62021TO0709
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā)
2022. gada 7. decembrī (
*1
)
Prasība atcelt tiesību aktu – Personas datu aizsardzība – Vadošās uzraudzības iestādes lēmuma projekts – Strīdu izšķiršana starp uzraudzības iestādēm, ko veic Eiropas Datu aizsardzības kolēģija – Saistošs lēmums – Regulas (ES) 2016/679 60. panta 4. punkts un 65. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Nepārsūdzams akts – Sagatavojošs akts – Individuāla skāruma neesamība
Lietā T‑709/21
WhatsApp Ireland Ltd
, Dublina (Īrija), ko pārstāv H.‑G. Kamann, F. Louis, A. Vallery, advokāti, P. Nolan, B. Johnston, C. Monaghan, solicitors, P. Sreenan, D. McGrath, SC, C. Geoghegan un E. Egan McGrath, barristers,
prasītāja,
pret
Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju, ko pārstāv I. Vereecken un G. Le Grand, pārstāvji, un G. Ryelandt, E. de Lophem un P. Vernet, advokāti,
atbildētāja,
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā)
apspriežu laikā šādā sastāvā: priekšsēdētājs S. Žervazonī [S. Gervasoni], tiesneši L. Madise [L. Madise] (referents), P. Niuls [P. Nihoul], R. Frendo [R. Frendo] un H. Martins i Peress de Nanklaress [J. Martín y Pérez de Nanclares],
sekretārs: E. Kulons [E. Coulon],
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu, proti:
– prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2021. gada 1. novembrī,
– iebildumu rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2022. gada 1. februārī,
– replikas rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2022. gada 9. maijā,
– atbildes rakstu uz repliku, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2022. gada 18. jūlijā,
– procesa organizatorisko pasākumu, ar kuru Vispārējā tiesa lūdza lietas dalībniekus replikas rakstā un atbildē uz replikas rakstu nekavēties paust savu nostāju par visiem būtiskiem jautājumiem, kas attiecas uz Vispārējās tiesas kompetenci un prasības pieņemamību,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Ar savu prasību atbilstoši LESD 263. pantam prasītāja WhatsApp Ireland Ltd (turpmāk tekstā – “WhatsApp”) lūdz atcelt saistošo Eiropas Datu aizsardzības kolēģijas (turpmāk tekstā – “EDAK”) 2021. gada 28. jūlija Lēmumu 1/2021 par strīdu starp attiecīgajām uzraudzības iestādēm, kas izriet no Data Protection Commission (Uzraudzības iestāde fizisku personu datu aizsardzības jomā, Īrija; turpmāk tekstā – “Īrijas uzraudzības iestāde”) sagatavotā lēmuma projekta attiecībā uz WhatsApp (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Fakti pirms un pēc apstrīdētā lēmuma un procedūras
2
Pēc tam, kad stājās spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.), Īrijas uzraudzības iestāde saņēma sūdzības no WhatsApp ziņapmaiņas pakalpojuma lietotājiem un nelietotājiem saistībā ar WhatsApp veikto personas datu apstrādi. Turklāt Vācijas federālā uzraudzības iestāde lūdza Īrijas uzraudzības iestādes palīdzību par to, kā WhatsApp ievēro pārredzamības pienākumu, kas personas datu pārziņiem ir attiecībā uz iespējamu dalīšanos ar šiem datiem ar citiem Facebook grupas uzņēmumiem (2021. gada septembrī pārdēvēta par Meta).
3
2018. gada decembrī Īrijas uzraudzības iestāde pēc savas iniciatīvas sāka vispārēju izmeklēšanu par WhatsApp atbilstību Regulas 2016/679 12., 13. un 14. pantā noteiktajam pārredzamības pienākumam un pienākumam sniegt informāciju fiziskām personām (pretēji uzņēmumiem), neskarot pasākumus, kādus tā varētu veikt saistībā ar tai iesniegtām individuālām sūdzībām vai pieprasījumiem. Īrijas uzraudzības iestāde šajā ziņā rīkojās kā “vadošā uzraudzības iestāde”, kā tas paredzēts Regulas 2016/679 56. panta 1. punktā, jo WhatsApp galvenā pārstāvniecība Eiropā kā WhatsApp ziņojumapmaiņas pakalpojuma darbības pārzinim bija Īrijā, un tās veiktajai apstrādei bija pārrobežu raksturs.
4
Pēc izmeklēšanas posma beigām 2019. gada septembrī, kad izmeklētājs bija iesniedzis galīgo ziņojumu, Īrijas uzraudzības iestādes lēmējinstitūcija pēc procedūras starpposmiem, kuros WhatsApp bija sniegusi savus apsvērumus, 2020. gada decembrī iesniedza lēmuma projektu visām citām lietā iesaistītajām uzraudzības iestādēm, proti, visām pārējām dalībvalstu uzraudzības iestādēm, lai tās saskaņā ar Regulas 2016/679 60. panta 3. punkta noteikumiem sniegtu savu atzinumu.
5
2021. gada janvārī astoņas no šīm uzraudzības iestādēm, proti, Vācijas Federālā uzraudzības iestāde un Bādenes‑Virtembergas uzraudzības iestāde, Ungārijas, Nīderlandes, Polijas, Francijas, Itālijas un Portugāles uzraudzības iestādes, izteica iebildumus par atsevišķiem šī lēmuma projekta aspektiem. Turklāt vairākas uzraudzības iestādes iesniedza priekšlikumus. Īrijas uzraudzības iestāde sniedza kopīgu atbildi pārējām attiecīgajām uzraudzības iestādēm, ierosinot kompromisa nostāju. Lai gan pēc šīs atbildes viena no iestādēm atsauca vienu no saviem iebildumiem, Īrijas uzraudzības iestāde konstatēja, ka attiecīgās uzraudzības iestādes nav panākušas vienošanos par tās priekšlikumiem attiecībā uz citiem apstrīdētajiem aspektiem, un nolēma noraidīt visus šos iebildumus, vērsdamās EDAK, lai tā atrisinātu domstarpības starp attiecīgajām uzraudzības iestādēm par šiem aspektiem saskaņā ar Regulas 2016/679 60. panta 4. punktu un 65. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
6
Īrijas uzraudzības iestāde 2021. gada maijā – pēc tam, kad tai bija nosūtīti visi dokumenti, ar kuriem notikusi apmaiņa šajā ziņā, – saņēma WhatsApp rakstiskos apsvērumus par jautājumiem, par kuriem bija diskutējušas attiecīgās uzraudzības iestādes, un nosūtīja šos apsvērumus EDAK, lai tā tos varētu ņemt vērā strīdu izšķiršanas procedūrā, ko Īrijas uzraudzības iestāde sāka 2021. gada jūnijā.
7
EDAK, kas saskaņā ar Regulas 2016/679 68. panta 3. punktu sastāv no “katras dalībvalsts vienas uzraudzības iestādes vadītāja un Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāja vai viņu attiecīgajiem pārstāvjiem”, saskaņā ar Regulas 2016/679 65. panta 2. punktu 2021. gada 28. jūlijā pieņēma apstrīdēto lēmumu ar divu trešdaļu balsu vairākumu. Apstrīdētais lēmums ir lēmums, kas adresēts vadošajai uzraudzības iestādei un visām attiecīgajām uzraudzības iestādēm un ir tām saistošs, kā paredzēts minētajā tiesību normā, un attiecas uz visiem jautājumiem, par kuriem ir saņemti būtiski un motivēti iebildumi, kā paredzēts Regulas 2016/679 65. panta 1. punkta a) apakšpunktā. Šajā ziņā EDAK apstrīdētajā lēmumā vispirms izvērtēja, vai katrs attiecīgās uzraudzības iestādes izvirzītais iebildums ir būtisks un motivēts. Tā savu nostāju par iebildumu pauda tikai tad, ja tas vispirms tika atzīts par atbilstīgu un pamatotu.
8
Pēc tam, kad Īrijas uzraudzības iestāde bija saņēmusi apstrīdēto lēmumu un WhatsApp apsvērumus attiecībā uz naudas sodiem, kurus tā bija plānojusi uzlikt WhatsApp, ņemot vērā apstrīdēto lēmumu, šīs iestādes lēmējinstitūcija 2021. gada 20. augustā saskaņā ar Regulas 2016/679 65. panta 6. punktu pieņēma WhatsApp adresētu galīgo lēmumu (turpmāk tekstā – “galīgais lēmums”). Galīgajā lēmumā ir konstatēts, ka WhatsApp pārkāpusi pārredzamības principu un pienākumus, kas paredzēti Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā, 12. panta 1. punktā, 13. panta 1. punkta c), d), e) un f) apakšpunktā, 13. panta 2. punkta a), c) un e) apakšpunktā un 14. pantā. Savukārt tajā norādīts, ka WhatsApp ir izpildījusi Regulas 2016/679 13. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 13. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktā noteiktos pienākumus. Ar korektīvajiem pasākumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz Regulas 2016/679 58. panta 2. punkta b), d) un i) apakšpunktu, galīgajā lēmumā WhatsApp tika izteikts rājiens, kā arī uzdots veikt virkni pielikumā uzskaitītu darbību, kuru mērķis ir trīs mēnešu laikā nodrošināt atbilstību Regulas 2016/679 noteikumiem, kas tikuši pārkāpti, un uzlikti četri administratīvie naudas sodi par Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 12., 13. un 14. panta pārkāpumiem par kopējo summu 225 miljoni EUR.
9
Galīgajā lēmumā Īrijas uzraudzības iestādes lēmējinstitūcija norādīja aspektus, attiecībā uz kuriem tai apstrīdētajā lēmumā bija uzdots pārskatīt šā sprieduma 4. punktā minētajā lēmuma projektā ietverto vērtējumu. Attiecībā uz šiem aspektiem tā nolēma atkārtot iekrāsotajās ailēs apstrīdētajā lēmumā EDAK norādītos iemeslus tādus, kādi tie ir, un vienkārši izdarīt atbilstošus secinājumus par katru gadījumu nobeiguma rindkopā. Tā norādīja, ka galīgajā lēmumā tā nav atsaukusies un nav paudusi nostāju par iebildumiem, kurus EDAK uzskatīja par nebūtiskiem un nemotivētiem un tāpēc atteicās izvērtēt pēc būtības, vai iebildumus, par kuriem EDAK uzskatīja, ka nav nepieciešams grozīt lēmuma projektā ietverto vērtējumu.
10
Saskaņā ar Regulas 2016/679 65. panta 6. punktu apstrīdētais lēmums tika pievienots Īrijas uzraudzības iestādes galīgajam lēmumam.
11
Šajā ziņā šķiet, ka apstrīdētajā lēmumā EDAK ir secīgi paudusi nostāju tikai par šādiem aspektiem, par kuriem – pēc tās domām – bija izteikti būtiski un motivēti iebildumi, proti:
–
par to, vai WhatsApp nav izpildījusi pienākumu sniegt informāciju, kas noteikts Regulas 2016/679 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā attiecībā uz noteiktu informāciju, kura jāsniedz datu subjektiem, ja no tiem ir vākti personas dati. Īrijas uzraudzības iestāde lēmuma projektā šādu noteikumu neievērošanu nebija konstatējusi. EDAK, tieši pretēji, uzskatīja, ka WhatsApp nav ievērojusi šo tiesību normu;
–
par to, ka lossy hashing procedure rezultātā iegūtie elementi klasificēti kā personas dati, ko piemēro WhatsApp lietotāju ierīču adrešu grāmatās esošajiem datiem par “kontaktpersonām”, kuras nav WhatsApp lietotāji. Īrijas uzraudzības iestāde savā lēmuma projektā šos elementus nebija klasificējusi kā tādus. EDAK, tieši pretēji, uzskatīja, ka tie joprojām ir personas dati. Saskaņā ar apstrīdēto lēmumu šim aspektam bija ietekme uz to, ka WhatsApp, iespējams, pārkāpusi Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 6. panta 1. punktu, un uz to, cik lielā mērā WhatsApp ir pārkāpusi Regulas 2016/679 14. pantu, kā arī uz šo pārkāpumu dēļ uzliktā naudas soda apjomu;
–
par to, vai WhatsApp ir pārkāpusi Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzēto pārredzamības principu, ko Īrijas uzraudzības iestāde nebija konstatējusi savā lēmuma projektā. EDAK, tieši pretēji, uzskatīja, ka WhatsApp ir pārkāpusi šo principu;
–
par konstatējumu, ka WhatsApp pārkāpusi Regulas 2016/679 13. panta 2. punkta e) apakšpunktu attiecībā uz konkrētu informāciju, kas jāsniedz datu subjektiem, ja no tiem ir iegūti personas dati; šo konstatējumu Īrijas uzraudzības iestāde pati nebija spējusi formulēt, jo izmeklēšanas laikā izmeklētājs nebija paudis nostāju par šo jautājumu, un attiecībā uz šo konstatējumu tā uzskatīja, ka var sniegt vienīgi ieteikumu. EDAK, tieši pretēji, uzskatīja, ka izmeklēšana attiecas uz visām Regulas 2016/679 13. panta normām un jākonstatē šīs tiesību normas pārkāpums;
–
par to, vai WhatsApp ir pārkāpusi Regulas 2016/679 6. panta 1. punktu par likumīgas personas datu apstrādes nosacījumiem, par ko Īrijas uzraudzības iestāde nav lēmusi. EDAK uzskatīja, ka procesuālu iemeslu dēļ nav iespējams lemt par šo jautājumu un konstatēt, ka ir noticis šāds pārkāpums;
–
par Regulas 2016/679 14. pantā paredzēto iemeslu paplašināšanu attiecībā uz iemesliem, kādēļ WhatsApp nav izpildījusi informācijas sniegšanas pienākumu, ja personas dati nav iegūti no datu subjekta, kā izriet no analīzes, kas attiecas uz otro ievilkumu. EDAK apstiprināja, ka šāds paplašinājums ietekmēs rīcības korekcijas pasākumus un WhatsApp uzlikto naudas sodu;
–
par to, vai WhatsApp ir pārkāpusi Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto principu vākt tikai adekvātus, atbilstošus datus un vienīgi tādus, kuri nepieciešami to apstrādes nolūkos, par ko Īrijas uzraudzības iestāde nav lēmusi. EDAK uzskatīja, ka šāds pārkāpums nav pierādīts, pamatojoties uz lietas materiāliem, it īpaši ņemot vērā WhatsApp veiktās izmeklēšanas apmēru;
–
par Īrijas uzraudzības iestādes noteikto sešu mēnešu termiņu, kurā WhatsApp, veicot korektīvus pasākumus, bija jānodrošina, lai tās datu apstrāde atbilstu tām Regulas 2016/679 prasībām, kuras tā nebija izpildījusi. EDAK samazināja šo termiņu līdz trim mēnešiem;
–
par korektīviem pasākumiem – informācijas sniegšanas metodes tiem, kas nav WhatsApp lietotāji, un to, kā WhatsApp veic viņu personas datu apstrādi, EDAK savā lēmuma projektā apstiprināja Īrijas uzraudzības iestādes vērtējumu šajā ziņā;
–
par korektīvajiem pasākumiem – paziņojums par papildu pamatojumu tam, ka WhatsApp nav izpildījusi Regulas 2016/679 14. pantā paredzētos pienākumus (skatīt iepriekš otro ievilkumu), EDAK norādīja, ka šis paziņojums bija nepieciešams, lai nodrošinātu, ka WhatsApp šajā ziņā veic piemērotus korektīvus pasākumus;
–
par WhatsApp piemērojamā naudas soda apmēra kritērijiem, ņemot vērā Regulas 2016/679 83. pantu “vispārīgie nosacījumi par administratīvo naudas sodu piemērošanu”. EDAK uzskatīja, ka Īrijas uzraudzības iestāde ir kļūdaini interpretējusi kritēriju par uzņēmuma gada apgrozījumu pasaules mērogā; ka tā pareizi ir interpretējusi jēdzienu “iepriekšējais finanšu gads”; ka tā kļūdaini ir interpretējusi noteikumu, ka gadījumā, ja ir pārkāpti vairāki Regulas 2016/679 noteikumi attiecībā uz vienu un to pašu vai saistītu apstrādes darbību, kopējā administratīvā naudas soda summa nevar pārsniegt summu, kas noteikta par smagāko pārkāpumu; un ka tā pareizi ir interpretējusi dažus kritērijus, kas minēti Regulas 2016/679 83. panta 1. punktā, un 2. punktā noteiktos kritērijus naudas soda noteikšanai (pārkāpums izdarīts tīši vai neuzmanības dēļ, pārkāpumu smagums), bet nepareizi interpretējusi citus no šiem kritērijiem (ņemot vērā apgrozījumu, lai noteiktu soda apmēru neatkarīgi no tā augšējās robežas aprēķina, un – vispārīgāk – to, lai sods būtu iedarbīgs, samērīgs un atturošs);
–
par naudas sodu apmēru – EDAK uzskatīja, ka, ņemot vērā to, ka Īrijas uzraudzības iestāde ir nepareizi interpretējusi noteiktus kritērijus attiecībā uz naudas soda apmēru (skat. iepriekš vienpadsmito ievilkumu) un to, ka nepieciešams konstatēt, ka WhatsApp nav izpildījusi savus pienākumus (skat. iepriekš pirmo, trešo, ceturto un sesto ievilkumu), bija jāpalielina Īrijas uzraudzības iestādes paredzēto naudas sodu kopējais apmērs no 30 līdz 50 miljoniem EUR.
12
WhatsApp vienlaicīgi apstrīdēja galīgo lēmumu Īrijas tiesā un lūdza Vispārējo tiesu atcelt apstrīdēto lēmumu.
13
Šajā procesā Datorpakalpojumu un komunikāciju nozares asociācija lūdza atļauju iestāties lietā prasītājas prasījumu atbalstam, savukārt Somijas Republika, Eiropas Komisija un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs lūdza atļauju iestāties lietā EDAK prasījumu atbalstam. Saistībā ar šo iestāšanos lietā puses lūdza, lai daži lietas materiāli, ņemot vērā to konfidenciālo raksturu, netiktu izpausti atsevišķām personām, kas iestājušās lietā. Šajā posmā lēmums par šiem lūgumiem netika pieņemts.
14
Procesa organizatoriskais pasākums, kas veikts pēc iebildumu raksta iesniegšanas, aicina puses replikas rakstā un atbildē uz repliku nekavēties definēt savu nostāju visos svarīgos jautājumos, kuri attiecas uz Vispārējās tiesas kompetenci un prasības pieņemamību, šajā ziņā atsaucoties uz apstrīdētā lēmuma klasificēšanu kā Eiropas Savienības iestādes aktu, apstrīdētā lēmuma klasificēšanu par apstrīdamu aktu, prasītājas tiesībām celt prasību un tās tiesisko interesi celt prasību.
Prasījumi
15
WhatsApp lūdz pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu vai – pakārtoti – atcelt šī lēmuma attiecīgās daļas un piespriest EDAK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
16
EDAK lūdz prasību noraidīt kā nepieņemamu vai – pakārtoti – noraidīt prasību kā nepamatotu, vai – vēl pakārtotāk – atcelt tikai attiecīgās apstrīdētā lēmuma daļas. EDAK papildus lūdz piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
17
Saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 129. pantu Vispārējā tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma jebkurā laikā pēc savas ierosmes, uzklausījusi puses, var lemt par absolūtu šķērsli tiesas procesam, izdodot motivētu rīkojumu.
18
Šajā gadījumā Vispārējā tiesa uzskata, ka ir guvusi pietiekamu skaidrību no lietas materiāliem, un, piemērojot šo pantu, nolemj izlemt lietu, neveicot turpmākas procesuālās darbības.
19
Vispārējās tiesas kompetence un prasītājas tiesību celt prasību pārbaude tāpat kā citu ar prasības pieņemamību saistītu elementu pārbaude ir sabiedriskās kārtības jautājums, un šajā lietā pusēm tika dota iespēja iesniegt savus apsvērumus šajā ziņā pēc šā sprieduma 14. punktā minētā procesa organizatoriskā pasākuma – pēc tam, kad EDAK pati iebildumu rakstā bija norādījusi uz prasības nepieņemamību.
20
Šajā lietā vispirms jāatgādina institucionālais tiesiskais regulējums, ar kuru pieņemts apstrīdētais lēmums.
Atbilstošās tiesību normas
21
Regulas 2016/679 VI nodaļas nosaukums ir “Neatkarīgas uzraudzības iestādes”. Minētās nodaļas 51. pantā ir paredzēts – katra dalībvalsts “paredz, ka viena vai vairākas neatkarīgas publiskas iestādes ir atbildīgas par šīs regulas piemērošanas uzraudzību”, ka katra no šīm iestādēm “palīdz nodrošināt šīs regulas konsekventu piemērošanu visā Savienībā” un ka šim nolūkam “uzraudzības iestādes sadarbojas cita ar citu un ar Komisiju saskaņā ar VII nodaļu”.
22
55. pantā ir paredzēts, ka katra uzraudzības iestāde savas dalībvalsts teritorijā ir kompetenta pildīt uzticētos uzdevumus un īstenot pilnvaras, kas tai piešķirtas saskaņā ar Regulu 2016/679, un 56. pantā – ka, neskarot 55. pantu, galvenās uzņēmējdarbības vietas vai pārziņa vai apstrādātāja darbības vietas uzraudzības iestāde ir kompetenta rīkoties kā vadošā uzraudzības iestāde attiecībā uz minētā pārziņa vai apstrādātāja veiktu pārrobežu apstrādi saskaņā ar 60. pantā paredzēto procedūru. Kā minēts šā sprieduma 3. punktā, šajā gadījumā Īrijas uzraudzības iestāde attiecībā uz WhatsApp darbojās kā vadošā iestāde.
23
Regulas 2016/679 58. panta 2. punktā ir paredzēts, ka katrai uzraudzības iestādei ir pilnvaras veikt korektīvus pasākumus attiecībā uz personas datu pārzini vai apstrādātāju, un it īpaši tā b), d) un i) apakšpunktā – izteikt tiem rājienu, ja ar apstrādes darbībām ir pārkāpti Regulas 2016/679 noteikumi, attiecīgā gadījumā izdot tiem rīkojumu noteiktā veidā un termiņā saskaņot apstrādes darbības ar Regulas 2016/679 noteikumiem un uzlikt tiem administratīvo sodu.
24
Regulas 2016/679 VII nodaļas, kas atbilst šī sprieduma 21.–23. punktā minētajiem noteikumiem, nosaukums ir “Sadarbība un konsekvence”.
25
Šīs nodaļas iedaļā “Sadarbība” 60. pantā ar nosaukumu “Sadarbība starp vadošo uzraudzības iestādi un citām attiecīgajām uzraudzības iestādēm” citastarp noteikts:
“1.   Vadošā uzraudzības iestāde sadarbojas ar citām attiecīgajām uzraudzības iestādēm saskaņā ar šo pantu nolūkā panākt konsensu. Vadošā uzraudzības iestāde un attiecīgās uzraudzības iestādes savstarpēji apmainās ar visu būtisko informāciju.
[..]
3.   Vadošā uzraudzības iestāde nekavējoties nosūta attiecīgo informāciju par lietu citām attiecīgajām uzraudzības iestādēm. Tā nekavējoties nosūta citām attiecīgajām uzraudzības iestādēm lēmuma projektu, lai saņemtu to atzinumu un pienācīgi ņemtu vērā to viedokli.
4.   Ja kāda no citām attiecīgajām uzraudzības iestādēm četru nedēļu laikā pēc konsultēšanās saskaņā ar šā panta 3. punktu izsaka būtisku un motivētu iebildumu par lēmuma projektu, vadošā uzraudzības iestāde, ja tā neņem vērā būtisku un motivētu iebildumu vai uzskata, ka iebildums nav būtisks vai motivēts, iesniedz lietu izskatīšanai saskaņā ar 63. pantā minēto konsekvences mehānismu.
5.   Ja vadošā uzraudzības iestāde ir nolēmusi piekrist izteiktajam būtiskajam un motivētajam iebildumam, tā citām attiecīgajām uzraudzības iestādēm nosūta pārskatītu lēmuma projektu atzinuma saņemšanai. Uz minēto pārskatīto lēmuma projektu divu nedēļu laikposmā attiecas 4. punktā minētā procedūra.
6.   Ja neviena no citām attiecīgajām uzraudzības iestādēm 4. un 5. punktā minētajā laikposmā neiebilst pret vadošās uzraudzības iestādes nosūtīto lēmuma projektu, uzskata, ka vadošā uzraudzības iestāde un attiecīgās uzraudzības iestādes ir vienojušās par minēto lēmuma projektu un tas viņām ir saistošs.
7.   Vadošā uzraudzības iestāde pieņem lēmumu un to paziņo attiecīgi uz pārziņa vai apstrādātāja galveno vai vienīgo uzņēmējdarbības vietu un par minēto lēmumu informē attiecīgās uzraudzības iestādes un kolēģiju, tostarp sniedzot attiecīgo faktu un pamatojumu kopsavilkumu. Uzraudzības iestāde, kurā iesniegta sūdzība, informē sūdzības iesniedzēju par lēmumu.
[..]
10.   Pēc vadošās uzraudzības iestādes lēmuma saņemšanas pārzinis vai apstrādātājs īsteno vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību šim lēmumam attiecībā uz apstrādes darbībām visās tā uzņēmējdarbības vietās Savienībā. Pārzinis vai apstrādātājs par pasākumiem, kas īstenoti nolūkā nodrošināt atbilstību šim lēmumam, paziņo vadošajai uzraudzības iestādei, kura informē citas attiecīgās uzraudzības iestādes.”
26
Regulas 2016/679 VII nodaļas iedaļā “Konsekvence” 63. pantā “Konsekvences mehānisms” ir noteikts:
“Lai sekmētu šīs regulas konsekventu piemērošanu visā Savienībā, uzraudzības iestādes sadarbojas cita ar citu un attiecīgā gadījumā ar Komisiju, izmantojot konsekvences mehānismu, kā izklāstīts šajā iedaļā.”
27
EDAK ir iesaistīta šajā mehānismā. EDAK statuss ir ietverts Regulas 2016/679 VII nodaļas trešajā un pēdējā iedaļā “Eiropas Datu aizsardzības kolēģija”.
28
Šīs iedaļas 68. pantā ir noteikts:
“1.   Ar šo tiek izveidota Eiropas Datu aizsardzības kolēģija (“kolēģija”) kā Savienības struktūra, un tā ir tiesību subjekts.
[..]
3.   Kolēģija sastāv no katras dalībvalsts vienas uzraudzības iestādes vadītāja un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja vai viņu attiecīgajiem pārstāvjiem.
[..]”
29
Šīs pašas iedaļas 70. pantā ar nosaukumu “Kolēģijas uzdevumi” ir noteikts:
“1.   Kolēģija nodrošina šīs regulas konsekventu piemērošanu. Šim nolūkam kolēģija pēc savas iniciatīvas vai attiecīgā gadījumā pēc Komisijas pieprasījuma jo īpaši:
a)
pārrauga un nodrošina šīs regulas pareizu piemērošanu gadījumos, kas paredzēti 64 un 65. pantā, neskarot valstu uzraudzības iestāžu uzdevumus;
[..].”
30
Šajā 70. pantā ir detalizēti uzskaitīti arī citi EDAK uzdevumi, kas būtībā ir konsultatīvie uzdevumi, kuri tai jāveic, izmantojot atzinumus, pamatnostādnes, rekomendācijas un “labo praksi”.
31
Šā sprieduma 26. punktā minētajā iedaļā “Konsekvence” pēc 64. panta, kurā uzskaitīti gadījumi, kādos EDAK sniedz atzinumu, 65. pantā “Strīdu risināšana kolēģijā” cita starpā noteikts:
“1.   Lai nodrošinātu šīs regulas pareizu un konsekventu piemērošanu katrā atsevišķā gadījumā, kolēģija pieņem saistošu lēmumu šādos gadījumos:
a)
ja 60. panta 4. punktā minētajā gadījumā attiecīgā uzraudzības iestāde ir cēlusi būtisku un motivētu iebildumu pret vadošās iestādes lēmuma projektu vai vadošā iestāde ir noraidījusi šādu iebildumu kā nebūtisku vai nemotivētu. Saistošais lēmums skar visus jautājumus, kas ir būtiskā un motivētā iebilduma priekšmets, jo īpaši jautājumu par to, vai ir pārkāpta šī regula;
[..].
2.   Lēmumu, kas minēts 1. punktā, pieņem [..] ar kolēģijas locekļu divu trešdaļu balsu vairākumu. Šā panta 1. punktā minēto lēmumu motivē un adresē vadošajai uzraudzības iestādei un visām attiecīgajām uzraudzības iestādēm, un tas ir tām saistošs.
[..]
5.   Kolēģijas priekšsēdētājs bez nepamatotas kavēšanās 1. punktā minēto lēmumu paziņo attiecīgajām uzraudzības iestādēm. Tā informē par to Komisiju. Pēc tam, kad uzraudzības iestāde ir paziņojusi 6. punktā minēto galīgo lēmumu, lēmumu nekavējoties publicē kolēģijas tīmekļa vietnē.
6.   Vadošā uzraudzības iestāde vai attiecīgā gadījumā tā uzraudzības iestāde, kurai ir iesniegta sūdzība, pieņem savu galīgo lēmumu uz šā panta 1. punktā minētā lēmuma pamata bez nepamatotas kavēšanās un ne vēlāk kā vienu mēnesi pēc tam, kad kolēģija ir paziņojusi savu lēmumu. [..] Galīgajā lēmumā atsaucas uz šā panta 1. punktā minēto lēmumu un norāda, ka minētajā punktā minētais lēmums tiks publicēts kolēģijas tīmekļa vietnē saskaņā ar šā panta 5. punktu. Galīgajam lēmumam pievieno šā panta 1. punktā minēto lēmumu."
32
Regulas 2016/679 VIII nodaļas “Tiesību aizsardzības līdzekļi, atbildība un sankcijas” 78. pantā regulētas “tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pret uzraudzības iestādi” un 79. pantā “tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pret pārzini vai apstrādātāju”. Tajā nav ietverti noteikumi par iespējamiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem saistībā ar EDAK saistošiem lēmumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz 65. panta 1. punktu. Tomēr 78. panta 4. punktā ir paredzēts – “ja tiesvedību sāk par uzraudzības iestādes lēmumu, pirms kura pieņemšanas kolēģija saistībā ar konsekvences mehānismu bija pieņēmusi lēmumu, tad uzraudzības iestāde minēto lēmumu nosūta tiesai”.
33
Regulas 2016/679 preambulas 143. apsvērumā ir noteikts:
“Jebkurai fiziskai vai juridiskai personai ir tiesības saskaņā ar LESD 263. pantā paredzētajiem nosacījumiem celt Tiesā prasību par to, lai tiktu atcelts kolēģijas lēmums. Kā šādu lēmumu adresātiem attiecīgajām uzraudzības iestādēm, kuras vēlas tos apstrīdēt, prasība ir jāceļ divos mēnešos pēc tam, kad lēmumi tām ir paziņoti, ievērojot LESD 263. pantu. Ja kolēģijas lēmumi tieši un individuāli skar pārzini, apstrādātāju vai sūdzības iesniedzēju, saskaņā ar LESD 263. pantu tie var celt prasību par minēto lēmumu atcelšanu divu mēnešu laikā pēc minēto lēmumu publicēšanas kolēģijas tīmekļa vietnē. Neskarot minētās tiesības saskaņā ar LESD 263. pantu, katrai fiziskai vai juridiskai personai vajadzētu būt pieejamiem efektīviem tiesību aizsardzības līdzekļiem kompetentajā valsts tiesā pret uzraudzības iestādes lēmumu, kas rada tiesiskas sekas attiecībā uz minēto personu. Šāds lēmums jo īpaši attiecas uz to, kā uzraudzības iestāde īsteno izmeklēšanas, korektīvās un atļauju izsniegšanas pilnvaras, vai uz sūdzību noraidīšanu. Tomēr tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā neattiecas uz tādiem uzraudzības iestāžu veiktiem pasākumiem, kas nav juridiski saistoši, piemēram, uzraudzības iestādes izdotiem atzinumiem vai sniegtiem padomiem. Prasība pret uzraudzības iestādi būtu jāceļ tās dalībvalsts tiesās, kurā izveidota uzraudzības iestāde, un tā būtu jāizskata saskaņā ar minētās dalībvalsts procesuālajām tiesībām. Šādām tiesām vajadzētu īstenot pilnu jurisdikciju, kurai vajadzētu ietvert jurisdikciju izskatīt visus faktu jautājumus un tiesību normu piemērošanas jautājumus, kas saistīti ar tajā izskatāmo strīdu.
Ja uzraudzības iestāde ir noraidījusi sūdzību, sūdzības iesniedzējs var celt prasību tās pašas dalībvalsts tiesās. Saistībā ar tiesību aizsardzību tiesā, kas attiecas uz šīs regulas piemērošanu, ja valstu tiesas uzskata, ka ir vajadzīgs lēmums par šo jautājumu, lai šīs tiesas varētu sniegt spriedumu, tās var lūgt vai – LESD 267. pantā paredzētajā gadījumā – tām ir jālūdz, lai Tiesa sniedz prejudiciālu nolēmumu par Savienības tiesību aktu, tostarp šīs regulas, interpretāciju. Turklāt, ja uzraudzības iestādes lēmums, ar kuru īsteno kolēģijas lēmumu, tiek apstrīdēts valsts tiesā, un ja runa ir par kolēģijas lēmuma spēkā esamību, minētajai valsts tiesai nav pilnvaru paziņot, ka kolēģijas lēmums nav spēkā, un valsts tiesai, ja tā attiecīgo lēmumu uzskata par spēkā neesošu, jautājums par spēkā esamību ir jānodod tālāk Tiesai saskaņā ar LESD 267. pantu, kā Tiesa to ir interpretējusi. Tomēr valsts tiesa jautājumu par kolēģijas lēmuma spēkā esamību nevar tālāk nodot pēc tādas fiziskas vai juridiskas personas lūguma, kurai bija iespēja celt prasību par minētā lēmuma atcelšanu, jo īpaši, ja minētais lēmums to ir tieši un individuāli skāris, bet kura to nav izdarījusi LESD 263. pantā noteiktajā termiņā."
Par prasības pieņemamību
34
LESD 263. pantā, kura pirmā, otrā, ceturtā un piektā daļa, kas izklāstīta turpmāk, ir noteikts:
“Eiropas Savienības Tiesa izskata jautājumus par to, cik likumīgi ir leģislatīvie akti, kā arī Padomes, Komisijas un Eiropas Centrālās bankas pieņemtie tiesību akti, izņemot ieteikumus un atzinumus, kā arī tādi Eiropas Parlamenta un Eiropadomes tiesību akti, kas pieņemti, lai radītu tiesiskas sekas attiecībā uz trešām personām. Tā pārbauda arī to Savienības struktūru, biroju vai aģentūru aktu likumību, kuri rada tiesiskas sekas trešajām personām.
Šajā nolūkā tās jurisdikcijā ir kādas dalībvalsts, Eiropas Parlamenta, Padomes vai Komisijas celtas prasības sakarā ar kompetences trūkumu, būtisku procedūras noteikumu pārkāpumiem, Līgumu vai jebkuru ar to piemērošanu saistītu tiesību normu pārkāpumiem, kā arī sakarā ar pilnvaru nepareizu izmantošanu.
[..]
Jebkura fiziska vai juridiska persona ar pirmajā un otrajā daļā minētajiem nosacījumiem var celt prasību par tiesību aktu, kas adresēts šai personai, vai kas viņu skar tieši un individuāli, un par reglamentējošu aktu, kas viņu skar tieši, bet nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem.
Tiesību aktos par Savienības struktūras izveidi var paredzēt īpašus nosacījumus un kārtību attiecībā uz prasībām, ko fiziskas un juridiskas personas ceļ pret šo struktūru tiesību aktiem, kuru mērķis ir radīt tiesiskas sekas attiecībā uz šīm personām.
[..]”
35
No LESD 263. panta pirmās daļas izriet, ka Eiropas Savienības Tiesas kompetencē ir pārbaudīt tāda Savienības iestādes akta tiesiskumu, kas rada tiesiskas sekas trešām personām. No šī panta ceturtās daļas arī izriet, ka, lai juridiska persona varētu celt prasību par Savienības iestādes, kuras adresāte tā nav, individuālu aktu, tai principā ir jābūt tieši un individuāli skartai ar šo aktu. Šajā lietā, kā konstatēts šā sprieduma 32. punktā, Regulā 2016/679 nav ietverts neviens LESD 263. panta piektās daļas normai atbilstošs noteikums, tāpēc šajā lietā uz WhatsApp faktiski attiecas šī panta ceturtajā daļā paredzētie nosacījumi, ka tā ir tieši un individuāli skarta ar apstrīdēto lēmumu, lai tās prasība par šo lēmumu būtu pieņemama.
36
Vispirms jānorāda, ka apstrīdētais lēmums, ko pieņēmusi EDAK, patiešām ir Savienības iestādes akts. Protams, Regulā 2016/679 paredzētais institucionālais mehānisms, kas izklāstīts šā sprieduma 21.–31. punktā, it īpaši valsts uzraudzības iestāžu ekskluzīvā kompetence pieņemt korektīvos pasākumus attiecībā uz personas datu pārziņiem vai apstrādātājiem, kā arī sadarbības mehānismi un konsekvence starp šīm iestādēm, tostarp EDAK ietvaros, kas būtībā apvieno šādas iestādes, varētu likt domāt, ka pēdējā minētā ir tikai valsts iestāžu koordinācijas struktūra. Tomēr saskaņā ar Regulas 2016/679 68. panta 1. punktu EDAK ir izveidota kā Savienības struktūra un tai ir juridiskas personas statuss. Šādā statusā tā, pamatodamās uz Regulas 2016/679 64. un 65. pantu, ir tiesīga arī pieņemt atzinumus un strīdos starp valsts uzraudzības iestādēm – tādus lēmumus kā apstrīdētais lēmums, kas ir saistoši attiecīgajām uzraudzības iestādēm, un tādējādi šie atzinumi un lēmumi ir Savienības iestādes akti.
37
Turpinājumā jānorāda, ka apstrīdētā lēmuma mērķis ir radīt tiesiskas sekas trešām personām, jo tas ir “saistošs lēmums” attiecīgajām uzraudzības iestādēm, kas pieņemts, pamatojoties uz Regulas 2016/679 65. pantu.
38
Tomēr, ja prasītājs nav viens no “privileģētajiem” prasītājiem, kas ir skaidri uzskaitīti LESD 263. panta otrajā daļā, konsekventi tiek uzskatīts, ka, lai prasītājs varētu apstrīdēt tiesību aktu, šim aktam ir jārada saistošas tiesiskas sekas, kas var ietekmēt prasītāja intereses, būtiski mainot tā tiesisko stāvokli (spriedums, 1981. gada 11. novembris, IBM/Komisija, 60/81, EU:C:1981:264, 9. punkts; skat. arī spriedumu, 2010. gada 18. novembris, NDSHT/Komisija (C‑322/09 P, EU:C:2010:701, 45. punkts un tajā minētā judikatūra).
39
Tiesa ir arī nospriedusi, ka tad, ja šāds prasītājs nav apstrīdētā akta adresāts, nosacījums, ka šim apstrīdētajam aktam ir būtiski jāmaina prasītāja tiesiskais stāvoklis, pārklājas ar LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzētajiem nosacījumiem, proti, ja apstrīdētais akts nav reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem, prasītājam ar šo tiesību aktu jābūt tieši un individuāli skartam (šajā nozīmē skat. 2011. gada 13. oktobra spriedumu Deutsche Post un Vācija/Komisija, C‑463/10 P un C‑475/10 P, EU:C:2011:656, 38. punkts).
40
Šajā lietā, ņemot vērā apstrīdētā akta raksturu, kas ir individuāls akts, var uzreiz norādīt, ka apstrīdētais lēmums WhatsApp skar individuāli, jo tas attiecas uz atsevišķiem Īrijas uzraudzības iestādes galīgā lēmuma projekta aspektiem, kuri to skar tieši. Pretēji tam, ko atbildes rakstā uz repliku apgalvo EDAK, apstrīdētais lēmums neaprobežojas tikai ar principu izklāstu vai noteiktu Regulas 2016/679 normu interpretāciju, kuras var attiekties uz jebkuru personas datu pārzini. Apstrīdētajā lēmumā, kā norādīts 11. punktā, EDAK lemj par to, kā WhatsApp pilda dažus savus pienākumus saskaņā ar Regulu 2016/679, klasificē kā personas datus elementus, kas izriet no lossy hashing procedure, kas ir apstrādes veids. kādu izmanto tikai WhatsApp, un lemj par konkrētiem korektīviem pasākumiem, kas piemērojami WhatsApp, jo īpaši attiecībā uz konkrētiem tai uzliekamo administratīvo sodu noteikšanas aspektiem. Tādējādi apstrīdētais lēmums attiecas tikai uz WhatsApp, lai gan tajā, kā tas ļoti bieži ir atsevišķos aktos, ir ietverts principu izklāsts vai atkārtojums un vispārēja interpretācija.
41
Turpinājumā jāpārbauda, vai apstrīdētajam lēmumam ir tiesiskas sekas, kas būtiski groza WhatsApp tiesisko stāvokli, un vai tas tieši skar WhatsApp LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē.
42
Šajā ziņā jānorāda, kā to pamatoti norāda EDAK, ka apstrīdētais lēmums pats par sevi nemaina WhatsApp tiesisko stāvokli. Pretēji Īrijas uzraudzības iestādes galīgajam lēmumam apstrīdētais lēmums nav tieši attiecināms uz WhatsApp un attiecībā uz to tas ir sagatavojošs vai starpposma akts procesā, kas saskaņā ar Regulas 2016/679 58. panta 2. punktu un 60., 63. un 65. pantu, kas minēti šā sprieduma 23.–26. un 31. punktā, ir pabeidzams, valsts uzraudzības iestādei pieņemot šim uzņēmumam adresētu galīgo lēmumu (šajā ziņā pēc analoģijas skat. 1986. gada 24. jūnija spriedumu AKZO Chemie un AKZO Chemie UK/Komisija, 53/85, EU:C:1986:256, 19. punkts).
43
Šajā ziņā vairākkārt ir nospriests, ka procesā, kura rezultātā akti tiek sagatavoti vairākos posmos, starpposma akti, kuru mērķis ir sagatavot galīgo lēmumu, principā nav apstrīdami akti (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1981. gada 11. novembris, IBM/Komisija, 60/81, EU:C:1981:264, 10. punkts, un 2010. gada 26. janvāris, Internationaler Hilfsfonds/Komisija, C‑362/08 P, EU:C:2010:40, 52. punkts un tajā minētā judikatūra).
44
Izņēmumi no šā sprieduma 43. punktā noteiktā principa attiecas uz gadījumiem, kad starpposma akts rada patstāvīgas tiesiskās sekas, attiecībā uz kurām nevar nodrošināt pietiekamu tiesību aizsardzību prasības par lēmumu, ar ko tiek pabeigts process, kontekstā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1981. gada 11. novembris, IBM/Komisija, 60/81, EU:C:1981:264, 11. un 12. punkts, un 2011. gada 13. oktobris, Deutsche Post un Vācija/Komisija, C‑463/10 P un C‑475/10 P, EU:C:2011:656, 53. un 54. punkts). Piemēram, šādi izņēmumi tika konstatēti procesā, kurā pārbaudīta uzņēmumiem piemērojamo konkurences noteikumu ievērošana (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1986. gada 24. jūnijs, AKZO Chemie un AKZO Chemie UK/Komisija, 53/85, EU:C:1986:256, 20. punkts) procesa, kurā pārbaudīta valsts atbalsta noteikumu ievērošana, ietvaros (šajā nozīmē skatīt spriedumu, 2001. gada 9. oktobris, Itālija/Komisija, C‑400/99, EU:C:2001:528, 55.–63. punkts) un lietā par papildu vai aizsardzības pasākumu pirms galīgā lēmuma pieņemšanas, atstādinot ierēdni, pret kuru ir ierosināta disciplinārlieta (šajā nozīmē skatīt spriedumu, 1966. gada 5. maijs, Gutmann/Komisija_18/65 un 35/65, EU:C:1966:24, 168. lpp.).
45
Šajā lietā – gluži pretēji – WhatsApp ir nodrošināta efektīva tiesību aizsardzība attiecībā uz apstrīdēto lēmumu, izmantojot tai pieejamo tiesiskās aizsardzības līdzekli valsts tiesā par Īrijas uzraudzības iestādes galīgo lēmumu, kas ļauj novērtēt apstrīdētā lēmuma spēkā esamību. Kā paredzēts Regulas 2016/679 78. panta 1. punktā, saskaņā ar kuru ikvienai personai ir jānodrošina tiesības uz efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekli jebkurā dalībvalstī par tās uzraudzības iestādes juridiski saistošu lēmumu, WhatsApp Īrijas tiesā apstrīdēja Īrijas uzraudzības iestādes galīgo lēmumu, un šīs apstrīdēšanas ietvaros var apgalvot, ka apstrīdētajā lēmumā ietvertie saistošie vērtējumi, kas pārņemti galīgajā lēmumā, ir prettiesiski. Šajā ziņā jāatgādina, ka LESD 267. pants ļauj valsts tiesā celt prasību par Savienības iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru pieņemto tiesību aktu spēkā neesamību, paredzot, ka tad, ja valsts tiesa uzskata, ka ir vajadzīgs lēmums par šo jautājumu, lai šī tiesa varētu taisīt spriedumu, tā var vai tai ir pienākums vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar prejudiciālu jautājumu par spēkā esamību. Ja Tiesa prejudiciālā nolēmuma tiesvedības noslēgumā konstatē, ka šāds akts, ja tas ir sagatavošanas akts dalībvalsts iestādes izdotam lēmumam, nav spēkā, valsts tiesai ir jāizdara secinājumi par šī lēmuma, kas ir nelabvēlīgs attiecīgajai personai, tiesiskumu (šajā nozīmē skatīt spriedumus, 1975. gada 30. oktobris, Rey Soda u.c., 23/75, EU:C:1975:142, 51. punkts, un 2018. gada 20. marts, Šroubárna Ždánice/Padome, T‑442/16, nav publicēts, EU:T:2018:159, 34. punkts).
46
Turklāt apstrīdētajam lēmumam attiecībā uz WhatsApp nav juridisku seku, kas ir neatkarīgas no Īrijas uzraudzības iestādes galīgā lēmuma: visi apstrīdētajā lēmumā veiktie novērtējumi tiek atkārtoti galīgajā lēmumā, un pirmajam minētajam lēmumam nav seku, kas būtu neatkarīgas no otrā minētā lēmuma satura, atšķirībā no situācijām, uz kuru pamata taisīti 1966. gada 5. maija spriedumi Gutmann/Komisija (18/65 un 35/65, EU:C:1966:24), 1986. gada 24. jūnijs, AKZO Chemie un AKZO Chemie UK/Komisija (53/85, EU:C:1986:256), un 2001. gada 9. oktobris, Itālija/Komisija (C‑400/99, EU:C:2001:528), kas minēti 44. punktā.
47
Šajā ziņā, lai gan šā sprieduma 43. un 44. punktā minētie principi tika noteikti attiecībā uz procesiem, kas galīgā lēmuma pieņemšanai ir Eiropas Savienības iestāžu vai citu struktūru kompetencē, nav iemesla, kādēļ būtu citādi, ja, kā tas ir šajā lietā, Savienības tiesību akti uztic konkrētu Savienības tiesību normu piemērošanas uzraudzību konkrētām valsts iestādēm procesos, kuri ietver vairākus posmus, un ja tiek apstrīdēts starpposma akts, ko Savienības struktūra pieņēmusi šāda procesa gaitā un ko noslēdz ar valsts iestādes lēmumu.
48
WhatsApp gan apgalvo, ka apstrīdēto lēmumu veido EDAK galīgā nostāja, kas bija jāievēro Īrijas uzraudzības iestādei galīgajā lēmumā. Šis arguments ir jāsaprot tādējādi, ka apstrīdētais lēmums noteikti ir apstrīdams tiesību akts un ka tas atšķiras no starppasākumiem, kuros izteikts tikai pagaidu viedoklis, kas paši par sevi ir neapstrīdami akti.
49
Tomēr, kā minēts šā sprieduma 38. punktā, lai aktu varētu apstrīdēt prasītājs, kas nav LESD 263. panta otrajā daļā minētais “privileģētais” prasītājs, šim aktam tostarp jāmaina šī prasītāja tiesiskais stāvoklis. Tas, ka starpposma akts pauž iestādes galīgo nostāju, kas būs jāņem vērā galīgajā lēmumā, ar kuru tiks pabeigts attiecīgais process – kā šajā lietā, jo apstrīdētajā lēmumā ir ietverta galīgā lēmuma atsevišķu aspektu analīze –, ne vienmēr nozīmē, ka šis starpposma akts pats par sevi būtiski maina prasītāja juridisko stāvokli, kā tas šajā gadījumā ir norādīts šā sprieduma 42.–47. punktā. Ciktāl, kā norādīts šā sprieduma 39. punktā, šis nosacījums pārklājas ar LESD 263. panta ceturtajā daļā paredzētajiem nosacījumiem, proti, tostarp ar nepieciešamību, lai prasītājs būtu tieši skarts ar šo aktu, šajā lietā var izvērtēt, vai šis nosacījums ir izpildīts, pārbaudot, vai apstrīdētais lēmums tieši skar WhatsApp.
50
Kā pamatoti norāda EDAK, apstrīdētais lēmums WhatsApp tieši neskar.
51
Vairākkārt ticis nospriests, ka, lai pasākums tieši skartu prasītāju, kurš nav tiesību akta adresāts, tam, pirmkārt, ir tieši jāietekmē prasītāja tiesiskais stāvoklis un, otrkārt, tas nedrīkst atstāt rīcības brīvību tā adresātiem, kuriem ir uzticēts uzdevums to īstenot, šādai īstenošanai ir jābūt automātiskai un izrietošai no Savienības tiesiskā regulējuma, nepiemērojot citus starpnoteikumus (spriedumi, 1971. gada 13. maijs, International Fruit Company u.c./Komisija, no 41/70 līdz 44/70, EU:C:1971:53, 23.–28. punkts; 1998. gada 5. maijs, Dreyfus/Komisija, C‑386/96 P, EU:C:1998:193, 43. punkts; un 2009. gada 17. septembris, Komisija/Koninklijke FrieslandCampina, C‑519/07 P, EU:C:2009:556, 48. punkts.
52
Attiecībā uz pirmo no šiem nosacījumiem, kā tas norādīts šā sprieduma 42. punktā, apstrīdētais lēmums attiecībā uz WhatsApp nav izpildāms tādā veidā, kas tam ļautu bez turpmākām procesuālām darbībām radīt WhatsApp pienākumus vai – attiecīgā gadījumā – citu privātpersonu pienākumus. Tādējādi tas atšķiras, piemēram, no tiesību aktiem, saistībā ar ko pasludināts 1986. gada 23. aprīļa spriedums Les Verts/Parlaments (294/83, EU:C:1986:166), attiecībā uz kuriem 31. punktā, lai secinātu, ka tie tieši skar prasītāju apvienību, norādīts, ka “tie [veidoja] pilnīgu noteikumu kopumu, kas pats par sevi [bija] pietiekami un kuriem nebija [nepieciešami] īstenošanas noteikumi”. Šajā lietā apstrīdētais lēmums nav Regulas 2016/679 58., 60. un 65. pantā paredzētā pilnīgā procesa pēdējais posms.
53
Attiecībā uz otro no šiem nosacījumiem, kas attiecas uz iestādes, kura ir atbildīga par attiecīgā akta īstenošanu, rīcības brīvību, jānorāda, ka, pat ja apstrīdētais lēmums Īrijas uzraudzības iestādei bija saistošs attiecībā uz aspektiem, uz kuriem tas attiecas, tas šai iestādei atstāja zināmu rīcības brīvību attiecībā uz galīgā lēmuma saturu.
54
Kā izriet no šā sprieduma 11. punktā izklāstītā apstrīdētā lēmuma satura, kurā sniegti norādījumi attiecīgajām uzraudzības iestādēm, un no WhatsApp adresētā galīgā lēmuma satura, kas izklāstīts šā sprieduma 8. punktā, apstrīdētā lēmuma saturs ir daļējs salīdzinājumā ar galīgo lēmumu.
55
Tā, abos lēmumos ir ietverts konstatējums – ka WhatsApp nav ievērojusi Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā nostiprināto pārredzamības principu un 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā un 13. panta 2. punkta e) apakšpunktā paredzētos pienākumus, ka elementi, kuri izriet no lossy hashing procedure, ko piemēro datiem, kuri attiecas uz WhatsApp lietotāju ierīču adrešu grāmatās esošajiem datiem par “kontaktpersonām”, kas nav WhatsApp lietotāji, klasificēti kā personas dati, ka WhatsApp šīs klasifikācijas rezultātā nav ievērojusi Regulas 2016/679 14. pantā noteiktos pienākumus –, noteikts trīs mēnešu termiņš, kurā WhatsApp jānodrošina tās veiktās apstrādes atbilstība Regulā 2016/679 noteiktajam prasībām, norādīti atsevišķi korektīvo pasākumu aspekti, proti, tie, kas attiecas uz WhatsApp nelietotāju personas datiem, un noteikts pienākums sniegt WhatsApp lietotājiem Regulas 2016/679 13. panta 2. punkta e) apakšpunktā noteikto informāciju, izklāstīti WhatsApp uzlikto administratīvo sodu apmēra kritēriji un noteikta šo naudas sodu apmēra palielināšana, salīdzinot ar Īrijas uzraudzības iestādes lēmuma projektā paredzēto kopējo līmeni no 30 līdz 50 miljoniem EUR.
56
Turpretim attiecībā uz aspektiem, par kuriem apstrīdētajā lēmumā EDAK nav paudusi nostāju, galīgais lēmums izriet no Īrijas uzraudzības iestādes novērtējuma: konstatējums, ka WhatsApp nav izpildījusi Regulas 2016/679 12. panta 1. punktu, 13. panta 1. punkta c), e) un f) apakšpunktu un 13. panta 2. punkta a) un c) apakšpunktu; konstatējums, ka WhatsApp izpildījusi Regulas 2016/679 13. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 13. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktā noteiktos pienākumus; WhatsApp statuss, apstrādājot to personu datus, kuri nav tā ziņojumapmaiņas pakalpojuma lietotāji; WhatsApp noteikto korektīvo pasākumu galvenais saturs, proti, tie, kuri domāti Regulas 2016/679 12. panta 1. punktā, 13. panta 1. punkta c), d), e) un f) apakšpunktā un 13. panta 2. punkta a) un c) apakšpunktā minēto saistību izpildes nodrošināšanai; konkrēta WhatsApp uzlikto administratīvā soda, kas kopā ir 225 miljonus EUR, noteikšana.
57
It īpaši jānorāda, ka Īrijas uzraudzības iestāde ir izmantojusi savu rīcības brīvību, lai izdarītu secinājumus no apstrīdētajā lēmumā sniegtajiem norādījumiem attiecībā uz lossy hashing procedure rezultātā iegūto elementu klasificēšanu par personas datiem un attiecībā uz administratīvajiem naudas sodiem.
58
Par pirmo aspektu, proti, jautājumu par WhatsApp nelietotāju personas datu apstrādi, it īpaši par elementiem, kas izriet no lossy hashing procedure, kā acīmredzams no galīgā lēmuma 111. punkta, nākamajā posmā pēc izvērtējuma par to, vai WhatsApp attiecībā pret šīm personām nav izpildījusi Regulas 2016/679 14. pantā paredzētos pienākumus, bija jānoskaidro, vai saistībā ar attiecīgo personas datu apstrādi WhatsApp darbojās kā pārzinis vai tikai kā apstrādātājs, kas rīkojās tā ziņojumapmaiņas pakalpojuma lietotāja vārdā, kurš bija aktivizējis funkciju “Kontakti”. Šis izvērtējuma posms, kas pabeigts līdz ar pirmās hipotēzes apstiprināšanu, izriet no Īrijas uzraudzības iestādes novērtējuma, un EDAK apstrīdētajā lēmumā šajā ziņā nav paudusi savu nostāju.
59
Attiecībā uz administratīvo naudas sodu noteikšanu – lai gan apstrīdētajā lēmumā ir ietvertas norādes par saskaņā ar Regulu 2016/679 uzlikto administratīvo naudas sodu apmēra kritēriju interpretāciju un attiecībā uz WhatsApp šajā lietā piemērojamo naudas sodu kopējās summas palielināšanu salīdzinājumā ar to, kas bija paredzēts Īrijas uzraudzības iestādes lēmumprojektā, šī iestāde ir saglabājusi savu rīcības brīvību, noteikdama WhatsApp piemērojamo naudas sodu faktisko apmēru. Turklāt, kā norādīts šā sprieduma 8. punktā, pirms galīgā lēmuma pieņemšanas Īrijas uzraudzības iestāde lūdza WhatsApp iesniegt apsvērumus par jaunajiem administratīvajiem naudas sodiem, kurus tā plānoja uzlikt WhatsApp, kas atbilst konstatējumam, ka šī iestāde saglabā rīcības brīvību šajā ziņā. Šajā lietā var konstatēt, ka galīgajā lēmumā ir izmantota Īrijas uzraudzības iestādes paredzētā jauno naudas sodu diapazona zemākā robeža.
60
Galīgais lēmums ir vienots veselums, no kura nevar nodalīt daļas, kas atbilst apstrīdētā lēmuma norādījumiem līdz ar galīgā “apakšlēmuma” pieņemšanu, attiecībā uz kuru uzraudzības iestādei nebija nekādas rīcības brīvības. Izmeklēšana un Īrijas uzraudzības iestādes galīgais lēmums attiecās uz to, vai WhatsApp ir ievērojusi pārredzamības principu, kā arī visus ar to saistītos īpašos pienākumus, kas paredzēti Regulā 2016/679. Tāpēc galīgajā lēmumā tika analizēta WhatsApp vispārējā prakse šajā ziņā, un tas pats šīs prakses aspekts ir ticis izvērtēts, ņemot vērā vairākas atbilstošās Regulas 2016/679 tiesību normas, piemēram, Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, 12. panta 1. punktu un vairākus 13. panta noteikumus, savukārt apstrīdētais lēmums attiecas tikai uz izvērtējumu dažu šo noteikumu gaismā. Proti, nebūtu jēgas nodalīt galīgajā lēmumā veiktā vispārējā izvērtējuma atsevišķus aspektus, ja process, kas sākts pret WhatsApp pēc Īrijas uzraudzības iestādes iniciatīvas un uzņemoties atbildību kā vadošajai uzraudzības iestādei, attiecās uz vispārēju novērtējumu par to, kā WhatsApp ievēro pārredzamības principu. Konkrēti, attiecībā uz finanšu sankciju noteikšanu Īrijas uzraudzības iestāde ir noteikusi četru administratīvo naudas sodu apmēru, ņemot vērā visus konstatētos pārkāpumus attiecīgi Regulas 2016/679 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 12., 13. un 14. pantā.
61
Līdz ar to nav īstenojies neviens no abiem šā sprieduma 51. punktā minētajiem nosacījumiem, kuru izpildes gadījumā būtu iespējams uzskatīt, ka apstrīdētais lēmums tieši skar WhatsApp.
62
No iepriekš minētā izriet, ka WhatsApp prasība ir nepieņemama.
63
Šī izvērtējuma rezultāts atbilst tam, kas nospriests attiecībā uz citiem procesiem, kuros dalībvalstij ir adresēts saistošs Eiropas Savienības akts saistībā ar uzņēmumiem.
64
Tā, valsts atbalsta pārskatīšanas jomā ir atzīts, ka tad, ja Komisija pieņem lēmumu, ar kuru jau piešķirtu atbalstu atzīst par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdod attiecīgajai dalībvalstij atgūt izmaksāto atbalstu, šis lēmums tieši un individuāli skar izmaksātā atbalsta saņēmējus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2000. gada 19. oktobris, Itālija un Sardegna Lines/Komisija, C‑15/98 un C‑105/99, EU:C:2000:570, 33.–36. punkts). Šajā ziņā ir norādīts, ka, tiklīdz tiek pieņemts šāda veida lēmums, saņēmēji ir pakļauti saņemto priekšrocību atgūšanai un tādējādi tiek ietekmēts to tiesiskais stāvoklis (spriedums, 2011. gada 9. jūnijs, Comitato Venezia vuole vivere u.c./Komisija, C‑71/09 P, C‑73/09 P un C‑76/09 P, EU:C:2011:368, 56. punkts). Tas tā ir tāpēc, ka šajā posmā pārbaudes process ir pabeigts, jo nav jāveic turpmāks izvērtējums pēc būtības, tā kā atgūstamās summas automātiski tiek noteiktas, pamatojoties uz Komisijas lēmumu un attiecīgajiem uzņēmumiem iepriekš piešķirto atbalstu, jo dalībvalstij ir pienākums sākt un pabeigt šī atbalsta atgūšanu, izņemot ārkārtējus apstākļus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1988. gada 7. jūnijs, Komisija/Grieķija, 63/87, EU:C:1988:285; 1990. gada 20. septembris, Komisija/Vācija, C‑5/89, EU:C:1990:320, 15. un 16. punkts, un 1997. gada 20. marts, Alcan Deutschland, C‑24/95, EU:C:1997:163) un tāpēc, ka trešās personas, pamatojoties uz Komisijas lēmumu, var vērsties attiecīgajā administrācijā vai valsts tiesā, lai panāktu attiecīgā atbalsta atmaksāšanu, un tām pašām nav jāuzņemas pienākums pierādīt, ka atbalsts ir piešķirts nelikumīgi (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2008. gada 12. februāris, CELF un ministre de la Culture et de la Communication, C‑199/06, EU:C:2008:79, 23. un 39.–41. punkts). Šajā lietā apstrīdētais lēmums nav analogā stadijā, jo ar tā pieņemšanu pārskatīšanas process netika pabeigts – vadošajai uzraudzības iestādei vēl bija jāapstiprina vai jānosaka turpmāki vērtējumi attiecībā uz WhatsApp atbilstību Regulas 2016/679 noteikumiem un piemērotais sods, un apstrīdētais lēmums pats par sevi nevar būt saistošs juridiskais pamats, lai noteiktu WhatsApp pienākumus.
65
Tāpat ir atzīts, ka dalībvalstij adresēts Komisijas lēmums, ar kuru tā informēja, ka ES finansējums ir samazināts salīdzinājumā ar iepriekš paredzēto, jo daži šī uzņēmuma iesniegtie izdevumi neatbilst minētā finansējuma saņemšanas kritērijiem, tieši un individuāli skāra dalībvalsti, jo ar attiecīgo lēmumu tai tika atņemta daļa no sākotnēji piešķirtās finansiālās palīdzības, un dalībvalstij šajā ziņā nebija nekādas rīcības brīvības (spriedums, 1992. gada 4. jūnijs, Infortec/Komisija, C‑157/90, EU:C:1992:243, 17. punkts). Tomēr šajā lietā atšķirībā no Komisijas lēmuma, kas bija šī vērtējuma pamatā, apstrīdētais lēmums, kā tas norādīts šā sprieduma 52. punktā, nav attiecīgā pilnīgā procesa pēdējais posms un, kā tas konstatēts šā sprieduma 56. un 57. punktā, ar to Īrijas uzraudzības iestādei ir atstāta rīcības brīvība.
66
Vispārīgāk runājot, WhatsApp prasības, kas Vispārējā tiesā celta par apstrīdēto lēmumu, nepieņemamība atbilst LES un LESD noteiktās tiesiskās aizsardzības līdzekļu sistēmas loģikai.
67
Kā noteikts LES 2. pantā, Savienība ir dibināta, tostarp ievērojot tiesiskumu. LES 6. panta 1. punktā ir paredzēts, ka Savienība atzīst tiesības, brīvības un principus, kas izklāstīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kuras 47. pantā ir garantētas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu. LES 19. pantā ir precizēts, ka Eiropas Savienības Tiesai, interpretējot un piemērojot Līgumus, ir jānodrošina tiesību ievērošana, un tai it īpaši saskaņā ar Līgumiem jālemj par prasībām, ko cēlusi dalībvalsts, iestāde vai fiziska vai juridiska persona, pēc valsts tiesu lūguma prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā – par Savienības tiesību interpretāciju vai iestāžu pieņemto tiesību aktu spēkā esamību un citos Līgumos paredzētajos gadījumos. Šajā pantā ir paredzēts, ka dalībvalstis nodrošina tiesību aizsardzības līdzekļus, kas ir pietiekami efektīvi tiesiskās aizsardzības sniegšanai jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības.
68
Konkrētāk – LESD, it īpaši tā 263. pantā par tiešajām prasībām Eiropas Savienības Tiesā un tā 267. pantā par lietām, kurās Tiesa sniedz prejudiciālu nolēmumu par Savienības iestāžu un struktūru pieņemto tiesību aktu spēkā esamību un interpretāciju, ir izveidota pilnīga tiesību aizsardzības līdzekļu sistēma, kuras mērķis ir nodrošināt Savienības tiesību aktu tiesiskuma kontroli (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2002. gada 25. jūlijs, Unión de Pequeños Agricultores/Padome, C‑50/00 P, EU:C:2002:462, 40. punkts). Šajā sistēmā piedalās gan Eiropas Savienības Tiesa, kurā ietilpst Vispārējā tiesa, gan valstu tiesas. Šajā sistēmā, ja personas LESD 263. pantā paredzēto pieņemamības nosacījumu dēļ nevar tieši apstrīdēt Savienības tiesību aktus Eiropas Savienības Tiesā, tās var, izvirzot iebildi par prettiesiskumu, atsaukties uz šāda tiesību akta spēkā neesamību valsts tiesā un celt prasību par valsts pasākumiem, ar kuriem šis akts tiek īstenots. Šādā gadījumā valsts tiesai, ja tā uzskata, ka šajā jautājumā ir nepieciešams lēmums, lai tā varētu taisīt spriedumu, un tai ir šaubas par šī tiesību akta spēkā esamību, ir jāvēršas Eiropas Savienības Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. arī spriedumu, 2002. gada 25. jūlijs, Unión de Pequeños Agricultores/Padome, C‑50/00 P, EU:C:2002:462, 40. punkts).
69
Šīs sistēmas loģika, kas it īpaši izskaidro LESD 263. pantā paredzēto tiešo prasību pieņemamības nosacījumu interpretāciju, kas atgādināta šā sprieduma 35.–62. punktā izklāstītajā analīzē, ir tāda, ka Eiropas Savienības Tiesas un valsts tiesu tiesvedība efektīvi papildina viena otru un ka Eiropas Savienības tiesām un valsts tiesām paralēlās tiesvedībās nav vienlaikus jālemj par viena un tā paša Savienības akta spēkā esamību – vai nu tieši, vai arī, valsts tiesas gadījumā, ja tai ir šaubas par attiecīgā akta spēkā esamību, pēc prejudiciāla jautājuma uzdošanas. Šī loģika it īpaši varētu pamatot secinājumu, ka prasītājs, kurš neapšaubāmi būtu varējis apstrīdēt Savienības lēmumu tieši Eiropas Savienības Tiesā, vairs nevar vēlāk apstrīdēt šī lēmuma spēkā esamību, it īpaši turpmākajā tiesvedībā valsts tiesā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1994. gada 9. marts, TWD Textilwerke Deggendorf, C‑188/92, EU:C:1994:90, 17. punkts; šajā nozīmē skat. arī spriedumu, 2011. gada 9. jūnijs, Comitato Venezia vuole vivere u.c./Komisija (C‑71/09 P, C‑73/09 P un C‑76/09 P, EU:C:2011:368, 58. punkts un tajā minētā judikatūra). Turpretī ir konsekventi atzīts, ka uz tāda Savienības akta prettiesiskumu, kas nav apstrīdams un kas kalpo par pamatu citam aktam, var atsaukties, ceļot prasību par otro aktu (spriedums, 1981. gada 11. novembris, IBM/Komisija, 60/81, EU:C:1981:264, 12. punkts un, a contrario, iepriekš minētās atsauces uz judikatūru).
70
Šajā lietā, ja tiktu atzīts, ka WhatsApp prasība par apstrīdēto lēmumu ir pieņemama, tas nozīmētu, ka turpinātos divi paralēli tiesvedības procesi, kas būtiski pārklātos – viens no tiem Vispārējā tiesā, kurā celta prasība par apstrīdēto lēmumu, bet otrs – Īrijas tiesā, kur apstrīdēts galīgais lēmums, kura pamatojuma daļa ir balstīta uz apstrīdēto lēmumu. WhatsApp, lai saņemtu termiņu replikas raksta iesniegšanai Vispārējā tiesā, arī norādīja uz paralēlo darba slodzi, kas tai bija nepieciešama tiesvedībai Īrijas tiesā, kura izskata šo lietu. Ja vien viena vai otra tiesa, kas izskata lietu, neaptur tiesvedību saistībā ar tajā celto prasību, kā dēļ varētu pagarināties termiņš, kas nepieciešams galīgā nolēmuma pieņemšanai par galīgā lēmuma tiesiskumu, šīs paralēlās tiesvedības varētu pat radīt situāciju, kurā vienlaikus Tiesai ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu un Vispārējai tiesai ar WhatsApp tiešo prasību tiktu lūgts lemt par apstrīdētā lēmuma spēkā esību. Ņemot vērā šā sprieduma 68. un 69. punktā atgādināto tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmu un Regulas 2016/679 78. panta noteikumus par tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pret uzraudzības iestādi, attiecīgajā gadījumā Īrijas tiesai, kas vienīgā ir kompetenta šajā ziņā, ir jāizvērtē attiecībā uz WhatsApp izpildāmā galīgā lēmuma tiesiskums, vēršoties Eiropas Savienības Tiesā ar prejudiciālu jautājumu par apstrīdētā lēmuma spēkā esamību, ja tā uzskata, ka tas ir nepieciešams, lai izšķirtu strīdu starp WhatsApp un Īrijas uzraudzības iestādi. Īrijas tiesa, kas izskata lietu, šajā ziņā varētu vai nu izlemt tās izskatīšanā esošo lietu, noraidot iespējami izvirzīto iebildi par apstrīdētā lēmuma prettiesiskumu, nevēršoties Tiesā, ja tai nav nekādu šaubu par šī lēmuma spēkā esamību, vai arī – gluži pretēji – vērsties Tiesā, ja tai ir šādas šaubas, vai arī atrisināt strīdu neatkarīgi no jautājuma par apstrīdētā lēmuma spēkā esamību, ņemot vērā tai iesniegtos iebildumus. Šāds risinājums atbilst pareizas tiesvedības interesēm, ņemot vērā riskus, ko rada šī punkta sākumā minētās paralēlās tiesvedības.
71
Visbeidzot, attiecībā uz šā sprieduma 33. punktā minēto Regulas 2016/679 143. apsvērumu, kas var likt domāt par tādas prasības pieņemamību, kādu WhatsApp cēlusi Vispārējā tiesā, ir jāatgādina, ka, lai gan regulas preambulas apsvērums var izskaidrot tiesību normas interpretāciju, tas pats par sevi nevar būt šāda norma un ka Savienības tiesību akta preambulai nav saistoša juridiska spēka (skat. spriedumu, 2017. gada 26. oktobris, Marine Harvest/Komisija, T‑704/14, EU:T:2017:753, 150. punkts un tajā minētā judikatūra; šajā nozīmē skat. arī 2005. gada 24. novembra spriedumu Deutsches Milch‑Kontor, C‑136/04, EU:C:2005:716, 32. punkts un tajā minētā judikatūra). Šajā lietā, kā norādīts šā sprieduma 32. un 35. punktā, šis apsvērums nav pamatots ne ar vienu Regulas 2016/679 tiesību normu. Turklāt regulas pamatojumā ietvertais skaidrojums nevar prevalēt pār piemērojamām primāro tiesību normām, kas ietvertas Līgumos, šajā gadījumā LESD 263. panta pirmajā un ceturtajā daļā, kuru būtība turklāt daļēji ir izklāstīta attiecīgajā apsvērumā, pirmajā teikumā norādot, ka “jebkurai fiziskai vai juridiskai personai ir tiesības celt Tiesā prasību atcelt kolēģijas lēmumus saskaņā ar LESD 263. pantā paredzētajiem nosacījumiem”.
72
No visiem šiem apsvērumiem izriet, ka prasība noraidāma kā nepieņemama.
Par pieteikumiem par iestāšanos lietā
73
Saskaņā ar Reglamenta 142. panta 2. punktu iestāšanās lietā ir pakārtota pamata strīdam un zaudē savu priekšmetu, tostarp tad, ja prasības pieteikums ir atzīts par nepieņemamu.
74
Līdz ar to vairs nav jālemj par pieteikumiem par iestāšanos lietā vai par to pamatā esošo lūgumu nodrošināt lietas materiālu konfidencialitāti.
Par tiesāšanās izdevumiem
75
Atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tā kā WhatsApp nolēmums ir nelabvēlīgs, tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar EDAK prasījumiem, ievērojot 76. punktā minētās norādes.
76
Atbilstoši Reglamenta 144. panta 10. punktam, ja tiesvedība pamatlietā tiek izbeigta, pirms ir pieņemts lēmums par pieteikumu par iestāšanos lietā, pieteikuma par iestāšanos lietā iesniedzējs un puses katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā. Šajā lietā WhatsApp, EDAK, Somijas Republika, Komisija, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs un Datorpakalpojumu un komunikāciju nozares asociācija katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā)
izdod šo rīkojumu:
1)
Prasību noraidīt kā nepieņemamu.
2)
Nav jālemj par Somijas Republikas, Eiropas Komisijas, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja un Datoru un sakaru nozares asociācijas pieteikumiem par iestāšanos lietā vai to pamatā esošajiem lūgumiem nodrošināt konfidencialitāti.
3)
WhatsApp Ireland Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Datu aizsardzības kolēģijas tiesāšanās izdevumus, izņemot tos tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.
4)
Eiropas Datu aizsardzības kolēģija, Somijas Republika, Komisija, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs un Datoru un sakaru nozares asociācija katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.
Pasludināts Luksemburgā 2022. gada 7. decembrī.
Sekretārs
E. Coulon
Priekšsēdētājs
S. Gervasoni
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.