62024CJ0076_RES
Byla C‑76/24
Tradeinn Retail Services S.L.
prieš
PH
(Bundesgerichtshof (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) 2025 m. rugpjūčio 1 d. sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Intelektinė nuosavybė – Prekių ženklai – Direktyva (ES) 2015/2436 – Valstybių narių teisės aktų, susijusių su prekių ženklais, suderinimas – 10 straipsnio 3 dalies b punktas – Prekių ženklo suteikiamos teisės – Teisė uždrausti tretiesiems asmenims siūlyti žymeniu pažymėtas prekes, išleisti jas į rinką arba tuo tikslu sandėliuoti – Elektroninė prekyba – Prekių siūlymas ne iš tos valstybės narės, kurioje prekių ženklas įregistruotas – Sąvoka „prekių sandėliavimas““
Europos Sąjungos teisė – Aiškinimas – Metodai – Pažodinis, sisteminis ir teleologinis aiškinimas
(žr. 25 punktą)
Teisės aktų derinimas – Prekių ženklai – Direktyva 2015/2436 – Prekių ženklo suteikiamos teisės – Valstybėje narėje saugomu prekių ženklu pažymėtos prekės – Trečiojo asmens per internetinę reklamą teikiamas siūlymas pirkti prekes ne iš tos valstybės narės, kurioje prekių ženklas įregistruotas – Šio prekių ženklo savininko teisė uždrausti šiam trečiajam asmeniui siūlyti prekes prekių ženklo registracijos valstybėje esantiems vartotojams, tiekti jas rinkai ar tuo tikslu sandėliuoti
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 2 dalis ir 3 dalies b punktas)
(žr. 27–37, 39 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Teisės aktų derinimas – Prekių ženklai – Direktyva 2015/2436 – Prekių ženklo suteikiamos teisės – Sąvoka „prekių sandėliavimas“ – Trečiasis asmuo, valdantis atitinkamas prekes netiesiogiai, tačiau veiksmingai – Įskaitymas
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 2 dalis ir 3 dalies b punktas)
(žr. 44–47 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Santrauka
Šiame sprendime Teisingumo Teismas paaiškino, kokiais atvejais prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti trečiajam asmeniui naudoti žymenį (
1
), ir išaiškino Direktyvą 2015/2436 (
2
).
PH priklauso du Vokietijos prekių ženklai, įregistruoti, be kita ko, nardymo įrangai.
Ispanijoje įsteigta bendrovė Tradeinn Retail Services S. L. (toliau – TRS) internete siūlė pirkti šiems prekių ženklams tapačiais žymenimis pažymėtą nardymo įrangą.
PH Landgericht Nürnberg-Fürth (Niurnbergo-Fiurto apygardos teismas, Vokietija) pareiškė TRS ieškinį, kuriuo prašė uždrausti nurodytą naudojimą. Teismas įpareigojo TRS nebesiūlyti pirkti ir nebereklamuoti prekių ženklams tapačiais žymenimis pažymėtos nardymo įrangos.
Išnagrinėjęs PH apeliacinį skundą, Oberlandesgericht Nürnberg (Niurnbergo aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija) išplėtė šį draudimą šių prekių platinimui ir jų turėjimui.
TRS pateikė kasacinį skundą Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija), o šis, suabejojęs dėl Direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 3 dalies b punkto aiškinimo, pateikė Teisingumo Teismui klausimus dėl valstybėje narėje saugomo prekių ženklo savininko teisių apimties ir dėl šiame straipsnyje vartojamos sąvokos „sandėliavimas“.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 3 dalies b punkto formuluotėje aiškiai nenurodyta vienoje valstybėje narėje įregistruoto prekių ženklo savininko galimybė uždrausti trečiajam asmeniui turėti žymeniu pažymėtas prekes kitoje valstybėje narėje.
Toliau Teisingumo Teismas priminė, kad nacionalinio prekių ženklo registracijos suteikiama apsauga yra iš esmės taikoma tik valstybės narės, kurioje prekių ženklas registruotas, teritorijoje, todėl paprastai prekių ženklo savininkas negali remtis šia apsauga už šios teritorijos ribų. Be to, išimtinės teisės, kurią suteikia prekių ženklo registracija (
3
), tikslas yra leisti atitinkamo prekių ženklo savininkui apsaugoti savo, kaip šio ženklo savininko, specifinius interesus, t. y. užtikrinti, kad prekių ženklas atliktų jam būdingas funkcijas. Todėl naudotis šia teise turi būti galima, tik jei trečiajam asmeniui naudojant žymenį kenkiama arba galėtų būti pakenkta prekių ženklo funkcijoms. Prie šių funkcijų priskiriama ne tik esminė prekių ženklo funkcija užtikrinti vartotojams atitinkamos prekės ar paslaugos kilmę, bet ir kitos jo funkcijos, kaip antai funkcija garantuoti šios prekės ar paslaugos kokybę arba informavimo, investavimo ar reklamos funkcijos.
Taigi šis tikslas ir prekių ženklo suteikiamos apsaugos geografinė apimtis sukelia kelias pasekmes Direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 3 dalies b punkto aiškinimui. Pirma, nacionalinio prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti trečiajam asmeniui registracijos valstybėje narėje tiekti rinkai prekes, pažymėtas žymeniu, kurį naudojant kenkiama šiam prekių ženklui, turint omenyje, kad tokios prekės nelaikomos išleistomis į rinką, jeigu joms taikoma sąlyginio neapmokestinimo procedūra, kaip antai išorinio tranzito procedūra, ir jos nėra išleistos į laisvą apyvartą.
Antra, nacionalinio prekių ženklo savininkas gali uždrausti trečiajam asmeniui registracijos valstybėje narėje siūlyti šiuo žymeniu pažymėtas prekes. Taigi savininkas gali uždrausti tokį siūlymą ir tuo atveju, kai siūlomoms prekėms taikoma išorinio tranzito muitinės procedūra, jeigu ji neišvengiamai lemia jų išleidimą į laisvą apyvartą. Be to, Teisingumo Teismas priminė, kad prekių ženklo savininkas gali uždrausti trečiajam asmeniui siūlyti, be kita ko, reklamuojant internetu, minėtu žymeniu pažymėtas prekes, įskaitant atvejį, kai šis trečiasis asmuo, jo naudojamas interneto serveris ar pačios prekės yra ne registracijos valstybėje narėje, jeigu toks siūlymas ar reklama skirti šioje valstybėje narėje esantiems vartotojams. Iš tiesų, jei būtų kitaip, elektronine prekyba besiverčiantys ūkio subjektai, kurie šioje teritorijoje esantiems vartotojams siūlo joje fiziškai nesančias prekes, išvengtų bet kokios pareigos paisyti prekių ženklo suteikiamų teisių, o tai kenktų pagal Direktyvą 2015/2436 užtikrinamos apsaugos veiksmingumui. Tačiau vien interneto svetainės prieinamumo teritorijoje, kur prekių ženklas yra saugomas, nepakanka, kad būtų galima daryti išvadą, jog joje pateikiami pasiūlymai pirkti yra skirti šioje teritorijoje esantiems vartotojams. Nacionaliniai teismai kiekvienu konkrečiu atveju turi įvertinti, ar egzistuoja svarbūs rodikliai, į kuriuos atsižvelgiant galima daryti išvadą, kad nurodytoje teritorijoje prieinamoje interneto svetainėje ar internetinės prekybos platformoje paskelbtas siūlymas pirkti skirtas joje esantiems vartotojams.
Trečia, pagal Direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 3 dalies b punktą prekių ženklo savininkui leidžiama uždrausti trečiajam asmeniui ne tik siūlyti ir tiekti rinkai prekes, pažymėtas prekių ženklui galinčiu pakenkti žymeniu, bet ir „tuo tikslu jas sandėliuoti“. Taigi ši nuostata taikoma trečiojo asmens vykdomam tokių prekių sandėliavimui, tik jeigu jis yra pirminis etapas prieš prekių siūlymą ar patiekimą rinkai, kuriuos prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti.
Prekių ženklo savininkas gali uždrausti trečiajam asmeniui siūlyti, be kita ko, reklamuojant internetu, žymeniu pažymėtas prekes, nepaisant to, kad šis trečiasis asmuo, jo naudojamas interneto serveris ar pačios prekės yra ne registracijos valstybėje narėje, jeigu toks siūlymas skirtas šioje valstybėje narėje esantiems vartotojams. Tokioje situacijoje šis savininkas taip pat turi teisę uždrausti minėtam trečiajam asmeniui turėti šias prekes už šios teritorijos ribų, jeigu toks turėjimas yra išankstinis etapas prieš pateikiant tokį siūlymą ar jį įgyvendinant, todėl jis gali būti laikomas vykdomu turint tokį tikslą.
Galiausiai, Teisingumo Teismas konstatavo, kad Direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 3 dalies b punkte esanti sąvoka „sandėliuoti“ apima ne tik atvejus, kai trečiasis asmuo tiesiogiai ir faktiškai valdo atitinkamas prekes, bet taip pat atvejus, kai jis tas prekes valdo netiesiogiai, tačiau veiksmingai, nes turi galimybę kontroliuoti ar daryti poveikį asmeniui, kuris jas valdo tiesiogiai ir faktiškai. Jei ši nuostata būtų taikoma tik trečiajam asmeniui, tiesiogiai ir faktiškai valdančiam atitinkamas prekes, prekių ženklo savininkas neturėtų galimybės reikalauti nutraukti veiksmus iš ūkio subjekto, kuris be jo sutikimo, turėdamas tikslą siūlyti ar tiekti rinkai šias prekes, perdavė jas paslaugų teikėjui, kad šis nurodytu tikslu teiktų tų prekių sandėliavimo ar transportavimo paslaugas. Toks aiškinimas būtų nesuderinamas su Direktyvos 2015/2436 tikslu ir dėl to pagal ją teikiama apsauga netektų dalies veiksmingumo.
(
1
)	Šie atvejai numatyti į Direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 2 dalyje.
(
2
)	2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/2436 valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 336, 2015, p. 1).
(
3
)	Ši išimtinė teisė suteikta pagal Direktyvos 2015/2436 10 straipsnio 1 dalį.