PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) NUTARTIS
2009 m. rugsėjo 28 d.
Byla T‑46/08 P
Luigi Marcuccio
prieš
Europos Bendrijų Komisiją
„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Prašymas pateikti informaciją apie asmeninius daiktus, pervežtus iš tarnybos vietos į gyvenamąją vietą – Iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas apeliacinis skundas“
Dalykas: Apeliacinis skundas dėl 2007 m. gruodžio 6 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutarties Marcuccio prieš Komisiją (F‑40/06, Rink. VT p. I‑A‑1‑0000 ir II‑A‑1‑0000), kuriuo siekiama panaikinti šią nutartį.
Sprendimas: Atmesti apeliacinį skundą. Luigi Marcuccio padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi
išlaidas.
Santrauka
1.      Apeliacinis skundas – Pagrindai – Klaidingas faktinių aplinkybių vertinimas – Nepriimtinumas – Teisingumo Teismo atliekama
įrodymų vertinimo kontrolė – Netaikymas, išskyrus iškraipymo atvejį
(EB 225 straipsnis; Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa)
2.      Ieškinys dėl panaikinimo – Suinteresuotumas pareikšti ieškinį – Išnykimas dėl įvykio, įvykusio po ieškinio pareiškimo – Nereikalingumas
priimti sprendimą
3.      Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Sąlygos – Neteisėtumas – Žala – Priežastinis ryšys
(EB 288 straipsnio 2 dalis)
4.      Apeliacinis skundas – Pagrindai – Pagrindas, pateiktas dėl Tarnautojų teismo sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų
(Teisingumo Teismo statuto I priedo 11 straipsnio 2 dalis)
1.      Tik Tarnautojų teismas yra kompetentingas, pirma, nustatyti faktines aplinkybes, išskyrus atvejus, kai iš jam pateiktų bylos
dokumentų matyti, kad jo išvados iš esmės yra netikslios, ir, antra, vertinti šias faktines aplinkybes. Taigi faktinių aplinkybių
vertinimas, išskyrus Pirmosios instancijos teismui pateiktų įrodymų iškraipymo atvejį, pats savaime nėra teisės klausimas,
kurį turi nagrinėti šis teismas apeliaciniame procese. Toks iškraipymas turi būti akivaizdžiai matyti iš bylos medžiagos,
neatliekant naujo faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimo.
(žr. 44 ir 45 punktus)
Nuoroda: 1998 m. gegužės 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo New Holland Ford prieš Komisiją, C‑8/95 P, Rink. p. I‑3175, 72 punktas; 2001 m. spalio 2 d. Teisingumo Teismo sprendimo EIB prieš Hautem, C‑449/99 P, Rink. p. I‑6733, 44 punktas; 2006 m. sausio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Comunità montana della Valnerina prieš Komisiją, C‑240/03 P, Rink. p. I‑731, 63 punktas; 2006 m. balandžio 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo General Motors prieš Komisiją, C‑551/03 P, Rink. p. I-3173, 54 punktas; 2006 m. rugsėjo 21 d. Teisingumo Teismo sprendimo JCB Service prieš Komisiją, C‑167/04 P, Rink. p. I‑8935, 108 punktas.
2.      Tam, kad būtų užtikrintas tinkamas teisingumo vykdymas, Tarnautojų teismas gali konstatuoti ex officio, kad nebereikia priimti sprendimo dėl ieškinio tuo atveju, kai ieškovas, iš pradžių turėjęs suinteresuotumą pareikšti ieškinį,
nebėra asmeniškai suinteresuotas panaikinti skundžiamą sprendimą dėl įvykio, kuris įvyko jau pareiškus minėtą ieškinį. Iš
tikrųjų tam, kad ieškovas galėtų palaikyti ieškinį dėl sprendimo panaikinimo, jis turi tebebūti asmeniškai suinteresuotas
skundžiamo sprendimo panaikinimu net ir po to, kai minėtas ieškinys buvo pareikštas.
Jeigu konstatuojama, kad nereikia priimti spendimo dėl Tarnautojų teisme pareikšto ieškinio, šis teismas negali priimti sprendimo
dėl aptariamo ieškinio pagrįstumo.
(žr. 50–52 punktus)
Nuoroda: 2007 m. birželio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Wunenburger prieš Komisiją, C‑362/05 P, Rink. p. I‑4333, 39 punktas; 2005 m. spalio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo First Data ir kt. prieš Komisiją, T‑28/02, Rink. p. II‑4119, 36 ir 37 punktai; 2007 m. vasario 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Clotuche prieš Komisiją, T‑339/03, Rink. VT p. p. I‑B‑1‑0000 ir II‑B‑1‑0000, 39 punktas ir jame nurodyta teismų praktika.
3.      Aplinkybės, kad sprendimas yra neteisėtas, pvz., dėl nepakankamų motyvų, nepakanka, kad kiltų Bendrijos deliktinė atsakomybė
už jos institucijų neteisėtus aktus, nes tokia atsakomybė kyla, kai įvykdytos visos kumuliacinės sąlygos, susijusios su neteisėtais
institucijai atsakovei inkriminuojamais veiksmais, nurodytos žalos realumu ir kritikuojamų veiksmų bei nurodytos žalos priežastiniu
ryšiu.
Aplinkybės, kad patirta žala yra neturtinė ir tariamai „egzistencinė“, nepakanka tam, kad būtų perkelta ieškovui tenkanti
pareiga pateikti žalos egzistavimo ir dydžio įrodymų. Iš tikrųjų Bendrijos atsakomybė kyla, tik jei ieškovas įrodo patirtos
žalos realumą.
(žr. 66 ir 67 punktus)
Nuoroda: 2004 m. lapkričio 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Montalto prieš Tarybą, T‑116/03, Rink. VT p. I‑A‑339 ir II‑1541, 126 punktas ir jame nurodyta teismų praktika; 2006 m. birželio 8 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo Pérez‑Díaz prieš Komisiją, T‑156/03, Rink. VT p. I‑A‑2‑135 ir II‑A‑2‑649, 72 punktas ir jame nurodyta teismų praktika.
4.      Pagal Teisingumo Teismo statuto I priedo 11 straipsnio 2 dalį apeliacinis skundas negali būti paduotas vien dėl bylinėjimosi
išlaidų dydžio ar pareigos jas atlyginti. Tai reiškia, kad tuo atveju, kai visi kiti apeliacinio skundo dėl Tarnautojų teismo
sprendimo pagrindai buvo atmesti, reikalavimai dėl minėto teismo sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų tariamo neteisėtumo turi
būti pripažinti akivaizdžiai nepriimtinais.
(žr. 84 punktą)
Nuoroda: 2005 m. gegužės 26 d. Teisingumo Teismo sprendimo Tralli prieš ECB, C‑301/02 P, Rink. p. I‑4071, 88 punktas ir jame nurodyta teismų praktika.