Byla C‑583/22 PPU
MV
(Bundesgerichtshof prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2023 m. sausio 12 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Policijos ir teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pamatinis sprendimas 2008/675/TVR – 3 straipsnio 1 dalis – Kitoje valstybėje narėje priimtų ankstesnių nuosprendžių prilyginimo nacionaliniams nuosprendžiams principas – Pareiga tokiems apkaltinamiesiems nuosprendžiams priskirti teisines pasekmes, lygiavertes ankstesnių nacionalinių nuosprendžių pasekmėms – Nacionalinės bausmių bendrinimo a posteriori taisyklės – Nusikalstamų veikų daugetas – Bendros bausmės nustatymas – Penkiolikos metų terminuotos laisvės atėmimo bausmės viršutinė riba – 3 straipsnio 5 dalis – Išimtis – Nusikalstama veika, padaryta iki apkaltinamojo nuosprendžio priėmimo ar įvykdymo kitoje valstybėje narėje“
1.        Prejudiciniai klausimai – Prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūra – Sąlygos – Teisingumo Teismo „ex officio“ atliekamas nagrinėjimas – Asmuo, kuriam atimta laisvė – Bylos baigtis, nuo kurios priklauso sprendimas dėl laisvės atėmimo
(Teisingumo Teismo statuto 23a straipsnis; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 107 straipsnis)
(žr. 38–48 punktą)
2.        Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Atsižvelgimas į apkaltinamuosius nuosprendžius Europos Sąjungos valstybėse narėse naujose baudžiamosiose bylose – Pamatinis sprendimas 2008/675 – Kitoje valstybėje narėje priimtų ankstesnių nuosprendžių prilyginimo nacionaliniams nuosprendžiams principas – Išimtis – Sąlygos – Nusikalstama veika, padaryta iki apkaltinamojo nuosprendžio priėmimo ar įvykdymo kitoje valstybėje narėje, dėl kurios pradėtas naujas procesas – Atsižvelgimas į tuos apkaltinamuosius nuosprendžius, dėl kurių nacionalinis teismas negali paskirti bausmės, kurią būtų galima vykdyti
(Tarybos pamatinio sprendimo 2008/675 3 ir 5–8 konstatuojamosios dalys ir 3 straipsnio 1, 2 ir 5 dalys)
(žr. 50, 51, 55, 58–64, 66–68, 71, 72 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
3.        Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Atsižvelgimas į apkaltinamuosius nuosprendžius Europos Sąjungos valstybėse narėse naujose baudžiamosiose bylose – Pamatinis sprendimas 2008/675 – Kitoje valstybėje narėje priimtų ankstesnių nuosprendžių prilyginimo nacionaliniams nuosprendžiams principas – Išimtis – Atsižvelgimas į ankstesnius kitoje valstybėje narėje priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius – Nacionalinio teismo pareiga nustatyti ir konkrečiai įvertinti nepalankią padėtį, susidariusią dėl to, kad nebuvo galima „a posteriori“ subendrinti bausmių, kaip tai numatyta ankstesnių nacionalinių nuosprendžių atveju – Nebuvimas
(Tarybos pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 5 dalies 2d pastraipa)
(žr. 74–78, 81 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Santrauka
2003 m. spalio 10 d. Prancūzijos pilietis MV Vokietijos universiteto teritorijoje pagrobė studentę ir ją išžagino. Nors Vokietijoje MV anksčiau niekada nebuvo teistas už nusikalstamą veiką, Prancūzijoje jis buvo nuteistas kelis kartus, įskaitant 15 metų laisvės atėmimo bausmę. Visus šiuos nuosprendžius Prancūzijos teismai paskelbė po šios datos ir jie buvo priimti dėl iki 2003 m. spalio mėn. padarytų veikų.
17 metų ir 9 mėnesius kalėjęs Prancūzijoje, 2021 m. liepą MV buvo perduotas Vokietijos valdžios institucijoms. 2022 m. vasarį Landgericht Freiburg im Breisgau (Breisgau Freiburgo apygardos teismas, Vokietija) išnagrinėjo MV bylą dėl 2003 m. spalį Vokietijoje įvykdytų veikų, pripažino jį kaltu dėl išžaginimo sunkinančiomis aplinkybėmis ir skyrė šešerių metų laisvės atėmimo bausmę. Teismas nusprendė, kad „tikrai proporcinga“ bausmė, atsižvelgiant į MV Vokietijoje padarytas veikas, buvo septynerių metų laisvės atėmimas. Vis dėlto, kadangi nebuvo įmanoma suformuoti vėlesnės subendrintos bausmės, atsižvelgiant į Prancūzijoje skirtas bausmes, siekdamas kompensuoti minėtas teismas sumažino gresiančios bausmės dydį vienais metais.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kuriam pateiktas kasacinis skundas dėl šio nuosprendžio, iš esmės kyla klausimas dėl jo atitikties Pamatinio sprendimo 2008/675(1) nuostatoms, kuriose numatytas, pirma, kitose valstybėse narėse paskelbtų nuosprendžių prilyginimo nacionaliniams principas(2) ir, antra, šio principo išimtis(3).
Šiomis aplinkybėmis šis teismas nurodė, kad Prancūzijoje MV paskelbti apkaltinamieji nuosprendžiai iš principo galėtų būti subendrinti, jeigu jie būtų prilyginti Vokietijoje priimtiems nuosprendžiams. Vis dėlto siekiant a posteriori subendrinti bausmes reikia atsižvelgti į 15 metų viršutinę ribą, numatytą terminuotoms laisvės atėmimo bausmėms pagal Vokietijos teisės normas. Tačiau jei Prancūzijoje priimti nuosprendžiai dėl MV būtų prilyginti priimtiems Vokietijoje, ši viršutinė riba jau būtų buvusi pasiekta, kai toje valstybėje narėje MV buvo nuteistas penkiolikos metų laisvės atėmimo bausme. Todėl Vokietijoje jam paskirta bausmė praktiškai negalėtų būti įvykdyta.
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo klausia dėl minėto principo taikymo šioje byloje. Jei tas principas nebūtų taikomas, šis teismas taip pat nori sužinoti, ar nustatant bausmę, skirtą už nacionalinėje teritorijoje padarytą nusikalstamą veiką, nepalanki padėtis, atsiradusi dėl negalėjimo taikyti bausmių subendrinimo a posteriori, būtinai turi būti konkrečiai nustatyta ir pagrįsta.
Pritaikęs prejudicinio sprendimo priėmimo skubos tvarka procedūrą, Teisingumo Teismas išaiškino kitose valstybėse narėse priimtų apkaltinamųjų nuosprendžių prilyginimo nacionaliniams principo išimties apimtį ir valstybių narių pareigas įgyvendinant šį principą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, Teisingumo Teismas nurodė, kad pagal Pamatinį sprendimą 2008/675(4) valstybė narė neprivalo pripažinti, jog dėl asmens pradėtoje naujoje baudžiamojoje byloje ankstesniems nuosprendžiams, kitoje valstybėje narėje priimtiems dėl šio asmens padarytų skirtingų veikų, priskirtinos pasekmės, lygiavertės ankstesnių nacionalinių apkaltinamųjų nuosprendžių pasekmėms pagal nacionalinės teisės normas dėl bausmių subendrinimo, kai, viena vertus, nusikalstama veika, dėl kurios pradėta ši byla, buvo padaryta prieš priimant ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius ir, kita vertus, atsižvelgus į šiuos ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius pagal minėtas nacionalinės teisės normas bylą nagrinėjančiam nacionaliniam teismui būtų užkirstas kelias šiam asmeniui skirti vykdytiną bausmę.
Prieš padarydamas šią išvadą Teisingumo Teismas pirmiausia priminė, jog šiame pamatiniame sprendime(5) iš esmės reikalaujama, kad valstybės narės, vykdydamos asmens baudžiamąjį persekiojimą, atsižvelgtų į ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius, priimtus kitoje valstybėje narėje prieš tą patį asmenį dėl skirtingų faktinių aplinkybių. Vis dėlto pagal šio principo išimtį(6), jeigu nusikalstama veika, dėl kurios nagrinėjama nauja byla, buvo padaryta prieš paskelbiant arba visiškai įvykdžius ankstesnį nuosprendį, valstybės narės neprivalo skiriant bausmes taikyti nacionalinių taisyklių, kai, taikant šias taisykles užsienio šalyse priimtiems apkaltinamiesiems nuosprendžiams, būtų ribojamos teismo galimybės paskirti bausmę naujose bylose.
Toliau Teisingumo Teismas nurodė: kadangi pagrindinėje byloje nustatytomis aplinkybėmis tenkinama šioje išimtyje numatyta laiko sąlyga, šioms aplinkybėms gali būti taikoma ši išimtis. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas konstatavo, kad, pirma, Vokietijos teisės normos dėl bausmių subendrinimo yra „skiriant bausmes [taikomos] nacionalin[ės] taisykl[ės]“ ir, antra, šių taisyklių taikymas ankstesniems Prancūzijoje priimtiems nuosprendžiams užkirstų kelią nacionaliniam teismui priimti vykdytiną nuosprendį. Todėl šiuo atveju, jei Prancūzijoje priimti ankstesni apkaltinamieji nuosprendžiai turėtų tokias pačias pasekmes kaip ir ankstesni nacionaliniai apkaltinamieji nuosprendžiai, „būtų ribojamos teismo galimybės paskirti bausmę naujose bylose“. Todėl ši išimtis taikytina šios bylos aplinkybėmis ir atleidžia nacionalinį teismą nuo pareigos ankstesniems Prancūzijoje priimtiems apkaltinamiesiems nuosprendžiams taikyti pasekmes, lygiavertes pasekmėms, taikomoms nacionaliniams apkaltinamiesiems nuosprendžiams pagal bausmių subendrinimo taisykles.
Antra, Teisingumo Teismas konstatavo, kad nereikalaujama, kad atsižvelgdamas į kitoje valstybėje narėje priimtus ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius, kaip tai suprantama pagal Pamatinį sprendimą 2008/675(7), nacionalinis teismas konkrečiai nustatytų ir pagrįstų nuteistajam nepalankų bausmių dydžių skirtumą, atsirandantį dėl galimybės vėliau taikyti bausmių subendrinimą, taikomą kalbant apie ankstesnius nacionalinius nuosprendžius, nebuvimo.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pabrėžia, kad visose baudžiamosiose bylose, kurioms taikoma minėta išimtis, valstybės narės turi užtikrinti, kad „jų teismai [galėtų kitaip atsižvelgti] į kitoje valstybėje narėje priimtus ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius“. Tačiau iš šios nuostatos negalima kildinti jokios pareigos dėl konkrečios materialinės ar procesinės teisės tvarkos, kurios nacionaliniai teismai turėtų laikytis. Todėl iš šios nuostatos negalima daryti išvados, kad bylą iš esmės nagrinėjantis teismas privalo pagrindinės bylos aplinkybėmis apskaičiuoti nuteistajam nepalankų bausmių dydžių skirtumą, nes neįmanoma taikyti nacionalinių bausmių subendrinimo taisyklių, taikomų nacionalinių nuosprendžių atveju, ir paskui remdamasis šiuo skaičiavimu sumažinti bausmę.
1      2008 m. liepos 24 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2008/675/TVR dėl atsižvelgimo į apkaltinamuosius nuosprendžius Europos Sąjungos valstybėse narėse naujose baudžiamosiose bylose (OL L 220, 2008, p. 32).
2      Šis principas numatytas Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 1 dalyje: „[k]iekviena valstybė narė užtikrina, kad baudžiamojoje byloje prieš tam tikrą asmenį į ankstesnius kitose valstybėse narėse dėl to paties asmens priimtus apkaltinamuosius nuosprendžius dėl kitų faktų, apie kuriuos buvo gauta informacija pagal taikomus dokumentus dėl tarpusavio teisinės pagalbos arba keitimosi informacija apie teistumą, būtų atsižvelgta [tiek], [kiek] atsižvelgiama į ankstesnius nacionalinius apkaltinamuosius nuosprendžius, ir kad jiems būtų priskirtos teisinės pasekmės, lygiavertės toms, kurios pagal nacionalinę teisę priskiriamos ankstesniems nacionaliniams apkaltinamiesiems nuosprendžiams“.
3      Ši išimtis numatyta Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 5 dalies pirmoje pastraipoje: „[j]eigu teisės pažeidimas, dėl kurio nagrinėjama nauja byla, buvo padarytas prieš paskiriant [paskelbiant] arba visiškai įvykdžius ankstesnį nuosprendį, 1 ir 2 dalimis nereikalauja[ma] iš valstybių narių skiriant bausmes taikyti nacionalinių taisyklių, kai[,] taikant šias taisykles užsienio šalyse priimtiems apkaltinamiesiems nuosprendžiams, būtų ribojamos teisėjo galimybės paskirti bausmę naujose bylose“.
4      Konkrečiai kalbama apie Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 1 ir 5 dalis.
5      Žr. Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 1 dalį.
6      Žr. Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 5 dalį.
7      Teisingumo Teismas daro nuorodą į Pamatinio sprendimo 2008/675 3 straipsnio 5 dalies antrą pastraipą, pagal kurią numatyta: „[t]ačiau valstybės narės užtikrina, kad tokiais atvejais jų teismai, kita vertus, gali [teismai gali kitaip] atsižvelgti į kitoje valstybėje narėje priimtus ankstesnius apkaltinamuosius nuosprendžius“.