62022CJ0697_RES
Vec C‑697/22 P
Koiviston Auto Helsinki Oy, predtým Helsingin Bussiliikenne Oy
proti
Európskej komisii
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 29. júla 2024
„Odvolanie – Štátna pomoc – SA.33846 (2015/C) (ex 2014/NN) (ex 2011/CP) – Relevantná okolnosť, ktorá nastala po uverejnení rozhodnutia o začatí formálneho vyšetrovacieho konania – Identifikácia príjemcu pomoci – Povinnosť uverejniť pozmeňujúce rozhodnutie o začatí konania – Právo príjemcu pomoci predložiť svoje pripomienky – Podstatná formálna náležitosť – Nezlučiteľnosť s vnútorným trhom – Vymáhanie pomoci nariadené Európskou komisiou – Suma, ktorá sa má vymáhať – Právomoc dotknutého členského štátu“
Pomoc poskytovaná štátmi – Preskúmanie Komisiou – Správne konanie – Povinnosť Komisie vyzvať dotknuté osoby na predloženie ich pripomienok – Podstatná formálna náležitosť – Rozsah – Povinnosť Komisie zhrnúť relevantné skutkové a právne otázky v rozhodnutí o začatí formálneho vyšetrovacieho konania – Podnik príjemca pomoci, ktorý bol identifikovaný v rozhodnutí o začatí formálneho vyšetrovacieho konania a následne ho prevzala iná spoločnosť – Konečné rozhodnutie rozširujúce povinnosť vymáhania pomoci na nadobúdajúcu spoločnosť z dôvodu hospodárskej kontinuity – Povinnosť Komisie prijať rozhodnutie o oprave alebo rozšírení rozhodnutia o začatí formálneho vyšetrovacieho konania a oznámiť toto rozšírenie povinnosti vymáhania
(Článok 108 ods. 2 ZFEÚ; nariadenie Rady 2015/1589, článok 6 ods. 1)
(pozri body 45 – 56, 60, 61)
Pomoc poskytovaná štátmi – Vymáhanie protiprávnej pomoci – Uvedenie do predošlého stavu – Porušenie zásady proporcionality – Neexistencia
(Článok 108 ZFEÚ)
(pozri body 79, 80)
Pomoc poskytovaná štátmi – Vymáhanie protiprávnej pomoci – Určenie dlžníka v prípade postúpenia aktív – Podnik, ktorému bola poskytnutá pomoc a v priebehu formálneho vyšetrovacieho konania bol prevzatý inou spoločnosťou – Rozšírenie povinnosti vymáhania na nadobúdajúcu spoločnosť v prípade hospodárskej kontinuity – Dodržiavanie zásady proporcionality – Rozsah – Vrátenie pomoci obmedzené na výšku konkurenčnej výhody, ktorú si nadobúdajúca spoločnosť skutočne ponechala
(Článok 108 ods. 2 ZFEÚ)
(pozri bod 81)
Pomoc poskytovaná štátmi – Vymáhanie protiprávnej pomoci – Výpočet sumy, ktorá sa má vymáhať – Možnosť Komisie prenechať výpočet presnej sumy, ktorá sa má vymáhať, vnútroštátnym orgánom – Porušenie zásady proporcionality – Neexistencia
(Článok 108 ZFEÚ)
(pozri body 83 – 85)
Pomoc poskytovaná štátmi – Preskúmanie Komisiou – Správne konanie – Povinnosť Komisie vyzvať dotknuté osoby na predloženie ich pripomienok – Podstatná formálna náležitosť – Rozsah – Povinnosť Komisie zhrnúť relevantné skutkové a právne otázky v rozhodnutí o začatí formálneho vyšetrovacieho konania – Porušenie – Dôsledok – Zrušenie rozhodnutia prijatého po skončení formálneho vyšetrovacieho konania
(Článok 108 ods. 2 a článok 263 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri bod 92)
Zhrnutie
Súdny dvor vyhovel odvolaniu podanému spoločnosťou Koiviston Auto Helsinki Oy (predtým Helsingin Bussiliikenne Oy) proti rozsudku Helsingin Bussiliikenne/Komisia (ďalej len „napadnutý rozsudok“) (
1
) a spresnil procesné povinnosti Európskej komisie v rámci formálneho vyšetrovacieho konania stanoveného v článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o subjekt, ktorý pokračuje v hospodárskej činnosti pôvodného príjemcu štátnej pomoci a na ktorý sa z dôvodu uplatnenia kritéria hospodárskej kontinuity vzťahuje povinnosť vrátiť pomoc. Okrem toho sa Súdny dvor vyjadril k úlohám Komisie a dotknutého členského štátu pri vyčíslení pomoci, ktorá sa má vymáhať od postupníka aktív príjemcu pomoci. Spoločnosť Helsingin Bussiliikenne (ďalej len „bývalá spoločnosť HelB“), ktorá bola v 100 % vlastníctve mesta Helsinki (Fínsko), prevádzkovala autobusové linky v regióne Helsinki a ponúkala nájomnú prepravu a služby spočívajúce v prenájme autobusov. V decembri 2015 bola bývalá spoločnosť HelB predaná spoločnosti Viikin Linja Oy. V súlade s podmienkami kúpnej zmluvy sa premenovala na Helsingin Bussiliikenne Oy (ďalej len „nová spoločnosť HelB“).
Komisia začala na základe sťažnosti formálne vyšetrovacie konanie týkajúce sa viacerých úverov na obstaranie vybavenia a prevádzku poskytnutých mestom Helsinki v rokoch 2002 až 2012 v prospech bývalej spoločnosti HelB a jej predchodcu HKL‑Bussiliikenne (ďalej len „sporné opatrenia“). Rozhodnutie o začatí tohto konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie10. apríla 2015 (
2
) a zainteresované strany boli vyzvané, aby predložili svoje pripomienky v lehote jedného mesiaca od tohto uverejnenia. Komisia, ktorá bola informovaná v júni 2015 o blížiacom sa prevode bývalej spoločnosti HelB na novú spoločnosť HelB, nedostala od tejto druhej spoločnosti nijaké pripomienky.
Rozhodnutím z 28. júna 2019 (ďalej len „sporné rozhodnutie“) (
3
) Komisia konštatovala, že sporné opatrenia predstavujú štátnu pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom, ktorú je Fínska republika povinná vymáhať od príjemcu. Keďže Komisia dospela k záveru o hospodárskej kontinuite medzi bývalou spoločnosťou HelB a novou spoločnosťou HelB, rozšírila povinnosť vrátiť protiprávnu pomoc aj na druhú uvedenú spoločnosť.
Všeobecný súd zamietol žalobu, ktorú podala nová spoločnosť HelB proti spornému rozhodnutiu, a táto spoločnosť preto podala proti rozsudku tohto súdu odvolanie.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade Súdny dvor preskúmal odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení, ktorého sa údajne Všeobecný súd dopustil, keď rozhodol, že Komisia neporušila podstatnú formálnu náležitosť tým, že neumožnila novej spoločnosti HelB predložiť jej pripomienky počas formálneho vyšetrovacieho konania týkajúceho sa spornej pomoci.
Podľa odvolateľky po prevode bývalej spoločnosti HelB bola Komisia povinná opraviť alebo doplniť rozhodnutie o začatí formálneho vyšetrovacieho konania, keďže tento prevod bol novou skutočnosťou, ktorá nebola v tomto rozhodnutí obsiahnutá.
Súdny dvor najprv pripomenul, že podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ ak Komisia rozhodne o začatí formálneho vyšetrovacieho konania týkajúceho sa opatrenia pomoci, musí zainteresovaným stranám umožniť, aby predložili svoje pripomienky. Táto povinnosť má povahu podstatnej formálnej náležitosti, keďže predstavuje zásadnú procesnú podmienku neoddeliteľne spojenú so správnym vytvorením alebo vyjadrením vôle autora aktu. V tejto súvislosti predstavuje uverejnenie oznámenia v Úradnom vestníku Európskej únie primeraný prostriedok na informovanie všetkých dotknutých osôb o začatí formálneho vyšetrovacieho konania a na to, aby od nich Komisia získala všetky informácie, ktoré jej majú pomôcť pri jej budúcich úkonoch.
Zainteresované strany však môžu účinne predložiť svoje pripomienky len vtedy, ak uverejnené rozhodnutie výslovne a jasne uvádza relevantné skutkové a právne otázky, ako stanovuje článok 6 ods. 1 nariadenia 2015/1589 (
4
). Za tieto otázky sa považujú tie, ktoré má formálne vyšetrovacie konanie preskúmať na účely prijatia konečného rozhodnutia, ktorým Komisia rozhoduje o existencii a zlučiteľnosti predmetnej štátnej pomoci, ako aj prípadne o povinnosti vrátenia tejto pomoci.
Ak po rozhodnutí o začatí formálneho vyšetrovacieho konania nastali relevantné skutkové alebo právne okolnosti, akými sú v prejednávanej veci prevod bývalej spoločnosti HelB na novú spoločnosť HelB, povinnosť Komisie je splnená len uverejnením doplňujúceho rozhodnutia o začatí konania. Komisia teda tým, že neprijala takéto rozhodnutie, porušila podstatnú formálnu náležitosť.
V druhom rade Súdny dvor analyzoval odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd nerešpektoval zásadu proporcionality, keď konštatoval, že Komisia nebola povinná určiť, v akom rozsahu mala byť štátna pomoc vyplývajúca zo sporných opatrení vymáhaná od novej spoločnosti HelB.
V tomto rámci Súdny dvor spresnil, že cieľom vymáhania protiprávnej pomoci je obnovenie predošlého stavu, a za neprimerané opatrenie vzhľadom na ciele ustanovení Zmluvy o FEÚ v oblasti štátnej pomoci ho možno považovať len vtedy, ak suma, ktorú musí príjemca pomoci vrátiť, je vyššia ako aktualizovaná suma pomoci, ktorú získal.
V prípade, že spoločnosť, ktorá je príjemcom protiprávnej štátnej pomoci, bola prevzatá inou spoločnosťou, ktorá pokračuje v jej hospodárskej činnosti, táto pomoc sa musí od druhej uvedenej spoločnosti vymáhať, keď sa preukáže, že naďalej skutočne využíva konkurenčnú výhodu vyplývajúcu z tejto pomoci. V takom prípade zásada proporcionality zužuje povinnosť vrátenia na výšku konkurenčnej výhody, ktorú si uvedená spoločnosť skutočne zachovala.
Hoci v prejednávanej veci Komisia sporným rozhodnutím konštatovala hospodársku kontinuitu medzi bývalou spoločnosťou HelB a novou spoločnosťou HelB a vyvodila z nej, že povinnosť vrátiť štátnu pomoc sa má rozšíriť aj na druhú uvedenú spoločnosť, nevyjadrila sa k rozsahu pomoci poskytnutej bývalej spoločnosti HelB, ktorú nová spoločnosť HelB skutočne využila. Súdny dvor však rovnako ako Všeobecný súd poukázal na to, že existuje rozdiel medzi konštatovaním hospodárskej kontinuity a určením pomeru, v akom sa má protiprávna pomoc vymáhať od jej príjemcov.
Všeobecný súd preto správne rozhodol, že prináleží Fínskej republike, aby určila výšku štátnej pomoci, ktorá sa má vymáhať od novej spoločnosti HelB.
Súdny dvor preto zrušil napadnutý rozsudok, ako aj sporné rozhodnutie, keďže porušenie podstatnej formálnej náležitosti konštatované v rámci prvého odvolacieho dôvodu vedie k automatickej neplatnosti aktu.
(
1
)	Rozsudok Všeobecného súdu zo 14. septembra 2022, Helsingin Bussiliikenne/Komisia (T‑603/19, EU:T:2022:555).
(
2
)	Rozhodnutie C(2015) 80 final zo 16. januára 2015 o opatrení SA.33846 (2015/C) (ex 2014/NN) (ex 2011/CP) – Fínsko – Helsingin Bussiliikenne Oy (Ú. v. EÚ C 116, 2015, s. 22).
(
3
)	Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2020/1814 z 28. júna 2019 o štátnej pomoci SA.33846 – (2015/C) (ex 2014/NN) (ex 2011/CP), ktorú poskytlo Fínsko spoločnosti Helsingin Bussiliikenne Oy (Ú. v. EÚ L 404, 2020, s. 10).
(
4
)	Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).