61991TO0077_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder
1 Ved staevning, indleveret til Justitskontoret for De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans den 30. oktober 1991, har sagsoegeren anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens afgoerelse om at indlede proceduren til besaettelse af den stilling, der er opslaaet ledig under KOM/108/91, og af Kommissionens afgoerelse om at forlaenge ansoegningsfristen for den naevnte ledige stilling.
2 Ved saerskilt dokument, indleveret samme dag til Rettens Justitskontor, har sagsoegeren i medfoer af Traktatens artikel 185 og artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement fremsat begaering om udsaettelse af proceduren til besaettelse af den stilling, der er opslaaet ledig under KOM/108/91, indtil Domstolens afsigelse af dom i sag C-107/90 P, og, i paakommende tilfaelde, indtil Rettens afsigelse af dom.
3 Kommissionen har den 12. november 1991 indgivet skriftlige indlaeg vedroerende begaeringen om foreloebige forholdsregler.
4 Inden der tages stilling til, om begaeringen om foreloebige forholdsregler er begrundet, skal der ganske kort henvises til de faktiske omstaendigheder i hovedsagen.
5 Ved dom af 14. februar 1990 i sag T-38/89 frifandt Retten (Tredje Afdeling) Kommissionen i den af Hochbaum anlagte sag med paastand om annullation af Kommissionens afgoerelser om at annullere stillingsopslag KOM/902/84 og om samtidig vedtagelse af stillingsopslag KOM/83/87 vedroerende en procedure til besaettelse af stillingen som chef for kontoret "Offentlig Virksomhed og Statsmonopoler" i Kommissionens Generaldirektorat for Konkurrence (GD IV), som afsluttedes ved udnaevnelsen af Paul Waterschoot.
6 Ved appelskrift, indleveret til Domstolens Justitskontor den 17. april 1990, har sagsoegeren ivaerksat appel til proevelse af ovennaevnte dom under paaberaabelse af, at dommen blev afsagt i strid med faellesskabsretten. De mundtlige forhandlinger for Domstolen har fundet sted den 24. september 1991. Den 15. oktober 1991 har generaladvokat Tesauro fremsat forslag til afgoerelse.
7 Paul Waterschoot blev forfremmet og udnaevnt til direktoer i Kommissionens Generaldirektorat XXIII, Direktion A, med virkning fra den 1. maj 1991. Herefter offentliggjorde Kommissionen den 1. august 1991 meddelelse om ledig stilling KOM/108/91 med henblik paa at besaette stillingen som chef for kontoret IV A.5 "Offentlig Virksomhed og Statsmonopoler, Gennemfoerelse af EOEF-Traktatens Artikel 101 og 102", der tidligere var besat med Waterschoot.
8 Ansoegningsfristen var foerst fastsat til den 11. september 1991 kl. 17 og blev derefter forlaenget til den 26. september 1991 kl. 12.
9 Ved skrivelse af 17. september 1991 til Kommissionen anfoerte sagsoegerens advokat, at en afgoerelse om besaettelse af den omtvistede stilling ville afskaere Kommissionen fra, i henhold til EOEF-Traktatens artikel 176, at traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom, hvorved Domstolen eventuelt maatte give sagsoegeren medhold. Kommissionen reagerede ikke paa denne henvendelse.
10 Herefter indbragte sagsoegeren den 28. oktober 1991 en klage, jf. artikel 90, stk. 2, i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber (herefter benaevnt "vedtaegten"), dels over Kommissionens afgoerelse om at indlede proceduren til besaettelse af den stilling, der var opslaaet ledig under KOM/108/91, dels over afgoerelsen om at forlaenge ansoegningsfristen for denne stilling.
Retlige omstaendigheder
11 I henhold til artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement paahviler det sagsoegeren at angive de omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begaerede foreloebige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget.
12 Sagsoegeren har anfoert, at disse omstaendigheder er til stede i den foreliggende sag. Kommissionen har nemlig ved paa dette tidspunkt at indlede proceduren til besaettelse af stillingen som chef for kontoret IV A.5, der blev ledig som foelge af Waterschoot' s forfremmelse, bevidst afskaaret sig fra at genoptage proceduren i forbindelse med stillingsopslaget KOM/902/84 og kan derfor ikke, som det kraeves ifoelge EOEF-Traktatens artikel 176, traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom, saafremt denne ophaever Rettens dom af 14. februar 1990 og, i paakommende tilfaelde, til opfyldelse af Rettens efterfoelgende dom. Som foelge heraf mister sagsoegeren muligheden for at blive udnaevnt til den stilling, der var opslaaet ledig i 1984, og hvis besaettelse er blevet anfaegtet ved den sag, der endnu verserer for Domstolen. Sagsoegeren kan derfor lide alvorlig og uoprettelig skade.
13 I hovedsagen har sagsoegeren ogsaa gjort gaeldende, at vedtaegtens artikel 7 og artikel 29 samt bilag I til vedtaegten er tilsidesat, idet Kommissionen har tiltaget sig retten til at besaette en stilling som chef for en administrativ enhed, der udelukkende er forbeholdt tjenestemaend i loenklasse A3, ved at udnaevne en tjenestemand i loenklasse A5. Sagsoegeren har yderligere foreholdt Kommissionen, at den har tilsidesat sin begrundelsespligt, idet den ikke - skoent han havde ansoegt om stillingen - angav grunden til, at den havde besluttet at forlaenge ansoegningsfristen til den ledige stilling, og at Kommissionen har begaaet magtfordrejning, idet forlaengelsen af ansoegningsfristen havde til formaal at goere det muligt for en tjenestemand, der var detacheret et kommissionsmedlems kontor, at indgive en ansoegning og saaledes "lovligt" blive udnaevnt til stillingen.
14 Kommissionen har for det foerste gjort gaeldende, at sagsoegeren ikke har paavist, at den forlaengede procedure til besaettelse af stillingen KOM/108/91 kan paafoere ham alvorlig og uoprettelig skade.
15 I denne forbindelse har Kommissionen foerst henvist til, at ifoelge artikel 53 i statutten for EOEF-Domstolen har appel af Rettens domme ikke opsaettende virkning, idet der dog kan fremsaettes begaering til Domstolen om midlertidig ophaevelse af dommens retsvirkninger eller om retsbevarende foranstaltninger. Det fremgaar heraf, at Kommissionen var befoejet til at indlede proceduren til besaettelse af stillingen KOM/108/91 i overensstemmelse med den af Retten den 14. februar 1990 afsagte dom.
16 Kommissionen har yderligere anfoert, at det fremgaar af Domstolens faste praksis (jf. bl.a. andet dom af 9.2.1984, forenede sager 316/82 og 40/83, Kohler mod Revisionsretten, Sml. s. 641, praemis 22), at selv om Domstolen maatte ophaeve Rettens dom af 14. februar 1990, og denne, i paakommende tilfaelde, maatte annullere Kommissionens afgoerelse om annullation af stillingsopslaget KOM/902/84, er ansaettelsesmyndigheden ikke forpligtet til at genoptage den tidligere procedure til besaettelse af den ledige stilling. Hvis Retten i den foreliggende sag giver sagsoegeren medhold, vil dommen efter Kommissionens opfattelse allerede i sig selv i tilstraekkelig grad tilgodese sagsoegerens interesser.
17 Kommissionen finder det for det andet saerdeles tvivlsomt, om der kan gives sagsoegeren medhold i hovedsagen. Ifoelge Kommissionen kan det ikke haevdes, at den paa nogen maade har tilsidesat EOEF-Traktatens artikel 176, idet hverken Domstolen eller Retten dags dato har truffet nogen afgoerelse, hvis opfyldelse kan indebaere, at indledningen af proceduren til besaettelse af stillingen KOM/108/91 maa anses for ulovlig.
18 Kommissionen har tilfoejet, at staevningen ikke indeholder noget argument til stoette for, at der er sket en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 7 og 29, fordi der er offentliggjort en meddelelse om ledig stilling i loenklasse A3-A4-A5, ligesom det heller ikke godtgoeres, hvorledes den forlaengede ansoegningsfrist for den ledige stilling kan vaere en for sagsoegeren bebyrdende afgoerelse. Over for anbringendet om tilsidesaettelse af begrundelsespligten samt magt- og procedurefordrejning har Kommissionen endelig anfoert, at Det Raadgivende Udvalg for Udnaevnelser i udtalelsen af 29. oktober 1991 opfordrede Kommissionen til at tage hensyn til ansoegningerne fra to tjenestemaend i GD IV, hvilket er tilstraekkeligt til at tilbagevise det af sagsoegeren anfoerte, hvorefter forlaengelsen af ansoegningsfristen forfulgte et ulovligt formaal, nemlig at goere det muligt for en tjenestemand, der midlertidigt gjorde tjeneste ved et kommissionsmedlems kontor, at blive udnaevnt til den omtvistede stilling.
19 Det bemaerkes indledningsvis, at i henhold til artikel 53 i statutten for EOEF-Domstolen har appel til Domstolen af en afgoerelse fra Retten ikke opsaettende virkning, jf. dog EOEF-Traktatens artikel 185 og 186, hvorefter Domstolen har mulighed for, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, at udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive andre noedvendige forholdsregler.
20 I den foreliggende sag har sagsoegeren ikke i forbindelse med appelsagen for Domstolen nedlagt paastand om udsaettelse med opfyldelsen af Rettens dom.
21 Ved at indgive en begaering om, at Rettens praesident udsaetter proceduren til besaettelse af den omtvistede stilling med den begrundelse, at Kommissionen ikke laengere kan traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom fra Domstolen, der eventuelt ophaever Rettens dom, og, i paakommende tilfaelde, til opfyldelse af Rettens efterfoelgende dom, oensker sagsoegeren imidlertid i virkeligheden, at Rettens praesident afsiger en kendelse om midlertidig ophaevelse af retsvirkningerne af Rettens dom af 14. februar 1990, indtil der traeffes endelig afgoerelse i denne sag som resultat af den ivaerksatte appel af Rettens dom.
22 For at opnaa en saadan opsaettende virkning burde sagsoegeren i henhold til artikel 53 i statutten for EOEF-Domstolen have fremsat en begaering til Domstolen om midlertidig ophaevelse af retsvirkningerne af den appellerede dom fra Retten.
23 Det bemaerkes yderligere, at som det fremgaar af artikel 110 og artikel 123, stk. 2, i Rettens procesreglement, er Rettens mulighed for at udsaette fuldbyrdelsen af en af Retten truffet afgoerelse begraenset til begaeringer om udsaettelse af tvangsfuldbyrdelse indgivet i henhold til EKSF-Traktatens artikel 44 og 92, EOEF-Traktatens artikel 187 og 192 og Euratom-Traktatens artikel 159 og 164, samt af den tredjemand, der har rejst indsigelse.
24 Det kan herefter fastslaas, at sagsoegerens begaering om foreloebige forholdsregler maa afvises.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler afvises.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 22. november 1991.