62013CO0082
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (kuues koda)
7. oktoober 2013 (
*1
)
„Eelotsusetaotlus — Ühine põllumajanduspoliitika — Ühised meetmed — Finantsabi väljamaksmata jätmine komisjoni poolt — Toetuse tühistamine liikmesriigi poolt — Faktiküsimus — Riigisisene olukord — Euroopa Kohtu pädevuse ilmselge puudumine — Faktilise raamistiku kirjeldus — Ebapiisavus — Hüpoteetiline küsimus — Ilmselge vastuvõetamatus”
Kohtuasjas C-82/13,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Consiglio di Stato (Itaalia) 30. oktoobri 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 19. veebruaril 2013, menetluses
Società cooperativa Madonna dei miracoli
versus
Regione Abruzzo,
Ministero delle Politiche Agricole e Forestali,
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: koja president M. Berger (ettekandja), kohtunikud E. Levits ja J.-J. Kasel,
kohtujurist: Y. Bot,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõike 2 alusel põhistatud määrusega,
on andnud järgmise
määruse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Komisjoni käitumist, mis seisnes väidetavalt selles, et ta tühistas 1992. aasta vahendeid puudutavas osas Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) arendusrahastust makstava ühenduse finantsabi andmise otsuse, mille ta oli varem teinud.
2
Eelotsusetaotlus esitati ühelt poolt Società cooperativa Madonna dei miracoli ja teiselt poolt Regione Abruzzo (Abruzzo maakond) ning Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (põllumajandus- ja metsandusministeerium) vahelise kohtuvaidluse raames, mis käsitles Itaalia riigi poolt Regione Abruzzo rakenduskava alla kuuluva põhikohtuasja kaebaja investeerimisprojekti tarvis antud maakonna toetuse tühistamist.
Õiguslik raamistik
3
3. juuni 1982. aasta maakondliku seaduse nr 31 (Abruzzo maakonna põllumajanduse arendamise kohta 1982.–1985. aastal; edaspidi „maakondlik seadus nr 31/1982”) artikli 42 punktis a on sätestatud:
„Regione Abruzzo soodustab põllumajandus- ja karjakasvatussaaduste töötlusrajatiste ja integreeritud tootmissüsteemide, sh abi- ja lisaseadmete omandamist, rajamist, laiendamist ja kaasajastamist järgmiste sekkumiste näol:
a)
EAGGF-ist rahastamiskõlblikuks tunnistatud algatused (1977. aasta määrus nr 355): kapitalitoetus 25% protsendi ulatuses abikõlblikest kuludest.
[...]”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
4
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et Società cooperativa Madonna dei Miracoli on veinisektoris tegutsev äriühing, millele anti komisjoni poolt heaks kiidetud Regione Abruzzo rakenduskava raames 1992. aasta vahenditest 438750000 Itaalia liiri (226595,46 eurot ehk 25% abikõlblikust kogukulust) suurune maakonna toetus veinivalmistamise tehnoloogilise protsessi ajakohastamisega seotud investeerimisprojekti tarvis.
5
See investeering kuulub EAGGF-i arendusrahastu alla, mis on mõeldud ühise põllumajanduspoliitika rahastamiseks põllumajandustoodete töötlemis- ja turustamistingimuste parandamise eesmärgil. Käesolevas kohtuasjas oleks abikõlblikku kogukulu rahastanud 50% ulatuses komisjon ja 25% ulatuses asjaomane liikmesriik; viimane oleks selleks eraldanud põhikohtuasjas vaidluse all oleva maakonna toetuse maakondliku seaduse nr 31/1982 artikli 42 punkti a alusel; maakonna toetus on ühenduse toetust täiendav lisatoetus.
6
Antud toetuse maksmise menetluse käigus tegi komisjon kontrollkäigud, mille tulemusel asuti seisukohale, et rahastatud tehnoloogia kasutamine ei vasta asjakohastes ühenduse õigusnormides abikõlblike projektide väljaselgitamiseks ette nähtud valikukriteeriumidele. Seetõttu jättis see institutsioon abi välja maksmata.
7
Region Abruzzo võttis 19. juulil 2000 vastu otsuse (edaspidi „vaidlustatud otsus”), millega tühistati selle projekti tarvis antav maakonna toetus põhjendusel, et tegemist oli ühenduse toetuse lisatoetusega.
8
Põhikohtuasja kaebaja esitas Tribunale amministrativo regionale dell’Abruzzo’le kaebuse, milles palus tühistada vaidlusalune otsus. Kuivõrd see kaebus jäeti rahuldamata, esitas ta apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule. Sisuliselt väitis põhikohtuasja kaebaja, et vaidlusaluse otsuse aluseks on ekslik hüpotees, et ühenduse toetus tühistati, millest tulenevalt on vaja tühistada ka maakonna toetus.
9
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et põhikohtuasja lahendus sõltub suures osas tõlgendusest, mis tuleb anda Euroopa Liidu organite käitumisele, kelle tegevusetuse põhikohtuasja kaebajale varem antud toetuse väljamaksmist puudutavas osas määratlesid nii Regione Abruzzo kui ka siseriiklik esimese astme kohus „toetuse vaikimisi tühistamisena”; sellele seisukohale vaidleb aga vastu põhikohtuasja kaebaja.
10
Neil tingimustel otsustas Consiglio di Stato menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Esimese võimalusena: kas on tõsi, et [k]omisjon on ühenduse toetuse tühistanud, ja mis meede on selleks võetud?
2.
Teise võimalusena:
a.
Millised õiguslikud tagajärjed tuleb omistada komisjoni tegevusetusele, kes ühenduse toetust välja ei maksnud?
b.
Kas ühenduse toetuse maksmata jätnud komisjoni tegevusetus takistab kohaldamast […] maakondliku seaduse nr 31/1982 artikli 42 punkti a, mille alusel [põhikohtuasja kaebajale] eraldati ühenduse toetust täiendav maakonna toetus, ning kas sellest tulenevalt takistab komisjoni tegevusetus maakonna toetuse andmist?
3.
Igal juhul: millised on Itaalia riigi kohustused juhul, kui [k]omisjon jääb endiselt tegevusetuks?”
Euroopa Kohtu pädevus ja eelotsusetaotluse vastuvõetavus
11
Esiteks tuleb meenutada, et ELTL artikli 267 alusel, mis põhineb liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel jaotusel, on Euroopa Kohus pädev otsustama üksnes liidu õigusnormide tõlgenduse või kehtivuse üle, lähtudes talle siseriikliku kohtu poolt esitatud asjaoludest (vt selle kohta eelkõige 14. jaanuari 2010. aasta otsus kohtuasjas C-226/08: Stadt Papenburg, EKL 2010, lk I-131, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika). Seevastu on üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohus pädev tõlgendama siseriiklikke õigusakte (vt eelkõige 15. jaanuari 2013. aasta otsus kohtuasjas C-416/10: Križan jt, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika). Lisaks sellele ei ole eelotsusemenetluse raames faktiküsimuste hindamine mitte Euroopa Kohtu, vaid siseriikliku kohtu pädevuses (22. märtsi 1972. aasta otsus kohtuasjas 80/71: Merluzzi, EKL 1972, lk 175, punkt 10).
12
Teiseks tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimus vastuvõetamatu juhul, kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda talle esitatud küsimustele tarvilik vastus (vt 15. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas C-101/08: Audiolux jt, EKL 2009, lk I-9823, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika). Nimelt läheks Euroopa Kohus kaugemale oma ülesannetest, kui ta otsustaks vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid teadmata anda vastuse hüpoteetilisele küsimusele (16. juuli 1992. aasta otsus kohtuasjas C-83/91: Meilicke, EKL 1992, lk I-4871, punktid 32 ja 33).
13
Seoses käesoleva eelotsusetaotlusega esitatud esimese küsimusega tuleb tuvastada, et Euroopa Kohtul palutakse selle küsimusega tuvastada, kas komisjon tühistas liidu toetuse, ning jaatava vastuse korral täpsustada, milliste meetmetega ta seda tegi. Need küsimused kujutavad endast aga ilmselgelt faktiküsimusi ja Euroopa Kohus ei ole pädev neid ELTL artikli 267 alusel toimuva menetluse raames hindama.
14
Oma teise küsimuse alaküsimusega a palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul määrata kindlaks komisjoni sellise tegevusetuse õiguslikud tagajärjed. Sellise õigusliku hinnangu andmiseks on vaja eelnevalt tõlgendada faktilisi asjaolusid seoses selle institutsiooni käitumisega ligi kahekümneaastase ajavahemiku vältel. Nagu sai meenutatud eelmises punktis, ei ole Euroopa Kohus aga pädev sellist tõlgendust andma. Lisaks sellele, kuivõrd Euroopa Kohus ei saa komisjoni väidetavat tegevusetust tuvastada käesoleva menetluse raames, on puhthüpoteetiline küsimus selle kohta, millised on sellise tegevusetuse tagajärjed. Pealegi ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus teinud Euroopa Kohtule teatavaks vajalikke asjaolusid, et anda talle esitatud küsimustele tarvilik vastus.
15
Seoses teise küsimuse alaküsimusega b, mille abil eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada saada, kas selline komisjoni väidetav tegevusetus, nagu on kõne all põhikohtuasjas, takistab kohaldamast maakondliku seaduse nr 31/1982 artikli 42 punkti a, tuleb tuvastada, et see küsimus käsitleb siseriikliku õigusnormi, täpsemalt Abruzzo maakonna õiguse tõlgendamist. Nagu rõhutatud käesoleva määruse punktis 11 on aga üksnes siseriiklik kohus pädev tõlgendama siseriiklikke õigusnorme, mistõttu Euroopa Kohtul puudub ilmselgelt vastav pädevus.
16
Lõpetuseks, seoses kolmanda küsimusega, millega Euroopa Kohtul palutakse täpsustada, millised kohustused lasuvad Itaalia riigil juhul, kui komisjon jääb endiselt tegevusetuks, tuleb esiteks tuvastada, et see küsimus on puhthüpoteetiline käesoleva määruse punktis 14 esitatutega samadel põhjustel. Teiseks ei ole eelotsusetaotluses igal juhul esitatud vajalikke faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, et Euroopa Kohtul oleks võimalik anda sellele küsimusele tarvilik vastus.
17
Neil tingimustel tuleb Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõike 2 alusel tuvastada, et Euroopa Kohus ei ole ilmselgelt pädev vastama Consiglio di Stato esitatud küsimustele ning et lisaks sellele on eelotsusetaotlus ilmselgelt vastuvõetamatu.
Kohtukulud
18
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
1.
Euroopa Liidu Kohus ei ole ilmselgelt pädev vastama Consiglio di Stato (Itaalia) esitatud küsimustele.
2.
Lisaks sellele on eelotsusetaotlus ilmselgelt vastuvõetamatu.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.