62006CC0329
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
YVES BOT
esitatud 14. veebruaril 2008 (
1
)
Liidetud kohtuasjad C-329/06 ja C-343/06
Arthur Wiedemann
Peter Funk
versus
versus
Land Baden-Württemberg
Stadt Chemnitz
„Direktiiv 91/439/EMÜ — Juhiloa vastastikune tunnustamine — Ühes liikmesriigis narkootikumide või alkoholi tarvitamise eest juhiloa äravõtmine — Teises liikmesriigis väljastatud uus juhiluba — Juhtimisõiguse tunnustamisest keeldumine esimeses liikmesriigis — Elukoht, mis ei vasta direktiivile 91/439/EMÜ”
1.
Käesolevad Euroopa Kohtule esitatud kohtuasjad kuuluvad ühenduse kohtumenetluse alla, mis on juhilubade vastastikuse tunnustamise teema osas juba väga rikkalik.
2.
Viies kohtuasjas küsitakse Euroopa Kohtult, kas liikmesriik võib keelduda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest, kui kõnealuse juhiloa omaniku suhtes kohaldati esimese liikmesriigi territooriumil juhiloa äravõtmise meedet, millega kaasneb kohustus läbida meditsiinilis-psühholoogiline test uue juhiloa saamiseks.
3.
Määratleda tuleb nõukogu direktiivis 91/439/EMÜ, (
2
) eelkõige selle artikli 7 lõike 1 punktides a ja b ja artikli 8 lõigetes 2 ja 4 sätestatud liikmesriikide kohustuste kohaldamisala.
4.
Käesolevas ettepanekus teen Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada, et kui isikult võeti liikmesriigis ära juhiluba põhjusel, et ta juhtis sõidukit alkoholist või narkootikumidest põhjustatud joobeseisundis, ning kui tema ohtlikkust arvesse võttes esitati talle uue juhiloa väljastamise tingimuseks meditsiinilis-psühholoogilise testi läbimine, siis on sellel liikmesriigil direktiivi 91/439 artikli 1 lõike 2 ja artikli 8 lõigete 2 ja 4 alusel õigus keelduda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest, kui juhiloa väljastanud liikmesriigis ei ole läbi viidud esimeses liikmesriigis nõutava testiga võrreldava tasemega testi.
5.
Samuti teen Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada, et kui juhiloa omaniku käitumine on potentsiaalselt ohtlik, eriti arvestades esimese juhiloa äravõtmise põhjuseid, on liikmesriigil, kus kontrollimine aset leidis, võimalus võtta ajutisi meetmeid, näiteks selle juhiloa peatamist ajaks, mil juhiloa väljastanud liikmesriik uurib selle juhiloa omandamise tingimusi.
6.
Täpsustan, et kuna kõnealused viis kohtuasja puudutavad sama õiguslikku probleemi, uurin neid käesolevas ettepanekus koos.
I. Õiguslik raamistik
A. Ühenduse õigusnormid
7.
Eesmärgiga lihtsustada isikute liikumist Euroopa ühenduse sees või nende elama asumist teise liikmesriiki kui riik, kus nad juhiloa omandasid, kehtestas direktiiv 91/439 juhilubade vastastikuse tunnustamise põhimõtte. (
3
)
8.
Selles direktiivis ette nähtud juhilubade väljastamise miinimumnõuete eesmärk on samuti parandada liiklusohutust Euroopa Liidu territooriumil. (
4
)
9.
Kõnealuse direktiivi artikli 7 lõike 1 punktid a ja b on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Lisaks väljastatakse juhiluba ainult neile juhiloa taotlejatele:
a)
kes on sooritanud oskuste ja käitumise eksami ja teooriaeksami ning kelle tervislik seisund vastab nõuetele II ja III lisa sätete kohaselt;
b)
kelle peamine elukoht on juhiloa väljastava liikmesriigi territooriumil või kes suudab tõendada, et ta on seal õppinud vähemalt kuus kuud. (
5
)”
10.
Eelkõige on direktiivis 91/439 ette nähtud, et juhiluba ei väljastata ega uuendata juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kes on alkoholisõltlased või sõltuvad psühhotroopsetest ainetest.
11.
Kõnealuse direktiivi III lisa punktides 14.1 ja 15.1 on sätestatud:
„Juhiluba ei väljastata ega uuendata juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kes on alkoholisõltlased või ei suuda joobes juhtimisest loobuda.
Minevikus alkoholist sõltuvuses olnud juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele võib juhiloa väljastada või uuendada kinnitatud meditsiinilise arvamuse ja korrapäraste arstlike läbivaatuste alusel, kui on tõendatud nende juhiloa taotlejate või sõidukijuhtide karskus teatava ajavahemiku jooksul.
[…]
Juhiluba ei väljastata ega uuendata neile juhiloa taotlejatele või sõidukijuhtidele, kes mis tahes kujul korrapäraselt kasutavad psühhotroopseid aineid, mis võivad kahjustada liiklusohutust, kui nende kasutatud kogus on selline, et sellel on sõidukijuhtimisele kahjulik toime. See kehtib kõikide sõiduki juhtimise võimet mõjutavate ravimite või ravimikombinatsioonide suhtes.”
12.
Kõnealuse direktiivi artikli 8 lõige 2 näeb ette, et teises liikmesriigis väljastatud juhiloa omaniku alalise elukoha liikmesriik võib tema suhtes kohaldada sõidukijuhtimise õiguse piiramist, peatamist, äravõtmist või kehtetuks tunnistamist käsitlevaid siseriiklikke sätteid.
13.
Direktiivi 91/439 artikli 8 lõike 4 esimese lõigu alusel võib liikmesriik samuti keelduda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest sellise isiku puhul, kelle suhtes tema territooriumil kohaldatakse mõnda eespool nimetatud meedet.
14.
Lõpetuseks näeb direktiivi artikli 12 lõige 3 ette, et „liikmesriigid abistavad üksteist käesoleva direktiivi rakendamisel ja vahetavad vajaduse korral teavet nende juhilubade kohta, mis nad on registreerinud.”
B. Siseriiklikud õigusnormid
15.
Määrus isikute lubamisest liiklusesse (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straβenverkehr, edaspidi „FeV”) näeb § 28 lõikes 1 ette, et Euroopa Liidu liikmesriigis väljastatud juhiloa omanikud võivad juhtida sõidukit Saksamaa Liitvabariigi territooriumil.
16.
Ometigi ei kehti see õigus FeV-i § 28 lõike 4 punkti 3 kohaselt isikute puhul, kelle suhtes on kohus Saksamaa territooriumil kohaldanud juhiloa ajutise või lõpliku äravõtmise meedet või kui ametiasutus on teinud otsuse kohaldada viivitamatult täitmisele kuuluvat või lõplikku juhiloa äravõtmise meedet.
17.
Peale selle annab FeV-i § 28 lõige 5 õiguse kasutada juhiluba, mis väljastati Euroopa Liidu liikmesriigis pärast ühe FeV-i § 28 lõike 4 punktis 3 sätestatud meetme kohaldamist, Saksamaal siis, kui on kadunud sõiduki juhtimise õiguse äravõtmise või selle taotlemise keelamise põhjused.
18.
FeV-i § 11 näeb ette, et isikud, kes soovivad omandada juhiluba, peavad täitma selleks vajalikke füüsilisi ja vaimseid tingimusi. Need tingimused ei ole täidetud juhul, kui kõnealused isikud on narkojoobes või tarbivad kanepit.
19.
Juhul, kui on kahtlusi nende isikute füüsilises või vaimses sobivuses, võivad pädevad asutused juhiloa väljastamise või pikendamise üle otsustamiseks neilt nõuda meditsiinilise kontrolli aruande esitamist. (
6
)
20.
Saksa õigusaktid näevad ette juhilubade kahte liiki äravõtmist. Sõidukijuhilt võib juhiloa ära võtta halduskorras. Kui sõidukijuhi suhtes kohaldatakse seda meedet, tuleb tal sõiduki juhtimise õiguse saamiseks tõendada meditsiinilis-psühholoogilise aruande esitamise teel, et ta on jälle sobiv sõidukit juhtima. Verwaltungsgericht Sigmaringen (Saksamaa) täpsustab, et sellisel juhul ei ole võimalik määrata kindlaks aega, kui kauaks juhiluba otsustatakse ära võtta.
21.
Peale juhiloa halduskorras äravõtmise näevad Saksa õigusaktid ette ka juhiloa kriminaalkorras äravõtmist, millega kaasneb võimalus keelata äravõetud juhiloa omanikul kuue kuu kuni viie aasta vältel uut juhiluba taotleda. (
7
)
II. Käesolevate eelotsusetaotluste aluseks olevate põhikohtuasjade asjaolud
A. Liidetud kohtuasjad C-329/06 ja C-343/06
1. Kohtuasi C-329/06
22.
Saksa kodanikult A. Wiedemannilt võeti 2004. aasta aprillis ära juhiluba, kuna ta juhtis sõidukit narkojoobes (heroiin ja kanep). Halduskaebus, mille A. Wiedemann selle meetme peale esitas, jäeti rahuldamata 16. augusti 2004. aasta otsusega, mis tehti teatavaks 18. augustil 2004 ja jõustus 20. septembril 2004.
23.
Pühapäeval, 19. septembril 2004, andsid Tšehhi pädevad ametiasutused A. Wiedemannile sõidukijuhtimise õiguse. Juhiluba, millele on märgitud Saksamaa aadress, anti talle kätte 1. oktoobril 2004.
24.
11. oktoobril 2004 põhjustas A. Wiedemann Saksamaa territooriumil liiklusõnnetuse ja temalt võeti juhiluba ära. 27. oktoobri 2004. aasta otsusega tunnistas Landratsamt de Ravensburg (Saksamaa) A. Wiedemanni sõidukijuhtimise õiguse Saksamaa territooriumil kehtetuks põhjendusel, et ta ei olnud narkootikumide tarbimise tõttu endiselt sobiv sõidukit juhtima. Landratsamt de Ravensburg tagastas juhiloa seejärel omanikule, olles eelnevalt teinud juhiloale märke „juhiluba ei anna õigust mootorsõidukite juhtimiseks Saksamaal”.
25.
Pärast seda, kui vaidemenetlus ei olnud tulemusi andnud, esitas A. Wiedemann kaebuse Verwaltungsgericht Sigmaringenile.
2. Kohtuasi C-343/06
26.
Saksa kodanikult P. Funkilt, keda oli juba varem karistatud üheksakuulise sõidukijuhtimise keeluga, kuna ta mõisteti süüdi joobeseisundis sõidukijuhtimise eest, võeti Chemnitzi linna (Saksamaa) 15. juuli 2003. aasta haldusotsusega taas samadel põhjustel juhiluba ära. Pärast meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli aruande esitamist jäeti P. Funki poolt 2003. aasta detsembris esitatud juhiloa tagastamise taotlus rahuldamata.
27.
9. detsembril 2004 omandas P. Funk Tšehhi Vabariigis juhiloa, kuigi tal puudub selles liikmesriigis elukoht.
28.
Saksa ametiasutused, keda teavitati kõnealuse juhiloa olemasolust, leidsid, et P. Funk ei ole ikka veel tõendanud, et ta on sõiduki juhtimiseks sobiv. Kuna ta keeldus läbima meditsiinilis-psühholoogilist kontrolli, ähvardasid saksa ametiasutused temalt Tšehhi juhiloa ära võtta.
29.
Kuna P. Funki vaie ei andnud tulemusi, esitas ta kaebuse Verwaltungsgericht Chemnitzile (Saksamaa).
B. Liidetud kohtuasjad C-334/06–C-336/06
30.
Saksa kodanikelt M. Zerchelt, S. Schubertilt ja M. Seukelt võeti kohtumäärusega ära Saksa juhiluba, millele lisandus mitmekuuline sõidukijuhtimisõiguse taastamise keeld, põhjendusel, et nad olid sõidukit juhtinud alkoholijoobes.
31.
Seejärel jäeti rahuldamata kõnealuse kolme isiku poolt uue juhiloa omandamiseks esitatud taotlused, sest nad ei esitanud positiivse tulemusega meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli aruannet.
32.
Pärast keeluaja möödumist omandasid M. Zerche, S. Schubert ja M. Seuke juhiloa Tšehhi Vabariigis. Kõnealustele juhilubadele on kõigil kolmel juhul märgitud Saksamaa aadress.
33.
Saades teada nende uute juhilubade olemasolust, kohustas Saksa ametiasutus juhilubade omanikke esitama meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli aruande. Kuna juhilubade omanikud seda nõudmist ei täitnud, võtsid Saksa ametiasutused neilt õiguse kasutada oma Tšehhi juhiluba Saksamaa territooriumil.
34.
Kuna M. Zerche, S. Schuberti ja M. Seuke vaidemenetlused tulemusi ei andnud, esitasid nad kaebuse Verwaltungsgericht Chemnitzile.
III. Eelotsuse küsimused
35.
Kohtuasjas C-329/06 otsustas Verwaltungsgericht Sigmaringen kohtuliku arutamise peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 ning artikli 8 lõiget 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et mootorsõiduki juhtimiseks vajaliku sobivuse puudumise tõttu elukohariigis halduskorras juhiloa äravõtmisega ei ole vastuolus see, kui teine liikmesriik annab uue juhiloa, ning et elukohariik peab ka sellist juhiluba põhimõtteliselt tunnustama?
2.
Kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 ning artikli 7 lõike 1 punkti a koostoimes III lisa ja artikli 8 lõigetega 2 ning 4 tuleb tõlgendada nii, et elukohariigil puudub kohustus tunnustada juhiluba, mille selle omanik on pärast temalt elukohariigis juhiloa äravõtmist omandanud kelmuse teel kas juhiloa väljastanud liikmesriigi juhilube väljastavat ametiasutust teadlikult pettes ja tõendamata oma sobivust mootorsõidukit uuesti juhtida või tänu salajasele kokkuleppele juhiloa väljastanud liikmesriigi ametiasutuse ametnikega?
3.
Kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 ja artikli 8 lõikeid 2 ning 4 tuleb tõlgendada nii, et elukohariik võib pärast seda, kui tema ametiasutused on juhiloa ära võtnud, peatada teises liikmesriigis väljastatud juhiloa ajutiselt või keelata selle kasutamise seni, kuni juhiloa väljastanud liikmesriik uurib, kas võtta õigusvastaselt saadud juhiluba ära?”
36.
Kohtuasjas C-343/06 otsustas Verwaltungsgericht Chemnitz kohtuliku arutamise peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas liikmesriik võib kooskõlas direktiivi 91/439 artikli 1 lõikega 2 ning artikli 8 lõigetega 2 ja 4 nõuda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa omanikult, et viimane taotleks tema enese ametiasutustelt, et need asutused tunnustaksid tema õigust kasutada [oma] juhiluba selle riigi territooriumil, juhul kui välismaise juhiloa omanikult on varem selles riigis juhiluba ära võetud või vähemalt kehtetuks tunnistatud?
Juhul kui vastus on eitav:
2.
Kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 koostoimes artikli 8 lõigetega 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib oma territooriumil keelduda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa tunnustamisest, kui juhiloa omanikult on esimesena nimetatud liikmesriigis juhiluba [pädeva] ametiasutuse poolt varem ära võetud, kui esimesena nimetatud liikmesriigi õiguse kohaselt ei ole haldusõiguslike meetmete korral, nagu juhiloa äravõtmine või kehtetuks tunnistamine, juhiloa uuesti väljastamiseks keeluaega, ning kui juhiloa uuesti väljastamise üheks peamiseks tingimuseks on see, et asjaomane isik on ametiasutuse nõudel tõendanud oma sobivust sõidukit juhtida meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli aruandega, mille läbiviimise kord on täpsustatud siseriiklikus õiguses?
Juhul kui vastus on eitav:
3.
Kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 koostoimes artikli 8 lõigetega 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib oma territooriumil keelduda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa tunnustamisest, kui juhiloa omanikult on varem esimeses liikmesriigis juhiluba ametiasutuse poolt ära võetud või kehtetuks tunnistatud ning kui objektiivsete asjaolude alusel (elukoha puudumine juhiloa väljastanud liikmesriigis ning uue juhiloa tulemusteta taotlemine esimeses liikmesriigis) on alust arvata, et [teises liikmesriigis välja antud Euroopa] juhiloa omandamisega soovitakse mööda minna esimeses liikmesriigis kehtivatest juhiloa uuesti väljaandmise menetluse rangetest sisulistest nõuetest, eelkõige meditsiinilis-psühholoogilisest kontrollist?”
37.
Kohtuasjades C-335/06 ja C-336/06 otsustas Verwaltungsgericht Chemnitz kohtuliku arutamise peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised küsimused:
„1.
Kas liikmesriik võib kooskõlas direktiivi 91/439 artikli 1 lõikega 2 ning artikli 8 lõigetega 2 ja 4 nõuda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa omanikult, et viimane taotleks tema enese ametiasutustelt, et need asutused tunnustaksid tema õigust kasutada [oma] juhiluba selle riigi territooriumil, juhul kui [teises liikmesriigis välja antud Euroopa] juhiloa omanikult on varem selles riigis juhiluba ära võetud või vähemalt kehtetuks tunnistatud?
Juhul kui vastus esimesele küsimusele on eitav:
2.
Kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 koostoimes artikli 8 lõigetega 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib oma territooriumil keelduda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa tunnustamisest, kui juhiloa omanikult on varem selles liikmesriigis juhiluba ära võetud või kehtetuks tunnistatud, ja kui talle seoses selle meetmega määratud keeluaeg uue juhiloa saamiseks lõppes enne, kui teine liikmesriik talle juhiloa väljastas, ning kui objektiivsete asjaolude alusel (elukoha puudumine juhiloa väljastanud liikmesriigis ning sõiduki juhtimise õiguse riigis taastamise tulemusteta taotlemine) on alust arvata, et teises liikmesriigis väljastatud Euroopa juhiloa omandamisega soovitakse mööda minna uue juhiloa väljastamise menetluse rangetest sisulistest nõuetest, eelkõige meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli tõendi esitamisest?”
38.
Verwaltungsgericht Chemnitzi poolt kohtuasjas C-334/06 esitatud küsimus on identne teise küsimusega, mille sama kohus esitas kohtuasjades C-335/06 ja C-336/06.
IV. Õiguslik analüüs
39.
Käesolevates põhikohtasjades on tegemist küsimusega, kas direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 ja artikli 8 lõikeid 2 ning 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui liikmesriik keeldub teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest põhjendusel, selle juhiloa omaniku suhtes kohaldati esimeses liikmesriigis narko- või alkoholijoobes sõidukijuhtimise tõttu juhiloa äravõtmise meedet, millega kaasnes või ei kaasnenud keeluaeg, ja seab selles esimeses liikmesriigis uue juhiloa saamise tingimuseks meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli läbimise.
40.
Euroopa Ühenduste Komisjoni arvates ei pea vastuvõttev liikmesriik põhimõtteliselt kontrollima teises liikmesriigis antud juhiloa väljastamise tingimuste täitmist, kui see juhiluba väljastati kooskõlas kõnealuse direktiivi artikli 1 lõikega 1. Siiski lisab komisjon, et juhul, kui juhiloa väljastanud riik leiab, et juhiluba väljastati ühenduse õigust rikkudes, ei saa selle juhiloa omanik tugineda vastastikuse tunnustamise põhimõttele.
41.
Igal juhul leiab komisjon, et vastuvõtval liikmesriigil on võimalik kasutada muid meetmeid sellise juhiloa tunnustamisest keeldumiseks. Liikmesriik võib kõnealuse juhiloa ära võtta vastavalt eelnimetatud direktiivi artikli 8 lõikele 2 juhiloa omaniku ebaseadusliku käitumise põhjal pärast teise juhiloa väljastamist. Peale selle võiks vastuvõttev liikmesriik direktiivi 91/439 artikli 12 lõike 3 alusel teavitada juhiloa väljastanud liikmesriiki olemasolevatest puudustest või algatada EÜ artikli 227 alusel menetlus selle liikmesriigi vastu.
42.
Ma ei nõustu komisjoni arvamusega järgmistel põhjustel:
43.
Direktiivil 91/439 on kaks eesmärki: ohutuse kindlustamine ja isikute liikumise hõlbustamine, kusjuures üks eesmärk ei ole teisest olulisem – seda ei sea kahtluse alla keegi, sest oleks mõeldamatu väita, et isikute liikumise hõlbustamine võiks toimuda nende ohutuse arvelt.
44.
Seoses käesolevate kohtuasjadega on selle direktiivi kõige tähtsamad sätted need, mis puudutavad ohu ennetamist, mida alkoholi ja narkootikume kuritarvitavad või nendest sõltuvuses olevad isikud põhjustavad teistele liiklejatele.
45.
Kõnealuse direktiivi või selle lisade sätted näitavad seda eriti selgelt selle kaudu, kuidas nendes on ette nähtud ja kirjeldatud meetmed selliste sõidukijuhtide poolt põhjustatud ohuolukorra vastu võitlemiseks, võttes neilt ära sõiduõiguse seniks, kui ohtlikkust põhjustav seisund ei ole möödunud või kui ei ole loodud või järgitud meetmeid selle ilmnemise või kordumise vältimiseks.
46.
Direktiivi 91/439 artikli 7 lõike 1 punktis a on viidatud selle direktiivi III lisale. Nimetatud lisa punktide 14 ja 15 kohaselt aga on keelatud väljastada või uuendada juhiluba isikule, kes on sõltuvuses alkoholist või narkootikumidest või kes ei ole neist ainetest küll sõltuvad, aga tarvitavad või kuritarvitavad neid korrapäraselt. (
8
)
47.
Tšehhi Vabariigis sõiduki juhtimiseks vajaliku tervisliku seisundi nõuded on reguleeritud liiklusseadusega nr 361/2000. Selle seaduse kohaselt kujutab sõiduki juhtimiseks vajalik tervislik seisund endast füüsilist ja vaimset sobivust. Seda sobivust hindab juhiloa taotleja palvel arst, kes esitab meditsiinilise arvamuse selle kohta, kas taotleja on sobiv sõidukit juhtima.
48.
Arsti antud arvamuses tuleb võtta arvesse taotleja väiteid ja tema tervisliku seisundi kontrolli.
49.
Nimetatud seadus nr 361/2000 ei anna juhtimisõigust isikutele, kes kannatavad alkoholi- või psühhotroopsete ainete sõltuvusest põhjustatud käitumishäirete all.
50.
Põhikohtuasjades ilmneb, et viis Tšehhi juhiloa omanikku esitasid pädevatele Tšehhi ametiasutustele lihtsalt arstitõendi, mis kinnitas nende sobivust sõidukit juhtida.
51.
Minu arvates ei nõua direktiiv 91/439, milles on ette nähtud juhilubade omandamise miinimumnõuded, et liikmesriigid nõuaksid taotlejalt enamat kui lihtsalt arsti poolt väljastatud sobivust kinnitavat arstitõendit.
52.
Igalt liikmesriigilt ei saa mõistlikult nõuda, et ka siis, kui tavapärase kliinilise läbivaatuse käigus erilisi asjaolusid ei leitud, kontrolliksid nende pädevad asutused süstemaatiliselt iga taotlejat, nõudes talt muu hulgas vereanalüüse, et kontrollida, et ta ei ole narkootikumide või alkoholi mõju all.
53.
Seevastu arvan, et sõiduki juhtimiseks vajaliku tervisliku seisundi põhjalikum kontroll tuleb lisaks eelmainitud juhule läbi viia näiteks siis, kui juhiloa omanik põhjustas liiklusõnnetuse, olles eelnevalt tarbinud narkootikume või alkoholi, ja kui temalt on sellel põhjusel juhiluba ära võetud, või kui on hästi teada või kui teatud käitumisjooned näitavad, et see isik on tõenäoliselt nendest ainetest sõltuvuses.
54.
Võttes arvesse liiklusohutuse parandamise eesmärki, soovis seadusandja minu arvates anda direktiivi 91/439 III lisa punktidele 14 ja 15 just sellise tähenduse, st vältida, et ohtlike ainete tarbimise tõttu sõiduki juhtimiseks mittesobivad isikud võiksid omandada juhtimisõiguse.
55.
Kõnealune direktiiv korraldas püstitatud eesmärkide saavutamiseks kõikidele liikmesriikidele ühise juhilubade väljastamise korra ning kinnitas vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamist nõnda väljastatud juhilubade suhtes. (
9
)
56.
Siiski on selle vastastikuse tunnustamise osas olemas üks mööndus.
57.
Direktiivi 91/439 artikli 8 lõigetes 2 ja 4 on ette nähtud, et kui juhiloa omaniku suhtes on liikmesriigi territooriumil kohaldatud juhtimisõiguse piiramise, peatamise, äravõtmise või kehtetuks tunnistamise meedet, võib see liikmesriik kõnealuse juhiloa omaniku puhul keelduda ükskõik millise teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest.
58.
Nimetatud säte on suunatud direktiivis püstitatud liiklusohutuse parandamise eesmärgi saavutamisele. Säte võimaldab liikmesriigil kindlustada, et isikud, kes tema hinnangul ei ole ohtlikkuse tõttu sobivad sõidukit juhtima, ei saaks tugineda teises liikmesriigis väljastatud juhiloale.
59.
Lisaks sellele seab kõnealune direktiiv vastastikuse tunnustamise põhimõtte jätkuna liikmesriikidele samuti lojaalse koostöö kohustuse, mis on eriti sõnaselgelt väljendatud esiteks direktiivi artikli 2 lõikes 2 ja teiseks artikli 12 lõikes 3.
60.
Direktiivi 91/439 artikli 2 lõikes 2 on ette nähtud, et liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed juhilubade võltsimisriski vältimiseks.
61.
Kõnealuse direktiivi artikli 12 lõike 3 kohaselt on liikmesriigid kohustatud üksteist abistama selle direktiivi sätete rakendamisel ja vahetavad vajaduse korral teavet nende juhilubade kohta, mis nad on registreerinud.
62.
Euroopa Kohtul, kelle poole on varem pöördutud erinevate küsimustega, eriti seoses vastastikuse tunnustamise põhimõttega, on olnud võimalus kujundada välja kohtupraktika, mis täpsustab eelkõige, et vastastikune tunnustamine on kohustuslik ning sellega seoses on vastuvõtvatel liikmesriikidel keelatud kontrollida juhiloa väljastanud riigi menetlust.
63.
Alates kohtuotsusest Skanavi ja Chryssanthakopoulos (
10
) otsustas Euroopa Kohus, et juhilubade vastastikune tunnustamine kehtib ilma ühegi formaalsuseta, mida ta kinnitas kohtuotsustes Awoyemi (
11
) ja komisjon vs. Madalmaad. (
12
)
64.
Peale selle täpsustas Euroopa Kohus nimetatud kahes otsuses, et direktiivis 91/439 sisalduv juhilubade vastastikuse tunnustamise kohustus on selge ja tingimusteta kohustus ning ei jäta liikmesriikidele kaalutlusõigust antud kohustuse täitmiseks võetavate meetmete suhtes. (
13
)
65.
Vastupidise lahenduse tulemusena kaoks liikmesriikide vahel vastastikune usaldus, mida eeldab vastastikuse tunnustamise põhimõte. (
14
)
66.
Siiski on käesolevalt Euroopa Kohtu menetluses olevad juhtumid täiesti erinevad siiani Euroopa Kohtule otsustamiseks esitatud juhtumitest.
67.
Eespool viidatud kohtuotsuses Kapper kinnitas Euroopa Kohus tõepoolest, et vastuvõtval liikmesriigil ei tule kontrollida, kas on täidetud kõik juhiloa omandamiseks vajalikud tingimused, eelkõige juhiloa omaniku alalist elukohta puudutav tingimus. See kontrollimine on ainuüksi juhiluba väljastava liikmesriigi ülesanne, kellel on ainupädevus selleks, et kontrollida nõutud tingimuste täitmine juhilubade väljastamisel. (
15
)
68.
Seoses direktiivi 91/439 artikli 8 lõigetega 2 ja 4 leidis Euroopa Kohus eespool viidatud otsuses Kapper, et liikmesriik ei saa isiku puhul, kelle suhtes tema territooriumil kohaldatakse selles liikmesriigis eelnevalt väljastatud juhiloa äravõtmise või kehtetuks tunnistamise meedet, määramata ajaks keelduda ükskõik millise teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest pärast seda, kui on möödunud ajutine keeluaeg uue juhiloa omandamiseks. (
16
)
69.
Tuleb siiski märkida, et eespool viidatud kohtuotsuses Kapper keeldus vastuvõttev liikmesriik teises liikmesriigis väljastatud juhiloa tunnustamisest üksnes põhjendusel, et täidetud ei olnud direktiivi 91/439 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud elukoha tingimus.
70.
Minu arvates ei saa sellist tingimust võrdsustada tervisliku seisundi tingimusega, millega on tegemist käesolevates asjades. Vastupidiselt viie käesolevates põhikohtuasjades osaleja ohtlikust käitumisest ei mõjuta elukoht, olenemata asjaolust, kas see asub vastuvõtva liikmesriigi või juhiloa väljastanud liikmesriigi territooriumil, mitte mingil viisil liiklejate ohutust.
71.
Antud juhul tuleb teha otsus juhtumite kohta, mille puhul, võtmata arvesse direktiiviga kehtestatud eeskirju, väljastati juhiloa omanikule liikmesriigis juhiluba vastuolus sõiduõigust piiravate meetmetega, mida tema suhtes kohaldati alkoholi- või narkootikumisõltuvuse tõttu.
72.
Põhikohtuasjade faktiliste asjaolude uurimine näitab üheselt, et vaidlusaluste juhilubade omanikud soovisid toime panna pettust.
73.
Kõigepealt nähtub A. Wiedemanni selgitustest, et asjaomased isikud läksid Tšehhi Vabariiki sellepärast, et nad teadsid, et see riik ei nõua Saksamaal uue juhiloa väljastamiseks nõutavat meditsiinilis-psühholoogilist testi, ning et neil ei tule täpsustada Saksa juhiloa äravõtmise põhjuseid.
74.
Selle kohta tuleb märkida, et kõnealune teave on üldtuntud, sest on olemas spetsiaalsed veebilehed, kus on saksa keeles märgitud, et kõnealust testi, mida kutsutakse „Idiotentestiks”, Tšehhi Vabariigis juhiloa väljastamisel ei nõuta. (
17
)
75.
A. Wiedemann selgitab seejärel, et ta oli narkootikumidega seotud probleemide lahendamiseks alustanud grupiseansse, kuid ta lõpetas nendel osalemise, kui teda teavitati, et Tšehhi Vabariigis meditsiinilis-psühholoogilist testi ei nõuta.
76.
Kõik need asjaolud näitavad, et direktiivi 91/439 sätted, mis võivad olla kõrvalised juhul, kui juhilubade väljastamisel järgitakse direktiiviga ette nähtud olulisi formaalsusi, kujunevad pettuse kontekstis esmatähtsaks, ning kui nende vältimine oli kõnealuse pettuse toimepaneku jaoks vältimatu tingimus.
77.
See kehtib juhiloa väljastava liikmesriigi pädevust puudutava sätte puhul, mis on väljendatud direktiivi 91/439 artikli 7 lõike 1 punktis b.
78.
Ilmneb, et kõnealune tingimus, mille kohaselt enne juhiloa omandamist peab elama vähemalt kuus kuud juhiloa väljastava liikmesriigi territooriumil, on möödapääsmatu selleks, et oleks võimalik teostada direktiivis ette nähtud meditsiinilisi uuringuid ning samuti vajalikku teabevahetust kooskõlas direktiivi artikli 12 lõikega 3.
79.
Nendel põhjustel ei saa antud juhul õigustatult üle võtta eespool viidatud kohtuasja Kapper lahendit, sest kohtuvaidluse tingimused on täiesti erinevad.
80.
Samadel põhjustel ei saa antud juhtudel tavapäraselt ja traditsiooniliselt kohaldada vastastikuse tunnustamise põhimõtet.
81.
Kõnealustel juhtudel oleks sellise kohaldamise tulemuseks pettuse hõlbustamine ja toetamine ning seega potentsiaalse ohuolukorra võimendamine, mis oleks otseselt vastuolus direktiivis 91/439 väljendatud liiklusohutuse tugevdamise eesmärgiga.
82.
Sellises olukorras tuleb mitte üksnes õigusnormide, vaid ka terve mõistuse põhjal järeldada, et pettus kaotab vastastikuse usalduse, ning tunnustada liikmesriikide õigust kontrollida, millistes tingimustes saavutati juhiloa väljastamine.
83.
Juba direktiivis 91/439 sätestatud meetmete olemus nõuab, et ohutuse eesmärgi saavutamiseks peab juhilubade vastastikusele tunnustamisele vähemalt direktiivis sõnaselgelt väljendatud põhivaldkondades vastama juhilubade peatamise, kehtetuks tunnistamise või muude selliste sõiduõiguse piirangute vastastikune tunnustamine, mida kohaldatakse põhjustel, mille tõttu kõnealune direktiiv nõuab liikmesriikidelt ühesuguseid meetmeid sõiduki juhtimiseks vajaliku sobivuse kontrollimiseks.
84.
Kõnealune vastastikuse tunnustamise täiendav vorm on minu arvates liikmesriikide kohustus, mis tuleneb direktiivi 91/439 artikli 2 lõikest 2, mille kohaselt tuleb neil võtta kõik vajalikud meetmed juhilubade võltsimisriski vältimiseks. Ma ei näe põhjust, miks peaks võltsimise mõiste hõlmama üksnes ametiasutuse väljastatud dokumendi olulist muutmist.
85.
Et kõnealune mõiste ei kaotaks oma mõtet, tuleb seda mõista nii, et see puudutab ka juhtumeid, kus ebaaus isik laseb endale ametiasutust pettes väljastada dokumendi, mis näiliselt ehtsalt kinnitab õigust, millest see isik on tegelikult ilma jäetud.
86.
Sellest liikmesriikide kohustusest tuleneb omakorda direktiivi 91/439 artikli 12 lõikes 3 ette nähtud teabevahetuse kohustus, mille toimimise tingimused peavad looma liikmesriigid.
87.
Vastasel juhul peab need toimimise tingimused vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele looma ühenduse seadusandja, kusjuures need ei peaks kujutama endast midagi keerukamat kui karistusregistrite võrgustiku loomist, mis on teatud liikmesriikide vahel juba sisse seatud; pealegi peavad need karistusregistrid üldjuhul juba sisaldama vajalikku teavet juhtimisõiguse piiramist, peatamist või kehtetuks tunnistamist puudutavate kohtuotsuste kohta.
88.
Siiski arvan, et senikaua, kuni need ühtlustatud tingimused ei ole jõus, on liikmesriigil, kes võib objektiivselt leida, et direktiiviga 91/439 sätestatud kolmandate isikute kaitse eeskirju ei kohaldatud, õigus kontrollida vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise tingimusi.
89.
Sellise juhuga on tegemist siis, kui juhiloa pelgast lugemisest ilmneb, et liikmesriigis tegelikult elamise miinimumperioodi tingimus, mida nõuab kõnealuse direktiivi artikli 7 lõike 1 punkt b, ei ole täidetud ning asjaomase isiku suhtes on selle liikmesriigi territooriumil, kus kontrollimine aset leidis, kohaldatud juhiloa äravõtmise meedet, millega kaasnes uue juhiloa väljastamiseks kohustus läbida meditsiinilis-psühholoogiline test.
90.
Arvan, et selles kontekstis on liikmesriigil, kus kontrollimine aset leidis, õigus kahtluse korral pöörduda juhiloa väljastanud liikmesriigi poole, et viimane saaks teha üksnes tema ainupädevuses oleva otsuse tema väljastatud dokumendi kehtivuse kohta.
91.
Käesolevates kohtuasjades on juhiloa väljastanud liikmesriigi ülesanne, võttes arvesse asjaolusid, mille tulemusena võeti ära esimene juhiluba ja arvestades tema ohtlikkust teistele liiklejatele, kontrollida, kas juhiloa omanik läbis meditsiinilise läbivaatuse, mille tase on võrreldav meditsiinilis-psühholoogilise testiga.
92.
Kui juhiloa väljastanud liikmesriigis viidi läbi esimeses liikmesriigis nõutava testiga võrreldava tasemega test, mille käigus kontrolliti juhiloa omaniku tervislikku seisundit ja eelkõige tema sõltuvust narkootikumidest ja alkoholist, leian, et esimene liikmesriik peab direktiivi 91/439 artikli 1 lõike 2 alusel tunnustama sellistes tingimustes väljastatud juhiluba.
93.
Seevastu juhul, kui juhiloa väljastanud liikmesriik teatab esimesele liikmesriigile, et ta ei olnud teadlik kõnealuse juhiloa omaniku eelmistest õigusrikkumistest ning seetõttu ei teostatud mitte mingisugust põhjalikku meditsiinilist läbivaatust, mis oleks tõendanud, et kõnealune isik on taas sobiv sõidukit juhtima, arvan, et erandkorras on esimesel liikmesriigil õigus kõnealuse direktiivi artikli 8 lõigete 2 ja 4 alusel keelduda selle juhiloa kehtivuse tunnustamisest, võttes arvesse kõnealuse juhiloa omaniku ilmset ohtlikkust.
94.
Minu arvates ei ole vastastikuse tunnustamise põhimõttega vastuolus pädevate asutuste võimalus kontrollida sõidukijuhti, kelle juhiluba on väljastatud teises liikmesriigis, ning kontrollida vajaduse korral selle juhiloa kehtivust juhiloa väljastanud liikmesriigi ametiasutustelt.
95.
Olukord oleks teine üksnes juhul, kui liikmesriik, kus kontrollimine aset leidis, ei tunnustaks juhiluba omal algatusel või kui juhiloa kehtivust ei tunnustata ka siis, kui kontrollimise käigus ei leitud midagi ebatavalist.
96.
Komisjon on ühes soovituses ise rõhutanud asjaolu, et kontrollimine, eelkõige piiriülene kontroll, on oluline ja tõhus viis liiklusõnnetuste ennetamiseks ja nende arvu vähendamiseks. (
18
)
97.
Liikmesriigile sellise võimaluse keelamine läheks minu arvates vastuollu liiklusohutuse parandamise eesmärgiga, mille on püstitanud direktiiv 91/439 ja mida soovitab komisjon. (
19
)
98.
Lisaks sellele on komisjon meenutanud, et liiklusohutuse puudumine on liiklejate peamine mure ning kõikidest transpordivahenditest on auto selgelt kõige ohtlikum ning nõuab kõige enam inimelusid. (
20
)
99.
Komisjon täpsustab samuti, et liikmesriikide ülesanne on võtta vajalikud meetmed, et saavutada valges raamatus püstitatud eesmärk – vähendada liiklusõnnetustes hukkunute arvu poole võrra. (
21
)
100.
Selles osas näitab A. Wiedemanni juhtum, et ohtlikkust põhjustav seisund ei tundu olevat kadunud, sest vähem kui kuu aega pärast Tšehhi juhiloa omandamist põhjustas ta Saksamaa territooriumil taas liiklusõnnetuse.
101.
Ma ei arva, et kõnealune lahendus oleks vastuolus Euroopa Kohtu praktikaga.
102.
Eelnevalt märkisin, et eespool viidatud kohtuotsuses Kapper käsitleti üksnes elukoha tingimust.
103.
Vastuväitena võib esitada samuti asjaolu, et eespool viidatud Halbritteri määruses leidis Euroopa Kohus taas, et liikmesriikidel ei ole õigust uuesti kontrollida juhiloa väljastamise tingimuste täitmist, ning antud asjas oli tegemist tervisliku seisundiga seotud tingimusega. (
22
)
104.
Erinevalt käesolevatest põhikohtuasjadest olid aga juhiloa väljastanud liikmesriigi ametiasutused eespool viidatud Halbritteri määruse aluseks olnud kohtuasjas juba kontrollinud juhiloa omaniku tervislikku seisundit, uurides nimelt, kas viimane oli ikka veel narkootikumide mõju all. (
23
)
105.
Kuna kontrollimine oli juba teostatud ja Austria ametiasutused olid leidnud, et taotleja tervislik seisund oli sõiduki juhtimiseks sobiv, ei olnud Saksamaa Liitvabariigil enam õigust juhiloa omanikult meditsiinilis-psühholoogilist testi nõuda ning järelikult ka keelduda kõnealuse juhiloa tunnustamisest.
106.
Lõpuks erinevad käesolevad kohtuasjad asjaolude poolest samuti kohtuasjast Kremer, (
24
) sest viimase puhul keeldus Saksamaa Liitvabariik omal algatusel Belgia Kuningriigis väljastatud juhiloa tunnustamisest, kontrollimata eelnevalt, kas Belgia Kuningriik oli läbi viinud vajalikud tervisliku seisundi sobivuse kontrollid.
107.
Lisaks küsib Verwaltungsgericht Sigmaringen Euroopa Kohtult, kas ajaks, mil juhiloa väljastanud liikmesriik uurib selle juhiloa omandamise tingimusi, võib liikmesriik, kelle territooriumil on juhiloa omaniku suhtes kohaldatud ühe juhiloa äravõtmist, võtta ajutisi meetmeid teise juhiloa peatamiseks.
108.
Minu arvates võib liikmesriik, kus kontrollimine aset leidis, juhiloa väljastanud liikmesriigi otsust oodates õiguspäraselt vaidlusaluse juhiloa ära võtta meetme abil, mis antud juhul omandab vajaliku kolmandate isikute kaitse eesmärgi.
109.
Minu arvates ei ole tõepoolest mõeldav, et enne kontrolli teostanud liikmesriigile tegutsemiseks loa andmisest peaks ootama uut õnnetust või uue õigusrikkumise toimepanekut.
110.
Teistsugune seisukoht tähendaks tegelikult kogu ennetuspoliitika eitamist, ehkki on teada, et sellel poliitikal peaks olema liiklusohutuse valdkonnas juhtiv koht. Samuti šokeeriks teistsugune seisukoht õigustatult avalikku arvamust ja seaks kahtluse alla ühenduse meetmete tõhususe ja kasulikkuse.
111.
Esitatud põhjendustest lähtudes leian, et esitatud küsimustele tuleb vastata järgmiselt:
112.
Kui isikult võeti liikmesriigis ära tema juhiluba põhjusel, et ta juhtis sõidukit alkoholist või narkootikumidest põhjustatud joobeseisundis, ja kui tema ohtlikkust arvesse võttes seati talle uue juhiloa väljastamise tingimuseks meditsiinilis-psühholoogilise testi läbimine, siis on sellel liikmesriigil õigus direktiivi 91/439 artikli 1 lõike 2 ja artikli 8 lõigete 2 ja 4 alusel keelduda teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivuse tunnustamisest, kui juhiloa väljastanud liikmesriigis ei viidud läbi esimeses riigis nõutava testiga võrreldava tasemega testi.
113.
Peale selle tuleb direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 ja artikli 8 lõikeid 2 ja 4 tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, et juhul, kui juhiloa omaniku käitumine on potentsiaalselt ohtlik, võtab liikmesriik ajutisi meetmeid, näiteks kohaldab juhiloa peatamist seniks, kuni kõnealuse juhiloa väljastanud liikmesriik uurib selle juhiloa omandamise tingimusi.
V. Ettepanek
114.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Verwaltungsgericht Sigmaringeni ja Verwaltungsgericht Chemnitzi esitatud küsimustele järgmiselt:
Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta artikli 1 lõige 2 ja artikli 8 lõiked 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi keeldumine tunnustada teises liikmesriigis väljastatud juhiluba, kui selle juhiloa omanikult võeti esimeses liikmesriigis ära juhiluba põhjusel, et ta juhtis sõidukit alkoholist või narkootikumidest põhjustatud joobeseisundis, ning kui tema ohtlikkust arvesse võttes seati talle uue juhiloa väljastamise tingimuseks meditsiinilis-psühholoogilise testi läbimine, ja kui juhiloa väljastanud riigis ei viidud läbi esimeses riigis nõutava testiga võrreldava tasemega testi.
Peale selle tuleb direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 ja artikli 8 lõikeid 2 ja 4 tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, et juhul, kui juhiloa omaniku käitumine on potentsiaalselt ohtlik, võtab liikmesriik ajutisi meetmeid, näiteks kohaldab juhiloa peatamist seniks, kuni kõnealuse juhiloa väljastanud liikmesriik uurib selle juhiloa omandamise tingimusi.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	29. juuli 1991. aasta direktiiv juhilubade kohta (EÜT L 237, lk 1; ELT eriväljaanne 07/01, lk 317).
(
3
)	Vt nimetatud direktiivi artikkel 1.
(
4
)	Vt põhjendus 4.
(
5
)	Direktiivi 91/439 artikli 9 esimese lõigu kohaselt on alaline elukoht koht, kus isik tavaliselt elab iga kalendriaasta jooksul vähemalt 185 päeva. Kui juhiloa omanik õpib selles liikmesriigis, tuleb tal tõendada, et ta on kõnealuses riigis elanud vähemalt kuus kuud.
(
6
)	FeV-i § 11, lõiked 2 ja 3.
(
7
)	Saksa karistusseadustiku § 69 ja 69bis.
(
8
)	Vt nimetatud III lisa punkt 14, punkti 14.1 esimene lõik, punktid 15 ja 15.1.
(
9
)	Vt direktiiv 91/439, artikli 1 lõige 2.
(
10
)	29. veebruari 1996. aasta otsus kohtuasjas C-193/94 (EKL 1996, lk I-929, punkt 26).
(
11
)	29. oktoobri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-230/97 (EKL 1998, lk I-6781, punkt 41).
(
12
)	10. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-246/00 (EKL 2003, lk I-7485, punkt 60).
(
13
)	Vt eespool viidatud kohtuotsused Awoyemi (punkt 42) ja komisjon vs. Madalmaad (punkt 61).
(
14
)	Vt kohtujurist Léger’ ettepanek kohtuasjas C-476/01: Kapper, milles otsus tehti 29. aprillil 2004 (EKL 2004, lk I-5205), ettepaneku punktid 35–40.
(
15
)	Punktid 46 ja 48 ning viidatud kohtupraktika.
(
16
)	Vt eespool viidatud kohtuotsus Kapper (punkt 76) ja 6. aprilli 2006. aasta määrus kohtuasjas C-227/05: Halbritter, punkt 37.
(
17
)	Vt eelkõige veebileht www.fahrschulvermittlung.com.
(
18
)	Vt komisjoni 6. aprilli 2004. aasta soovitus liiklusohutust käsitlevate õigusaktide täitmise tagamise kohta (ELT L 11, lk 75).
(
19
)	Vt komisjoni 12. septembri 2001. aasta valge raamat pealkirjaga „Euroopa transpordipoliitika aastani 2010: aeg otsustada” (KOM(2001) 370 (lõplik)). Tuletan samuti meelde komisjoni kava „20000 elu päästmine meie teedel. Ühine vastutus”, Euroopa liiklusohutuse tegevuskava – Euroopa Liidu liiklusõnnetusohvrite arvu vähendamine poole võrra aastaks 2010: ühine vastutus (KOM(2003) 311 (lõplik)); kättesaadav veebilehel http://ec.europa.eu/transport/roadsafety_library/rsap/rsap_fr.pdf.
(
20
)	Vt valge raamat, op. cit. (lk 70).
(
21
)	Ibidem (lk 73).
(
22
)	Vt nimetatud määruse punkt 34.
(
23
)	Vt sama määruse punkt 31.
(
24
)	28. septembri 2006. aasta määrus kohtuasjas C-340/05.