62021CJ0449_RES
Lieta C‑449/21
Towercast SASU
pret
Autorité de la concurrence
un
Ministre chargé de l’économie
(cour d’appel de Paris
lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (otrā palāta) 2023. gada 16. marta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Konkurence – Kontrole pār uzņēmumu koncentrāciju – Regula (EK) Nr. 139/2004 – 21. panta 1. punkts – Šīs regulas ekskluzīva piemērošana darījumiem, kas ietilpst jēdzienā “koncentrācija” – Piemērojamība – Koncentrācijas, kurām nav Kopienas mēroga, kuras nesasniedz dalībvalsts tiesībās paredzētās obligātās ex ante kontroles robežvērtības un par kurām nav notikusi vēršanās Eiropas Komisijā – Šāda darījuma kontrole, ko šīs dalībvalsts konkurences iestādes veic saskaņā ar LESD 102. pantu – Pieļaujamība
Konkurence – Savienības tiesību normas – Valsts konkurences iestāžu veikta piemērošana – Tādas koncentrācijas pārbaude, kurai nav Eiropas mēroga un kura neietilpst attiecīgās dalībvalsts koncentrācijas kontroles noteikumu piemērošanas jomā – “Ex post” kontrole, ņemot vērā LESD 102. pants – Pieļaujamība
(LESD 102. pants; Padomes Regulas Nr. 139/2004 21. panta 1. punkts)
(skat. 39., 41. un 53. punktu un rezolutīvo daļu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Aizliegums – Tieša iedarbība – Sekas – Valstu konkurences iestāžu iespēja, izmantojot savus procesuālos noteikumus, piemērot LESD 102. pantu koncentrācijai bez Eiropas mēroga
(LESD 102. pants)
(skat. 44.–47., 50. un 51. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Jēdziens – Koncentrācija bez Eiropas mēroga – Iekļaušana – Nosacījumi
(LESD 102. pants)
(skat. 52. punktu)
Rezumējums
Kopš darbības sākšanas 2005. gadā virszemes digitālās televīzijas (VDT) apraides nozare Francijā ir atvērta konkurencei, un kopš tā laika tā ir piedzīvojusi nepārtrauktu koncentrācijas kustību, kuras dēļ sākot no 2014. gada bija palikušas vairs tikai raidorganizācijas Itas, Towercast un Télédiffusion de France (TDF) (
1
). Turklāt pēdējai minētai sabiedrībai piederēja lielākā daļa tirgus daļu gan augšupējā vairumtirdzniecības tirgū, gan lejupējā VDT herca apraidē, aplūkojot to kā valsts mēroga tirgu.
2016. gada oktobrī TDF paziņoja, ka ir pārņēmusi kontroli pār tās konkurenti Itas. Par Itas iegādes darījumu, kura robežvērtības ir zemākas nekā atbilstošās Apvienošanās Regulas (
2
) 1. pantā un Francijas code de commerce definētās robežvērtības, netika nedz paziņots, nedz arī veikta Eiropas Komisijas vai Autorité de la concurrence (Konkurences iestāde, Francija) pārbaude saistībā ar iepriekšēju koncentrāciju kontroli. Par šo darījumu arī netika sākta procedūra par lietas nodošanu Komisijai, piemērojot Apvienošanās Regulas 22. pantu.
Šādos apstākļos Towercast Konkurences iestādei iesniedza sūdzību, saskaņā ar kuru TDF veiktā Itas kontroles iegūšana bija dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana, jo tā ierobežoja konkurenci VDT apraides augšupējos un lejupējos vairumtirdzniecības tirgos, ievērojami nostiprinot TDF dominējošo stāvokli šajos tirgos.
Ar 2020. gada 16. janvāra lēmumu Konkurences iestāde šo sūdzību noraidīja. Veicot analīzi, kas atšķiras no tās izmeklēšanas dienestu veiktās analīzes, šī iestāde būtībā uzskatīja, ka Apvienošanās Regula ir piemērojama tikai un vienīgi koncentrācijām, kas definētas šīs regulas 3. pantā. Nepastāvot attiecīgā uzņēmuma ļaunprātīgai rīcībai, kas būtu nodalāma no šādas koncentrācijas, uz to vairs neattiektos LESD 102. pantā paredzētais dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas aizliegums.
2020. gada 9. martāTowercast šo lēmumu pārsūdzēja cour d’appel de Paris (Parīzes apelācijas tiesa, Francija). Šī tiesa būtībā jautā Tiesai, vai valsts konkurences iestādei ir iespējams, ņemot vērā LESD 102. pantu, a posteriori pārbaudīt dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma īstenotu koncentrāciju, ja šī koncentrācija joprojām ir zem Apvienošanās Regulā un valsts tiesībās par koncentrāciju paredzētajiem iepriekšējas kontroles robežvērtībām, kā dēļ tā nav tikusi pakļauta iepriekšējai kontrolei šajā ziņā.
Ar šodien pasludināto spriedumu Tiesa uz šo jautājumu atbild apstiprinoši.
Tiesas vērtējums
Atbilstoši Koncentrāciju kontroles regulas 21. panta 1. punktam tādām “koncentrācijām, kas definētas 3. pantā, piemēro tikai” šo regulu, un tām principā nav piemērojama Regula Nr. 1/2003 (
3
).
Lai sniegtu iesniedzējtiesai lūgto šīs tiesību normas interpretāciju, Tiesa vispirms pārbauda tās formulējumu un izstrādāšanas vēsturi un pēc tam izvērtē Koncentrāciju kontroles regulas mērķus un vispārējo sistēmu.
Ņemot vērā Apvienošanās Regulas 21. panta 1. punkta formulējumu, Tiesa vispirms konstatē, ka šīs tiesību normas mērķis ir reglamentēt šīs regulas piemērošanas jomu attiecībā uz koncentrācijas pārbaudi salīdzinājumā ar citu Savienības konkurences tiesību jomas atvasināto tiesību aktu piemērošanas jomu. Savukārt šīs tiesību normas formulējuma pārbaude nesniedz atbildi uz jautājumu, vai primāro tiesību normas, it īpaši LESD 102. pants, joprojām ir piemērojamas uzņēmumu koncentrācijai tādā gadījumā kā pamatlietā aplūkotais, kurā nav veikta ex ante kontrole saskaņā koncentrācijas tiesībām.
Turpinājumā – tā kā Apvienošanās Regulas 21. panta 1. punktā būtībā ir pārņemts iepriekš piemērojamā Regulas Nr. 4064/89 (
4
) 22. panta saturs, Tiesa attiecībā uz tā izstrādes vēsturi norāda, ka aplūkotā tiesību norma atspoguļo Savienības likumdevēja gribu precizēt, ka citas regulas, ar kurām tiek īstenotas konkurences tiesības, principā vairs nav piemērojamas visām koncentrācijām, citastarp koncentrācijām, kuras veido dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu.
Tomēr turpmākajā Apvienošanās Regulas mērķu un vispārējās sistēmas pārbaudē Tiesa visbeidzot norāda, ka ar Apvienošanās Regulas 21. panta 1. punktu Savienības likumdevējs ir vēlējies precizēt, ka Apvienošanās Regula ir vienīgais procesuālais instruments, kas piemērojams koncentrāciju iepriekšējai un centralizētai pārbaudei, un ka ir jārada iespēja īstenot visu koncentrāciju efektīvu kontroli atkarībā no to sekām konkurences struktūrā. Tāpēc, nekādā ziņā neliedzot dalībvalstu kompetentajām iestādēm iespēju piemērot Līguma noteikumus konkurences jomā attiecībā uz koncentrācijām, kas definētas Apvienošanās Regulas 3. pantā, pēdējā minētā regula ietilpst tādu tiesību aktu kopumā, kuru mērķis ir LESD 101. un 102. panta īstenošana, kā arī tādas uzraudzības sistēmas izveide, kas Savienības iekšējā tirgū nodrošinātu neizkropļotu konkurenci.
Tādējādi no Apvienošanās Regulas sistēmas izriet, ka, lai gan ar to tiek ieviesta Kopienas mēroga koncentrāciju ex ante kontrole, tā tomēr neizslēdz koncentrācijas ex post kontroli, kas nesasniedz šo robežvērtību.
Šajā ziņā Tiesa norāda, ka Konkurences iestādes izmantotā interpretācija galu galā izslēdz primāro tiesību normas tiešo piemērojamību, jo ir pieņemts atvasināto tiesību akts, kas attiecas uz noteiktu uzņēmumu rīcību tirgū. Taču LESD 102. pants ir tiešas iedarbības tiesību norma, kuras piemērošana nav atkarīga no tā, vai iepriekš ir pieņemts procesuāls regulējums, turklāt ir precizēts, ka šajā tiesību normā paredzētais dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas aizliegums nav pakļauts nekādiem izņēmumiem un ka tajā ietvertais ļaunprātīgas rīcības uzskaitījums nav izsmeļošs.
Šādos apstākļos Apvienošanās Regula nevar liegt to, ka valsts konkurences iestādes un valsts tiesas saskaņā ar LESD 102. panta tiešo iedarbību, izmantojot savus procesuālos noteikumus, pārbauda tādu koncentrāciju, kam nav Kopienas mēroga un kāda ir aplūkota pamatlietā.
No tā izriet, ka koncentrācijai, kas nesasniedz attiecīgi Apvienošanās Regulā un piemērojamajās valsts tiesībās paredzētās iepriekšējas kontroles robežvērtības, var tikt piemērots LESD 102. pants, ja ir izpildīti šajā pantā paredzētie nosacījumi dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas konstatēšanai. It īpaši iestādei, kas izskata lietu, ir jāpārbauda, vai attiecīgajā tirgū dominējošā stāvoklī esošs pircējs, kurš ir ieguvis kontroli pār citu uzņēmumu šajā tirgū, ar šo rīcību ir būtiski kavējis konkurenci minētajā tirgū. Šajā ziņā ar konstatējumu par uzņēmuma stāvokļa nostiprināšanos vien nepietiek, lai pamatotu ļaunprātīgas izmantošanas kvalifikāciju, jo ir jāpierāda, ka šādi panāktā dominējošā stāvokļa pakāpe būtiski kavē konkurenci, t.i., ļauj turpināt pastāvēt tikai tiem uzņēmumiem, kas savā rīcībā ir atkarīgi no dominējošā uzņēmuma.
(
1
)	Francijā audiovizuālā apraide virszemes herca veidā vēsturiski ir bijusi valsts monopola priekšmets, kurš kā pēdējai piederēja TDF. Šis monopols beidzās līdz ar šīs nozares atvēršanu konkurencei 2004. gada sākumā.
(
2
)	Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2004, L 24, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Apvienošanās Regula”).
(
3
)	Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).
(
4
)	Padomes Regula (EEK) Nr. 4064/89 (1989. gada 21. decembris) par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV 1989, L 395, 1. lpp.).