Pagaidu versija
ĢENERĀLADVOKĀTA
ANDREAS BJONDI [ANDREA BIONDI] SECINĀJUMI,
sniegti 2026. gada 26. martā (1)
Lieta C‑505/24 P
Condor Flugdienst GmbH
pret
Ryanair DAC,
Eiropas Komisiju
(Apelācija – Valsts atbalsts – Vācijas gaisa transporta tirgus – Atbalsts, ko Vācijas Federatīvā Republika piešķīrusi aviosabiedrībai saistībā ar Covid‑19 pandēmiju – Pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem – Condor Flugdienst GmbH rekapitalizācija – Eiropas Komisijas lēmums necelt iebildumus – Atcelšanas prasība – LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts – Pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu nefinanšu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai 67. punkts – Sloga sadale)
I.      Ievads
1.        Glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts ir viens no Savienības tiesībās ietvertajiem valsts atbalsta veidiem, kas tirgu kropļo visvairāk. Kā atzīts Pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu nefinanšu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (2) 6. punktā, neefektīvu uzņēmumu aiziešana no tirgus ir normāla un vēlama funkcionālas tirgus ekonomikas iezīme, kas ļauj augt efektīvākiem un tehnoloģiski attīstītākiem konkurentiem. Iejaukdamies šajā procesā, glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts rada risku, ka tiks aizkavētas nepieciešamās tirgus korekcijas, un var būtiski palēnināt ekonomisko izaugsmi attiecīgajās nozarēs, negatīvi ietekmējot ekonomiku kopumā un radot kaitīgu ietekmi uz iekšējo tirgu. Šādu potenciāli nopietnu konkurences izkropļojumu dēļ glābšanas un pārstrukturēšanas atbalsts ir pamatots tikai stingri noteiktos apstākļos.
2.        Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēs, kur izklāstīti nosacījumi, ar kādiem glābšanas un pārstrukturēšanas atbalstu var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, skaidri nošķirts glābšanas atbalsts, kas sniedz pagaidu atbalstu, un pārstrukturēšanas atbalsts, kura mērķis ir atjaunot uzņēmuma ilgtermiņa dzīvotspēju (3), lai ļautu tam konkurēt tirgū pašam saviem spēkiem, bez turpmāka valsts atbalsta (4).
3.        Pārstrukturēšanas atbalstam Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 3.5.2. iedaļā ir noteiktas īpašas prasības, lai nodrošinātu, ka atbalsta apjoms un intensitāte ir ierobežoti līdz stingram minimumam, kas nepieciešams, lai veiktu pārstrukturēšanu. Šajā nolūkā jānodrošina pietiekams “pašu ieguldījums” pārstrukturēšanas izmaksās (5) un pietiekams “sloga sadales” līmenis.
4.        Sloga sadale ir salīdzinoši jauna prasība valsts atbalsta tiesībās. Tā pirmo reizi parādījās 2009. gada valsts atbalsta pamatnostādnēs (6), bet priekšplānā izvirzījās 2013. gada Banku darbības paziņojumā (7). Pēc tam tā tika iekļauta pārskatītajās 2014. gada Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēs, ko pieņēma kā daļu
no plašākas valsts atbalsta modernizācijas programmas. Saskaņā ar šo pēdējo minēto pamatnostādņu 3.5.2.2. iedaļu, pirmkārt, dalībniekiem/akcionāriem un attiecīgā gadījumā subordinētajiem kreditoriem pilnībā jāsedz esošie zaudējumi pirms valsts līdzekļu iepludināšanas (8). Sloga sadale nodrošina, ka atbalsts netiek izmantots, lai aizsargātu ieguldītājus no iepriekšējo uzņēmējdarbības lēmumu sekām, jo tas varētu radīt bezrūpīgas rīcības risku un nelabvēlīgi ietekmēt tirgus disciplīnu (9). Bezrūpīgas rīcības risks, kas rodas, kad uzņēmumi paļaujas uz to, ka tie varētu tikt glābti, ja rastos grūtības un ja tie īstenotu pārāk riskantas un neilgtspējīgas uzņēmējdarbības stratēģijas, ir galvenā problēma, kas ir Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu regulējuma pamatā (10).
5.        Pienācīga sloga sadale saskaņā ar Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm paredz ne tikai to, ka pirms jebkādas valsts iejaukšanās pilnībā jāsedz iepriekšējie zaudējumi. Šo pamatnostādņu 67. punktā ir arī noteikts, ka valsts atbalsts, kas uzlabo labuma guvēja pašu kapitāla pozīciju, “jāpiešķir ar noteikumiem, kuri valstij nodrošina samērīgu daļu no saņēmēja vērtības turpmākā pieauguma, ievērojot valsts ieguldītā pašu kapitāla summu attiecībā pret uzņēmuma pašu kapitālu, kas paliek pēc zaudējumu ņemšanas vērā”. Šīs apelācijas pamatā esošais strīds attiecas uz šīs konkrētās prasības piemērošanu.
II.    Strīda priekšvēsture, apstrīdētais lēmums, pārsūdzētais spriedums un lietas dalībnieku prasījumi
6.        Laikposmā no 2019. gada līdz 2021. gadam apelācijas sūdzības iesniedzējs Condor Flugdienst GmbH (turpmāk tekstā – “Condor”) saņēma vairākus valsts atbalsta pasākumus, kurus var iedalīt divās grupās, proti, pirmkārt, atbalsta pasākumi ar mērķi atrisināt finanšu grūtības, ko izraisīja tā bijušā mātesuzņēmuma Thomas Cook Group plc (turpmāk tekstā – “Thomas Cook”) maksātnespēja, un, otrkārt, atbalsta pasākumi ar mērķi atlīdzināt zaudējumus, ko tam radīja ceļošanas ierobežojumu ieviešana saistībā ar Covid‑19 pandēmiju no 2020. gada 17. marta līdz 31. decembrim (turpmāk tekstā – “2020. gada Covid‑19 atbalsts”) un no 2021. gada 1. janvāra līdz 31. maijam (turpmāk tekstā – “2021. gada Covid‑19 atbalsts”) (11).
7.        Ar 2020. gada 26. aprīļa lēmumu Eiropas Komisija, pamatojoties uz LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu, apstiprināja 2020. gada Covid‑19 atbalstu, kas tika piešķirts kā divi aizdevumi par kopējo summu 550 miljoni EUR (turpmāk tekstā – “2020. gada aizdevumi saistībā ar Covid‑19”) kopā ar valsts garantiju (12).
8.        Ar 2021. gada 9. jūnija spriedumu
Ryanair/Komisija (Condor; Covid‑19) (13) Vispārējā tiesa atcēla šo lēmumu pamatojuma trūkuma dēļ.
9.        2021. gada 26. jūlijā Komisija vispirms atkārtoti apstiprināja 2020. gada Covid‑19 atbalstu. Tomēr, lai ievērotu iepriekš minēto spriedumu, Komisijas lēmumā, pirmkārt, no Condor ciesto zaudējumu aprēķina tika izslēgtas izmaksas, kas tam radušās maksātnespējas procedūras pagarināšanas dēļ. Otrkārt, pamatojoties uz Vācijas iestāžu sniegtajiem ex post datiem, tā konstatēja, ka Condor saņēmis pārmērīgu kompensāciju 91 745 miljonu EUR apmērā (pieskaitot procentus) (14).
10.      Tad Komisija apstiprināja, ka 2021. gada Covid‑19 atbalsts, kas izpaudās kā 60 miljonu EUR parāda – kurš izrietēja no 2020. gada aizdevumiem saistībā ar Covid‑19 – daļēja norakstīšana, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktu (15).
11.      Visbeidzot – Komisija, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm, apstiprināja atbalsta pasākumu, kurš paredzēts Condor pārstrukturēšanai un darbības turpināšanai un kuram bija divas daļas (turpmāk tekstā – “attiecīgais pasākums”). Pirmo daļu veidoja nosacījumu grozīšana 2020. gada aizdevumiem saistībā ar Covid‑19 un 90 miljonu EUR parāda, kas izrietēja no šiem aizdevumiem, daļēja norakstīšana. Otro daļu veidoja 20,2 miljonu EUR parāda – kas atbilst procentiem, kuri Condor bija jāatmaksā pēc grozītā lēmuma par 2020. gada Covid‑19 atbalstu (16) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), – norakstīšana. Abas bija daļa no finanšu paketes, par kuru vienojās Vācijas Federatīvā Republika, Condor jaunais privātais akcionārs Attestor Limited (turpmāk tekstā – “Attestor”) un Vācijas attīstības banka Kreditanstalt für Wiederaufbau (turpmāk tekstā – “KfW”), lai atbalstītu
Condor pārstrukturēšanu un darbības turpināšanu (turpmāk tekstā – “pirkuma līgums”).
12.      Ryanair DAC (turpmāk tekstā – “Ryanair”) cēla prasību par apstrīdētā lēmuma atcelšanu, inter alia apgalvojot, ka ir pārkāptas tās kā ieinteresētās personas procesuālās tiesības, jo Komisija nav sākusi LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru, lai gan pastāv nopietnas grūtības izvērtēt atbalsta saderību (17). Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa noraidīja lielāko daļu Ryanair izvirzīto pamatu, izņemot divas
sestajā pamatā izvirzītās sūdzības par to, ka Komisija nav pierādījusi atbalsta samērīgumu. Vispārējā tiesa uzskatīja, ka Ryanair ir juridiski pietiekami pierādījis, ka Komisijai bija jābūt šaubām, kas pamatotu procedūras sākšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, pirmkārt, par to, vai attiecīgais pasākums atbilst Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktā noteiktajai prasībai par pienācīgu sloga sadali, un, otrkārt, par to, vai tādu pasākumu tvērums, kuru mērķis ir ierobežot konkurences izkropļojumus, atbilst tostarp minēto pamatnostādņu 3.6.2.2. iedaļā noteiktajām prasībām.
13.      Tāpēc Vispārējā tiesa atcēla apstrīdēto lēmumu, neizskatījusi divus pārējos pamatus
par diskriminācijas aizlieguma, pakalpojumu sniegšanas brīvības un brīvības veikt uzņēmējdarbību principu pārkāpumu, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi (18).
14.      Pēc Vispārējās tiesas sprieduma Condor 2024. gada 18. jūlijā iesniedza apelācijas sūdzību Tiesā. Condor, Ryanair, Vācijas Federatīvās Republikas un Komisijas pārstāvji tika uzklausīti 2025. gada 20. novembra tiesas sēdē.
15.      Apelācijas sūdzībā Condor lūdz Tiesu atcelt pārsūdzēto spriedumu, pilnībā noraidīt Ryanair prasību un piespriest tam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē un apelācijas tiesvedību.
16.      Gan Komisija, gan Vācijas Federatīvā Republika lūdz Tiesu apmierināt apelācijas sūdzību, atcelt pārsūdzēto spriedumu un piespriest Ryanair atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
17.      Ryanair lūdz Tiesu noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest Condor atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas Ryanair radušies šajā tiesvedībā.
III. Par apelācijas sūdzību
18.      Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Condor izvirza trīs apelācijas pamatus. Ar pirmo apelācijas pamatu tas apstrīd Vispārējās tiesas interpretāciju par Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta tvērumu. Ar otro apelācijas pamatu tas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums katrā ziņā atbilst minētajam 67. punktam un ka Vispārējā tiesa būtībā nav izvērtējusi minētā
lēmuma saturu. Ar trešo apelācijas pamatu Condor apgalvo, ka konstatētais iespējamais trūkums Komisijas pārbaudē nav ietekmējis apstrīdētā lēmuma iznākumu.
19.      Saskaņā ar Tiesas lūgumu šajos secinājumosuzmanība tiks pievērsta tikai otrajam apelācijas pamatam.
A.      Par otro apelācijas pamatu
20.      Ar otro apelācijas pamatu Condor, kuru atbalsta Komisija un Vācijas Federatīvā Republika, apstrīd pārsūdzētā sprieduma 207., 232. un 233. punktu.
21.      Šajos punktos Vispārējā tiesa konstatēja, ka Komisija nav izvērtējusi, vai attiecīgais pasākums atbilst Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktā noteiktajām prasībām. Vispārējā tiesa norādīja, ka nekas apstrīdētajā lēmumā neļauj uzskatīt, ka Komisija būtu aplūkojusi jautājumu par to, vai attiecīgais pasākums piešķirts ar nosacījumiem, kas Vācijas Federatīvajai Republikai nodrošinātu samērīgu daļu no Condor vērtības turpmākā pieauguma (19). Minētā sprieduma 232. punktā Vispārējā tiesa noraidīja Condor argumentu, saskaņā ar kuru atlikušā parāda – kas izriet no 2020. gada aizdevumiem saistībā ar Covid‑19 – turpmāko atmaksu var uzskatīt par tādu, kas valstij nodrošina “samērīgu daļu” no Condor “vērtības turpmākā pieauguma” Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta izpratnē. Pirmkārt, Vispārējā tiesa uzskatīja, ka šis arguments papildina apstrīdētā lēmuma pamatojumu. Otrkārt, Vispārējā tiesa nosprieda, ka Condor argumenta pieņemšana varētu padarīt Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktu bezjēdzīgu. Tā paskaidroja, ka parāda daļēja norakstīšana būtībā nozīmē, ka tiks atmaksāta tā parāda daļa, kas nav norakstīta. Tādējādi Condor arguments de facto izslēdz no Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta tvēruma parāda daļēju norakstīšanu.
22.      Condor apgalvo, ka Vispārējā tiesa pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Komisijai bija jābūt šaubām par to, vai attiecīgais pasākums atbilst Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktā noteiktajai prasībai. Condor uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir pietiekami daudz elementu, kas ļauj uzskatīt, ka šī prasība ir izpildīta, pat ja tajā nav tiešas atsauces uz 67. punktu.
23.      Iesākumā norādīšu, ka saskaņā ar patstāvīgo judikatūru, veicot LESD 263. pantā paredzēto tiesiskuma kontroli, Savienības tiesas nekad nevar aizstāt apstrīdētā tiesību akta izdevēja pamatojumu ar savējo (20). Secinot, ka Komisija nav pārbaudījusi, vai attiecīgais pasākums atbilst Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktam, Vispārējai tiesai nebija pienākuma veikt šādu izvērtējumu, lai, pamatojoties uz apstrīdētajā lēmumā ietverto informāciju, noteiktu, vai attiecīgais pasākums piešķirts ar nosacījumiem, kas Vācijas Federatīvajai Republikai nodrošinātu samērīgu daļu no Condor vērtības turpmākā pieauguma.
24.      Protams, kā apgalvo Condor, Tiesa 2023. gada 28. septembra spriedumā Ryanair/Komisija (21) norādīja, ka Vispārējās tiesas kompetencē ir atgādināt apstrīdētā lēmuma saturu un izdarīt secinājumus no tajā ietvertās informācijas. Tomēr tas nedz pilnvaro Vispārējo tiesu, nedz arī uzliek tai pienākumu pēc savas iniciatīvas veikt izvērtējumu, ko Komisija nav īstenojusi, it īpaši, ja šāds izvērtējums ietver rīcības brīvības izmantošanu. Saskaņā ar judikatūru nepietiekama vai nepilnīga izvērtējuma konstatējums ir netiešs pierādījums nopietnu grūtību esībai apstrīdētā pasākuma izvērtēšanā – tas pats par sevi liek apšaubīt tiesiskumu lēmumam par iebildumu necelšanu, kā tas ir apstrīdētā lēmuma gadījumā (22).
25.      Lai gan Condor tādējādi var apstrīdēt Vispārējās tiesas secinājumu, ka apstrīdētajā lēmumā nebija ietverts izvērtējums par Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta ievērošanu, tas nevar pārmest Vispārējai tiesai, ka tā nav izvērtējusi, vai, ņemot vērā apstrīdētajā lēmumā ietvertos elementus, attiecīgais pasākums atbilst minētajam punktam.
26.      Tā kā šis jautājums ir noskaidrots, pievērsīšos diviem atsevišķiem Condor apgalvojumiem. Pēc tam izvērtēšu Komisijas un Vācijas Federatīvās Republikas otrā apelācijas pamata atbalstam izvirzītos konkrētos argumentus.
1.      Par otrā apelācijas sūdzības pamata pirmo apgalvojumu
27.      Apelācijas sūdzības pamata pirmajā
apgalvojumā
Condor norāda, ka, noraidot argumentu, ka atlikušā parāda – kas izriet no 2020. gada aizdevumiem saistībā ar Covid‑19 – turpmāko atmaksu var uzskatīt par tādu, kas valstij nodrošina “samērīgu daļu” no Condor “vērtības turpmākā pieauguma” Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta izpratnē, Vispārējā tiesa acīmredzami sagrozījusi gan Condor, gan Komisijas apsvērumus. Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka Condor “tiesvedības laikā papildinājis” apstrīdētā lēmuma pamatojumu (23). Gan Komisija, gan Condor savos iebildumos faktiski apgalvoja, ka minētā lēmuma 126. apsvērumā ir skaidri norādīts, ka Attestor piedāvājums nodrošināja vislabākos nosacījumus valsts aizdevumu atmaksai un ka Attestor piedāvātā finanšu pakete atspoguļoja arī iespējamo nākotnes peļņu, ko varētu gūt Condor (24).
28.      Iepriekš minētajā
lēmuma 126. apsvērumā, īsumā aprakstot dažādus attiecīgā pasākuma elementus, Komisija norādīja, ka pirkuma līguma nosacījumi un 2020. gada aizdevumu saistībā ar Covid‑19 pārstrukturēšana bija pakete ar mērķi maksimāli palielināt Attestor ieguvumus, kā arī optimizēt aizdevuma atmaksu, un tie bija savstarpēji atkarīgi. Lai gan kopējā procentu summa, kas jāmaksā par pārstrukturēto aizdevumu, bija mazāka nekā sākotnējā aizdevuma procentu summa, “tā bija daļa no pieņemtās paketes ar mērķi maksimāli palielināt peļņu gan Attestor, gan Vācijas valdībai, un tādējādi to varēja uzskatīt par atbilstīgu atbalsta atlīdzinājumu”.
29.      Nesaprotu, kā varētu uzskatīt, ka šis apsvērums attiecas uz jautājumu par to, vai attiecīgā pasākuma sastāvdaļa – kuru Vispārējā tiesa identificējusi kā tādu, kas ietilpst Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta tvērumā, – proti, parāda daļēja norakstīšana, atbilst šajā punktā noteiktajai prasībai. 126. apsvērumā izklāstītais izvērtējums attiecas uz nosacījumiem, saskaņā ar kuriem tiktu atlīdzināta tā parāda daļa, kas nav norakstīta. Tas drīzāk attiecas uz pamatnostādņu 54. punktā noteikto prasību, ka grūtībās nonākušu uzņēmumu gadījumā atbalsts ir pienācīgi atlīdzināts. Nekas šajā apsvērumā nenorāda uz to, ka Komisija būtu izvērtējusi, vai parāda daļēja norakstīšana, kas paredzēta attiecīgajā pasākumā, Vācijas Federatīvajai Republikai nodrošināja samērīgu daļu no saņēmēja vērtības turpmākā pieauguma.
30.      Vispārējā tiesa nav sagrozījusi Condor argumentu, kas balstīts uz apstrīdētā lēmuma 126. apsvērumu. Tā vienkārši noraidīja šo argumentu pēc tam, kad bija konstatējusi, ka nekas apstrīdētajā lēmumā, tostarp tā 126. apsvērumā, neliecināja, ka Komisija būtu izvērtējusi, vai attiecīgais
pasākums – kas tika uzskatīts par Condor pašu kapitāla pozīciju uzlabojošu – nodrošināja valstij samērīgu daļu no Condor vērtības turpmākā pieauguma, kā prasīts Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktā. Tāpēc, manā ieskatā, otrā apelācijas pamata pirmais apgalvojums jānoraida.
2.      Par otrā apelācijas sūdzības pamata otro apgalvojumu
31.      Otrā apelācijas sūdzības pamata otrajā
apgalvojumā
Condor norāda, ka Vispārējā tiesa pieļāvusi tiesību kļūdu, secinādama, ka Attestor piedāvātās paketes izmantošana, kas nodrošinātu labākos iespējamos nosacījumus valsts aizdevumu atmaksai, nav uzskatāma par samērīgas daļas no vērtības turpmākā pieauguma nodrošināšanu valstij Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta izpratnē. Šī pakete ietvēra daļēju norakstīšanu, kā arī peļņas dalīšanas mehānismu attiecībā uz daļu no pārstrukturētajiem aizdevumiem, tādējādi, ja uzņēmums sasniegtu labus rezultātus, tiktu atmaksāta lielāka aizdevuma summas daļa. Vispārējās tiesas arguments, ka “parāda daļēja norakstīšana pēc savas būtības nozīmē, ka tiks atmaksāta tā parāda daļa, kas nav norakstīta” (25), nesniedzot atbildi uz Condor un Komisijas izvirzītajiem argumentiem, kas balstīti uz apstrīdētā lēmuma 126. apsvērumu.
32.      Šo secinājumu 29. punktā jau norādīju, ka apstrīdētā lēmuma 126. apsvērumā vispār nav aplūkots jautājums par parāda norakstīšanas atbilstību Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktam. Tikai konstatējums, ka finanšu pakete, par kuru bija panākta vienošanās ar Attestor, ir
atbilstoša atlīdzība par atbalstu, nevar likt Vispārējai tiesai uzskatīt, ka Komisija šo prasību ir pienācīgi izvērtējusi un, neveikdama padziļinātu pārbaudi, pamatoti secinājusi, ka šāda finanšu pakete nodrošina Vācijas Federatīvajai Republikai samērīgu daļu no Condor vērtības turpmākā pieauguma apmaiņā pret attiecīgajā
pasākumā iekļautā parāda daļēju norakstīšanu.
33.      Attiecībā uz iepriekš minētajā paketē paredzēto peļņas dalīšanas mehānismu netiek apstrīdēts, ka šis mehānisms ir nosacījums attiecībā uz aizdevuma pārstrukturēšanas atlikušās daļas atmaksu un tādējādi tam nav nozīmes, nosakot, vai parāda daļēja norakstīšana, par ko vienojās Vācijas Federatīvā Republika, atbilda Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktam. Pārsūdzētā sprieduma 232. punktā Vispārējā tiesa norādīja: secinot pretējo, parāda daļēja norakstīšana de facto tiktu izslēgta no šo pamatnostādņu 67. punkta tvēruma.
34.      Tāpēc Vispārējā tiesa nav pieļāvusi tiesību kļūdu un nav izvairījusies no atbildes uz Condor un Komisijas argumentiem, kas balstīti uz apstrīdētā lēmuma 126. apsvērumu. Pieņemot šo argumentu, tiktu aizpildīti
trūkumi apstrīdētā lēmuma pamatojumā vai Komisijas veiktajā izvērtējumā par atbilstību Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēs noteiktajām prasībām. Abas darbības ir aizliegtas, veicot Komisijas lēmumu likumības pārbaudi saskaņā ar LESD 263. pantu.
35.      Tāpēc uzskatu, ka otrā apelācijas pamata otrais apgalvojumsarī būtu jānoraida.
3.      Par argumentiem, ko Komisija un Vācijas Federatīvā Republika izvirzījušas otrā apelācijas pamata atbalstam
36.      Pamatojot Condor otro apelācijas pamatu, Komisija apgalvo, ka izvērtējums, kas pierāda atbalsta atbilstību Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktam, ietverts apstrīdētā lēmuma 135. un 136. apsvērumā, kuros tā secināja, ka, ņemot vērā esošā akcionāra tiesību pilnīgu zaudējumu (26) un Condor kreditoru prasījumu gandrīz pilnīgu zaudējumu (27), attiecīgais pasākums ietvēra atbilstošu sloga sadali (28). Komisija uzskata, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā ne šo izvērtējumu, ne tās galvenos argumentus, kas šajā ziņā izvirzīti iebildumu rakstā un atbildes rakstā uz repliku, – līdz ar to
kļūdaini interpretēja apstrīdēto lēmumu (29) un nesniedza pamatojumu.
37.      Komisija arī apgalvo, ka Vispārējā tiesa nepareizi interpretējusi Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktu. Tā norāda, ka 66. un 67. punkta mērķis ir samazināt bezrūpīgas rīcības risku attiecībā uz esošajiem ieguldītājiem, novēršot iespēju, ka pārstrukturēšanas atbalsts tos aizsargā no sekām, ko rada viņu izvēle ieguldīt atbalsta saņēmējā. “Esošie ieguldītāji” ir esošie dalībnieki/akcionāri un zināmā mērā arī subordinētie kreditori. Attestor, kura iesaistīšanās Condor bija iespējama attiecīgā
pasākuma apstiprināšanas rezultātā, nav jāsaprot kā akcionārs Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta izpratnē.  Sloga sadale, kas noteikta 67. punktā, ir samērīga “attiecībā pret uzņēmuma pašu kapitālu, kas paliek pēc zaudējumu ņemšanas vērā”. Tāpēc, ja, kā tas ir šajā gadījumā, esošais akcionārs pilnīgi zaudē savas tiesības un kreditori gandrīz pilnīgi zaudē savus prasījumus, jebkāda valsts daļa turpmākajos pārstrukturēšanas ieguvumos ir samērīga, arī
0 % daļa. Vācijas Federatīvā Republika savā atbildes rakstā izvirza līdzīgu argumentu.
38.      Condor šos apgalvojumus
atbalstīja savā atbildes rakstā un tiesas sēdē.
39.      Komisija un Vācijas Federatīvā Republika arī apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav ievērojusi Komisijas rīcības brīvību attiecībā uz sarežģītiem ekonomiskiem un/vai sociāliem izvērtējumiem. Proti, Vācijas Federatīvā Republika kritizē Vispārējo tiesu, ka tā ir paplašinājusi savas pārbaudes tiesā robežas attiecībā uz lēmumiem necelt iebildumus saskaņā ar Padomes Regulas (ES) 2015/1589 4. pantu (30). Vācijas Federatīvā Republika piebilst, ka, lai atbildētu uz jautājumu par to, vai Komisijai bija jāšaubās par attiecīgā atbalsta saderību ar Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktu, nav nozīmes tam, vai un kādā mērā apstrīdētajā lēmumā ir tieša atsauce uz Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktu. Tas labākajā gadījumā būtu atbilstoši, lai noskaidrotu, vai apstrīdētais lēmums ir vai nav pietiekami pamatots. Vispārējā tiesa ir sajaukusi šos aspektus, tādējādi pieļaujot tiesību kļūdu. Savukārt Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav atzinusi tās rīcības brīvību Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu interpretācijā.
40.      Tiesas sēdē Ryanair izvirzīja iebildumu par nepieņemamību, apgalvojot, ka Komisijas arguments par 135. un 136. apsvērumu esot bijis jāizvirza pretapelācijas sūdzībā, jo runa ir par pamatu, kuru Condor nebija izvirzījis savā apelācijas sūdzībā.
41.      Jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas Reglamenta 172. un 174. pantu Vispārējā tiesā izskatāmās lietas dalībnieki, kuriem ir interese, lai apelācijas sūdzība tiktu apmierināta vai noraidīta, var iesniegt atbildes rakstu, kurā lūdz pilnībā vai daļēji apmierināt vai noraidīt šo apelācijas sūdzību. Saskaņā ar Reglamenta 176. pantu un 178. panta 1. punktu un 3. punkta otro teikumu šie lietas dalībnieki pretapelācijas sūdzību iesniedz ar atsevišķu dokumentu, kas nav atbildes raksts uz apelācijas sūdzību, un ar to lūdz pilnībā vai daļēji atcelt Vispārējās tiesas nolēmumu, pamatojoties uz citiem iebildumiem un argumentiem nekā atbildes rakstā uz apelācijas sūdzību izvirzītajiem. Saskaņā ar Tiesas judikatūru no šīm tiesību normām izriet, ka minētā reglamenta 172. pantā paredzētajā atbildes rakstā nevar lūgt atcelt Vispārējās tiesas nolēmumu atšķirīgu iemeslu dēļ, kas nav atkarīgi no šajā apelācijas sūdzībā norādītajiem, jo tādi pamati var tikt izvirzīti tikai pretapelācijas sūdzībā (31).
42.      Šajā lietā Komisijas izvirzītais pamats
par to, ka Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā apstrīdētā lēmuma 135. apsvērumā ietverto izvērtējumu, neattiecas ne uz vienu Condor apelācijas sūdzības atbalstam izvirzīto pamatu. Lai gan formāli tas ir izvirzīts apelācijas sūdzības otrā pamata atbalstam, tas rada pilnīgi jaunu apstrīdējumu Vispārējās tiesas argumentācijai. Komisija uzskatīja, ka izvērtējums par atbilstību Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktam ir izklāstīts šā lēmuma 135. apsvērumā, kurā Komisija konstatēja, ka vairs nav pašu kapitāla, kas ļautu Vācijas Federatīvajai Republikai iegūt samērīgu daļu no Condor vērtības turpmākā pieauguma. Savukārt Condor apelācijas sūdzībā apgalvoja, ka atbilstību 67. punktam Komisija aplūkoja apstrīdētā lēmuma 126. apsvērumā un ka ar Attestor saskaņotā finanšu pakete nodrošināja šādas daļas piešķiršanu Vācijas Federatīvajai Republikai.
43.      Komisijas pamats balstīts arī uz Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta interpretāciju, kas atšķiras no Condor atbalstītās interpretācijas un ir pretrunā tai. Apelācijas pirmajā pamatā Condor skaidri noraidījis pieņēmumu, ka bezrūpīgas rīcības riska novēršana ir Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta argumentācijas pamatā, un apgalvo, ka Vispārējā tiesa šo argumentāciju, kas patiesībā ir 65. un 66. punkta pamatā, nelikumīgi attiecinājusi uz 67. punktu, savukārt Komisija uzstāj, ka šāda riska samazināšana patiešām ir šā pēdējā minētā punkta galvenais mērķis. Turklāt Komisija apgalvo, ka Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkts neattiecas uz jauniem ieguldītājiem, savukārt Condor apelācijas sūdzībā apgalvoja, ka Attestor piedāvātā finanšu pakete ir atbilstoša atlīdzība par atbalstu un nodrošina valstij samērīgu daļu no nākotnes peļņas, ko Condor varētu gūt, netieši atzīstot, ka iepriekš minētais 67. punkts var ietekmēt jaunos ieguldītājus.
44.      Visbeidzot un galvenokārt, apstrīdot Vispārējās tiesas secinājumu, ka apstrīdētajā lēmumā nebija ietverts atbilstības Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktam izvērtējums, Condor apelācijas sūdzībā un Komisija atbildes rakstā atsaucas uz dažādām tiesību kļūdām. Proti, Komisija norāda uz iepriekš minētā 67. punkta un apstrīdētā lēmuma 135. apsvēruma kļūdainu interpretāciju, savukārt Condor apgalvo, ka tā iebildums par 126. apsvēruma svarīgumu ticis sagrozīts un Vispārējās tiesas pamatojums, ar kuru tā noraidīja šo apgalvojumu, pamatojoties uz lēmuma 126. apsvērumu, bija kļūdains un nepietiekams vai citādi nepilnīgs.
45.      Tāpēc uzskatu, ka Komisija atbildes rakstā ir izvirzījusi atsevišķu un autonomu pamatu, kas būtu jāatzīst par nepieņemamu. Tāds pats secinājums attiecas uz analogu Vācijas Federatīvās Republikas izvirzīto pamatu, kā arī uz šo secinājumu 39. punktā minētajiem Komisijas un Vācijas Federatīvās Republikas pamatiem. Šajā ziņā vēlos norādīt, ka apgalvojumu, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā Komisijas rīcības brīvību, Condor izteica tikai attiecībā uz pirmo apelācijas pamatu – par to, vai Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkts ir piemērojams parāda norakstīšanai – un trešo apelācijas pamatu – par pasākuma piemērotību konkurences izkropļojumu ierobežošanai –, bet ne saistībā ar otro apelācijas pamatu.
46.      Savukārt ir pieņemams Komisijas apgalvojums, ka Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā tās galveno argumentu, kas attiecībā uz apstrīdētā lēmuma 135. un 136. apsvērumu izvirzīts gan tās iebildumu rakstā, gan atbildes rakstā uz repliku pirmajā instancē.
47.      Tiesa būtībā precizējusi, ka apelācijā kontroles mērķis it īpaši ir pārbaudīt, vai Vispārējā tiesa juridiski pietiekami ir atbildējusi uz visiem apelācijas sūdzības iesniedzēja
minētajiem argumentiem, un ka pamats, kas attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa neesot atbildējusi uz pirmajā instancē izvirzītiem argumentiem, būtībā ir norāde uz to, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu (32). Pamatojuma neesība vai nepietiekamība ir absolūts pamats, ko Tiesa var izvirzīt vai kas tai pat jāizvirza pēc savas ierosmes (33).
48.      Tomēr, manuprāt, šis iebildums nav pamatots.
49.      Lai pamatotu šo apgalvojumu, Komisija atsaucas uz iebildumu raksta 122. un 123. punktu un atbildes raksta uz repliku pirmajā instancē 94. un 95. punktu.
50.      Šajos divos iebildumu raksta punktos, atbildot uz Ryanair sesto pamatu, Komisija izvirzīja argumentu, ka ir ievērota sloga sadales prasība. Konkrēti, tā vispirms norāda, ka Condor akcijas tika ieguldītas trasta pārvaldībā un Condor iepriekšējais īpašnieks zaudēja visu savu akciju vērtību, nekādā veidā negūstot labumu no saņēmēja veiksmīgas pārstrukturēšanas rezultātiem. Otrkārt, tā norāda, ka arī saņēmēja kreditori norakstījuši gandrīz visus savus prasījumus maksātnespējas procedūrā. Apstrīdētā lēmuma 135. apsvērums, kas Komisijas iebildumu rakstā minēts tikai vienu reizi, norādīts 164. zemsvītras piezīmē šā argumenta pamatošanai. Ne atsauce uz apstrīdētā lēmuma 135. apsvērumu, ne Komisijas iebildumu raksta 122. un 123. punktā izvirzītais arguments konkrēti neattiecas uz Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktu.
51.      Atbildes raksta uz repliku 94. un 95. punktā Komisija apgalvoja, ka Ryanair neesot iesniedzis pierādījumus, kas pamatotu tā apgalvojumu, ka Condor pārdošanas cena neatspoguļoja iespējamo nākotnes peļņu, ko saņēmējs varētu gūt, un atgādināja, ka “sloga sadales mērķis ir nodrošināt, lai esošie īpašnieki (un subordinētie kreditori) nepamatoti nesaņemtu valsts pašu kapitāla atbalstu, bet, cik vien iespējams, pilnībā segtu zaudējumus” (34).
52.      Atgādinu, ka saskaņā ar judikatūru Vispārējai tiesai netiek prasīts sniegt izklāstu, kurā izsmeļoši un pa vienam būtu aplūkoti visi lietas dalībnieku paustie argumenti. Tāpēc Vispārējās tiesas pamatojums var būt netieši izteikts, ja vien tas ļauj ieinteresētajām personām uzzināt iemeslus, kuru dēļ Vispārējā tiesa nav piekritusi to argumentiem, un ļauj nodrošināt, ka Tiesas rīcībā ir pietiekama informācija, lai veiktu pārbaudi (35).
53.      Šajā lietā tikai atsauci uz apstrīdētā lēmuma 135. apsvērumu Komisijas rakstveida apsvērumos pirmajā instancē nevar pamatoti kvalificēt kā “galveno argumentu”. Šādos apstākļos Vispārējai tiesai bija tikai jānorāda, ka apstrīdētajā lēmumā nebija ietverts izvērtējums par atbilstību Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktam.
54.      Turklāt jānorāda, ka ne apstrīdētajā lēmumā, ne Komisijas rakstveida apsvērumos Vispārējā tiesā nav ietverta Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta interpretācija, kura atbalstīta Komisijas atbildes rakstā uz šo apelācijas sūdzību un saskaņā ar kuru šis punkts nav piemērojams jauniem ieguldītājiem un pieļauj valsts līdzdalību 0 % apmērā, ja pēc zaudējumu aprēķināšanas nav vairs palicis sabiedrības pašu kapitāls. Šķiet, ka tā ir izstrādāta tikai šīs tiesvedības laikā. Tā vietā, lai apstrīdētu Vispārējās tiesas secinājumus vai tās pamatojuma trūkumu, šķiet, ka Komisijas argumenta mērķis patiesībā ir papildināt apstrīdētā lēmuma pamatojumu, bet tas nav atļauts atcelšanas prasības stadijā Vispārējā tiesā un vēl jo mazāk apelācijas stadijā Tiesā.
55.      Šādos apstākļos Vispārējo tiesu nevar kritizēt par to, ka tā nav sniegusi konkrētus iemeslus, lai risinātu jautājumus, kas tai netika ne skaidri formulēti, ne izklāstīti
pēc būtības. To nevar arī kritizēt par to, ka tā galveno uzmanību pievērsusi argumentam, kurā apgalvots, ka Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkts nav piemērojams parāda norakstīšanai, un kuru Komisija izklāstīja pirmās instances tiesvedības gaitā (36).
56.      No visa iepriekš minētā izriet, ka Komisijas un Vācijas Federatīvās Republikas izvirzītie argumenti otrā apelācijas sūdzības pamata atbalstam, manuprāt, jānoraida kā daļēji nepieņemami un daļēji nepamatoti.
57.      Tādēļ gadījumā, ja Tiesa nepiekristu manam priekšlikumam, izklāstu turpmākos apsvērumus par to argumentu pamatotību, kuri, manuprāt, būtu jāatzīst par nepieņemamiem.
58.      Vispirms vēlos atbildēt uz abiem Vācijas Federatīvās Republikas un Komisijas izvirzītajiem iebildumiem, kas minēti šo secinājumu 39. punktā.
59.      Vācijas Federatīvā Republika kritizē Vispārējās tiesas apgalvojumu pārsūdzētā sprieduma 35. punktā, saskaņā ar kuru pārbaude tiesā par to, vai pastāv “šaubas” (37) par attiecīgā pasākuma saderību ar iekšējo tirgu, ciktāl tas ietilpst LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā, pēc savas būtības pārsniedz acīmredzamas kļūdas meklēšanu izvērtējumā. Vācijas Federatīvā Republika apgalvo, ka šādas pieejas rezultātā Komisijas lēmums nesākt formālu
izmeklēšanas procedūru saskaņā ar Regulas 2015/1589 4. pantu tiek izvērtēts padziļinātāk nekā Komisijas lēmums, kas pieņemts šādas procedūras noslēgumā.
60.      Atgādinu, ka atbalsta pasākumu saderības ar iekšējo tirgu izvērtēšana saskaņā ar LESD 107. panta 3. punktu ir ekskluzīvā Komisijas kompetencē (38), un Komisijai ir plaša rīcības brīvība – tostarp paziņotā valsts atbalsta pasākuma sākotnējās izskatīšanas laikā –, kuras īstenošanai jāveic sarežģīti ekonomiska un sociāla rakstura vērtējumi. Tāpēc
saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru šo izvērtējumu pārbaude ir ierobežota (39).
61.      Tomēr jāatgādina, ka izvērtējums, vai sākotnējās izskatīšanas posmā pastāv nopietnas grūtības, kas pamato lēmumu sākt formālu
izmeklēšanas procedūru, atšķiras no pasākuma saderības izvērtējuma pēc būtības. Kā Vispārējā tiesa pamatoti norādījusi pārsūdzētā sprieduma 35. punktā, Regulas 2015/1589 4. panta 3. un 4. punktā ietvertais jēdziens “šaubas”, kas izpaužas kā nopietnas grūtības, ar kurām Komisija saskārusies, pārbaudot, vai attiecīgais pasākums ir atbalsts vai tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu, būtībā ir objektīvs (40). Savienības tiesām, salīdzinot lēmuma necelt iebildumus pamatojumu ar informāciju, kas Komisijai bija pieejama lēmuma pieņemšanas brīdī, jāspēj objektīvi noteikt, vai šī iestāde varēja atrisināt visus attiecīgos jautājumus, nesākot formālo
izmeklēšanas procedūru. Būtiskus ekonomiskos vai sociālos novērtējumus, kas pamato secinājumu, ka nav jāsāk formāla
izmeklēšanas procedūra, tiesā pārbauda ierobežotā apmērā, savukārt to, vai šis secinājums atbilst juridiskajam kritērijam par “nopietnu grūtību neesību”, nepārbauda. Tāpēc, manā ieskatā, Vācijas Federatīvās Republikas izvirzītais apgalvojums
jānoraida.
62.      Attiecībā uz Vācijas Federatīvās Republikas apgalvojumu, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini sajaukusi pietiekama pamatojuma neesību apstrīdētajā lēmumā ar nopietnu grūtību esību, jau norādīju, ka saskaņā ar judikatūru nepietiekama vai nepilnīga izvērtējuma konstatējums ir netiešs pierādījums nopietnu grūtību esībai attiecīgā pasākuma izvērtēšanā – tas pats par sevi liek apšaubīt tiesiskumu lēmumam par iebildumu necelšanu (41). Tāpēc arī šis apgalvojums jānoraida.
63.      Savukārt Komisija apgalvo, ka pamatnostādnes atšķiras no saistošiem Savienības tiesību aktiem (42) un nav pareizi tās interpretēt saskaņā ar tām pašām interpretācijas metodēm. Ja Komisija, piemērojot savas pamatnostādnes, konstatētu, ka šo pamatnostādņu formulējumu var interpretēt dažādi, tai būtu jāsaglabā rīcības brīvība izmantot tādu
interpretāciju, kas vislabāk atspoguļo tās valsts atbalsta politiku. Līdz ar to
Savienības tiesu veiktajai pārbaudei tiesā būtu jāaprobežojas ar pārbaudi, vai Komisijas interpretācijā nav pieļauta acīmredzama kļūda. Ja konstatē, ka Komisijas veiktā šo pamatnostādņu interpretācija ir vismaz ticama, nevar uzskatīt, ka Komisija būtu pārsniegusi savu rīcības brīvību.
64.      Nepiekrītu šai argumentācijai. Tiesību akta interpretācija neatkarīgi no tā rakstura ir uzdevums, kas atšķiras no uzdevuma pārbaudīt, vai tas ticis piemērots konsekventi un likumīgi. Interpretācijas process ietver interpretējamā jēdziena nozīmes noskaidrošanu, tostarp gadījumos, kad tas uzskatāms par autora rīcības brīvības izpausmi.
65.      Ja pieņem, ka Savienības tiesām ir tiesības interpretēt Komisijas pamatnostādnes par LESD 107. panta 3. punkta piemērošanu, – uzskatu, ka tas tā ir, – šāds uzdevums jāveic saskaņā ar iepriekš noteiktiem objektīviem kritērijiem, pat ja jārekonstruē autora nodoms. Šie kritēriji atrodami
judikatūrā.
66.      Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī tās konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (43). Uz šo judikatūru, manuprāt, pamatoti atsaucas, lai interpretētu gan Komisijas lēmumus (44), gan pamatnostādnes, īpaši valsts atbalsta jomā, tostarp to dara pati Tiesa (45). Tāpat būtu jāuzskata, ka citi vispāratzīti principi, kas attiecas uz Savienības tiesību normu interpretāciju, ir piemērojami arī attiecībā uz Komisijas pamatnostādnēm. Tas ietver principu, saskaņā ar kuru, ja šādu tiesību normu var interpretēt dažādi, priekšroka dodama interpretācijai, kas saglabā tās lietderīgo iedarbību (46).
67.      Pretēji Komisijas apgalvotajam neskaidrība drīzāk palielina, nevis samazina nepieciešamību pēc juridiskas interpretācijas, pat attiecībā uz tādiem instrumentiem kā Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnes. Savienības tiesām, izmantojot sistēmisku un galvenokārt teleoloģisku interpretāciju, jānovērš jebkāda neskaidrība vai nekonsekvence formulējumā. Tas nozīmē, ka jāņem vērā ne tikai šādu instrumentu mērķis un vispārējā sistēma, bet arī LESD 107. panta 3. punkta
un, vispārīgāk, valsts atbalsta noteikumos izvirzītie mērķi, lai nodrošinātu saskaņotību ar šiem mērķiem un nodrošinātu to efektivitāti. Uzskats, ka ikreiz, kad vairākās pamatnostādnēs ietverto formulējumu var interpretēt
dažādi, Komisijai ir pilnīga rīcības brīvība saglabāt savu interpretāciju, ja vien tā ir ticama, manuprāt, samazinātu pārbaudes tiesā efektivitāti un mazinātu tiesisko drošību, potenciāli ļaujot Komisijai izmantot precizitātes trūkumu, lai apietu noteikumus, kurus tā pati sev ir noteikusi.
68.      Tagad izvērtēšu pamatotību Komisijas un Vācijas Federatīvās Republikas iesniegtajiem argumentiem, kas sīkāk izklāstīti šo secinājumu 36. un 37. punktā. Šie argumenti balstīti uz Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta interpretāciju, saskaņā ar kuru šajā punktā noteiktā prasība attiecas tikai uz esošajiem akcionāriem vai subordinētajiem kreditoriem, nevis uz jauniem ieguldītājiem vai pašu atbalsta saņēmēju.
69.      Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkts attiecas uz jebkuru “valsts atbalst[u], kas uzlabo saņēmēja pašu kapitāla pozīciju”, un paredz, ka šādos gadījumos valstij “nodrošina samērīgu daļu no saņēmēja vērtības turpmākā pieauguma”, kas jānosaka, “ievērojot valsts ieguldītā pašu kapitāla summu attiecībā pret uzņēmuma pašu kapitālu, kas paliek pēc zaudējumu ņemšanas vērā” (mans izcēlums). Varētu apgalvot, ka Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktu paredzēts piemērot pēc tam, kad ir piemērotas šo pamatnostādņu 66. punktā noteiktās sloga sadales prasības un palicis pozitīvs pašu kapitāls, attiecībā pret kuru var veikt šādu salīdzinājumu. Tādējādi 67. punkts ir papildu posms, kas ir atkarīgs no pašu kapitāla esības pēc tam, kad ievērots 66. punkts. Tomēr atsauce uz “kapitālu, kas paliek” nebūt nav nepārprotama, it īpaši, ja ņem vērā, ka prasība par “samērīgu daļu” no “vērtības turpmākā pieauguma” attiecas uz citu brīdi, nevis zaudējumu segšanas brīdi un to piemēro tikai tad, kad ir atjaunota saņēmēja dzīvotspēja. Šī atsauce pati par sevi neļauj secināt, ka Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkts attiecas tikai uz esošajiem akcionāriem un subordinētajiem kreditoriem, nevis uz ieguldītājiem, kas pārstrukturēšanas plānā iesaistās līdzās valstij.
70.      Attiecībā uz kontekstuālo analīzi jānorāda, ka 67. punkts ir ietverts Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 3.5.2.2. apakšiedaļā, kas attiecas uz sloga sadali, un pirms tā ir 65. un 66. punkts, kuros skaidri norādīta piemērojamība esošajiem ieguldītājiem. Šajos punktos precīzi pateikts, ka esošie dalībnieki/akcionāri un subordinētie kreditori ir primāri atbildīgi par zaudējumu segšanu pirms valsts atbalsta piešķiršanas. Tomēr 67. punkts pievieno arī autonomu un kumulatīvu prasību 66. punkta prasībām, kā tas skaidri izriet no tā ievadfrāzes, ka “atbilstīga sloga sadale cita starpā nozīmē” (mans izcēlums) (47). Turklāt 65.–67. punkts ietverts Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 3.5. iedaļā “Atbalsta samērīgums/līdz minimumam ierobežots atbalsts”. Šīs iedaļas 61. punktā precizēts, ka pārstrukturēšanas atbalsta apjoms un intensitāte jāierobežo līdz stingram minimumam, kas nepieciešams, lai veiktu pārstrukturēšanu, un jānodrošina pietiekams pašu ieguldījums pārstrukturēšanas izmaksās un pietiekams sloga sadales līmenis. No tā izriet, ka no vispārējā tā konteksta nevar secināt, ka 67. punkts ir acīmredzami attiecināms uz esošajiem dalībniekiem/akcionāriem un subordinētajiem kreditoriem tieši tādā pašā veidā kā 65. un 66. punkts.
71.      Attiecībā uz Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punktā noteiktās prasības mērķiem no to 65. punkta skaidri izriet, ka sloga sadale saskaņā ar 3.5.2.2. apakšiedaļu ir vērsta uz bezrūpīgas rīcības riska samazināšanu, nodrošinot, ka esošie ieguldītāji neizvairās no sekām, ko rada to agrākie riski uz valsts līdzekļu rēķina. Tomēr man šķiet skaidrs – un turklāt tas precīzi norādīts Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 11. punktā (48) –, ka 67. punkts nav tikai (vai pat galvenokārt) ierobežots ar bezrūpīgas rīcības riska problēmu risināšanu. Pirmkārt, tā atrašanās vieta pamatnostādņu iedaļā, kas veltīta samērīgumam, kā arī pašu ieguldījumam, norāda, ka sloga sadalei ir papildinošs un visaptverošs mērķis, proti, nodrošināt, ka valsts atbalsts ir ierobežots līdz nepieciešamajam minimumam, samazinot nodokļu maksātāju slogu (49). Otrkārt, 67. punkta loģika nedaudz atšķiras no 66. punkta loģikas. Tā vietā, lai noteiktu pienākumus konkrētām saņēmēju kategorijām – privāto uzņēmumu dalībniekiem/akcionāriem vai kreditoriem –, 67. punkts reglamentē nosacījumus, ar kādiem jāpiešķir valsts atbalsts, kas palielina pašu kapitālu. Šajā ziņā šķiet, ka drīzāk ir runa par pašu ieguldījuma prasības, nevis sloga sadales prasības noteikšanu, un tā galvenokārt ir paredzēta kā stimuls pieprasītā pārstrukturēšanas atbalsta apjoma ierobežošanai (50). Tāpēc, manuprāt, nevar pilnībā izslēgt, ka Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkts, tāpat kā 62. punkts par pašu ieguldījumu, pretēji 66. punktam, ir piemērojams arī jauniem ieguldītājiem, kuri piedalās pārstrukturēšanā un gūst labumu no saņēmēja vērtības turpmākā pieauguma, kas vismaz daļēji radies valsts atbalsta rezultātā. Kā uzsver Vācijas Federatīvā Republika, Attestor iesaistīšanās Condor nebūtu bijusi iespējama bez atbalsta, kas piešķirts saskaņā ar attiecīgo pasākumu. Tāpēc ir pamatoti sagaidīt, ka Condor nākotnes peļņa tiks taisnīgi sadalīta ar nodokļu maksātājiem.
72.      Tomēr Komisija un Condor apgalvoja, ka Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta attiecināšana uz jauniem ieguldītājiem varētu atturēt privātos ieguldītājus no dalības pārstrukturēšanā, kurā tiek saņemts valsts atbalsts. Tādējādi, lai aizstātu šos zaudētos ieguldījumus, būtu nepieciešams nevis mazāks, bet gan lielāks atbalsts, un tas neatbilstot samērīguma principam. Lai izvairītos no šāda riska, Komisijai, piemērojot 67. punktu tādos apstākļos kā šajā lietā, jāatrod līdzsvars starp nepieciešamību nodrošināt valstij samērīgu daļu no saņēmēja vērtības turpmākā pieauguma un nepieciešamību izvairīties no nesamērīgas ietekmes uz jauniem ieguldītājiem.
73.      Tā kā apstrīdētā lēmuma 135. apsvērumā nav ietverta šāda veida analīze, sliecos secināt – ja Tiesa uzskatītu, ka Komisijas un Vācijas Federatīvās Republikas šajā ziņā izvirzītie pamati
ir pieņemami, tie būtu jānoraida pēc būtības.
B.      Secinājumi par otro apelācijas sūdzības pamatu
74.      No visiem iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka otrais apelācijas sūdzības pamats, manuprāt, jānoraida.
IV.    Secinājumi
75.      Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, ierosinu Tiesai noraidīt otro apelācijas sūdzības pamatu.
1      Oriģinālvaloda – angļu.
2      Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu nefinanšu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (OV 2014, C 249, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnes”).
3      Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 26. un 27. punkts.
4      Skat. Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 52. punktu.
5      Skat. Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 62.–64. punktu. Šāds ieguldījums jāveic no pašu resursiem, kas ir atbalsta saņēmēja, tā dalībnieku/akcionāru, kreditoru, uzņēmumu grupas, kuram tas pieder, vai jaunu ieguldītāju rīcībā, un tam ir jābūt reālam, faktiskam, nekādu atbalstu neietverošam un pietiekamam, t. i., tam ir jābūt vismaz 50 % no pārstrukturēšanas izmaksām parastos apstākļos.
6      Komisijas paziņojums par finanšu nozares dzīvotspējas atjaunošanu un tās pārstrukturēšanas pasākumu novērtējumu pašreizējās krīzes apstākļos atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem (OV 2009, C 195, 9. lpp.).
7      Komisijas Paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu no 2013. gada 1. augusta atbalsta pasākumiem banku labā saistībā ar finanšu krīzi (“Banku darbības paziņojums”) (OV 2013, C 216, 1. lpp.).
8      Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 66. punkts noteic: “Atbilstīga sloga sadale parasti nozīmē to, ka esošajiem dalībniekiem/akcionāriem un attiecīgā gadījumā subordinētajiem kreditoriem pilnībā jāsedz attiecīgie zaudējumi. Subordinētajiem kreditoriem zaudējumu segšanā jāpiedalās vai nu ar attiecīgo instrumentu konvertēšanu pašu kapitālā, vai to pamatsummas norakstīšanu. Tādējādi valsts iejaukšanās var notikt vienīgi tad, kad ir pilnībā ņemti vērā attiecīgie zaudējumi un tie sadalīti starp esošajiem dalībniekiem/akcionāriem un subordinētajiem parāda turētājiem. [..]”
9      Skat. Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 65. punktu.
10      Skat. it īpaši Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 9. un 11. punktu.
11      Skat. spriedumu, 2024. gada 8. maijs, Ryanair/Komisija (Condor; atbalsts pārstrukturēšanai) (T‑28/22, EU:T:2024:301, 3.-9. punkts; turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”).
12      2020. gada 26. aprīļa Lēmums C(2020) 2795 final par valsts atbalstu SA.56867 (2020/N, ex 2020/PN) – Vācija – Condor Covid‑19 radītā kaitējuma kompensācija.
13      T‑665/20, EU:T:2021:344.
14      2021. gada 26. jūlija Lēmums C(2021) 5731 final par valsts atbalstu SA.63617 (2021/N) – Vācija Covid‑19 – Condor radītā kaitējuma kompensēšana II.
15      2021. gada 26. jūlija
Lēmums C(2021) 5731 final par valsts atbalstu SA.63617 (2021/N) – Vācija Covid‑19 – Condor radītā kaitējuma kompensēšana II.
16      2021. gada 26. jūlija
Lēmums C(2021) 5729 final
par valsts atbalstu SA. 63203 (2021/N) – Vācijas – Pārstrukturēšanas atbalsts Condor.
17      Condor un Vācijas Federatīvā Republika iestājās Vispārējā tiesā Komisijas prasījumu atbalstam.
18      Pēc pārsūdzētā sprieduma Komisija informēja Vācijas Federatīvo Republiku par tās
2024. gada 29. jūlija lēmumu sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru, lai pieņemtu jaunu lēmumu par Condor pārstrukturēšanas atbalstu, skat. Lēmumu C(2024) 5322 final (2024. gada 29. jūlijs) par valsts atbalstu SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N) – Vācijas pārstrukturēšanas atbalsts Condor (OV C, C/2024/5533). Pēc tam 2025. gada aprīlī tika pieņemts lēmums par [atbalsta] atkārtotu apstiprināšanu, skat. Lēmumu C(2025) 2294 final (2025. gada 28. aprīlis) par valsts atbalstu SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N), ko Vācija īstenojusi [Condor]  (OV L, 2025/2178) (turpmāk tekstā – “jaunais lēmums”). Jaunais lēmums nav pārsūdzēts Vispārējā tiesā.
19      Skat. pārsūdzētā sprieduma 207. un 232. punktu. Minētā sprieduma 212. punktā Vispārējā tiesa secināja, ka attiecīgais pasākums, kas tostarp izpaužas kā parāda daļēja norakstīšana, jākvalificē kā “valsts atbalsts, kas uzlabo saņēmēja pašu kapitāla pozīciju” Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 67. punkta izpratnē. Condor apstrīd šo secinājumu pirmajā apelācijas pamatā.
20      Skat. inter alia spriedumus, 2021. gada 6. oktobris, World Duty Free Group un Spānija/Komisija (C‑51/19 P un C‑64/19 P, EU:C:2021:793), un 2023. gada 28. septembris, Ryanair/Komisija (C‑321/21 P, EU:C:2023:713).
21      C‑321/21 P, EU:C:2023:713, 104. un nākamie punkti.
22      Skat. tostarp spriedumu, 2021. gada 2. septembris, Komisija/Tempus Energy un Tempus Energy Technology (C‑57/19 P, turpmāk tekstā – “spriedums lietā Tempus”, EU:C:2021:663, 41. punkts).
23      Skat. pārsūdzētā sprieduma 232. punktu.
24      Iebildumu rakstā Komisija attiecībā uz 126. apsvērumu apgalvoja, ka sloga sadales prasība bija izpildīta, jo Attestor iegādājās
Condor konkursa procedūrā, kurā no trim iesniegtajiem piedāvājumiem tika pieņemts Attestor piedāvājums, jo tas nodrošināja labākos nosacījumus valsts aizdevumu atmaksai. Atbalstot Komisijas apsvērumus
Vispārējā tiesā, Condor savā iestāšanās rakstā apgalvoja, ka bez Attestor piedāvājuma, kura cenā bija atspoguļota iespējamā nākotnes peļņa, būtu daudz mazākas iespējas vai vispār nebūtu bijis iespējams atmaksāt Vācijas Federatīvās Republikas iepriekšējos aizdevumus. Šādā situācijā, ņemot vērā visus zaudējumus un iespējamos zaudējumus, iepriekšējo aizdevumu atmaksāšanu varētu uzskatīt par samērīgu Vācijas Federatīvās Republikas daļu no Condor vērtības turpmākā pieauguma. Condor norāda, ka šie apsvērumi tika atspoguļoti apstrīdētā lēmuma 126. apsvērumā. Lai gan šis arguments bija Condor iestāšanās raksta pamatā, apstrīdētā lēmuma 126. apsvērums Komisijas iebildumu rakstā tika minēts tikai vienu reizi – 165. zemsvītras piezīmē.
25      Skat. pārsūdzētā sprieduma 232. punktu.
26      Apstrīdētā lēmuma 19. un nākamie
apsvērumi, kā arī 135. apsvērums.
27      Apstrīdētā lēmuma 33. un 132. un nākamie
apsvērumi.
28      Saskaņā ar 135. apsvērumu: “Attiecībā uz pārstrukturēšanas sloga sadali starp akcionāriem un subordinētiem kreditoriem ir skaidrs, ka iepriekšējais Condor kontrolpaketes īpašnieks TCG ir likvidēts, bet Condor akcijas ir nodotas trastam (12. un 19. apsvērums). TCG zaudē visu savu akciju vērtību un nekādā veidā negūs labumu no Condor veiksmīgas pārstrukturēšanas. Līdzīgā kārtā – Condor kreditori noraksta gandrīz visus savus prasījumus maksātnespējas procedūrā un tādējādi sniedz ieguldījumu pārstrukturēšanas plānā. Norakstītais apjoms pārsniedz pārstrukturēšanas atbalsta apjomu gan daļējas norakstīšanas, gan Condor piešķirto pārstrukturēto KfW aizdevumu turpināšanas ziņā. Condor bijušie akcionāri un kreditori efektīvi iesaistās pārstrukturēšanā, tādējādi samazinot nepieciešamību pēc valsts atbalsta un mazinot bezrūpīgas rīcības risku.” Tāpēc Komisija 136. apsvērumā secināja, ka atbalsts ietvēra atbilstošu sloga sadali.
29      Kļūdaina apstrīdētā tiesību akta interpretācija ir tiesību kļūda un ir pieņemama apelācijas tiesvedībā, skat. spriedumus, 2022. gada 10. marts, Komisija/Freistaat Bayern u.c. (C‑167/19 P un C‑171/19 P, EU:C:2022:176, 47. punkts un tajā minētā judikatūra) un 2024. gada 10. septembris, Komisija/Īrija u.c. (C‑465/20 P, EU:C:2024:724, 112. punkts).
30      2015. gada 13. jūlija Regula, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD] 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).
31      Skat. spriedumus, 2023. gada 14. septembris, Land RheinlandPfalz/Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 50. un 51. punkts un tajos
minētā judikatūra) un 2025. gada 1. augusts, Francija un Komisija/CWS Powder Coatings u.c. (C‑71/23 P un C‑82/23 P, EU:C:2025:601, 57. punkts).
32      Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 14. septembris, Land RheinlandPfalz/Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 93. punkts un tajā minētā judikatūra).
33      Skat. spriedumu, 2023. gada 9. marts, Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija (C‑682/20 P, EU:C:2023:170, 39. punkts un tajā minētā judikatūra).
34      Komisija skaidri atsaukusies tikai uz Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 65. un 66. punktu. Atsaucoties uz iebildumu raksta 122. un 123. punktu, tā piebilda, ka Ryanair nav “apgalvojis (un vēl jo mazāk pierādījis), ka Condor esošie īpašnieki vai subordinētie kreditori būtu guvuši nepamatotas priekšrocības”.
35      Skat. spriedumu, 2023. gada 14. septembris
Land RheinlandPfalz/Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 94. punkts un tajā minētā judikatūra).
36      Šis arguments, kas nav minēts Komisijas rakstveida apsvērumos pirmajā instancē, saskaņā ar Vācijas Federatīvās Republikas atbildes rakstu tika iesniegts tiesas sēdē Vispārējā tiesā, kas notika 2023. gada 22. septembrī.
37      Jēdziens “šaubas” ietverts Regulas 2015/1589 4. panta 3. un 4. punktā un norāda uz nopietnām grūtībām, ar kurām Komisija saskārusies, pārbaudot attiecīgo pasākumu.
38      Skat.  tostarp spriedumu, 2016. gada 19. jūlijs, Kotnik u.c. (C‑526/14, EU:C:2016:570, 37. punkts).
39      Šāda izvērtēšana attiecas tikai uz šādu aspektu pārbaudi: procesuālo normu un pamatojuma ievērošana, būtiska faktu neprecizitāte un tas, vai nav pieļauta tiesību kļūda, acīmredzama kļūda faktu vērtējumā vai pilnvaru nepareiza izmantošana. Skat. spriedumu, 2024. gada 4. oktobris, E. Breuninger/Komisija (C‑124/23 P, EU:C:2024:860, 30. punkts).
40      Skat. tostarp spriedumu, 2009. gada 2. aprīlis, Bouygues un Bouygues Télécom/Komisija (C‑431/07 P, EU:C:2009:223, 63. punkts).
41      Skat. tostarp sprieduma lietā
Tempus 41. punktu.
42      Ir vispārzināms, ka, īstenojot rīcības brīvību saskaņā ar LESD 107. panta 3. punktu, Komisija var pieņemt nesaistošus tiesību aktus, lai, obligāti ievērojot augstāka juridiska spēka tiesību normas (gan primāro, gan sekundāro Savienības tiesību aktus), precizētu kritērijus, kurus tā ierosina piemērot, novērtējot valsts pasākumu saderību ar iekšējo tirgu, ņemot vērā noteikumus valsts atbalsta jomā. Pamatnostādnes ir Komisijas rīcības brīvības pašierobežojums. Faktiski Komisija nedrīkst atkāpties no šīm pamatnostādnēm, citādi to attiecīgā gadījumā varētu sodīt par tādu vispārējo tiesību principu kā vienlīdzīgas attieksmes principa vai tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu (skat. spriedumu, 2016. gada 19. jūlijs, Kotnik u.c., C‑526/14, EU:C:2016:570, 39., 40. un 43. punkts). Ja pamatnostādnes nevar uzlikt dalībvalstīm autonomus pienākumus, to normas var kļūt saistošas saskaņā ar Komisijas lēmumu, ar kuru tās piemēro (šajā ziņā skat. spriedumu, 2023. gada 12. oktobris, Est Wind Power, C‑11/22, EU:C:2023:765, 30.–38. punkts, kā arī ģenerāladvokāta A. Ranta [A. Rantos] secinājumus lietā Est Wind Power, C‑11/22, EU:C:2023:241, 28.–32. punkts).
43      Skat. ex multis spriedumus, 1983. gada 17. novembris, Merck (292/82, EU:C:1983:335, 12. punkts); 2018. gada 7. marts, SNCF Mobilités/Komisija (C‑127/16 P, EU:C:2018:165, 29. punkts) un 2023. gada 12. oktobris, Est Wind Power (C‑11/22, EU:C:2023:765, 46. punkts).
44      Šajā nozīmē skat. spriedumus, 2018. gada 7. marts, SNCF Mobilités/Komisija (C‑127/16 P, EU:C:2018:165, 29. un nākamie punkts) un 2015. gada 17. decembris, SNCF/Komisija (T‑242/12, EU:T:2015:1003, 88. un nākamie
punkti).
45      Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2023. gada 12. oktobris, Est Wind Power (C‑11/22, EU:C:2023:765, 46. un nākamie
punkti).
46      Skat. tostarp spriedumus, 1988. gada 22. septembris, Land de Sarre u.c. (187/87, EU:C:1988:439, 19. punkts), 2014. gada 10. septembris, Holger Forstmann Transporte (C‑152/13, EU:C:2014:2184, 26. punkts un tajā minētā judikatūra), kā arī 2000. gada 15. jūnijs, Komisija/Vācija (C‑348/97, EU:C:2000:317, 53. punkts).
47      Kā Vispārējā tiesa pareizi norādījusi pārsūdzētā sprieduma 223. punktā.
48      Saskaņā ar Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 11. punktu “ir ieviesta sloga sadales koncepcija, tostarp ar mērķi efektīvāk risināt bezrūpīgas rīcības problēmu”.
49      Pēc analoģijas skat. spriedumu, 2016. gada 19. jūlijs, Kotnik u.c. (C‑526/14, EU:C:2016:570, 55.–58. punkts).
50      Šajā ziņā skat. Soltész U. un Maier‑Rigaud F., “Rescue and restructurationing aid”, no: Werner, P. un Verouden, V. (red.), EU State Aid Control, 2025, 553. un 554. lpp.