62021CJ0472_RES
Kohtuasi C‑472/21
Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG
versus
Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof)
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. veebruari 2023. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Intellektuaalomand – Disainilahendus – Direktiiv 98/71/EÜ – Artikli 3 lõiked 3 ja 4 – Mitmeosalise toote koostisosale kaitse saamise tingimused – Mõisted „nähtavus“ ja „tavakasutus“ – Mitmeosalise toote koostisosa nähtavus selle toote tavakasutusel lõppkasutaja poolt
Õigusaktide ühtlustamine – Disainilahendused – Direktiiv 98/71 – Kaitse tingimused – Disainilahendus, mis on mitmeosalise toote koostisosa – Uudne ja eristatav koostisosa – Koostisosa, mis peab jääma toote tavakasutuse käigus nähtavaks – Koostisosa nähtavus – Hindamiskriteeriumid
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/71, artikli 3 lõige 3)
(vt punktid 38–46)
Õigusaktide ühtlustamine – Disainilahendused – Direktiiv 98/71 – Kaitse tingimused –Disainilahendus, mis on mitmeosalise toote koostisosa – Uudne ja eristatav koostisosa – Koostisosa, mis peab jääma toote tavakasutuse käigus nähtavaks – Toote tavakasutus – Mõiste
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/71, artikli 3 lõiked 3 ja 4)
(vt punktid 49 ja 52–55 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Saksa õiguse alusel asutatud äriühingule Monz kuulub disainilahendus, milleks on jalg- või mootorratta sadula alumine osa ning mis on alates 2011. aastast registreeritud Deutsches Patent- und Markenamtis (Saksa patendi- ja kaubamärgiamet, Saksamaa) (edaspidi „DPMA“).
Saksa õiguse alusel asutatud äriühing Büchel taotles 27. juulil 2016 DPMA-lt asjaomase disainilahenduse kehtetuks tunnistamist, väites, et see disainilahendus ei vasta disainilahenduste õiguskaitse saamiseks nõutavatele tingimustele. (
1
)Nimelt ei ole sellise mitmeosalise toote nagu jalgratas või mootorratas sadulas kasutatav disainilahendus selle toote tavakasutuse ajal nähtav.
DPMA jättis kehtetuks tunnistamise taotluse rahuldamata, leides, et pole ühtegi põhjust asjaomasele disainilahendusele õiguskaitse andmisest keelduda. Ta asus seisukohale, et koostisosa, milles seda disainilahendust kasutatakse, on mitmeosalise toote tavakasutuses nähtav, kuivõrd tavakasutus hõlmab ka sadula sellist lahtivõtmist ja uuesti kokkupanemist, mis ei ole hooldus, teenindus ega remont.
Bundespatentgericht (Saksamaa Liitvabariigi patendikohus) vaatas selle otsuse peale esitatud kaebuse läbi ning tunnistas asjaomase disainilahenduse kehtetuks põhjendusega, et see ei vasta uudsuse ja eristatavuse nõuetele. Selle kohtu hinnangul ei vasta koostisosa, mis on nähtav üksnes mitmeosalisest tootest eraldamise korral, nähtavuse tingimusele ning seega ei saa sellele kõnealust õiguskaitset anda. Nimetatud kohus leidis samuti, et tavakasutus on jalgrattaga sõitmine, jalgrattale istumine ja sealt maha tulemine ning sadula alumine osa ei ole nende kasutusviiside ajal nähtav.
Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim üldkohus) palus Monzi esitatud kassatsioonkaebuse läbivaatamisega seoses Euroopa Kohtul esiteks sisuliselt selgitada, kas nähtavuse nõuet, mis on kehtestatud disainilahenduse suhtes, mida on kasutatud või mis sisaldub mitmeosalise toote koostisosaks olevas tootes, tuleb hinnata selle mitmeosalise toote teatavate kasutamise tingimuste või ainult selle põhjal, kas mitmeosalise toote koostisosas kasutatud disainilahendust on objektiivselt võimalik ära tunda. Teiseks palus ta selgitada, milliste kriteeriumide põhjal tuleb hinnata mitmeosalise toote tavakasutust lõppkasutaja poolt.
Euroopa Kohus täpsustas eelotsusetaotluse kohta tehtud otsuses esiteks nähtavuse nõuet, mis on seatud selleks, et mitmeosalise toote koostisosaks olevas tootes kasutatud või selles sisalduvale disainilahendusele saaks anda disainilahenduse õiguskaitse, ja teiseks kriteeriume, millele peab vastama niisuguse toote „tavakasutus“ direktiivi 98/71 artikli 3 lõigete 3 ja 4 mõttes.
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena käsitles Euroopa Kohus koostisosa nähtavust pärast mitmeosalisse tootesse paigutamist. Kõigepealt nentis Euroopa Kohus, et direktiivi 98/71 artikli 3 lõikes 3 on kehtestatud erinorm, mis puudutab konkreetselt disainilahendusi, mida on kasutatud või mis sisalduvad mitmeosalise toote koostisosaks olevas tootes. Ta osutas seejuures asjaolule, et disainilahendustele selle direktiivi alusel antud õiguskaitse ese on toote või selle koostisosa väliskujundus.
Mis puudutab eelkõige nõudeid, millele peab mitmeosalise toote koostisosa väliskujundus vastama, et seda saaks disainilahendusena kaitsta, siis viitas Euroopa Kohus oma varasemale kohtupraktikale, mille kohaselt peab see koostisosa oma olemusest tulenevalt olema nähtav ja piiritletud tunnustega, mis moodustavad tema eriomase väliskujunduse, mis eeldab, et selle koostisosa väliskujundus ei saa täielikult terviktootesse sulanduda. Euroopa Kohus tõdes, et osutatud kohtupraktika, mis kuulub määrusega nr 6/2002 (
2
)ette nähtud disainilahenduste kaitse konteksti, on kohaldatav ka direktiiviga 98/71 ette nähtud disainilahenduste kaitse süsteemi suhtes.
Samas peab koostisosa disainilahendustele antud õiguskaitse saamiseks olema pärast mitmeosalisse tootesse paigutamist selle toote tavakasutuse ajal nähtav. Nii ei piisa mitmeosalises tootes sisalduva koostisosa nähtavuse abstraktsest hindamisest, millel puudub seos selle toote mis tahes konkreetse kasutusolukorraga, selleks, et koostisosale saaks anda õiguskaitse. Siiski ei ole direktiivi 98/71 artikli 3 lõikes 3 nõutud, et mitmeosalise toote koostisosa oleks mitmeosalise toote kasutamise igas etapis tervikuna nähtav.
Seetõttu ei saa mitmeosalise toote koostisosa nähtavust hinnata üksnes selle toote lõppkasutaja vaatenurgast, vaid seda tuleb teha ka välise vaatleja vaatenurgast.
Teisena analüüsis Euroopa Kohus niisuguse toote „tavakasutust“ lõpptarbija poolt direktiivi 98/71 artikli 3 lõike 4 tähenduses. Esiteks, mis puudutab küsimust, kas mitmeosalise toote tavakasutus vastab koostisosa tootja kavandatud kasutusviisile või mitmeosalise toote tootja kavandatud kasutusviisile või selle toote tavapärasele kasutamisele lõppkasutaja poolt, siis tõdes Euroopa Kohus, et nimetatud säte käsitleb mitmeosalise toote tavakasutust lõppkasutaja poolt.
Euroopa Kohus märkis siinkohal, et mitmeosalise toote tavaline või tavapärane kasutamine lõppkasutaja poolt vastab üldjuhul mitmeosalise toote tootja või disaineri kavandatud kasutusotstarbele. Liidu seadusandja soovis siiski silmas pidada mitmeosalise toote tavapärast kasutust lõppkasutaja poolt, et jätta välja selle toote kasutamine kaubavahetuse muudes etappides ja vältida nii nähtavuse tingimusest kõrvalehoidmist. Mitmeosalise toote tavakasutuse hindamine ei saa seega põhineda üksnes mitmeosalise toote või selle koostisosa tootja kavatsusel.
Teiseks, mis puudutab küsimust, milline mitmeosalise toote kasutusviis lõppkasutaja poolt on „tavakasutus“ direktiivi 98/71 artikli 3 lõike 4 tähenduses, siis nentis Euroopa Kohus, et asjaolu, et selles sättes ei ole täpsustatud, millisel viisil toote kasutamine kuulub selle mõiste alla, vaid selles viidatakse üldiselt sellise toote kasutamisele lõppkasutaja poolt, toetab selle mõiste laia tõlgendamist. Arvestades seda, et praktikas nõuab toote põhifunktsiooni kohane kasutamine tihti erinevaid toiminguid, mida võidakse teha enne või pärast seda, kui toode täidab oma põhifunktsiooni, näiteks toote hoiustamist ja transportimist, asus Euroopa Kohus seisukohale, et mitmeosalise toote tavakasutus hõlmab kõiki neid toiminguid, välja arvatud need, mis on sõnaselgelt selle ulatusest välja jäetud, nimelt hoolduse, teeninduse ja remondiga seotud toimingud.
Järelikult hõlmab mõiste „tavakasutus“ toiminguid, mis on seotud toote tavapärase kasutusega, ning muid toiminguid, mida võib mõistlikult sellise kasutamise käigus teha ja mis on lõppkasutaja seisukohalt tavapärased, sealhulgas toimingud, mida võib teha enne või pärast toote põhifunktsiooni täitmist, nagu toote hoiustamine ja transportimine.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades otsustas Euroopa Kohus, et nähtavuse nõuet, mis on kehtestatud disainilahenduse suhtes, mida on kasutatud või mis sisaldub mitmeosalise toote koostisosaks olevas tootes, tuleb hinnata selle mitmeosalise toote tavakasutusolukorda arvestades, nii et asjaomane koostisosa jääb juhul, kui see on asjaomasesse tootesse paigutatud, sellisel kasutusviisil nähtavaks. Selleks tuleb seda, kas mitmeosalise toote koostisosa on lõppkasutaja tavakasutuse käigus nähtav, hinnata nii kasutaja kui ka välise vaatleja vaatenurgast. Tavakasutus peab hõlmama nii toiminguid, mida tehakse mitmeosalise toote peamise kasutamise käigus, kui ka toiminguid, mida lõppkasutaja peab tavapäraselt sellise kasutamise käigus tegema, välja arvatud hooldus, teenindus ja remont.
(
1
)	24. veebruari 2014. aasta disainilahenduste õiguskaitse seaduse (Gesetz über den rechtlichen Schutz von Design) (BGBl. 2014 I, lk 122) § 4 tähenduses, kusjuures selle seadusega on võetud üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiiv 98/71/EÜ disainilahenduste õiguskaitse kohta (EÜT 1998, L 289, lk 28; ELT eriväljaanne 13/21, lk 120).
(
2
)	Nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta (EÜT 2002, L 3, lk 1; ELT eriväljaanne 13/27, lk 142).