek között a közegészségügyről szóló törvénykönyv L. 4002‑3. cikkének alkalmazása céljából került elfogadásra. A szociális ügyekért és az egészségügyért felelős miniszter 2017. december 4‑i és 8‑i határozatait a 2017. november 2‑i 2017–1520. számú rendelet végrehajtása céljából hozták meg.
III. Az alapeljárás tényállása
13.
A Les Chirurgiens‑Dentistes de France és a fent említett többi szervezet hatáskörtúllépés miatt több keresetet indított a Conseil d’État (államtanács, Franciaország) előtt azt kérve, hogy semmisítse meg részben vagy egészben – az esettől függően – a 2017. november 2‑i 2017–1520. számú rendeletet, és/vagy semmisítse meg a szociális ügyekért és az egészségügyért felelős miniszter 2017. december 4‑i határozatát, és/vagy semmisítse meg a szociális ügyekért és az egészségügyért felelős miniszter 2017. december 8‑i határozatát.
14.
Kereseteik alátámasztása érdekében a felperesek előadták többek között, hogy a fent említett nemzeti jogszabályi rendelkezések hatálya jogellenesen terjed ki a 2005/36 irányelv III. címének III. fejezete hatálya alá tartozó szakmák, vagyis a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerése rendszerének hatálya alá tartozó szakmák részleges gyakorlásának megkezdésére.
15.
Mivel az említett különböző rendelkezések a 2013/55 irányelvet a francia jogba átültető határozaton alapulnak, a nemzeti bíróság megállapította, hogy az a kérdés, hogy a 2005/36 irányelv – 2013/55 irányelv által beiktatott – 4f. cikkének (6) bekezdése kizárja‑e, hogy a tagállam az említett szakmák részleges gyakorlásának megkezdésére biztosítson lehetőséget, meghatározó jelentőségű a jogvita kimenetele szempontjából.
IV. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem és a Bíróság előtti eljárás
16.
E körülmények között, a Bírósághoz 2019. december 30‑án érkezett, 2019. december 19‑i határozatával határozott úgy a Conseil d’État (államtanács), hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Kizárja‑e a [2005/36 irányelv] 4f. cikkének (6) bekezdése, hogy a tagállam egy olyan szakma részleges gyakorlásának megkezdésére teremtsen lehetőséget, amelyre az ugyanezen irányelv III. címe III. fejezetének rendelkezései által előírt, a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerésének rendszere alkalmazandó?”
17.
A Les Chirurgiens‑Dentistes de France, a Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens‑Dentistes, a Conseil national de l’Ordre des Infirmiers, a francia, a cseh, és az osztrák kormány, valamint az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket nyújtott be.
18.
Az eljárás írásbeli szakaszának lezárultát követően a Bíróság – eljárási szabályzata 76. cikke (2) bekezdésének megfelelően – úgy ítélte meg, hogy elegendő információval rendelkezik a határozathozatalhoz tárgyalás tartása nélkül is.
V. Elemzés
19.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata, különösen a 2006. január 19‑iColegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos ítélet (C‑330/03, EU:C:2006:45) és – az egészségügyi ágazatot illetően – a 2013. június 27‑iNasiopoulos ítélet (C‑575/11, EU:C:2013:430) nyomán az uniós jogalkotó bevezette a 2005/36 irányelvbe a valamely szakma „részleges gyakorlása megkezdésének” fogalmát. Így a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (1) bekezdése értelmében a fogadó tagállam illetékes hatósága jelenleg eseti alapon köteles engedélyezni egy szakma részleges gyakorlásának a megkezdését a fogadó tagállam területén, ha az e rendelkezésben foglalt feltételek teljesülnek.
20.
A 2005/36 irányelv 4f. cikkének (6) bekezdése mindazonáltal úgy rendelkezik, hogy ez a 4f. cikk „nem alkalmazandó a szakmai képesítésük feltétel nélküli elismerésére a III. cím II., III. és IIIa. fejezete alapján jogosult szakemberekre”.
21.
Kérdésével a Conseil d’État (államtanács) arra kíván pontos választ kapni, hogy kizárja‑e a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (6) bekezdése egy olyan szakma részleges gyakorlásának megkezdését, amelyre az ugyanezen irányelv III. címe III. fejezetének rendelkezései által előírt, a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerésének rendszere alkalmazandó.
22.
A szóban forgó irányelv rendelkezéseinek szövegére, rendszerére és általános logikájára, valamint az általa elérni kívánt célokra tekintettel úgy vélem, hogy a Bíróságnak nemleges választ kell adnia erre a kérdésre. Az alábbiakban ismertetett indokok alapján jutottam erre a következtetésre.
23.
Először is a 2005/36 irányelv 4f. cikke (6) bekezdésének szövegét illetően meg kell jegyezni, hogy az irányelv többi rendelkezésével ellentétben a jogalkotó a „szakemberek” kifejezést használta a „szakmák” kifejezés helyett. (
4
) Ez a szóhasználat nem tűnik véletlennek. Jóllehet a Bizottság javaslata nem tartalmazott a 2005/36 irányelv 4f. cikkének jelenlegi (6) bekezdéséhez hasonló rendelkezést, az Európai Parlament módosításra „bizonyos szakmáknak” a részleges gyakorlás megkezdéséből teljes mértékben, nem pedig eseti alapon történő kizárása érdekében (
5
) tett javaslatot. Mindazonáltal a „szakemberek” kifejezést részesítették előnyben a jogalkotási folyamatban részt vevő intézmények között létrejött megállapodást követően.
24.
Mivel a 2005/36 irányelvben sehol nem szerepel a „szakemberek” fogalmának meghatározása, a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében e kifejezés jelentésének és tartalmának meghatározása érdekében az általános nyelvhasználatban elfogadott szokásos jelentését kell alapul venni, figyelembe véve azon szövegkörnyezetet, amelyben e kifejezést használják, és azon szabályozás célkitűzéseit, amelynek e kifejezés részét képezi. (
6
)
25.
Ilyen körülmények között a 2005/36 irányelv 4f. cikke (6) bekezdésének szóhasználata arra irányul, hogy az e rendelkezésben szabályozott eltérés hatályát a szakemberekre – vagyis a 2005/36 irányelv III. címének II., III. és IIIa. fejezetében említett szakmák valamelyikét gyakorló és ilyenként az irányelvben meghatározott feltételeknek megfelelően a szakmai képesítésük feltétel nélküli elismerésére jogosult személyekre –, ne pedig a szakmára mint egészre korlátozza.
26.
Másodszor, a 2005/36 irányelv 4f. cikke logikájának elemzése is alátámasztja ezt az értelmezést, mivel a szövegkörnyezet ilyen elemzése vagy az ilyen rendszertani megközelítés megköveteli, hogy a cikket képező bekezdések olyan egységet alkossanak, amelynek rendelkezései nem választhatók el egymástól. (
7
)
27.
Ezzel összefüggésben nem vitatható, hogy a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (1) bekezdése kimondja a szakmák részleges gyakorlása megkezdésének elvét, és meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett engedélyezett az ilyen részleges gyakorlás megkezdése, a (2) bekezdés pedig biztosítja a részleges gyakorlás megkezdése közérdeken alapuló kényszerítő körülmények alapján történő megtagadásának lehetőségét. A (3) és (4) bekezdés ezt követően ismerteti a kérelmek elbírálására irányadó eljárást, majd az (5) bekezdés meghatározza, hogy a szakmai tevékenységet milyen címmel kell gyakorolni, és hogy milyen tájékoztatást kell adni a szolgáltatás igénybevevője részére. A (6) és egyben utolsó bekezdés aztán úgy rendelkezik, hogy a 4f. cikk e rendelkezései nem alkalmazandók a szakmai képesítésük feltétel nélküli elismerésére a III. cím II., III. és IIIa. fejezete alapján jogosult szakemberekre. E szerkezetből egyértelműen kitűnik tehát, hogy az utolsó bekezdés kivételt képez az (1) bekezdésben rögzített és a következő bekezdésekben kibontott elv alól. A részleges gyakorlás megkezdésének elve alóli kivételként a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (6) bekezdését ezért megszorítóan kell értelmezni.
28.
Harmadszor, a 2005/36 irányelv 4f. cikke és – tágabban – az ezen irányelv által elérni kívánt cél ugyanilyen értelmezéshez vezet.
29.
Ami a 2005/36 irányelv célját illeti, ahogyan a Bíróság már megállapította, ezen irányelv célja annak lehetővé tétele, hogy az olyan szakmai képesítés birtokosa, aki a saját tagállamában e képesítés alapján megkezdheti valamely szabályozott szakma gyakorlását, a fogadó tagállamban megkezdhesse ugyanazt a szakmát, mint amelyre képesítést szerzett a saját tagállamában. (
8
)
30.
A 2005/36 irányelv 4f. cikkének célját illetően ehhez hozzá lehet tenni, először is, hogy az e rendelkezést beiktató irányelvet – tehát a 2013/55 irányelvet – az EUMSZ 53. cikk (1) bekezdése alapján fogadták el. Ez utóbbi rendelkezés szövegéből mindazonáltal az következik, hogy az annak alapján elfogadott irányelveknek az a céljuk, hogy elősegítsék az oklevelek, a bizonyítványok és egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerését olyan közös szabályok és szempontok létrehozása révén, amelyek, amennyire lehetséges, automatikusan az oklevelek, a bizonyítványok és egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerését eredményezik. (
9
) Másodszor, a 2013/55 irányelv (7) preambulumbekezdése megerősíti, hogy a részleges gyakorlás megkezdésének engedélyezése – olyan szakmák tekintetében, amelyek esetében a tevékenységi területek olyan mértékben különböznek a szakember saját tagállama és a fogadó tagállam esetében, hogy a szakembernek a hiányosságai pótlásához egy teljes oktatási és képzési programot kellene elvégeznie – egyértelműen ennek a kölcsönös elismerés elősegítésére irányuló célnak a részét képezi.
31.
Ezzel összefüggésben úgy vélem, hogy a szakmák feltétel nélküli elismeréséhez szükséges szakmai képesítések – amelyek tevékenységi körét az irányelv (például a fogorvosok esetében (
10
)) egyértelműen meghatározza – harmonizációja nem jelenti azt, hogy egyes tagállamok ne fogadnák el a „harmonizált szakma” fogalmába tartozó tevékenységek némelyikének párhuzamos és önálló gyakorlását. (
11
) A fent említett célokkal mindazonáltal ellentétes lenne annak megakadályozása, hogy az ilyen szakemberek másik tagállamban gyakorolják tevékenységüket, pusztán azzal az ürüggyel, hogy e tevékenység a tevékenységek tágabb körét magában foglaló másik szakma tevékenységeinek egyike.
32.
Ennélfogva a részleges gyakorlás megkezdésének a 2005/36 irányelvben történő bevezetése véleményem szerint alkalmazhatatlanná teszi az azon korábbi irányelveken alapuló ítélkezési gyakorlatot, amelyek nem rendelkeztek a szakemberek olyan kategóriájának létrehozásáról, amely az annak idején alkalmazandó irányelvekben előírt egyetlen kategóriának sem felelt meg. (
12
)
33.
Ellentétben azzal, amit az alapeljárás felperesei valamilyen módon állíthattak, nem látom, hogy a szakmai képesítésük feltétel nélküli elismerésében a 2005/36 irányelv III. címének II., III. és IIIa. fejezete alapján részesülő szakmákhoz tartozó tevékenységek részleges gyakorlása megkezdésének engedélyezése hogyan lenne ellentétes a jogalkotó által célul tűzött harmonizációval. Az ilyen harmonizáció nem zárja ki, hogy ezek a szakmák különböző olyan tevékenységeket foglalhatnak magukban, amelyek objektív szempontból elkülöníthetők a „harmonizált szakma” tevékenységeitől, és így önállóan is gyakorolhatók.
34.
Ezzel szemben azon személy – a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (6) bekezdése értelmében vett „szakember” – számára, aki rendelkezik a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerésének hatálya alá tartozó szakmák valamelyikének gyakorlásához megkövetelt valamennyi képesítéssel, szükségszerűen lehetővé kell tenni a szóban forgó szakmába tartozó összes tevékenység gyakorlását. Így biztosított a 2005/36 irányelv hatékonysága – hatékony érvényesülése (effet utile) –, és így értelmezem a részleges gyakorlás megkezdésének a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (6) bekezdésében foglalt tilalmát.
35.
Noha a 2005/36 irányelv egységes egészként fogja fel ezeket a szakmákat, amelyek képesítéseit harmonizálták, elismeri, hogy számos tagállamban léteznek olyan elkülönült szakmai tevékenységek, amelyeket egyetlen szakma keretében gyakorolnak. Ezek a szakmai tevékenységek természetesen megfelelő oktatást és képzést foglalhatnak magukban. A 2005/36 irányelvvel nem ellentétes ugyanis, ha például az olyan szakképzés, amelynek az elnevezése nem felel meg az említett irányelv V. mellékletében felsoroltaknak, nyitva áll mind azok előtt, akik csupán az orvosi alapképzést végezték el, mind pedig azok előtt, akik kizárólag a fogorvosi alapképzés keretében végeztek el és igazoltak tanulmányokat, (
13
) még ha ebben az esetben az ilyen szakképzés nem vezethet is alapképzést magában foglaló, orvosi képzés elvégzését tanúsító oklevél vagy alapképzést magában foglaló, fogorvosi képzés elvégzését tanúsító oklevél kibocsátásához. (
14
)
36.
Ilyen körülmények között úgy vélem, hogy amennyiben a szóban forgó tevékenység – mint a Bíróság által a 2006. január 19‑iColegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos ítéletében (C‑330/03, EU:C:2006:45) és a 2013. június 27‑iNasiopoulos ítéletében (C‑575/11, EU:C:2013:430) említett más szakmák esetében – objektíve elválasztható egy olyan szakma tevékenységeinek egészétől, amelyre a 2005/36 irányelv III. címe III. fejezetének rendelkezései által előírt, a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerésének rendszere alkalmazandó, a részleges gyakorlás megkezdése bármiféle lehetőségének kizárása révén keltett visszatartó hatás túlzottan jelentős lenne ahhoz, hogy azt a szolgáltatást igénybe vevőket érő esetleges kártól való félelem vagy az, ami az egészség védelme tekintetében megkövetelhető, ellensúlyozni tudná. (
15
)
37.
Ilyen esetben ezek a jogszerű célok kevésbé korlátozó eszközökkel is elérhetők, főként az érintett személyeknek az eredeti nyelven és formában kiállított képesítés vagy szakmai cím használatára, vagy a fogadó tagállam hivatalos nyelvén történő használatára való kötelezésével. (
16
) Ezt jelenleg kifejezetten előírja a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (5) bekezdése. A 4f. cikk (5) bekezdése ehhez hozzáteszi, hogy a részleges gyakorlás megkezdésére jogosult szakembereknek egyértelmű módon jelezniük kell a szolgáltatások igénybevevőinek szakmai tevékenységeik körét. Emellett emlékeztetni kell arra, hogy a részleges gyakorlás megkezdése csak eseti alapon engedélyezhető, és hogy a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok minden esetben megtagadhatják a részleges gyakorlás megkezdését közérdeken alapuló kényszerítő körülmények – például közegészségügyi indokok – alapján.
38.
Következésképpen, figyelemmel a fenti megfontolásokra, úgy vélem, hogy a 2005/36 irányelv 4f. cikkének (6) bekezdése nem zárja ki, hogy a tagállam biztosítsa egy olyan szakma részleges gyakorlásának megkezdését, amelyre az ugyanezen irányelv III. címe III. fejezetének rendelkezései által előírt, a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerésének rendszere alkalmazandó.
VI. Végkövetkeztetés
39.
A fenti megfontolásokra tekintettel ezért azt javaslom, hogy a Bíróság a Conseil d’État (államtanács, Franciaország) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre a következő választ adja:
A 2013. november 20‑i 2013/55/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7‑i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4f. cikkének (6) bekezdése nem zárja ki, hogy a tagállam biztosítsa egy olyan szakma részleges gyakorlásának megkezdését, amelyre az ugyanezen irányelv III. címe III. fejezetének rendelkezései által előírt, a szakmai képesítések feltétel nélküli elismerésének rendszere alkalmazandó.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	HL 2013. L 354., 132. o.
(
3
)	HL 2005. L 255., 22. o.; helyesbítések: HL 2007. L 271., 18. o.; HL 2008. L 93., 28. o.; HL 2014. L 305., 115. o.
(
4
)	Lásd összehasonlításképpen a 2005/36 irányelv 6. cikkének a) pontját, 7. cikkének (4) bekezdését vagy 10. cikkét.
(
5
)	Lásd a Bizottságnak a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelv és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló rendelet módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó javaslatát (COM(2011) 883 végleges) és a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságnak a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelv és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló rendelet módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó javaslatról szóló, 2012. július 16‑i jelentéstervezetében (2011/0435 (COD)) szereplő 34. módosítást.
(
6
)	Lásd ebben az értelemben: 2018. június 12‑iLouboutin és Christian Louboutin ítélet (C‑163/16, EU:C:2018:423, 20. pont).
(
7
)	Lásd ebben az értelemben: 2015. szeptember 3‑iSodiaal International ítélet (C‑383/14, EU:C:2015:541, 25. pont).
(
8
)	Lásd ebben az értelemben: 2015. április 16‑iAngerer ítélet (C‑477/13, EU:C:2015:239, 36. és 44. pont).
(
9
)	Lásd ebben az értelemben: 2006. január 19‑iColegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos ítélet (C‑330/03, EU:C:2006:45, 23. pont).
(
10
)	A 2005/36 irányelv 36. cikkének (1) bekezdése értelmében és ezen irányelv alkalmazásában „a fogorvosi szakmai tevékenységek a (3) bekezdésben meghatározott tevékenységek, amelyek gyakorlása az V. melléklet 5.3.2. pontjában felsorolt szakmai képesítések alapján történik”.
(
11
)	Jó példa erre a belga fogászati asszisztensek Bizottság által hivatkozott helyzete.
(
12
)	Lásd: 2003. október 17‑iVogel végzés (C‑35/02, EU:C:2003:570, 28., 30. és 31. pont).
(
13
)	Lásd ebben az értelemben: 2013. szeptember 19‑iConseil national de l'ordre des médecins ítélet (C‑492/12, EU:C:2013:576, 38. pont).
(
14
)	Lásd ebben az értelemben: 2013. szeptember 19‑iConseil national de l'ordre des médecins ítélet (C‑492/12, EU:C:2013:576, 40. pont).
(
15
)	Lásd ebben az értelemben: 2006. január 19‑i Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos ítélet (C‑330/03, EU:C:2006:45, 38. pont); 2013. június 27‑iNasiopoulos ítélet (C‑575/11, EU:C:2013:430, 30. és 34. pont).
(
16
)	Lásd ebben az értelemben: 2006. január 19‑iColegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos ítélet (C‑330/03, EU:C:2006:45, 38. pont).