62022CO0495_INF
2023 m. balandžio 27 d. Teisingumo Teismo (šeštoji kolegija) nutartis
Ministero della Giustizia / SP (Notarų konkursas)
(Byla C-495/22)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 53 ir 99 straipsniai – SESV 267 straipsnis – Nacionalinių galutinės instancijos teismų pareigos pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą apimtis – Šios pareigos išimtys – Kriterijai – Situacijos, kai teisingas Sąjungos teisės aiškinimas yra toks akivaizdus, kad nelieka jokių pagrįstų abejonių – Reikalavimas, kad nacionalinis paskutinės instancijos teismas būtų įsitikinęs, jog ir kitiems valstybių narių paskutinės instancijos teismams bei Teisingumo Teismui būtų taip pat akivaizdu“
Prejudiciniai klausimai – Kreipimasis į Teisingumo Teismą – Aiškinimo klausimai – Pareiga pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą – Nebuvimas – Sąlygos – Pagrįstų abejonių nebuvimas – Kriterijai
(SESV 267 straipsnis)
(žr. 17–20, 26–36 ir rezoliucinę dalį)
Rezoliucinė dalis
SESV 267 straipsnį reikia aiškinti taip: nacionalinis teismas, kurio sprendimai pagal nacionalinę teisę negali būti apskųsti teismine tvarka, gali nesikreipti į Teisingumo Teismą dėl Sąjungos teisės aiškinimo klausimo ir išspręsti jį savo atsakomybe, jeigu teisingas Sąjungos teisės aiškinimas yra toks akivaizdus, kad dėl jo nelieka jokių pagrįstų abejonių. Tokios galimybės buvimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į Sąjungos teisės ypatumus, specifinius su jos aiškinimu susijusius sunkumus ir skirtingos jurisprudencijos Europos Sąjungoje riziką.
Šis nacionalinis teismas neprivalo išsamiai įrodyti, kad kiti valstybių narių paskutinės instancijos teismai ir Teisingumo Teismas pateiktų tokį patį išaiškinimą, tačiau, atlikęs vertinimą, kuriame atsižvelgiama į šiuos veiksnius, jis turi būti įsitikinęs, kad tiems kitiems nacionaliniams teismams ir Teisingumo Teismui tai būtų taip pat akivaizdu.