62018TJ0280_RES
Cauza T‑280/18
ABLV Bank AS
împotriva
Comitetului unic de rezoluție
Hotărârea Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 6 iulie 2022
„Uniunea economică și monetară – Uniunea bancară – Mecanismul unic de rezoluție pentru instituțiile de credit și anumite întreprinderi de investiții (MUR) – Procedură de rezoluție aplicabilă în cazul în care o entitate se află sau este susceptibilă de a se afla în dificultate – Decizie a SRB de a nu adopta o schemă de rezoluție – Acțiune în anulare – Act care lezează – Interes de a exercita acțiunea – Calitate procesuală activă – Admisibilitate parțială – Articolul 18 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 – Competența emitentului actului – Dreptul de a fi ascultat – Obligație de motivare – Proporționalitate – Egalitate de tratament”
Acțiune în anulare – Acte supuse căilor de atac – Noțiune – Acte care produc efecte juridice obligatorii – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Decizia Consiliului de rezoluție unic (SRB) de a adopta sau nu o schemă de rezoluție – Includere
[art. 263 TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18 și art. 86 alin. (2)]
(a se vedea punctele 30-36)
Acțiune în anulare – Persoane fizice sau juridice – Acte care le privesc direct și individual – Afectare directă – Criterii – Decizia Consiliului de rezoluție unic (SRB) de a adopta sau nu o schemă de rezoluție – Stabilirea caracterului eventual direct al efectelor acestei decizii asupra situației juridice a acționarilor unei instituții de credit – Lipsa afectării dreptului acționarilor de a primi dividende și de a participa la administrarea acestei instituții – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate
(art. 263 al patrulea paragraf TFUE)
(a se vedea punctele 39, 41-45)
Acțiune în anulare – Persoane fizice sau juridice – Acte care le privesc direct și individual – Afectare directă – Criterii – Decizia Consiliului de rezoluție unic (SRB) de a adopta sau nu o schemă de rezoluție – Stabilirea caracterului eventual direct al efectelor acestei decizii asupra situației juridice a acționarilor unei instituții de credit – Punere în aplicare având un caracter pur automat – Admisibilitate
[art. 263 al patrulea paragraf TFUE; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18]
(a se vedea punctele 47, 48 și 50-52)
Politica economică și monetară – Politica economică – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții – Adoptarea unei scheme de rezoluție – Condiții – Condiție prealabilă sine qua non de evaluare de către Comitetul unic de rezoluție (SRB) a dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla entitatea în cauză – Evaluare întemeiată pe concluzia Băncii Centrale Europene (BCE) – Admisibilitate
(Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18)
(a se vedea punctele 47, 48 și 57)
Acțiune în anulare – Persoane fizice sau juridice – Interesul de a exercita acțiunea – Condiții – Decizia Comitetului unic de rezoluție (SRB) de a adopta sau nu o schemă de rezoluție – Evaluare a dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla entitatea în cauză – Condiție sine qua non a declanșării procedurii de rezoluție – Interes legitim al acestei entități de a nu face obiectul unei evaluări în sensul dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla această entitate – Includere
(art. 263 al patrulea paragraf TFUE; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18)
(a se vedea punctele 54 și 57-60)
Politica economică și monetară – Politica economică – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții – Comitetul unic de rezoluție (SRB) – Competență – Decizie de a adopta sau nu o schemă de rezoluție – Obligația de a lua o asemenea decizie în urma evaluării de către Banca Centrală Europeană (BCE) a dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla entitatea în cauză
[Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18 alin. (1); Directiva 2014/59 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 82 alin. (2)]
(a se vedea punctele 81-83)
Politica economică și monetară – Politica economică – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții – Decizie de a nu adopta o schemă de rezoluție – Condiții – Evaluare a dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla entitatea în cauză – Funcții distincte ale Comitetului unic de rezoluție (SRB) și ale Băncii Centrale Europene (BCE) – Competență partajată, cu un rol prioritar, chiar dacă nu exclusiv, al BCE
[Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18 alin. (1) al doilea paragraf]
(a se vedea punctele 105, 106 și 108)
Politica economică și monetară – Politica economică – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții – Procedură de rezoluție – Dreptul de a fi ascultat – Întindere – Procedură desfășurată în comun și în mod succesiv de Banca Centrală Europeană (BCE) și de Comitetul unic de rezoluție (SRB) – Procedură administrativă complexă – Obligația de ascultare a entității vizate de decizia de a adopta sau nu o schemă de rezoluție în fiecare fază a procedurii, de fiecare dintre aceste două organe – Lipsă
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 41 alin. (2) lit. (a); Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 18]
(a se vedea punctele 156-163 și 165)
Rezumat
Reclamanta, ABLV Bank AS, este o instituție de credit letonă și societatea‑mamă a grupului ABLV. La rândul său, ABLV Bank Luxembourg este o instituție de credit cu sediul în Luxemburg, care constituie una dintre filialele grupului ABLV; reclamanta este unicul său acționar. Aceste două instituții erau calificate drept „entitate semnificativă” și, în acest temei, făceau obiectul supravegherii Băncii Centrale Europene (BCE) în cadrul mecanismului unic de supraveghere (MUS) (
1
).
La 13 februarie 2018, United States Department of the Treasury (Departamentul de Trezorerie al Statelor Unite ale Americii) a anunțat un proiect de măsură având ca obiect desemnarea reclamantei drept instituție ce reprezintă un risc major în materie de spălare a banilor. În urma acestui anunț, reclamanta nu a mai fost în măsură să efectueze plăți în dolari și s‑a confruntat cu un val de retrageri de depozite. Prin urmare, BCE a însărcinat Finanšu un kapitāla tirgus komisija (Comisia pentru Piețele Financiare și de Capital din Letonia) să impună un moratoriu pentru a permite reclamantei să își stabilizeze situația. La 23 februarie 2018, BCE a concluzionat că reclamanta se afla sau era susceptibilă de a se afla în dificultate. Prin două decizii din 23 februarie 2018, care o vizează pe reclamantă, și, respectiv, pe ABLV Luxembourg, Comitetul unic de rezoluție (SRB), care reia concluzia BCE, a considerat însă că o măsură de rezoluție în privința lor nu era necesară în interes public (
2
).
Sesizat cu o acțiune în anulare împotriva acestor două decizii, Tribunalul se pronunță pentru prima dată cu privire la o decizie a SRB de a nu adopta o schemă de rezoluție și solicită respingerea acțiunii în totalitate.
Aprecierea Tribunalului
Într‑o primă etapă, Tribunalul examinează motivele de inadmisibilitate a acțiunii invocate de SRB.
În primul rând, având în vedere jurisprudența Curții (
3
), acesta consideră că decizia de a nu adopta instrumente de rezoluție față de o instituție de credit este un act atacabil. Astfel, întrucât unele dintre aceste instrumente sunt susceptibile să permită reclamantei să mențină o parte din activitățile sale, o astfel de decizie produce efecte juridice obligatorii de natură să îi afecteze interesele. Această calificare permite, în plus, să se asigure respectarea dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă.
În al doilea rând, Tribunalul respinge acțiunea împotriva deciziei privind ABLV Luxembourg ca inadmisibilă pentru lipsa calității procesuale active a reclamantei. Astfel, această decizie produce efecte directe numai asupra situației juridice a destinatarului său, ABLV Luxembourg. Efectul negativ al acestei decizii asupra reclamantei este de natură economică, iar nu juridică, întrucât dreptul acționarilor de a primi dividende și de a participa la administrare rămâne neschimbat.
În ceea ce privește decizia referitoare la reclamantă, Tribunalul concluzionează că aceasta din urmă are calitate procesuală activă pentru a ataca această decizie, întrucât produce în mod direct efecte asupra situației sale. Astfel, concluzia SRB, întemeiată pe evaluarea efectuată de BCE, potrivit căreia reclamanta se află în dificultate sau este susceptibilă de a se afla în dificultate, constituie suportul necesar pentru a lua o decizie de a nu adopta o măsură de rezoluție. Pe de altă parte, această decizie nu lasă nicio putere de apreciere autorității de reglementare naționale însărcinate cu punerea sa în aplicare, aceasta din urmă având un caracter pur automat și decurgând doar din reglementarea Uniunii.
În al treilea rând, Tribunalul apreciază că reclamanta are interesul de a exercita acțiunea împotriva acestei decizii. Astfel, dacă ar trebui să se concluzioneze că evaluarea dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla reclamanta de către BCE, reluată de SRB, era eronată, procedura care a condus la adoptarea unei asemenea decizii nu ar fi trebuit să fie declanșată împotriva reclamantei. În plus, în vederea exercitării activităților sale bancare, entitatea în cauză are un interes legitim să nu facă obiectul unei astfel de evaluări.
Într‑o a doua etapă, Tribunalul respinge toate motivele invocate pe fond de reclamantă.
În special, în primul rând, Tribunalul subliniază că reclamanta reproșează în mod eronat SRB că s‑a întemeiat numai pe evaluarea dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla o entitate, realizată de BCE, fără să fi efectuat propria examinare. În acest sens, el amintește că, desigur, SRB nu este ținut de această evaluare a BCE și că nu există indicii că ar fi privat de o putere de apreciere în această privință. Cu toate acestea, Regulamentul MUR (
4
) conferă un rol prioritar, chiar dacă nu este exclusiv, BCE, întrucât, având în vedere experiența sa în calitate de autoritate de supraveghere, ea este instituția cea mai în măsură să efectueze o astfel de evaluare.
În al doilea rând, Tribunalul observă că aprecierile BCE, pe care SRB și le‑a însușit, și anume cele referitoare, pe de o parte, la capacitatea de reechilibrare de care trebuia să dispună reclamanta și, pe de altă parte, la evaluarea dificultății sale în care se află sau este susceptibilă de a se afla reclamanta nu erau afectate de o eroare vădită. Tribunalul a apreciat că BCE putea în mod rezonabil, în împrejurări precum cele din speță caracterizate prin retrageri masive de depozite în urma unei rupturi a relației de încredere între instituția de credit și clientela sa, să acorde mai puțină importanță raportului de acoperire și capitalizării reclamantei și să se întemeieze mai ales pe disponibilitatea imediată a lichidităților. Prin urmare, acesta concluzionează că, în raport cu marja de apreciere de care dispune SRB, el a considerat, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, că reclamanta se afla în dificultate sau era susceptibilă de a se afla în dificultate.
În al treilea rând, Tribunalul apreciază că SRB s‑a întemeiat, fără a săvârși o eroare de drept, pe evaluarea de către BCE a dificultății în care se află sau este susceptibilă de a se afla reclamanta pentru a controla că nu exista nicio perspectivă rezonabilă ca alte măsuri alternative să poată împiedica situația sa de dificultate într‑un termen rezonabil. Astfel, deși examinarea unor asemenea măsuri este distinctă de evaluarea menționată, acesta constată că, în speță, BCE a integrat examinarea respectivă în cadrul acestei evaluări.
În al patrulea rând, Tribunalul înlătură orice încălcare a dreptului reclamantei de a fi ascultată. Astfel, acesta consideră că, având în vedere natura procedurii administrative complexe în cauză, desfășurată de BCE și de SRB în comun și în mod succesiv, nu se impune ca entitatea în cauză să fie audiată în fiecare fază a procedurii de către fiecare dintre aceste două organe separat. Or, în speță, reclamanta a fost audiată de BCE în mai multe rânduri și, prin urmare, i s‑a dat posibilitatea să se exprime, astfel încât SRB cunoștea pe deplin argumentele sale la adoptarea deciziei, în care și‑a însușit aprecierile BCE.
(
1
)	În temeiul Regulamentului (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63).
(
2
)	Articolul 18 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul MUR”).
(
3
)	Hotărârea din 6 mai 2021, ABLV Bank și alții/BCE (C‑551/19 P și C‑552/19 P, EU:C:2021:369).
(
4
)	Articolul 18 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul MUR.