62024CJ0131
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
26. veebruar 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Keskkond – Loodusliku linnustiku kaitse – Direktiiv 2009/147/EÜ – Keeld linde tahtlikult häirida – Artikli 5 punkt d – Maantee-ehitusprojekt, millega võib kaasneda teatavate liikide teatavate isendite häirimine – Häiringute vältimise ja leevendamise meetmed – Nende meetmete tõhususe tõendamine – Põhjendatud hinnang kohtueksperdilt
Kohtuasjas C‑131/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bundesverwaltungsgerichti (föderaalne halduskohus, Austria) 15. veebruari 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. veebruaril 2024, menetluses
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales,
Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“,
Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental,
Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz,
A. H. jt
versus
Land Niederösterreich, esindaja: Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3,
menetluses osalesid:
Land Niederösterreich, esindaja: Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Gruppe Wirtschaft, Sport und Tourismus, Abteilung Anlagenrecht – WST1,
Stadt St. Pölten,
Marktgemeinde Ober-Grafendorf,
Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG),
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president F. Biltgen, kohtunikud I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (ettekandja) ja M. Bošnjak,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, esindaja: W. Rehm,
–
Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“, esindaja: Rechtsanwalt W. Schachinger,
–
Land Niederösterreich, keda esindab Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3, esindajad: Rechtsanwälte M. Hecht ja J. Peer,
–
Stadt St. Pölten, esindaja: Rechtsanwalt C. Schneider,
–
Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG), esindajad: Rechtsanwälte C. Holzer ja C. Schmelz,
–
Austria valitsus, esindajad: A. Posch, J. Schmoll ja M. Kopetzki,
–
Tšehhi valitsus, esindajad: L. Langrová, M. Smolek ja J. Vláčil,
–
Rootsi valitsus, esindaja: C. Meyer-Seitz,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: C. Hermes ja N. Ruiz García,
olles 18. septembri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT 2010, L 20, lk 7; edaspidi „linnudirektiiv“) artikleid 2 ja 5.
2
Eelotsusetaotlus on esitatud kohtuvaidluses, mille pooled on ühelt poolt Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (keskkonnakaitse- ja sotsiaalprojektide ühendus; edaspidi „VIRUS“), Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“ (kodanikualgatus „Ei Wörthi ühendusteele“), Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental (keskkonnaorganisatsioon Elamiskõlblik Traiseni org), Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz (keskkonnaorganisatsioon FG LANIUS – piirkondliku fauna ja rakendusliku looduskaitse teadusühendus) ning A. H. jt ja teiselt poolt Land Niederösterreich (Alam-Austria liidumaa), keda esindab Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 (Alam-Austria liidumaa valitsusasutus, liidumaa pädevusse kuuluvate teede planeerimise osakond – ST3) ning mille ese on otsus anda luba ehitada riigimaantee.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Linnudirektiiv
3
Direktiivi põhjendustes 3, 5, 7 ja 8 on märgitud:
„(3)
Suure osa liikmesriikide Euroopa territooriumil looduslikult esinevate linnuliikide arvukus väheneb ja mõnel juhul väga kiiresti, selline vähenemine kujutab endast tõsist ohtu looduskeskkonna kaitsele, eelkõige bioloogilise tasakaalu ohustamise tõttu.
[…]
(5)
Liikmesriikide Euroopa territooriumil looduslikult esinevate linnuliikide kaitse tuleb saavutada, pidades silmas [Euroopa Ü]henduse elutingimuste parandamise ja jätkusuutliku arengu eesmärke.
[…]
(7)
Kaitsmise eesmärk on loodusvarade kui Euroopa rahvaste pärandi lahutamatu osa pikaajaline kaitse ja majandamine. See võimaldab loodusvarasid kontrollida ja juhib nende kasutamist liikidevahelise loodusliku tasakaalu hoidmiseks ja kohandamiseks vajalike meetmete alusel mõistlikkuse piires.
(8)
Elupaikade piisava mitmekesisuse ja suuruse säilitamine, hoidmine või taastamine on oluline kõikide linnuliikide kaitsel. Teatavate linnuliikide elupaikasid tuleb kaitsta erimeetmete abil, et kindlustada nende säilimine ja paljunemine levikualal. Selliste meetmete puhul tuleb arvestada ka rändliikidega ning meetmed tuleb ühtse terviku loomiseks kooskõlastada.“
4
Direktiivi artiklis 1 on sätestatud:
„1.   Käesolev direktiiv käsitleb kõikide looduslikult esinevate linnuliikide kaitset nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut. See hõlmab nende liikide kaitset, hoidmist ja kontrolli ning kehtestab nende kasutamise eeskirjad.
2.   Direktiivi kohaldatakse lindude, nende munade, pesade ja elupaikade suhtes.“
5
Direktiivi artiklis 2 on sätestatud:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed artiklis 1 osutatud liikide arvukuse hoidmiseks tasemel, mis vastab eelkõige ökoloogilistele, teaduslikele ja kultuurilistele nõuetele, arvestades samal ajal majanduslikke ja puhkeaja veetmisega seotud vajadusi, või nende liikide arvukuse kohandamiseks vastavalt sellele tasemele.“
6
Linnudirektiivi artiklis 5 on sätestatud:
„Ilma et see piiraks artiklite 7 ja 9 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid kõikide artiklis 1 osutatud linnuliikide üldise kaitsesüsteemi loomiseks, keelates eelkõige:
a)
tahtliku tapmise või püüdmise mis tahes viisil;
b)
pesade ja munade tahtliku hävitamise või kahjustamise või pesade kõrvaldamise;
c)
linnumunade korjamise loodusest ja munade või tühjade koorte hoidmise;
d)
lindude tahtliku häirimise eriti pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, niivõrd kui selline häirimine on käesoleva direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline;
e)
nende linnuliikide isendite pidamise, mille jahtimine ja püüdmine on keelatud.“
7
Direktiivi artiklis 9 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid võivad teiste rahuldavate lahenduste puudumisel teha erandeid artiklite 5–8 sätetest järgmistel põhjustel:
a)
–
rahva tervise ja ohutuse huvides;
–
lennuohutuse huvides;
–
vältimaks tõsist kahju viljasaagile, kariloomadele, metsadele, kalastuspiirkondadele ja vetele;
–
taimestiku ja loomastiku kaitseks;
b)
teadus- ja õppetöö, taasasustamise, uuesti loodusesse laskmise ja selleks vajaliku paljundamise eesmärgil;
c)
lubamaks range järelevalve tingimustes ja valikuliselt teatavate lindude vähesel arvul püüdmist, pidamist või muud mõistlikku kasutamist.“
Elupaikade direktiiv
8
Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT 1992, L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102; edaspidi „elupaikade direktiiv“) artiklis 2 on sätestatud:
„1.   Käesoleva direktiivi eesmärk on looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitsmisega kaasa aidata bioloogilise mitmekesisuse säilimisele liikmesriikide Euroopa territooriumil, kus kohaldatakse asutamislepingut.
2.   Käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmed on kavandatud ühenduse tähtsusega looduslike elupaikade ning looduslike looma- ja taimeliikide soodsa kaitsestaatuse säilitamiseks või taastamiseks.
3.   Käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmetes võetakse arvesse majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi vajadusi ning piirkondlikke ja kohalikke iseärasusi.“
9
Direktiivi artiklis 6 on ette nähtud:
„1.   Liikmesriigid kehtestavad erikaitsealade suhtes vajalikud kaitsemeetmed, mille hulka kuuluvad vajaduse korral asjakohased kaitsekorralduskavad, mis on eraldi välja töötatud või lisatud muudesse arengukavadesse, ning asjakohased õiguslikud, halduslikud või lepingulised meetmed, mis vastavad aladel esinevate I lisa looduslike elupaigatüüpide ja II lisa liikide ökoloogilistele vajadustele.
2.   Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et vältida erikaitsealadel looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks alad on määratud, kuivõrd selline häirimine võib oluliselt mõjutada käesoleva direktiivi eesmärkide täitmist.
3.   Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.
4.   Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.
Kui asjaomasel alal esineb esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe ja/või esmatähtsaid liike, võib kaaluda ainult neid seisukohti, mis on seotud rahva tervise või avaliku julgeolekuga, esmatähtsate soodsate tagajärgedega keskkonnale või komisjoni arvamuse kohaselt muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega.“
10
Direktiivi artiklis 12 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et kehtestada IV lisa punktis a loetletud loomaliikide range kaitse süsteem nende looduslikul levilal, keelates:
a)
kõik nende liikide isendite looduses tahtliku püüdmise või tapmise viisid;
b)
nende liikide tahtliku häirimise, eelkõige nende paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal;
c)
munade tahtliku hävitamise või loodusest võtmise;
d)
paljunemis- või puhkepaikade kahjustamise või hävitamise.
2.   Liikmesriigid keelavad nende liikide loodusest võetud isendite pidamise, vedamise ja müümise või vahetamise ja müügiks pakkumise, välja arvatud juhul, kui need liigid on loodusest seaduslikult võetud enne käesoleva direktiivi rakendamist.
3.   Lõike 1 punktides a ja b ning lõikes 2 nimetatud keeldu kohaldatakse kõikide nende loomade eluetappide suhtes, kelle suhtes käesolevat artiklit kohaldatakse.
4.   Liikmesriigid kehtestavad süsteemi IV lisa punktis a loetletud loomaliikide juhusliku püüdmise ja tapmise jälgimiseks. Kogutud teabe alusel teevad liikmesriigid täiendavat uurimistööd ja võtavad täiendavaid kaitsemeetmeid, millega tagatakse, et juhuslik püüdmine või tapmine ei avaldaks asjaomasele liigile olulist negatiivset mõju.“
Austria õigus
11
Alam-Austria liidumaa 2000. aasta looduskaitseseaduse (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz 2000) (LGBl. 5500-0) „Liikide kaitse“ §‑s 18 on sätestatud:
„(1)   Liikide kaitset käsitlevate eeskirjade eesmärk on kaitsta ja säilitada looduslikke looma- ja taimeliike nende looduslikus ja ajaloolises mitmekesisuses. Liikide kaitse hõlmab:
1.
loomade, taimede ja nende koosluste kaitset inimese, eelkõige tema tegevusest põhjustatud kahju eest,
2.
looduslike looma- ja taimeliikide elupaikade kaitset, säilitamist, arendamist ja taastamist ning nende muude elutingimuste olemasolu tagamist
[…]
(2)   Liidumaa valitsus võtab määrusega täielikult või – kui see on liigi püsimise tagamiseks piisav – osaliselt või teatud ajaks kaitse alla looduslikud taime- või loomaliigid, kes ei ole ulukid 1974. aasta Alam-Austria liidumaa jahiseaduse (Niederösterreichisches Jagdgesetz 1974, LGBl. 6500) tähenduses ja kelle asurkonna kaitse või säilitamine on vajalik
1.
nende harulduse tõttu või asurkonna ohustatuse tõttu,
2.
teaduslikel või kultuurilistel põhjustel,
3.
nende kasulikkuse või tähtsuse tõttu looduslikule tasakaalule või
4.
looduse ja maastiku mitmekesisuse või eripära säilitamiseks.
Määruses võib kindlaks määrata looma- ja taimeliigid, mille esinemine liidumaa territooriumil on väljasuremisohus.
[…]
(4)   Lõigete 2 ja 3 kohaselt erikaitse alla kuuluvate liikide puhul on keelatud:
[…]
3.
kahjustada, hävitada või ära võtta nende mune, vastseid, nukke või pesi või nende pesitsus-, paljunemis-, kudemis- või varjupaiku ning
4.
häirida väljasuremisohus olevate ja määruses loetletud liikide biotoope, haudumis- ja elupaiku, eelkõige fotografeerimise või filmimise teel.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
12
Alam-Austria liidumaa esitas 2014. aastal taotluse väljastada luba ehitada St. Pöltenist (Austria) lõunas asuvasse osaliselt metsaga kaetud piirkonda 1,69 kilomeetri pikkune kahe sõidusuunaga ja kummaski suunas kahe sõidurajaga maantee, mis oleks ühendustee kiirteega S34.
13
Pärast keskkonnamõju hindamist anti projektile 12. novembri 2019. aasta otsusega ehitusluba.
14
Põhikohtuasja kaebajad esitasid selle otsuse peale kaebused Bundesverwaltungsgerichtile (föderaalne halduskohus, Austria), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
15
Kaebajad väidavad kohtus, et ehitustööde mõjualasse jäävad maapinnal, põldudel pesitsevate lindude põldlõokese, nurmkana ja vuti pesitsusalad ning et tulevase liikluse müra häirib ka arvukaid maantee mõjualasse jäävaid metsalinde, iseäranis tamme-kirjurähni. Nimelt peaks kavandatud tee võimaldama hinnanguliselt liigelda ööpäevas umbes 12000 sõidukil.
16
Eelotsusetaotlusest nähtub, et selleks, et piirata mõju ehitustööde alas või selle läheduses esinevatele metsalindude populatsioonidele, näeb projekt ette mitu meedet, eeskätt selle, et töid saab teha ainult teatud kuudel aastas ning et maanteest vähemalt 300 meetri kaugusele jäävad vanad puud tuleb 6,6 hektari suurusel alal säilitada.
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kutsutud kahe eksperdi hinnangu kohaselt võimaldavad kavandatud meetmed juhul, kui need ellu viiakse, vältida olulist häirivat mõju kõnealustele liikidele. Eksperdid möönavad samas, et meetmete abil ei ole võimalik vähendada häirivat mõju üksikutele isenditele – juba ainuüksi enamiku asjasse puutuvate metsalindude eluea tõttu. Eksperdid kinnitavad siiski, et kirjeldatud meetmed tagavad nende liikide elupaiga säilimise ja nende pesitsemiseks vajalikud tingimused.
18
Põhikohtuasja kaebajad vaidlevad sellele hinnangule vastu.
19
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on esiteks küsimus, kas projektiga hõlmatud linnuliikide häirimise vältimiseks või piiramiseks võetud meetmeid võib arvesse võtta selle hindamisel, kas projekt vastab linnudirektiivi artikli 5 punkti d nõuetele. Tema arvates ei saa linnudirektiivi artikli 5 punktile d üle kanda Euroopa Kohtu praktikat, mis keelab arvesse võtta meetmeid, mille eesmärk on vältida või vähendada kahjulikku mõju kaitsealale enne elupaikade direktiivi artikli 6 lõikes 3 ette nähtud tagajärgede asjakohast hindamist.
20
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et linnudirektiivi artikli 5 punkti d tõlgendus tuleb seevastu viia kooskõlla elupaikade direktiivi artikli 12 lõike 1 punkti d tõlgendusega, mille komisjon sõnastas oma juhenddokumendis ühenduse tähtsusega loomaliikide range kaitse kohta viimati nimetatud direktiivi alusel (C(2021) 7301 (final)). Sellest tõlgendusest tulenev põhikriteerium on see, kas ala jätkuv ökoloogiline funktsionaalsus säilib või paraneb.
21
Kuna linnudirektiivi artikli 5 punkt d keelab üksnes häirimise, millel on sama direktiivi eesmärkide seisukohast oluline mõju, tuleb niisuguse mõju olemasolu hindamisel arvesse võtta projektis sisalduvaid häiringute vältimise ja leevendamise meetmeid. Nimetatud direktiivi artiklis 9 sätestatud erandi rakendamine on vajalik üksnes juhul, kui projekt, millega meetmed kaasnevad, tuleb sama direktiivi artikli 5 punkti d alusel keelata.
22
Teiseks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, milliseid tõendeid tuleb nõuda nende meetmete tõhususe kohta, mille eesmärk on ära hoida või vähendada projekti häirivat mõju.
23
Täpsemalt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas linnudirektiivi artikli 5 punktis d nõutud kindlusaste nende meetmete tõhususe puhul on võrreldav sellega, mida komisjon peab nõutavaks elupaikade direktiivi artikli 12 lõike 1 punktis d puhul oma juhenddokumendis ühenduse tähtsusega loomaliikide range kaitse kohta viimati nimetatud direktiivi alusel. Komisjoni tõlgendus tooks kaasa häiringute vältimise ja leevendamise meetmete tõhususe hindamise, mis põhineks ametiasutuste või kohtu kutsutud ekspertide hinnangutel, tingimusel et neis sisalduvad seisukohad on praeguste teadmiste juures teaduslikult ja üksikasjalikult põhjendatud.
24
Seevastu leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kohtuekspertide hinnangud, millel on need tunnused, ei oleks piisavad, kui kohaldada tõendamisstandardit, mille Euroopa Kohus on määranud kindlaks meetmete puhul, mille eesmärk on vältida või vähendada niisugust kahjulikku mõju, mida on silmas peetud elupaikade direktiivi artikli 6 lõikes 3, mille kohaselt tuleb välistada mis tahes teaduslikult põhjendatud kahtlus.
25
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas ta peab kohaldama elupaikade direktiivi artikli 12 lõike 1 punkti d rakendamise tõendamisstandardit või selle direktiivi artikli 6 lõikes 3 nimetatud kahjuliku mõju ärahoidmise või vähendamise meetmeid puudutavat tõendamisstandardit. Ta ei näe põhjust jätta viimati nimetatud kriteerium kasutamata kõnealuse projektiga hõlmatud loomaliikide kaitse hindamisel.
26
Seega peab nende meetmete tõhusus olema teaduslike dokumentidega sel määral tõendatud, et ei jääks mingisugust põhjendatud kahtlust.
27
Käesoleval juhul tähendab see, et tamme-kirjurähni kaitseks kavandatavaid meetmeid ei saaks selle liigi jätkuva ökoloogilise funktsionaalsuse tagamise meetmena tunnustada, sest nende tõhususe kohta puuduvad teaduslikud dokumendid.
28
Neil asjaoludel otsustas Bundesverwaltungsgericht (föderaalne halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas linnudirektiivi artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et selle artikli punktis d sätestatud tahtliku häirimise koosseis ei ole täidetud, kui teatavate liikide üksikuid isendeid võidakse küll häirida, kuid sobival ajal ja sobivas vormis tõhusalt kehtestatud meetmetega välditakse mõju direktiivi artikli 2 eesmärkidele?
2.
Kas juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, peab mis tahes teaduslik kahtlus meetmete tõhususes olema välistatud, mis tähendab, et piisab kohtu kutsutud eksperdi põhjendatud erialasest hinnangust, või peavad nende meetmete tulemusliku praktilise kasutamise kohta olemas olema objektiivsed teaduslikud dokumendid?“
Menetluse suulise osa uuendamise taotlus
29
VIRUS palus Euroopa Kohtu kantseleisse 21. oktoobril 2025 esitatud dokumendiga menetluse suulise osa Euroopa Kohtu kodukorra artikli 83 alusel uuendada.
30
VIRUS põhjendab oma taotlust sellega, et kohtujurist Kokott’i ettepanek kohtuasjas Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609) ning kohtujuristi ettepanek käesolevas kohtuasjas tehti pärast kirjaliku menetluse lõpetamist ja kujutavad endast uusi asjaolusid, millel on otsustav tähtsus Euroopa Kohtu lahendile. Lisaks põhjendab VIRUS suulise menetluse uuendamise taotlust sellega, et ta ei ole nõus eespool nimetatud ettepanekutega.
31
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 83 võib Euroopa Kohus igal ajal, olles kohtujuristi ära kuulanud, määrusega uuendada menetluse suulise osa, eelkõige kui ta leiab, et tal ei ole piisavalt teavet, või kui pool on pärast menetluse suulise osa lõpetamist esitanud uue asjaolu, millel on otsustav tähtsus Euroopa Kohtu lahendile.
32
Käesoleval juhul ei ole aga tegemist sellise olukorraga.
33
Nimelt ei kujuta ei kohtujurist Kokott’i ettepanek kohtuasjas Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), kohtujuristi ettepanek käesolevas kohtuasjas ega 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609) endast uusi asjaolusid, millel võiks olla otsustav tähtsus lahendile, mille Euroopa Kohus peab käesolevas kohtuasjas tegema. Lisaks leiab Euroopa Kohus – võttes arvesse kogu tema käsutuses olevat teavet –, et tal on käesoleva eelotsusetaotluse lahendamiseks piisavalt teavet.
34
Mis puudutab VIRUSe seisukohti, mis erinevad käesoleva kohtuotsuse punktis 33 nimetatud kohtujuristi ettepanekus esitatust, siis tuleb pealegi meelde tuletada, et ühelt poolt ei ole Euroopa Liidu Kohtu põhikirjas ega kodukorras ette nähtud võimalust, et põhikirja artiklis 23 nimetatud huvitatud isikud saaksid esitada seisukohti vastuseks kohtujuristi ettepanekule (16. novembri 2021. aasta kohtuotsus Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim jt, C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
35
Teiselt poolt on ELTL artikli 252 teise lõigu kohaselt kohtujuristi ülesanne avalikul kohtuistungil täiesti erapooletult ja täiesti sõltumatult teha põhjendatud ettepanekuid kohtuasjades, mis Euroopa Liidu Kohtu põhikirja kohaselt nõuavad tema osalust. Seega ei ole tegemist kohtunikele või pooltele adresseeritud arvamusega, mille on andnud Euroopa Kohtust väljaspool olev ametivõim, vaid institutsiooni enda liikme põhjendatud ja avalikult väljendatud isikliku arvamusega. Neil asjaoludel ei saa pooled kohtujuristi ettepaneku üle vaielda (vt selle kohta 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 21). Peale selle ei ole kohtujuristi ettepanek ega selleni jõudmiseks läbitud põhjenduskäik Euroopa Kohtule siduvad. Seetõttu ei saa asjaolu, et huvitatud isik ei nõustu kohtujuristi ettepanekuga – olenemata sellest, milliseid küsimusi ettepanekus analüüsiti –, olla iseenesest põhjus, mis annaks alust suulise menetluse uuendamiseks (16. novembri 2021. aasta kohtuotsus Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim jt, C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Neil asjaoludel leiab Euroopa Kohus, olles kohtujuristi ära kuulanud, et puudub vajadus menetluse suulise osa uuendamiseks.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
37
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas linnudirektiivi artikli 5 punkti d tuleb tõlgendada nii, et tahtliku häirimisega selle sätte tähenduses ei ole tegemist siis, kui projekti raames rakendatavad meetmed võimaldavad vältida mis tahes olulist mõju selle direktiivi eesmärkidele.
38
Kõigepealt tuleb esiteks meelde tuletada, et linnudirektiivi artikli 5 punkti d kohaselt peavad liikmesriigid keelama kõigi linnuliikide, mis esinevad looduslikult nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, tahtliku häirimise eriti pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, niivõrd kui selline häirimine on kõnealuse direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline.
39
Teiseks tuleb rõhutada, et see keeld täiendab teisi linnudirektiivi artikli 5 punktides a ja b sätestatud keelde, mis käsitlevad eeskätt nende linnuliikide isendite tahtlikku tapmist või püüdmist ning nende pesade ja munade tahtlikku hävitamist või kahjustamist. Kõik need keelud ei ole aga kohaldatavad mitte ainult niisugusele inimtegevusele, mille eesmärk on lindude kahjustamine, vaid ka inimtegevusele, millel selline eesmärk ilmselgelt puudub, kuid mille puhul mööndakse niisuguse kahjustamise võimalust (vt selle kohta 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 49). Seega võib põhikohtuasja esemeks olev maantee-ehitusprojekt kuuluda linnudirektiivi artikli 5 punkti d kohaldamisalasse, kuigi selle eesmärk ei ole lindude kahjustamine.
40
Kolmandaks nähtub linnudirektiivi artiklist 1, võttes arvesse selle direktiivi põhjendusi 3, 5, 7 ja 8, et direktiivi eesmärk on hoida kõigi selliste linnuliikide arvukust, mis esinevad looduslikult nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, piisaval tasemel või taastada nende linnuliikide arvukus sellel tasemel. Linnudirektiivi artikli 2 kohaselt peab see tase vastama eelkõige ökoloogilistele, teaduslikele ja kultuurilistele nõuetele, arvestades samal ajal majanduslikke ja puhkeaja veetmisega seotud vajadusi (vt selle kohta 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 51).
41
Seega on linnudirektiivi artikli 5 punkti d kohaselt keelatud häirimine, mis mõjutab oluliselt metsalinnuliikide populatsioonide piisavaks peetavat taset, mitte aga nende liikide isendeid, välja arvatud juhul, kui konkreetse metsalinnuliigi populatsioon on arvuliselt nii väike, et üksikute selle liigi isendite häirimine võib ohustada liigi säilimist.
42
Seejärel olgu märgitud, et linnudirektiivi artikli 5 punkti d tõlgendamisel ei tule esimesele küsimusele vastamiseks väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võtta arvesse mitte ainult selle sätte sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa säte on (vt selle kohta 4. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Föreningen Skydda Skogen, C‑473/19 ja C‑474/19, EU:C:2021:166, punkt 32 ning seal viidatud kohtupraktika).
43
Esiteks tuleb linnudirektiivi artikli 5 punkti d sõnastuse kohta märkida, et erinevalt selle direktiivi artikli 5 punktides a ja b sätestatud keeldudest, kohaldatakse kõnealuses punktis kehtestatud keeldu, nimelt keeldu häirida tahtlikult linde, eelkõige pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, „niivõrd kui selline häirimine on [selle] direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline“ (1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 50). Järelikult – erinevalt sellest, mida nõuab sama direktiivi artikli 5 punktide a ja b kohaldamine – on asjakohane hinnata linnudirektiivi artikli 5 punktis d ette nähtud keelu kohaldamiseks inimtegevuse mõju asjaomaste linnuliikide arvukusele (vt selle kohta 1. augusti 2025. aasta kohtuotsus Voore Mets ja Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, punkt 54).
44
Sellest järeldub, et kui sobivad vältimismeetmed hoiavad reaalselt ära selle, et projekt häiriks metsalinde, või on niisugused, mis vähendavad häirimist tegelikult nii palju, et see ei avalda olulist mõju linnudirektiivi eesmärkidele, tuleneb kõnealuse direktiivi artikli 5 punkti d sõnastusest ja selle sätte kontekstist, et kõnealuses sättes kehtestatud tahtliku häirimise keeld ei ole kohaldatav. Niisuguste meetmete olemasolu, mille rakendamine on projektis ette nähtud, tuleb seega arvesse võtta, et hinnata, kas linnudirektiivi artikli 5 punktis d ette nähtud keeld häirida metsalinde takistab projektile loa andmist.
45
Teiseks ei ole linnudirektiivi eesmärkide – nimelt metsalindude arvukuse piisaval tasemel hoidmine või niisuguse taseme taastamine, millele on tähelepanu juhitud käesoleva kohtuotsuse punktis 40 – saavutamiseks vaja, et projekti häirivat mõju metsalinnuliikidele hinnataks ilma projektiga kaasnevate meetmeteta, mis on selle mõju vältimiseks või vähendamiseks välja pakutud. Nimelt on nende eesmärkide seisukohast tähtsad üksnes häiringud, mida metsalinnuliigid projekti – koos kõnealuste meetmetega – elluviimise tõttu tegelikult kannatavad.
46
Vastupidi sellele, mida väidavad põhikohtuasja kaebajad oma kirjalikes seisukohtades, ei ole selle analüüsiga vastuolus lahendus, mille kasuks Euroopa Kohus otsustas 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsuses People Over Wind ja Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244). Nimelt, kuigi – nagu Euroopa Kohus selles kohtuotsuses leidis – meetmeid, mille eesmärk on vältida või vähendada projekti kahjulikku mõju, ei tule arvesse võtta selle projekti esialgse hindamise etapis elupaikade direktiivi raames, on see tingitud asjaolust, et selles esimeses analüüsietapis tuleb kindlaks teha, kas selle projekti mõju suhtes kaitsealale tuleb läbi viia ametlik keskkonnamõju hindamise menetlus vastavalt elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 esimesele lausele. Seevastu tuleb – kuivõrd linnudirektiivi artikli 5 punktis d ei ole eristatud projektide poolt metsalindudele põhjustada võivate häiringute hindamise kaht etappi – neid häiringuid kohe algusest peale ammendavalt hinnata, võttes seejuures arvesse nende vältimiseks või leevendamiseks mõeldud meetmeid.
47
Eeltoodust tuleneb, et linnudirektiivi artikli 5 punkti d tuleb tõlgendada nii, et tahtliku häirimisega selle sätte tähenduses ei ole tegemist siis, kui projekti raames võetud meetmed võimaldavad vältida mis tahes niisugust olulist mõju, mis on vastuolus selle direktiivi eesmärkidega hoida kõigi selliste linnuliikide arvukus, mis esinevad looduslikult nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, piisaval tasemel või taastada nende linnuliikide arvukus sellel tasemel, võttes eelkõige arvesse ökoloogilisi, teaduslikke ja kultuurilisi nõudeid, arvestades samal ajal majanduslikke ja puhkeaja veetmisega seotud vajadusi.
Teine küsimus
48
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas metsalinnuliikidele linnudirektiivi artikli 5 punkti d tähenduses olulist mõju avaldava häirimise vältimiseks võetud meetmete tõhusust saab tõendada kohtueksperdi põhjendatud hinnanguga või peab see olema tõendatud teaduslike dokumentidega, mis tõendavad niisuguste meetmete edukat elluviimist.
49
Esiteks tuleb rõhutada – nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 86 –, et ei linnudirektiivi artiklis 5 ega üheski teises sättes ei ole ette nähtud eeskirju tõendite kogumise kohta seoses inimtegevusest metsalinnuliikidele põhjustatud häirimise hindamisega.
50
Niisugustel asjaoludel tuleb menetlusautonoomia põhimõttest lähtudes ning võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid silmas pidades iga liikmesriigi õiguskorras kehtestada reeglid tõendite hindamiseks, lubatavad tõendamisvahendid, mida liikmesriigi pädevale kohtule võib esitada, või ka põhimõtted, kuidas see kohus peab hindama talle esitatud tõendite tõendusjõudu ning nõutavat tõendatuse taset (vt selle kohta 21. juuni 2017. aasta kohtuotsus W jt, C‑621/15, EU:C:2017:484, punkt 25).
51
Võrdväärsuse põhimõte nõuab, et need menetlusnormid ei oleks vähem soodsad kui samalaadsete riigisiseste olukordade puhul (vt selle kohta 8. mai 2025. aasta kohtuotsus Beevers Kaas, C‑581/23, EU:C:2025:323, punkt 44). Järelikult ei ole kõnealuse põhimõttega vastuolus see, kui asjaomaste liikide mis tahes olulise häirimise vältimiseks kavandatud meetmete tõhusust tõendatakse kohtueksperdi põhjendatud hinnanguga, kui riigisisene õigus lubab seda tõendamisviisi sarnastes olukordades, mille suhtes kohaldatakse riigisisest õigust, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
52
Tõhususe põhimõte nõuab, et need menetlusnormid ei teeks liidu õiguse rakendamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (vt selle kohta 21. juuni 2017. aasta kohtuotsus W jt, C‑621/15, EU:C:2017:484, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 30. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus Caronte & Tourist, C‑511/23, EU:C:2025:42, punkt 44).
53
Sellega seoses tuleb lisada – nagu leidis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 88 sisuliselt –, et linnudirektiivi artikli 5 punktis d ette nähtud metsalindude tahtliku häirimise keelu kontekstis tähendab tõhususe põhimõte, et tõendite toomist selle kohta, et niisugune häirimine oluliselt direktiivi eesmärke mõjutab, ei tohi muuta ülemäära raskeks. Niisugune kaalutlus kehtib ka selle tõendamisel, et häirimine ei mõjuta oluliselt direktiivi eesmärke.
54
Teiseks tuleb meelde tuletada, et liikmesriigid peavad juhul, kui nad rakendavad liidu õigust, tagama, et järgitaks nõudeid, mis tulenevad nii õigusest heale haldusele (vt selle kohta 22. septembri 2022. aasta kohtuotsus Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság jt, C‑159/21, EU:C:2022:708, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
55
See põhimõte nõuab muu hulgas seda, et haldusasutus analüüsiks hoolikalt ja erapooletult kõiki asjasse puutuvaid aspekte, et otsuse tegemisel oleksid tema käsutuses võimalikult täielik ja usaldusväärne teave (vt selle kohta 14. mai 2020. aasta kohtuotsus Agrobet CZ, C‑446/18, EU:C:2020:369, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
56
Hea halduse põhimõte kohustab haldusasutust liidu õiguse rakendamisel ka oma otsuseid põhjendama (vt selle kohta 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus SC Cridar Cons, C‑582/20, EU:C:2022:114, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).
57
Kolmandaks, mis puudutab keskkonnariski hindamist, siis tuleb see ELTL artikli 191 lõike 2 kohaselt läbi viia ettevaatuspõhimõtet järgides. Seda silmas pidades on pädevad ametiasutused kohustatud võtma arvesse eeskätt kõige usaldusväärsemaid olemasolevaid teaduslikke andmeid ja kõige värskemaid rahvusvaheliste uuringute tulemusi (vt selle kohta 1. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Blaise jt, C‑616/17, EU:C:2019:800, punktid 46, 93 ja 94, ning 12. juuni 2025. aasta kohtuotsus Eesti Suurkiskjad, C‑629/23, EU:C:2025:429, punkt 42). Seevastu ei saa nõuda, et nende meetmete tõhusust tõendataks teaduslike dokumentidega, mis annaksid tunnistust nende meetmete edukast rakendamisest, sest sellised dokumendid ei ole tingimata kättesaadavad.
58
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et metsalinnuliikidele linnudirektiivi artikli 5 punkti d tähenduses olulist mõju avaldava häirimise vältimiseks kavandatud meetmete tõhusust saab tõendada kohtueksperdi põhjendatud hinnanguga, tingimusel et see põhineb kõige usaldusväärsematel kättesaadavatel teaduslikel andmetel ja kõige uuematel rahvusvaheliste uuringute tulemustel. Seevastu ei saa nõuda, et nende meetmete tõhusust tõendataks teaduslike dokumentidega, mis annaksid tunnistust nende meetmete edukast rakendamisest.
Kohtukulud
59
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 5 punkti d
tuleb tõlgendada nii, et
tahtliku häirimisega selle sätte tähenduses ei ole tegemist siis, kui projekti raames võetud meetmed võimaldavad vältida mis tahes niisugust olulist mõju, mis on vastuolus selle direktiivi eesmärkidega hoida kõigi selliste linnuliikide arvukus, mis esinevad looduslikult nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, piisaval tasemel või taastada nende linnuliikide arvukus sellel tasemel, võttes eelkõige arvesse ökoloogilisi, teaduslikke ja kultuurilisi nõudeid, arvestades samal ajal majanduslikke ja puhkeaja veetmisega seotud vajadusi.
2.
Metsalinnuliikidele direktiivi 2009/147 artikli 5 punkti d tähenduses olulist mõju avaldava häirimise vältimiseks kavandatud meetmete tõhusust saab tõendada kohtueksperdi põhjendatud hinnanguga, tingimusel et see põhineb kõige usaldusväärsematel kättesaadavatel teaduslikel andmetel ja kõige uuematel rahvusvaheliste uuringute tulemustel. Seevastu ei saa nõuda, et nende meetmete tõhusust tõendataks teaduslike dokumentidega, mis annaksid tunnistust nende meetmete edukast rakendamisest.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.