62024TJ0368
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
2025. gada 11. jūnijā (
*1
)
Civildienests – Pagaidu darbinieki – Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums – PDNK 2. panta c) punkts – Līguma izbeigšana – PDNK 47. panta c) punkta i) apakšpunkts – Uzticības saiknes zudums – Pienākums norādīt pamatojumu – Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pants – Pilnvaru nepareiza izmantošana vai procedūras pārkāpums – Nevainīguma prezumpcija – Tiesības tikt uzklausītam – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Samērīguma princips – Rūpības pienākums – Atbildība – Mantisks un morāls kaitējums
Lietā T‑368/24
EO, ko pārstāv L. Levi un P. Baudoux, advokātes,
prasītājs,
pret
Eiropas Parlamentu, ko pārstāv S. Seyr, I. Lázaro Betancor un K. Zejdová, pārstāvji,
atbildētājs,
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta),
šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Svenningsens [J. Svenningsen] (referents), tiesneši K. Makiokī [C. Mac Eochaidh] un M. Stanku [M. Stancu],
sekretārs: A. Margelis [A. Marghelis], administrators,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
pēc 2025. gada 4. marta tiesas sēdes
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 270. pantu, prasītājs EO būtībā lūdz, pirmkārt, atcelt 2023. gada 15. septembra lēmumu, ar kuru Eiropas Parlaments izbeidza viņa pagaidu darbinieka līgumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), un, otrkārt, atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas viņam esot apgalvoti nodarīts ar šo lēmumu.
Tiesvedības priekšvēsture
2
Prasītājs ir bijušais Eiropas Parlamenta Sociālistu un demokrātu progresīvās alianses (turpmāk tekstā – “S&D grupa”) politiskās grupas pagaidu darbinieks Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (turpmāk tekstā – “PDNK”) 2. panta c) punkta izpratnē.
3
Pildot S&D grupas politiskā padomnieka pienākumus, viņš tostarp bija iesaistīts Eiropas Parlamenta 2022. gada 24. novembra rezolūcijas par cilvēktiesību stāvokli saistībā ar FIFA Pasaules kausa izcīņu Katarā (OV 2023, C 167, 99. lpp.; turpmāk tekstā – “2022. gada 24. novembra rezolūcija”) izstrādē.
4
Dienās pēc 2022. gada 24. novembra rezolūcijas pieņemšanas S&D grupas akreditēts deputāta palīgs prasītājam piedāvāja skatīties futbola Pasaules kausa izcīņas spēli Katarā. Šo dāvanu veidoja divas biļetes, lai apmeklētu ceturtdaļfināla spēli starp Argentīnas un Nīderlandes komandām, un divu personu ceļa un izmitināšanas izdevumu segšana.
5
No 2022. gada 8. līdz 11. decembrim prasītājs kopā ar partneri devās uz Kataru.
6
Beļģijas iestādes 2022. gada 9. decembrī sāka izmeklēšanu par iespējamām nelikumīgām Kataras lobēšanas darbībām. Tās tostarp veica kratīšanu Parlamenta birojos un arestēja vairākas personas, arī šī sprieduma 4. punktā minēto akreditēto deputāta palīgu.
7
2022. gada 16. decembrī prasītājs par uzturēšanos Katarā informēja nodaļas vadītāju. Kopā viņi informēja S&D grupas ģenerālsekretāru.
8
2022. gada 20. decembrī pēc prasītāja uzklausīšanas S&D grupas priekšsēdētāja kā institūcija, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus (turpmāk tekstā – “IPNL”), atstādināja viņu no amata pienākumu pildīšanas uz nenoteiktu laiku, veicot ieturējumus no viņa atalgojuma saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) IX pielikuma 23. un 24. pantu.
9
Tajā pašā dienā S&D grupas birojs publicēja paziņojumu presei “Nulles tolerance pret korupciju”, kurā norādīts, ka tas “pilnībā atbalsta [sava] darbinieka atstādināšanu no amata nopietna pārkāpuma dēļ, kas saistīts ar notiekošo tiesas izmeklēšanu” (turpmāk tekstā – “2022. gada 20. decembra paziņojums presei”).
10
2023. gada 4. janvārī IPNL informēja prasītāju par administratīvās izmeklēšanas sākšanu attiecībā uz viņu par iespējamu Civildienesta noteikumu 11. pantā noteikto pienākumu neizpildi.
11
2023. gada 30. janvārī administratīvās izmeklēšanas ziņojums kopā ar ieteikumu uzaicināt prasītāju uz uzklausīšanu saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu tika nosūtīts IPNL un S&D grupas ģenerālsekretāram.
12
2023. gada 6. martā IPNL uzklausīja prasītāju saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu, piedaloties S&D grupas ģenerālsekretāram, Parlamenta Juridiskā dienesta loceklim un darbiniekiem, kuri bija sagatavojuši administratīvās izmeklēšanas ziņojumu.
13
2023. gada 31. maijā IPNL informēja prasītāju par nodomu izbeigt viņa līgumu uz PDNK 47. panta c) punkta i) apakšpunkta pamata un vienlaikus atbrīvoja viņu no dienesta pienākumu pildīšanas desmit mēnešu uzteikuma termiņa laikā, atsaucoties uz uzticības saiknes zudumu starp viņu un S&D grupu. Tā uzaicināja viņu uz interviju, kas bija paredzēta tā paša gada 7. jūnijā, lai uzklausītu viņu pirms lēmuma pieņemšanas. Ja viņš nevēlētos piedalīties šajā intervijā, prasītājs tika aicināts iesniegt apsvērumus rakstveidā.
14
2023. gada 2. jūnijā prasītāja advokāte lūdza atlikt šo interviju, pamatojoties uz to, ka tā ierosinātajā datumā nebija pieejama. Viņa arī lūdza IPNL tai nosūtīt visus dokumentus, uz kuriem bija balstīts nodoms izbeigt prasītāja līgumu.
15
2023. gada 15. jūnijā prasītājs tika uzaicināts uz tā paša gada 29. jūnijā paredzēto interviju. Nākamajā dienā prasītāja advokāte atbildēja, ka viņa šajā dienā nav pieejama. Tā lūdza atlikt interviju un vēlreiz atkārtoja pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, uz kuriem bija balstīts IPNL nodoms izbeigt prasītāja līgumu.
16
2023. gada 10. jūlijā IPNL precizēja elementus, uz kuriem bija balstīts tās nodoms izbeigt prasītāja līgumu, un uzaicināja viņu uz tā paša gada 18. jūlijā paredzēto interviju. Ja minētajā datumā viņš nav pieejams, viņš tika aicināts iesniegt rakstveida apsvērumus vēlākais līdz 24. jūlijam.
17
2023. gada 13. jūlijā prasītāja advokāte atbildēja, ka tā paša gada 18. jūlijā viņa nav pieejama. Norādot, ka prasītājs rakstveida apsvērumus iesniegs vēlākais līdz 24. jūlijam, tā piedāvāja atlikt interviju pēc atgriešanās no atvaļinājuma un vēlreiz atkārtoja lūgumu par piekļuvi dokumentiem, uz kuriem bija balstīts IPNL nodoms izbeigt prasītāja līgumu.
18
2023. gada 20. jūlijā prasītājs iesniedza rakstveida apsvērumus par IPNL nodomu izbeigt viņa līgumu.
19
2023. gada 7. septembrī IPNL atcēla prasītāja atstādināšanu no amata uz laiku un informēja viņu, ka lēmums saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu vēl nav pieņemts notiekošās kriminālizmeklēšanas, situācijas vispārējās sarežģītības un pienākuma ņemt vērā visus atbilstošos lietas materiālos ietvertos elementus dēļ.
20
2023. gada 15. septembrī IPNL pieņēma apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz PDNK 47. panta c) punkta i) apakšpunktu, uzticības saiknes zuduma starp S&D grupu un prasītāju dēļ.
21
2023. gada 8. decembrī prasītājs saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu iesniedza sūdzību par apstrīdēto lēmumu.
22
2024. gada 15. martā vēstulē, kuras priekšmets bija “administratīvās izmeklēšanas norise un 2023. gada marta uzklausīšana” un “nodoms izteikt brīdinājumu, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu”, IPNL informēja prasītāju, ka tā galu galā ir nolēmusi apturēt lēmuma pieņemšanu saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu un ka galīgais lēmums tiks pieņemts tikai pēc tam, kad valsts tiesas, kurā celta prasība, pieņemtais lēmums būs kļuvis galīgs, lai varētu ņemt vērā Beļģijas iestāžu izdarītos faktu konstatējumus.
23
Tā kā Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktā paredzētajā četru mēnešu termiņā atbilde uz 2023. gada 8. decembra sūdzību netika saņemta, tā pirmo reizi ir netieši noraidīta 2024. gada 8. aprīlī. Ar tā paša gada 17. aprīļa lēmumu S&D grupas birojs Civildienesta noteikumu 91. panta 3. punkta otrajā ievilkumā paredzētajā trīs mēnešu termiņā tomēr skaidri noraidīja šo sūdzību.
Lietas dalībnieku prasījumi
24
Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu un, ciktāl nepieciešams, tiešo lēmumu par sūdzības noraidīšanu;
–
piespriest Parlamentam atlīdzināt ciesto mantisko un morālo kaitējumu;
–
piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, pat ja prasība būtu jānoraida.
25
Parlamenta prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt atcelšanas prasījumus kā nepamatotus;
–
noraidīt prasījumus par morālā kaitējuma atlīdzību kā daļēji nepieņemamus un katrā ziņā kā nepamatotus;
–
piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
Par atcelšanas prasījumiem
26
Tā kā tiešajam lēmumam par sūdzības noraidīšanu nav autonoma satura, jo ar to vienīgi tiek apstiprināts apstrīdētais lēmums, jāuzskata, ka šie atcelšanas prasījumi ir vērsti tikai uz to, lai atceltu apstrīdēto lēmumu, kura tiesiskums tiks izvērtēts, ņemot vērā lēmumā par sūdzības noraidīšanu ietverto pamatojumu (šajā ziņā skat. spriedumus, 1989. gada 17. janvāris, Vainker/Parlaments, 293/87, EU:C:1989:8, 8. punkts, un 2022. gada 6. jūlijs, MZ/Komisija, T‑631/20, EU:T:2022:426, 21. punkts).
Par piekto pamatu – pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu
27
Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pamatots, jo IPNL nav izskaidrojusi nedz iemeslus, kuru dēļ tā šajā brīdī nolēma izbeigt viņa līgumu, nedz iemeslus, kuru dēļ tā nav noteikusi saudzīgāku sodu. Tā arī neesot pamatojusi atteikumu piešķirt piekļuvi visiem dokumentiem, kas izmantoti apstrīdētā lēmuma pieņemšanai.
28
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
29
Šajā ziņā, ja uzticības saiknes zudums ir iemesls pagaidu darbinieka līguma izbeigšanai, IPNL ir jāprecizē faktiskie apstākļi, kas atklāj vai pamato šo zudumu, lai ļautu ieinteresētajai personai novērtēt, vai tās līguma izbeigšana ir pamatota, un Vispārējai tiesai veikt tiesiskuma pārbaudi (šajā ziņā skat. spriedumu, 2019. gada 7. novembris, WN/Parlaments, T‑431/18, nav publicēts, EU:T:2019:781, 31. punkts un tajā minētā judikatūra).
30
Šajā lietā no apstrīdētā lēmuma izriet, ka IPNL izbeidza prasītāja līgumu ar uzteikumu pēc tam, kad tā bija konstatējusi, ka uzticības saikne starp prasītāju un S&D grupu kopumā ir neatgriezeniski pārtrūkusi. IPNL uzskata, ka uzticības saiknes zudums izriet no prasītāja, kurš pieņēma šī sprieduma 4. punktā minēto dāvanu un devās uz Kataru, rīcības un ka šī rīcība Beļģijas iestāžu veiktās izmeklēšanas par iespējamām Kataras prettiesiskajām lobēšanas darbībām kontekstā ir kaitējusi šīs politiskās grupas reputācijai.
31
Tiešajā lēmumā par sūdzības noraidīšanu S&D grupas birojs piebilda, ka uzticības saiknes zudums izrietēja arī no tā, ka prasītājs bija kavējies informēt savu priekšniecību par ceļojumu uz Kataru un ka viņš to izdarīja tikai nedēļu pēc tam, kad tika publicēti raksti presē par Beļģijas iestāžu veikto izmeklēšanu un tā akreditētā deputāta palīga apcietināšanu, kurš viņam bija piedāvājis biļetes attiecīgajai futbola spēlei un kurš sedza ceļa un uzturēšanās izdevumus.
32
Šādi rīkojoties, IPNL ir juridiski pietiekami precizējusi faktiskos apstākļus, kas pamato uzticības saiknes zudumu, kura dēļ tika izbeigts prasītāja līgums. Tātad apstrīdētā lēmuma pamatojums ir pietiekams, lai pēdējam minētajam ļautu uzzināt IPNL sniegto pamatojumu viņa līguma izbeigšanai šajā brīdī un mazāk barga pasākuma nepieņemšanu.
33
Šo secinājumu neatspēko apgalvojums, ka IPNL neesot pamatojusi atteikumu piešķirt piekļuvi dokumentiem, uz kuriem tā ir balstījusies, pieņemot apstrīdēto lēmumu.
34
Proti, pienākums norādīt lēmuma par līguma uz nenoteiktu laiku izbeigšanu pamatojumu nozīmē tikai to, ka IPNL ir jānorāda iemesli, kas pamato šo lēmumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 8. septembris, EIF/Landgren, T‑404/06 P, EU:T:2009:313, 156. punkts) – tā šajā lietā to ir izdarījusi. Tātad apstāklis – pieņemot, ka tas ir pierādīts –, ka IPNL neesot pamatojusi atteikumu piešķirt piekļuvi visiem atbilstošajiem dokumentiem, neietekmē apstrīdētā lēmuma pamatojuma pietiekamību.
35
Tāpēc piektais pamats par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu ir jānoraida.
Par pirmo pamatu – Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. panta pārkāpumu un pilnvaru nepareizu izmantošanu vai procesa pārkāpumu
36
Prasītājs apgalvo, ka IPNL neesot ievērojusi Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu un līdz ar to, pieņemot apstrīdēto lēmumu, esot nepareizi izmantojusi pilnvaras vai pārkāpusi procedūru. Šajā ziņā viņš norāda, ka Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantam tiktu atņemta lietderīgā iedarbība, ja administrācijai būtu atļauts izbeigt viņa līgumu, neveicot turpmākus pasākumus saistībā ar pret viņu sākto administratīvo izmeklēšanu, kā arī šajā pantā paredzēto uzklausīšanu IPNL. Tā kā IPNL nav pieņēmusi lēmumu saskaņā ar minēto pantu, apstrīdētais lēmums līdzinoties slēptam disciplinārsodam.
37
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
38
Šajā lietā IPNL ir izvēlējusies izbeigt prasītāja darba līgumu ar uzteikumu atbilstoši PDNK 47. panta c) punkta i) apakšpunktam un nevis PDNK 49. pantam, kurā teikts, ka pēc Civildienesta noteikumu IX pielikumā paredzētās disciplinārlietas pabeigšanas darba tiesiskās attiecības var tikt izbeigtas bez iepriekšēja brīdinājuma disciplināru iemeslu dēļ, ja ir nopietni pārkāpti darbiniekam noteiktie pienākumi. Turklāt apstrīdētajā lēmumā IPNL nav pārmetusi prasītājam no Civildienesta noteikumu 11. panta izrietošo pienākumu neizpildi.
39
Šajā ziņā argumentācija, ko prasītājs izvirzījis pirmā pamata atbalstam, var tikt atbalstīta tikai gadījumā, ja IPNL pirms iespējas izbeigt viņa līgumu atbilstoši PDNK 47. pantā paredzētajiem nosacījumiem izvērtēšanas būtu bijis jāpieņem lēmums atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantam.
40
Taču Savienības tiesa ir atkārtoti nospriedusi, ka pat tāda pārkāpuma gadījumā, kas var pamatot pagaidu darbinieka atlaišanu, IPNL nav pienākuma sākt disciplinārlietu pret šo darbinieku tā vietā, lai drīzāk izmantotu PDNK 47. panta c) punktā paredzēto iespēju vienpusēji izbeigt darba līgumu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 7. jūlijs, Longinidis/Cedefop, T‑283/08 P, EU:T:2011:338, 100. punkts, un 2024. gada 8. maijs, UF/Komisija, T‑24/23, EU:T:2024:293, 54. punkts un tajā minētā judikatūra).
41
Protams, pēc ziņojuma saņemšanas, kas sagatavots pēc izmeklēšanas, kura sākta saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 2. pantu, IPNL ir jāveic viena no trim šī pielikuma 3. pantā aprakstītajām darbībām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2024. gada 12. decembris, DD/FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, 40. punkts). Šajā gadījumā no IPNL 2023. gada 7. septembra un 2024. gada 15. marta vēstulēm, kas minētas šī sprieduma 19. un 22. punktā, izriet, ka saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu tā plāno veikt turpmākus pasākumus saistībā ar izmeklēšanas ziņojumu, ja Beļģijas iestāžu faktu konstatējumi būs kļuvuši galīgi.
42
Tomēr tas, ka pastāv lēmums, kas jāpieņem saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu, neliedz IPNL ar iepriekšēju brīdinājumu izbeigt ieinteresētās personas līgumu uz nenoteiktu laiku saskaņā ar PDNK 47. panta c) punkta i) apakšpunktu, ja tā konstatē, ka tai iesniegtā informācija liecina par uzticības saiknes zudumu, kas rada šķērsli darba attiecību turpināšanai, un tas tā ir neatkarīgi no jautājuma, vai šie apstākļi var arī liecināt par to, ka ieinteresētā persona nav izpildījusi tai Civildienesta noteikumos paredzētos pienākumus.
43
Līdz ar to tas, ka prasītāja līgums tika izbeigts, pamatojoties uz PDNK 47. panta c) punkta i) apakšpunktu, nav Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. panta pārkāpums.
44
Turklāt tiesas sēdē prasītājs atzina, ka Vispārējās tiesas rīcībā esošajos lietas materiālos nav objektīvu, atbilstošu un saskanīgu norāžu, kas varētu pierādīt, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts tikai vai vismaz galvenokārt, lai sasniegtu citus mērķus, nevis tos, uz kuriem iepriekš norādīts, līdz ar to nevar konstatēt pilnvaru nepareizu izmantošanu vai procedūras pārkāpumu (šajā ziņā skat. spriedumu, 2023. gada 25. janvāris, NS/Parlaments, T‑805/21, nav publicēts, EU:T:2023:22, 119. punkts un tajā minētā judikatūra).
45
Pretēji tam, ko apgalvo prasītājs, šis secinājums neatņem Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantam lietderīgo iedarbību.
46
Proti, ieinteresētās personas līguma izbeigšana neliedz IPNL izdarīt izvēli starp trim Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantā paredzētajām iespējām, kas tai ir jāizdara vēlākais tad, kad Beļģijas iestāžu faktu konstatējumi ir kļuvuši galīgi.
47
Katrā ziņā, ja IPNL uzskata, ka prasītājam pārmestie fakti ir pietiekami smagi, lai pamatotu disciplinārlietas sākšanu, apspriežoties vai neapspriežoties ar Disciplinārlietu kolēģiju saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. panta 1. punkta c) apakšpunktu, viņa līguma izbeigšanas pirms iespējamās disciplinārlietas uzsākšanas vienīgās sekas ir tādas, ka tiek ierobežota tā soda izvēle, ko IPNL vajadzības gadījumā viņam varētu piemērot (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 26. aprīlis, OU/Komisija, T‑569/16, EU:T:2017:285, 35. punkts).
48
Ievērojot iepriekš minēto, pirmais pamats par Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. panta pārkāpumu un pilnvaru vai procesa nepareizu izmantošanu ir jānoraida.
Par ceturto pamatu – tiesību uz aizstāvību pārkāpumu
49
Prasītāja argumentācijai būtībā ir divas daļas, kurās viņš pārmet Parlamentam, pirmkārt, ka tas ir pārkāpis viņa nevainīguma prezumpciju un, otrkārt, ka tas nav viņu uzklausījis pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas.
– Par pirmā pamata ceturto daļu – tiesību uz nevainīguma prezumpcijas ievērošanu pārkāpumu
50
Prasītājs apgalvo, ka ar viņa līguma izbeigšanu, 2022. gada 20. decembra paziņojumu presei un viņa profila svītrošanu no S&D grupas struktūrshēmas, kas publicēta tīmeklī, neesot ievērota viņa nevainīguma prezumpcija.
51
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
52
Vispirms – attiecībā uz 2022. gada 20. decembra paziņojuma presei publicēšanas prettiesiskumu un prasītāja profila svītrošanu no S&D grupas tīmekļvietnes struktūrshēmas pietiek ar norādi, ka šo aktu mērķis nav sagatavot viņa līguma izbeigšanu un ka tādējādi tiem pašiem par sevi nav saiknes ar šīs prasības priekšmetu. Līdz ar to, pieņemot, ka šie akti ir prettiesiski, tie nevar izraisīt apstrīdētā lēmuma atcelšanu.
53
Šī argumentācija ir neefektīva.
54
Attiecībā uz jautājumu, vai apstrīdētajā lēmumā ir ievērota prasītāja nevainīguma prezumpcija, jāatgādina, ka nevainīguma prezumpcijas pārkāpums var izrietēt no valsts iestāžu paziņojumiem vai lēmumiem, kuri atspoguļo uzskatu, ka persona ir vainīga, kuri mudina sabiedrību domāt par tās vainu vai kuri iepriekš nosaka faktu vērtējumu krimināltiesiskā līmenī (šajā ziņā skat. spriedumu, 2021. gada 9. jūnijs, DI/ECB, T‑514/19, EU:T:2021:332, 117. punkts un tajā minētā judikatūra). Kā prasītājs atgādina prasības pieteikumā – judikatūrā šajā sakarā ir uzsvērts, cik liela nozīme ir valsts iestāžu izvēlēto terminu lietojumam. Šajā ziņā jāņem vērā attiecīgo paziņojumu patiesā nozīme, nevis to burtiski izteiktā forma, kā arī īpašie apstākļi, kuros šie paziņojumi formulēti (skat. spriedumu, 2022. gada 30. novembris, KN/Parlaments, T‑401/21, EU:T:2022:736, 73. punkts un tajā minētā judikatūra).
55
Šajā lietā prasītāja līguma izbeigšana izriet no neapstrīdētiem faktiem, kurus viņš pats ir darījis zināmus IPNL. Turklāt apstrīdētajā lēmumā ir vienīgi konstatēts, ka uzticības saikne, kas nepieciešama darba attiecību turpināšanai, ir zudusi, nelemjot atsevišķi par jautājumu, vai prasītājs nav izpildījis pienākumus, kas tam noteikti saskaņā ar Civildienesta noteikumu 11. pantu. Līdz ar to šis lēmums iepriekš nenosaka iespējamās disciplinārlietas iznākumu un pats par sevi nepārkāpj tā tiesības uz nevainīguma prezumpcijas ievērošanu.
56
Vēl jāpārbauda, vai IPNL izmantotais formulējums, lai pamatotu prasītāja līguma izbeigšanu, neatspoguļo uzskatu, ka viņš ir vainīgs, nemudina sabiedrību ticēt viņa vainai un neskar faktu vērtējumu krimināltiesiskā līmenī.
57
Tiesas sēdē, atbildot uz jautājumu, kāds ir apstrīdētajā lēmumā izmantotais formulējums, kas, viņaprāt, apdraud viņa nevainīguma prezumpciju, prasītājs vienīgi atsaucās uz apstrīdētā lēmuma punktu, kurā minēts 2022. gada 20. decembra paziņojums presei, un uz šajā paziņojumā presei izmantoto formulējumu, saskaņā ar kuru šīs grupas darbinieks tika atstādināts no amata “pēc būtiska pārkāpuma, kas saistīts ar notiekošo tiesas izmeklēšanu”.
58
Taču šajā apstrīdētā lēmuma rindkopā IPNL vienīgi atsaucas uz 2022. gada 20. decembra paziņojumu presei, apkopojot prasītāja argumentus, uz kuriem viņš bija atsaucies 2023. gada 20. jūlija rakstveida apsvērumos, kas minēti šī sprieduma 18. punktā. Turklāt IPNL nav pārņēmusi S&D grupas biroja šajā paziņojumā presei izmantoto formulējumu.
59
Tātad šī apstrīdētā lēmuma daļa neatklāj nekādu prasītāja nevainīguma prezumpcijas pārkāpumu.
60
Līdz ar to jānoraida pirmā pamata ceturtā daļa par tiesību uz nevainīguma prezumpcijas ievērošanas pārkāpumu.
– Par ceturtā pamata otro daļu – tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu
61
Prasītājs apgalvo, ka, pirmkārt, IPNL esot pārkāpusi viņa tiesības tikt uzklausītam, jo, neraugoties uz viņa atkārtotiem lūgumiem, atteicās viņam izsniegt atbilstošos dokumentus, uz kuriem ir balstīts apstrīdētais lēmums. Otrkārt, IPNL viņam esot atteikusi tiesības tikt uzklausītam intervijas laikā. Treškārt, viņam neesot bijis pietiekami daudz laika rakstveida apsvērumu sagatavošanai, ņemot vērā to, ka viņam esot bijusi piekļuve savam elektroniskajam pastam tikai no 2023. gada 11. līdz 17. jūlijam un ka 2023. gada 14. jūlijā viņš esot saskāries ar problēmu tam piekļūt.
62
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
63
Pirmkārt, prasītāja argumentācija par apgalvoto IPNL atteikumu nosūtīt viņam visus dokumentus, kas pamato apstrīdēto lēmumu, nevar tikt pieņemta.
64
Proti, vispirms 2023. gada 31. maija vēstulē IPNL ir atklājusi prasītājam, ka tās nodoms izbeigt viņa līgumu ir balstīts uz informāciju, kuru viņš pats 2022. gada 16. decembrī bija nosūtījis S&D grupai. Pēc tam 2023. gada 10. jūlija vēstulē IPNL atbildēja uz prasītāja pieteikumu par piekļuvi visiem atbilstošajiem dokumentiem, apstiprinot, ka tās nodoms viņu atlaist no darba ir balstīts uz faktiem, par kuriem S&D grupas ģenerālsekretāram tika paziņots 2022. gada 16. decembrī. Visbeidzot, lai pamatotu S&D grupas reputācijai nodarītā kaitējuma esamību, IPNL šai vēstulei pievienoja Itālijas presē publicētus rakstus, kuros prasītājs tostarp ir norādīts kā viena no personām, kas iesaistītas darbībās, kuras ir Beļģijas iestāžu veiktās izmeklēšanas priekšmets.
65
Tomēr apstrīdētajā lēmumā IPNL apstiprināja, ka prasītāja līguma izbeigšanas pamatā bija tikai neiespējamība, ņemot vērā faktus, kurus prasītājs nav apstrīdējis, un kaitējumu S&D grupas reputācijai, saglabāt savstarpējas uzticības attiecības.
66
Šādos apstākļos jāuzskata, ka prasītāja rīcībā bija visa atbilstošā informācija, lai lietderīgi paustu apsvērumus par IPNL nodomu izbeigt viņa līgumu.
67
Otrkārt, tas, ka prasītājs netika uzklausīts mutiski pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, nevar liecināt par viņa tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.
68
Proti, no judikatūras izriet, ka tiesību tikt uzklausītam īstenošana var notikt, rīkojot mutisku un/vai rakstisku informācijas apmaiņu, ko ierosinājusi IPNL un kas jāpierāda šai iestādei (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2023. gada 30. novembris, MG/EIB, C‑173/22 P, EU:C:2023:932, 32. punkts, un 2015. gada 3. jūnijs, BP/FRA, T‑658/13 P, EU:T:2015:356, 54. punkts).
69
Šajā gadījumā IPNL aicināja prasītāju iesniegt rakstveida apsvērumus, ja viņš nevarētu piedalīties mutiskajā intervijā, un prasītājs 2023. gada 20. jūlijā iesniedza rakstveida apsvērumus par apstrīdētā lēmuma projektu. Tāpēc tā nevar pārmest IPNL, ka tā ir pieņēmusi šo lēmumu, iepriekš neuzklausot viņu.
70
Šo secinājumu neatspēko Vispārīgo īstenošanas noteikumu par konkursiem un atlasi, Parlamenta ierēdņu un citu darbinieku pieņemšanu darbā un klasifikāciju 19. panta 2. punkts, kurā prasīts, lai IPNL pirms līguma izbeigšanas aicinātu ieinteresēto personu uz pārrunām.
71
Proti, IPNL bija uzaicinājusi prasītāju uz iepriekšēju interviju pirms viņa atlaišanas, un tas notika trīs reizes – 2023. gada 31. maijā, 15. jūnijā un 10. jūlijā – ar uzaicinājumiem, kurus viņš noraidīja viņa advokātes nepieejamības dēļ.
72
Tātad mutvārdu viedokļu apmaiņas neesamība tādu iemeslu dēļ, par kuriem administrācija nav vainojama, nevar izraisīt apstrīdētā lēmuma atcelšanu.
73
Treškārt, pretēji tam, ko viņš apgalvo, prasītājam bija pietiekami daudz laika, lai lietderīgi iesniegtu apsvērumus pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas.
74
Proti, no 2023. gada 31. maija, kad IPNL tam paziņoja par nodomu izbeigt viņa līgumu, līdz 2023. gada 15. septembrim, datumam, kurā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, prasītājs tika uzklausīts IPNL iesāktā rakstveida saziņā, un šajā laikposmā viņam bija pietiekams termiņš, lai iesniegtu apsvērumus par lēmuma par atlaišanu projektu un sagatavotu aizstāvību. Šis termiņš šķiet vēl jo vairāk pietiekams tādēļ, ka faktiskos apstākļus, kas ir pamatā līguma izbeigšanai, veido fakti, par kuriem prasītājs bija precīzi informēts, jo viņš pats tos bija darījis zināmus savam priekšniekam.
75
Apstāklis, ka viņam bija piekļuve savam elektroniskajam pastam tikai laikā no 2023. gada 11. līdz 17. jūlijam, tāpat kā tas, ka viņš saskārās ar savienojuma problēmām visas dienas laikā 2023. gada 14. jūlijā, nevar atspēkot šo konstatējumu.
76
Proti, sešu dienu laikposmu, kurā prasītājs varēja piekļūt savam elektroniskajam pastam, nevar kvalificēt kā īsu. Turklāt viņš nenorāda, ka būtu lūdzis pagarināt piekļuvi uz ilgāku laiku un ka Parlaments būtu noraidījis šo lūgumu.
77
Katrā ziņā prasītājam bija jāpaskaidro, kādus argumentus un pierādījumus viņš būtu varējis izvirzīt, ja viņam būtu bijis ilgāks termiņš, un attiecīgā gadījumā jāpierāda, ka šie argumenti un pierādījumi viņa gadījumā būtu varējuši novest pie atšķirīga rezultāta (šajā ziņā skat. spriedumu, 2019. gada 3. jūlijs, PT/EIB, T‑573/16, EU:T:2019:481, 269. punkts (nav publicēts), un tajā minētā judikatūra), bet tas nav izdarīts.
78
Līdz ar to ceturtā pamata otrā daļa par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu ir jānoraida. Tātad ceturtais pamats par tiesību uz aizstāvību pārkāpumu jānoraida kopumā.
Par otro pamatu – acīmredzamām kļūdām vērtējumā
79
Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir balstīts uz acīmredzami kļūdainiem pamatojumiem. Vispirms – IPNL esot kļūdaini uzskatījusi, ka viņš ir pieņēmis dāvanu no avota ārpus Parlamenta, jo šo dāvanu uzdāvināja viņa kolēģis un viņš nevarēja saprātīgi zināt, ka pēdējais minētais, iespējams, ir korumpēts. Tādējādi to, ka viņš saņēma divas biļetes uz futbola spēli, sabiedrība nevar uztvert kā interešu konfliktu vai neatkarības trūkumu. Turpinot – nekas neļaujot prezumēt, ka viņa kolēģa piedāvātais ceļojums uz Kataru bija paredzēts, lai atalgotu viņa darbu Parlamentā, it īpaši, ņemot vērā, ka viņam nebija pilnvaru ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu. Gluži pretēji – izstrādājot rezolūcijas priekšlikumu par cilvēktiesību stāvokli Katarā saistībā ar Pasaules kausa izcīņu futbolā, viņš šajā ziņā vairākkārt esot izteicis kritiku. Visbeidzot – pastāvot pretruna starp apstrīdēto lēmumu, kas, pēc IPNL domām, ir balstīts uz pierādītiem faktiem, kuri apliecinot uzticības saiknes zudumu, un lēmumu apturēt lēmuma pieņemšanu saskaņā ar Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantu, pamatojoties uz to, ka fakti vēl nav pietiekami pierādīti.
80
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
81
Šajā ziņā saskaņā ar judikatūru uzticības attiecību pastāvēšana nav balstīta uz objektīviem elementiem un pēc būtības ir ārpus tiesas kontroles, jo Vispārējā tiesa nevar administrācijas vērtējumu aizstāt ar savējo. Tomēr, ja iestādei ir jāpaskaidro iemesli, kas ir uzticības zaudēšanas pamatā, atsaucoties uz konkrētiem apstākļiem, tiesai jāpārbauda, vai šis pamatojums balstās uz precīziem faktiem (šajā ziņā skat. spriedumus, 2022. gada 27. oktobris, CE/Reģionu komiteja, C‑539/21 P, nav publicēts, EU:C:2022:840, 110. punkts, un 2024. gada 8. maijs, UF/Komisija, T‑24/23, EU:T:2024:293, 58. punkts).
82
Šajā lietā prasītājs neapstrīd, ka fakti, uz kuriem ir balstīts apstrīdētais lēmums, pēc būtības ir precīzi.
83
Šajā ziņā ir pierādīts, ka dažas dienas pēc 2022. gada 24. novembra rezolūcijas pieņemšanas prasītājs pieņēma dāvanu no kolēģa, kurā bija ietvertas divas biļetes uz Pasaules kausa izcīņas futbolā spēli, un ka viņš kopā ar partneri devās uz Kataru no 2022. gada 8. līdz 11. decembrim, lai apmeklētu šo futbola spēli. Turklāt šis kolēģis sedza ceļa un uzturēšanās izdevumus. Tāpat nav strīda par to, ka prasītājs informēja priekšniecību par šo braucienu tikai 2022. gada 16. decembrī, proti, nedēļu pēc tam, kad Beļģijas iestāžu veiktā izmeklēšana tika publiskota.
84
Attiecībā uz pienākumiem, ko prasītājs pildīja S&D grupā, IPNL nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka viņa rīcība varēja radīt sabiedrības uztveri par neatkarības trūkumu no ārpus S&D grupas neatkarīgu avotu ietekmes un tādējādi kaitēt šīs politiskās grupas reputācijai. Šādā politiskā vidē uzticības zaudēšana var pamatoti izrietēt no politiskās grupas, kurā ieinteresētā persona veic savus pienākumus, reputācijas aizskāruma.
85
Turklāt vēl jāuzsver, ka daži raksti presē, kuros prasītāja vārds bija minēts saistībā ar “Qatargate” skandālu, tika publicēti pirms 2022. gada 16. decembra, proti, pirms viņš bija informējis priekšniecību par uzturēšanos Katarā un par apstākļiem, kādos viņš bija devies uz šo valsti, līdz ar to S&D grupas birojs arī nav pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka uzticības saikni ietekmēja apstāklis, ka prasītājs priekšniecību par attiecīgajiem faktiem bija informējis novēloti.
86
Ņemot vērā šos apstākļus, jāsecina, ka prasītājs nav pierādījis, ka IPNL būtu pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka uzticības saikne ir nelabojami pārtrūkusi.
87
Šo secinājumu nevar atspēkot ar prasītāja argumentiem.
88
Pirmkārt, tas, ka dāvana, ko prasītājs piekrita saņemt, nebija no Parlamentam “nepiederošas personas”, neietekmē apstrīdētā lēmuma tiesiskumu, kurā prasītājam netiek pārmesta Civildienesta noteikumu 11. panta pirmās daļas neizpilde. Turklāt, pat ja akreditētais deputāta palīgs, kurš prasītājam piedāvāja strīdīgo dāvanu, ir Parlamenta darbinieks, prasītājs tomēr nevarēja saprātīgi uzskatīt, ka viņam piedāvātā dāvana nāk no šīs iestādes kā darba devēja.
89
Otrkārt, nav nozīmes arī apstāklim, ka dāvana, kuru viņš piekrita saņemt, nav paredzēta, lai viņu atalgotu par darbu. Proti, IPNL arī nav pamatojusies uz šo apsvērumu, lai nonāktu pie konstatējuma par uzticības saiknes zudumu.
90
Treškārt, tā kā pagaidu darbinieka līguma izbeigšanas ar uzteikumu procedūrai nav tāds pats priekšmets kā disciplinārlietai, nav pretrunīgi secināt, ka fakti, uz kuriem balstīts apstrīdētais lēmums, ir pietiekami pierādīti, lai konstatētu uzticības saiknes zudumu, vienlaikus uzskatot, ka jāaptur lēmuma pieņemšana atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 3. pantam, lai varētu ņemt vērā Beļģijas iestāžu izdarītos faktu konstatējumus, pirms tiek lemts par turpmākajām darbībām saistībā ar administratīvo izmeklēšanu, kas sākta saskaņā ar šī pielikuma 2. pantu.
91
Ņemot vērā iepriekš minēto, otrais pamats acīmredzamām kļūdām vērtējumā ir jānoraida.
Par trešo pamatu – samērīguma principa pārkāpumu
92
Prasītājs apgalvo, ka viņa līguma izbeigšana esot nesamērīgs pasākums, ņemot vērā, ka viņš ir rīkojies labā ticībā, nekavējoties informējot priekšniecību par faktiem un pilnībā sadarbojoties ar Beļģijas iestādēm.
93
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
94
Šajā ziņā pietiek ar atgādinājumu, ka tad, ja pagaidu darbinieka rīcības pārbaude liek IPNL uzskatīt, ka uzticības saikne, kas nepieciešama darba attiecību turpināšanai, ir zudusi, šai institūcijai ir tiesības izbeigt viņa līgumu saskaņā ar PDNK 47. panta c) punkta i) apakšpunktu (šajā ziņā skat. spriedumus, 2004. gada 29. aprīlis, Parlaments/Reynolds, C‑111/02 P, EU:C:2004:265, 56. punkts, un 2023. gada 21. jūnijs, UG/Komisija, T‑571/17 RENV, EU:T:2023:351, 384. punkts (nav publicēts)).
95
Tā kā IPNL nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā vai pilnvaru nepareizu izmantošanu, uzskatot, ka uzticības saikne bija galīgi zudusi, tā varēja izbeigt prasītāja līgumu, nepārkāpjot samērīguma principu.
96
Tādējādi trešais pamats attiecībā uz samērīguma principa pārkāpumu ir jānoraida.
Par sesto pamatu – rūpības pienākuma pārkāpumu
97
Prasītājs apgalvo, ka IPNL neesot ņēmusi vērā apstrīdētā lēmuma ietekmi uz viņa darba perspektīvām, veselības stāvokli, reputāciju, kā arī uz viņa profesionālo un finansiālo stāvokli.
98
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
99
Šajā lietā, lai gan darbinieka interese palikt amatā pati par sevi nevar kavēt viņa līguma izbeigšanu, tomēr IPNL rūpības pienākums tai liek ņemt vērā ieinteresētās personas personīgās intereses (šajā ziņā skat. spriedumu, 2014. gada 10. oktobris, EMA/BU, T‑444/13 P, EU:T:2014:865, 35. un 36. punkts).
100
Šajā ziņā no apstrīdētā lēmuma izriet, ka IPNL pat ir pārsniegusi to, ko prasa tās rūpības pienākums, jo tā izvērtēja prasītāja rakstveida apsvērumos izteikto priekšlikumu rast alternatīvu risinājumu viņa līguma izbeigšanai, novērtējot, vai iecelšana citā amatā S&D grupā varēja atjaunot uzticības saikni.
101
Šāda pārbaude ir pietiekama, lai pierādītu, ka IPNL ir ņēmusi vērā prasītāja personīgās intereses palikt amatā. Šādi rīkojoties, IPNL veica esošo interešu izsvēršanu, kas ietvēra tās rūpības pienākumu attiecībā pret prasītāju.
102
Sestais pamats par rūpības pienākuma pārkāpumu tātad ir jānoraida, un līdz ar to atcelšanas prasījumi ir jānoraida pilnībā.
Par prasījumiem par morālā kaitējuma atlīdzību
103
Prasītājs lūdz atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kas nodarīts apstrīdētā lēmuma dēļ.
104
Parlaments apstrīd šo argumentāciju.
105
Tā kā, izvērtējot atcelšanas prasījumus, netika atklāts neviens pārkāpums, ko būtu pieļāvusi IPNL, pieņemot apstrīdēto lēmumu, pirmais nosacījums, lai iestātos Parlamenta atbildība par tam pārmestās rīcības prettiesiskumu, nav izpildīts. Līdz ar to prasījumi par morālā kaitējuma atlīdzību jānoraida kā nepamatoti, nepārbaudot to pieņemamību (skat. šī sprieduma 25. punktu) vai citus Parlamenta atbildības iestāšanās nosacījumus saistībā ar kaitējuma esamību un cēloņsakarību starp šo kaitējumu un pārmesto prettiesiskumu.
106
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, prasība ir jānoraida pilnībā.
Par tiesāšanās izdevumiem
107
Atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tomēr atbilstoši šī paša Reglamenta 135. panta 2. punktam Vispārējā tiesa lietas dalībniekam, pat ja nolēmums ir tam labvēlīgs, var piespriest pilnībā vai daļēji atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to pamato tā rīcība, tostarp pirms tiesvedības ierosināšanas, it īpaši, ja tā pretējai pusei ir radījusi izdevumus, kurus Vispārējā tiesa atzīst par nepamatotiem vai ļaunprātīgi radītiem.
108
Šajā lietā prasītājam spriedums ir nelabvēlīgs un viņš nav precizējis, kāda bija Parlamenta “rīcība”, kas viņam būtu likusi celt šo prasību. Tā kā prasītājam spriedums ir nelabvēlīgs, tam jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Parlamenta prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta)
nospriež:
1)
Prasību noraidīt.
2)
EO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Stancu
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2025. gada 11. jūnijā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.