62022CC0661
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2023. október 5. (
1
)
C‑661/22. sz. ügy
ABC Projektai UAB, korábban Bruc Bond UAB
kontra
Lietuvos bankas
(a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – Pénzforgalmi intézmény által végzett olyan művelet, amely ügyfelek pénzeszközeinek külön fizetési megbízás nélkül, a fizetési művelet teljesítésére vonatkozóan jogszabályban meghatározott határidőnél hosszabb ideig történő birtoklásából áll – A művelet minősítése – (EU) 2015/2366 irányelv – Belső piaci pénzforgalmi szolgáltatások – 2009/110/EK irányelv – Elektronikuspénz‑kibocsátás”
1.
A Bíróságnak a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló irányelvekkel (
2
) kapcsolatos ítélkezési gyakorlata fokozatosan fejlődik, (
3
) de – hacsak nem tévedek – eddig csupán egy olyan ítélet (
4
) született a 2009/110/EK irányelv (
5
) értelmezésére vonatkozóan, amely az elektronikus pénzre vonatkozik.
2.
Jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem lehetővé teszi a Bíróság számára, hogy tisztázza az „elektronikus pénz” fogalmát. Konkrétan azt kell megállapítani, hogy elektronikuspénz‑kibocsátásról van‑e szó (amely tevékenység tehát a 2009/110/EK irányelv hatálya alá tartozik), amikor a pénzforgalmi szolgáltató külön fizetési megbízás nélkül fogad pénzeszközöket, és azokat a jogszabályban előírtnál hosszabb ideig tartja magánál.
I. Jogi háttér
A.
Az uniós jog
1. A 2015/2366 irányelv
3.
A 4. cikk („Fogalommeghatározások”) kimondja:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
3.
»pénzforgalmi szolgáltatás«: az I. mellékletben felsorolt üzleti tevékenységek bármelyike;
4.
»pénzforgalmi intézmény«: olyan jogi személy, amely ezen irányelv 11. cikke értelmében engedélyt kapott pénzforgalmi szolgáltatások nyújtására és teljesítésére az Unió területén;
5.
»fizetési művelet«: a fizető fél által vagy nevében vagy a kedvezményezett által kezdeményezett pénzbefizetés, ‑átutalás vagy ‑felvétel, függetlenül a fizető fél és a kedvezményezett közötti alapkötelezettségektől;
[…]
13.
»fizetési megbízás«: a fizető félnek vagy a kedvezményezettnek a saját pénzforgalmi szolgáltatója számára adott, fizetési művelet teljesítésére vonatkozó bármely utasítása;
[…]”.
4.
A 18. cikk („Tevékenységek”) a következőképpen szól:
„(1)   A pénzforgalmi szolgáltatások nyújtása mellett a pénzforgalmi intézmények a következő tevékenységek folytatására jogosultak:
a)
műveleti és egyéb, szorosan kapcsolódó kiegészítő szolgáltatások nyújtása, többek között a fizetési műveletek teljesítésének biztosítása, pénzváltási tevékenység, letéti szolgáltatások nyújtása, valamint adatok tárolása és feldolgozása;
b)
fizetési rendszerek működtetése, a 35. cikkben foglaltakat nem érintve;
c)
a vonatkozó nemzeti és uniós jog keretein belül a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásán kívüli egyéb üzleti tevékenységek.
(2)   A pénzforgalmi szolgáltatások közül egynek vagy többnek a nyújtásakor a pénzforgalmi intézmények csak olyan fizetési számlákat vezethetnek, amelyek kizárólag fizetési műveletekre használhatók.
(3)   A pénzforgalmi intézmények által a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevőktől pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásának céljával átvett bárminemű pénzeszköz nem minősül sem a 2013/36/EU irányelv 9. cikkében meghatározott betétnek vagy egyéb visszafizetendő pénzeszköznek, sem a 2009/110/EK irányelv 2. cikkének (2) bekezdésében meghatározott elektronikus pénznek.
[…]
(5)   A pénzforgalmi intézmények nem folytathatnak a 2013/36/EU irányelv 9. cikke szerinti betétgyűjtésre vagy más visszafizetendő pénzeszközök gyűjtésére irányuló üzletszerű tevékenységet.
[…]”
5.
A 78. cikk („Fizetési megbízások átvétele”) (1) bekezdése előírja:
„A tagállamok biztosítják, hogy az átvétel időpontjának az az időpont minősüljön, amikor a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatója megkapja a fizetési megbízást.
A fizető fél számláját a fizetési megbízás átvétele előtt nem lehet megterhelni […].”
6.
A 83. cikk („Fizetési számlára teljesített fizetési műveletek”) (1) bekezdése kimondja:
„A tagállamok előírják, hogy a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatója biztosítja, hogy a fizetési művelet összege az átvétel 78. cikkben említett időpontját követően legkésőbb a következő munkanap végéig jóváírásra kerüljön a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának a számláján. A fizetési művelet papíralapú kezdeményezése esetén ez a határidő további egy munkanappal meghosszabbítható.”
2. A 2009/110 irányelv
7.
A 2. cikk („Fogalommeghatározások”) szerint:
„Ezen irányelv alkalmazásában a következő fogalommeghatározások érvényesek:
1.
»elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény«: olyan jogi személy, amely a II. cím alapján engedélyt kapott elektronikus pénz kibocsátására;
2.
»elektronikus pénz«: a kibocsátóval szembeni követelés által megtestesített, elektronikusan tárolt – ideértve a mágneses tárolást is – monetáris érték, amelyet pénzeszköz átvételével bocsátanak ki a 2007/64/EK irányelv 4. cikkének 5. pontjában meghatározott fizetési műveletek teljesítése céljából, és amelyet az elektronikuspénz‑kibocsátón kívül más természetes vagy jogi személy is elfogad;
[…]”
8.
A 10. cikk („Elektronikus pénz kibocsátására vonatkozó tilalom”) kimondja:
„A 18. cikk sérelme nélkül, a tagállamok megtiltják az elektronikus pénz kibocsátását olyan természetes vagy jogi személyek számára, akik/amelyek nem elektronikuspénz‑kibocsátók.”
9.
A 11. cikk („Kibocsátás és visszaválthatóság”) alapján:
„(1)   A tagállamok biztosítják, hogy az elektronikuspénz‑kibocsátók pénzeszközök átvétele ellenében névértéken bocsátják ki az elektronikus pénzt.
(2)   A tagállamok biztosítják, hogy az elektronikuspénz‑kibocsátó az elektronikuspénz‑birtokos kérésére bármikor névértéken visszaváltsa a birtokában lévő elektronikus pénz monetáris értékét.
(3)   Az elektronikuspénz‑kibocsátó és az elektronikuspénz‑birtokos közötti szerződés egyértelműen és világosan meghatározza a visszaváltás feltételeit, beleértve az arra vonatkozó esetleges díjakat, és az elektronikuspénz‑birtokost tájékoztatni kell e feltételekről még azt megelőzően, hogy őt bármilyen szerződés vagy ajánlat kötelezné.
[…]”
B.
Nemzeti jog
1. A fizetésekről szóló törvény (
6
)
10.
A 2. cikk 11. és 40. pontja szerint „kedvezményezett” bármely természetes vagy jogi személy, más szervezet vagy szervezetrész, aki vagy amely a fizetési megbízásban a fizetési művelet tárgyát képező pénzeszközök jogosultjaként szerepel; illetve „fizető fél”: az a természetes vagy jogi személy, egyéb szervezet vagy szervezetrész, aki vagy amely fizetési számla tulajdonosa és fizetési megbízás teljesítését engedélyezi erről a számláról, vagy – fizetési számla hiányában – fizetési megbízást ad.
11.
Az 5. cikk szerint pénzforgalmi szolgáltatások a fizetési műveletek, beleértve a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő pénzforgalmi szolgáltatójánál vagy más pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlára történő pénzátutalást; a beszedések, ideértve az egyszeri beszedéseket is; a fizetési műveletek fizetési kártyával vagy egy hasonló készpénz‑helyettesítő fizetési eszközzel, illetve más eszközzel és/vagy átutalások teljesítése, ideértve a rendszeres átutalási megbízásokat (3. bekezdés) és a készpénzátutalások (6. bekezdés).
12.
A 6. cikk 3. bekezdése szerint a pénzforgalmi intézmények pénzforgalmi szolgáltatók.
13.
A 38. cikk 1. bekezdése előírja, hogy a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatójának a nem engedélyezett fizetési művelet összegét a műveletről való tudomásszerzést vagy az arról való tájékoztatást követően haladéktalanul, de legkésőbb az azt követő első munkanap végéig meg kell térítenie a fizető félnek, és adott esetben vissza kell állítania a megterhelt fizetési számlát abba az állapotba, amelyben az akkor lenne, ha a nem engedélyezett fizetési műveletre nem került volna sor, kivéve ha a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatójának alapos oka van arra, hogy csalást feltételezzen, és ezt az okot írásban közli a felügyeleti hatósággal. A fizető fél pénzforgalmi szolgáltatójának azt is biztosítania kell, hogy a fizető fél ne szenvedjen veszteséget a pénzforgalmi szolgáltatónak járó vagy a pénzforgalmi szolgáltató által fizetendő kamatok miatt.
14.
A 42. cikk 2. bekezdése szerint a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő, aki a fizetési megbízást kezdeményezi, megállapodhat a pénzforgalmi szolgáltatóval abban, hogy a fizetési megbízás teljesítését egy bizonyos napon vagy egy meghatározott időszak végén kell elkezdeni, vagy azon a napon, amikor a fizető fél a pénzforgalmi szolgáltató rendelkezésére bocsátja a pénzösszeget. Ilyen esetben az így megállapított napot kell a fizetési megbízás átvétele napjának tekinteni. Ha az előre egyeztetett nap a pénzforgalmi szolgáltatónál nem munkanapra esik, úgy kell tekinteni, hogy a fizetési megbízás a következő munkanapon érkezett be.
15.
A 46. cikk 1. bekezdése kimondja, hogy a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatója biztosítja, hogy a fizetési megbízás átvételét követően a Litvániában euróban teljesített, más tagállamba irányuló fizetési művelet összegét legkésőbb az azt követő első munkanap végéig jóváírják a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának számláján, kivéve az említett cikk 3. bekezdésében meghatározott esetet. E határidő további egy munkanappal meghosszabbítható, ha a fizetési műveletre vonatkozó megbízást papíralapon kezdeményezték.
16.
A 46. cikk 3. bekezdése előírja, hogy Litvániában euróban történő átutalások esetén a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatója biztosítja, hogy a fizetési megbízás átvételét követően a fizetési művelet összegét még aznap jóváírják a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának számláján, ha a fizetési megbízás munkanapon 12 óra előtt érkezik. Amennyiben a fizetési megbízás déli 12 óra után érkezik, a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatójának biztosítania kell, hogy a fizetési művelet összege legkésőbb az azt követő első munkanapon jóváírásra kerüljön a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának számláján. Az említett törvény 42. cikkének (2) bekezdésében meghatározott esetben a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatója biztosítja, hogy a fizetési művelet összegét a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának számláján a fizetési megbízás teljesítésének napján, ha pedig ez a nap a pénzforgalmi szolgáltatónál nem munkanapra esik, akkor a következő munkanapon jóváírják.
2. A pénzforgalmi intézményekről szóló törvény (
7
)
17.
A 4. cikk 3. bekezdése kimondja, hogy az egy vagy több pénzforgalmi szolgáltatást nyújtó pénzforgalmi intézmény kizárólag pénzforgalmi szolgáltatások nyújtására szolgáló fizetési számlákat vezethet. A pénzforgalmi intézmények által a pénzforgalmi szolgáltatásokat igénybe vevőktől pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásának céljával átvett bárminemű pénzeszköz nem minősül sem betétnek vagy egyéb visszafizetendő pénzeszköznek, sem elektronikus pénznek.
18.
A 4. cikk 5. bekezdése kimondja, hogy a pénzforgalmi intézmény nem fogadhat el betéteket vagy más visszafizetendő pénzeszközöket nem hivatásos piaci szereplőktől, és nem bocsáthat ki elektronikus pénzt.
3. Az elektronikus pénzről szóló törvény (
8
)
19.
A 2. cikk 1. bekezdése szerint az „elektronikus pénz” a kibocsátóval szembeni követelés által megtestesített monetáris érték, amelyet akkor hoznak forgalomba, amikor természetes vagy jogi személyek pénzeszközöket juttatnak a kibocsátó részére, és amely a következő jellemzőkkel rendelkezik: azt fizetési célból elektronikus formában tárolják, beleértve a mágneses tárolást is, és az elektronikuspénz‑kibocsátón kívül más személy is elfogadja.
20.
Az 5. cikk megtiltja az elektronikus pénz kibocsátását olyan természetes vagy jogi személyek számára, akik vagy amelyek nem elektronikuspénz‑kibocsátók.
21.
A 6. cikk 1. bekezdése szerint az elektronikuspénz‑kibocsátók a pénzeszközök természetes vagy jogi személyektől történő átvétele ellenében névértéken bocsátják ki az elektronikus pénzt.
II. A tényállás, az eljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
22.
A Bruc Bond UAB (később: ABC Projektai UAB) (
9
) a Lietuvos bankas (litván nemzeti bank) által pénzforgalmi szolgáltatások nyújtására engedélyezett intézmény volt. (
10
)
23.
A litván nemzeti bank 2020. április 16‑án tíz ok alapján visszavonta az ABC Projektai engedélyét, amelyek közül csak egy érinti a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, nevezetesen az, hogy úgy bocsátott ki elektronikus pénzt, hogy nem minősült elektronikuspénz‑kibocsátó intézménynek.
24.
A litván nemzeti bank szerint az ABC Projektai a fizetési műveletek teljesítéséhez szükségesnél hosszabb ideig vagy technikai okokból visszatartotta az ügyfelek pénzeszközeit. (
11
)2017. február 20‑tól az ABC Projektai hat ügyfelének számláján konkrét fizetési cél nélkül írta jóvá az ügyfelek által kapott pénzeszközöket (bejövő kifizetések), és a pénzeszközök átutalása (kimenő kifizetések) több napig (vagy adott esetekben hónapokig) (
12
) nem történt meg, kivéve az ABC Projektai díját.
25.
Ez a magatartás a litván nemzeti bank szerint elektronikuspénz‑kibocsátást jelentett, bár az ABC Projektai azt állítja, hogy figyelmeztette az ügyfeleket a fizetési megbízások benyújtásának szükségességére, és arra, hogy amennyiben nem kapja meg azokat, úgy a pénzösszegeket visszafizeti, amit állítása szerint meg is tett.
26.
Az ABC Projektai a litván nemzeti bank határozata ellen keresetet indított a Vilniaus apygardos administracinis teismasnál (Vilnius megyei közigazgatási bíróság, Litvánia), amely 2021. június 8‑án elutasította azt.
27.
Az ABC Projektai az elsőfokú ítélet ellen felülvizsgálati kérelmet terjesztett a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága) elé. Lényegében úgy véli, hogy amennyiben nem elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény nyújt valamely pénzforgalmi szolgáltatást, és a pénzforgalmi szolgáltatásnak nem célja az elektronikus szolgáltatások névértékének kibocsátása vagy visszatérítése, a szolgáltatás nem minősül elektronikuspénz‑kibocsátáshoz kapcsolódó tevékenységnek.
28.
A litván nemzeti bank vitatja a felülvizsgálati kérelmet, és továbbra is fenntartja, hogy az ABC Projektai anélkül bocsátott ki elektronikus pénzt, hogy erre engedélyt kapott volna. Arra hivatkozik, hogy ez következik magának a litván nemzeti banknak a felügyeletet ellátó testülete által a fizetési számlákon tartott pénzeszközökkel kapcsolatosan elfogadott álláspontból. (
13
) Ezt az álláspontot az Európai Bizottsággal egyetértésben fogadták el.
29.
E körülmények között a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága) az alábbi kérdéseket terjeszti előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé:
„A jelen ügyben szereplőkhöz hasonló olyan körülmények között, amelyekben valamely pénzforgalmi intézmény külön fizetési megbízás nélkül fogad pénzeszközöket abból a célból, hogy azokat ugyanazon a munkanapon vagy a következő munkanapon átutalja, és a pénzeszközök a pénzforgalmi szolgáltatás nyújtására vonatkozóan jogszabályban meghatározott határidőnél hosszabb ideig maradnak a pénzforgalmi intézménynek a fizetési műveletek teljesítésére szolgáló számláján, úgy kell‑e tekinteni, hogy a pénzforgalmi intézmény intézkedései:
a)
a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 3. pontjában meghatározott pénzforgalmi szolgáltatás vagy ezen irányelv 4. cikkének 5. pontjában meghatározott fizetési művelet részét képezik; vagy
b)
2009/110/EK irányelv 2. cikkének 2. pontjában meghatározott elektronikus pénz kibocsátásának minősülnek?”
III. A Bíróság előtti eljárás
30.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2022. október 20‑án érkezett a Bírósághoz.
31.
Az ABC Projektai, továbbá a német, a cseh, a lengyel és a litván kormány, valamint az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket terjesztett elő.
32.
A Bíróság úgy ítélte meg, hogy a tárgyalás megtartása mellőzhető.
IV. Értékelés
A.
Előzetes megállapítások: alkalmazandó fogalmak
1. Elektronikus pénz
33.
A digitális fejlődés a pénzügyi szolgáltatások nyújtásának mélyreható átalakulásához vezet, és a lakossági fizetési ágazat e tendencia élén jár. (
14
) Az uniós jogszabályok – különösen a 2015/2366 irányelv – alig tudnak megbirkózni ezzel a gyors technológiai változással, (
15
) ezért a Bizottság annak hatályon kívül helyezését és felváltását javasolta. (
16
)
34.
A pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásának egyik fejleménye az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény által kibocsátott és ma már széles körben használt elektronikus pénz megjelenése volt. (
17
) Rendszerét a 2000/46/EK irányelv (
18
) szabályozta, amíg azt a jelenleg hatályos 2009/110 irányelv hatályon kívül nem helyezte.
35.
A 2009/110/EK irányelv az elektronikus pénz fogalmát egyértelműbbé és technológiailag semlegesebbé tette. (
19
) A 2. cikk 2. pontjában meghatározottak szerint e fogalom olyan elektronikusan tárolt – ideértve a mágneses tárolást is – monetáris értéket jelent (
20
):
–
amely a kibocsátóval szembeni követelést testesíti meg;
–
amelyet pénzeszköz átvételével bocsátanak ki fizetési műveletek teljesítése céljából; és
–
amelyet az elektronikuspénz‑kibocsátón kívül más természetes vagy jogi személy is elfogad. (
21
)
36.
Az elektronikus pénzeszközök lehetnek hardver‑ vagy szoftveralapúak, attól függően, hogy milyen technológiát használnak a monetáris érték tárolására. Vannak olyan rendszerek is, amelyek hardver‑ és szoftveralapú jellemzőket egyesítenek.
37.
A hardveralapú termékek esetében a vásárlóerő egy hardveralapú biztonsági funkciókkal rendelkező személyes fizikai eszközben, például egy chipkártyában rejlik. A monetáris érték átutalása általában olyan eszközleolvasók segítségével történik, amelyek nem igényelnek valós idejű hálózati kapcsolatot egy távoli szerverrel.
38.
A szoftveralapú eszközök olyan speciális szoftvert alkalmaznak, amely a szokásos személyes eszközökön, például számítógépeken vagy táblagépeken fut. A monetáris érték átadásának lehetővé tételéhez a személyes eszköznek általában online kapcsolatot kell létesítenie egy távoli szerverrel, amely a vásárlóerő felhasználását ellenőrzi.
39.
Az egyrészt az elektronikus pénzre, másrészt a pénzforgalmi szolgáltatásokra vonatkozó jogi szabályozást két különböző, de egymással összefüggő irányelv (
22
) tartalmazza, amelyeknek a különállóságát most vizsgálják felül. (
23
)
2. Pénzforgalmi szolgáltatások, fizetési műveletek és fizetési számlák
40.
A 2015/2366 irányelv 4. cikke tartalmazza a rendelkezéseiben használt fogalmak meghatározását. A jelen jogvita szempontjából a következők relevánsak:
–
a 3. pontban a „pénzforgalmi szolgáltatás” fogalma alatt az I. mellékletben felsorolt üzleti tevékenységek bármelyikét értik. Ezek közül legalább három magában foglalja a fizetési számlán történő tevékenységet. (
24
)
–
Az 5. pont szerint a „fizetési művelet” a fizető fél által vagy nevében vagy a kedvezményezett által kezdeményezett pénzbefizetés, ‑átutalás vagy ‑felvétel, függetlenül a fizető fél és a kedvezményezett közötti alapkötelezettségektől.
–
A 12. pont szerint a „fizetési számla” a pénzforgalmi szolgáltatás egy vagy több igénybevevőjének a nevére nyitott olyan számla, amely fizetési műveletek teljesítésére szolgál. (
25
)
B.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elemzése
41.
Az alapügyben eljáró bíróság világosan kifejti az elé terjesztett esetet. Leírja a pénzforgalmi intézmény eljárását, amely:
–
külön fizetési megbízás nélkül fogad pénzeszközöket abból a célból, hogy azokat ugyanazon a munkanapon vagy a következő munkanapon átutalja; és
–
a pénzeszközöket a pénzforgalmi szolgáltatás nyújtására vonatkozóan a litván jogszabályban meghatározott határidőnél hosszabb ideig tartja a számláján.
42.
E tények alapján a kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné megtudni, hogy az így leírt eljárás a 2015/2366 irányelv hatálya alá tartozik‑e, (
26
) vagy inkább a 2009/110 irányelv értelmében vett elektronikuspénz‑kibocsátásnak minősül. (
27
)
43.
A 2015/2366 irányelv szabályokat állapít meg az olyan fizetési műveletek végrehajtására vonatkozóan, amelyekben a pénzeszköz elektronikus pénz. Ugyanezen irányelv azonban nem szabályozza a 2009/110 irányelv hatálya alá tartozó elektronikuspénz‑kibocsátást. A pénzforgalmi szolgáltatók mint olyanok nem jogosultak elektronikuspénz‑kibocsátásra, amely tevékenység külön engedélyhez kötött.
44.
A 2015/2366 irányelv 18. cikke a következőképpen rendelkezik:
–
A pénzforgalmi szolgáltatások közül egynek vagy többnek a nyújtásakor a pénzforgalmi intézmények (
28
) csak olyan fizetési számlákat vezethetnek, (
29
) amelyek kizárólag fizetési műveletekre használhatók (a (2) bekezdés).
–
„A pénzforgalmi intézmények által a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevőktől pénzforgalmi szolgáltatások nyújtásának céljával átvett bárminemű pénzeszköz nem minősül sem […] betétnek vagy egyéb visszafizetendő pénzeszköznek, sem […] elektronikus pénznek” (a (3) bekezdés).
45.
A következő gondolatmenetben azon álláspontomat fejtem ki, miszerint az igénybevevőtől átvett pénzeszközök pénzforgalmi intézmény általi tartása főszabály szerint fizetési számla vezetésével járó műveletnek minősül. Véleményem szerint nem veszíti el ezt a jellegét, ha e pénzeszközöket a pénzforgalmi szolgáltatás nyújtására vonatkozóan jogszabályban meghatározott határidőnél hosszabb ideig tartja a számláján. (
30
)
46.
A kérdést előterjesztő bíróság által leírt tevékenység tehát prima facie a 2015/2366 irányelv 4. cikke 3. pontjának és I. mellékletének értelmében vett pénzforgalmi szolgáltatásnak minősül.
47.
Van‑e azonban (elméleti) lehetőség arra, hogy ez a tevékenység a 2009/110/EK irányelv hatálya alá tartozó elektronikuspénz‑kibocsátással járjon?
48.
E kétség megválaszolásához egyrészt meg kell vizsgálni, hogy milyen jelentősége van annak, hogy a pénzforgalmi szolgáltatónak meghatározott idő áll rendelkezésére az igénybevevőtől átvett fizetési megbízások teljesítésére, másrészt pedig, hogy úgy tekinthető‑e, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben leírt tevékenység a 2009/110 irányelv hatálya alá tartozik.
1. A fizetési megbízás teljesítésére vonatkozó határidő
49.
A 2015/2366 irányelv 83. cikkének (1) bekezdése rövid határidőt szab a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatójának arra, hogy a fizetési művelet összegét a kedvezményezett számláján (pontosabban a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának számláján) jóváírja. (
31
)
50.
Ez a határidő a fizetési megbízás átvételének napjától kezdődik. A 78. cikk (2) bekezdése értelmében azonban a pénzforgalmi szolgáltató és a fizető fél megállapodhatnak abban, hogy a 2015/266 irányelv „83. cikk[ének] alkalmazásában” más időpontot tekintenek „az átvétel időpontjának”. (
32
)
51.
Amint arra a cseh kormány rámutat, (
33
) a 2015/2366 irányelv 78. cikkének (2) bekezdésében foglalt rendelkezés tartalma kiüresedne, ha a pénzforgalmi szolgáltatónak a 83. cikk (1) bekezdésében foglalt határidőt a pénzeszközök átvételétől, nem pedig a fizető fél fizetési megbízásának átvételétől számítva kellene betartania.
52.
A 2015/2366 irányelv 83. cikke szerinti teljesítési határidő a fizetési megbízás átvételétől kezdődik, nem pedig attól az időponttól, amikor a fizetési számla tulajdonosa átutalja a pénzeszközt erre a számlára. Más szóval, a határidő nem kezdődik meg a pénzeszközök átvételekor, ha a fizető fél nem adott fizetési megbízást e pénzeszközök terhére.
53.
A fizetési művelet teljesítésének határideje és a fizetési megbízás átvétele közötti kapcsolat biztosítja, hogy a pénzforgalmi szolgáltató a fizető fél által kezdeményezett műveletnek (a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 5. pontja) vagy a fizető fél által adott utasításnak (a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 13. pontja) megfelelően járjon el.
54.
E kapcsolat indokolja, hogy a jogosult (ahogyan az gyakran előfordul) anélkül utalhat át pénzeszközöket a fizetési számlájára, hogy ezen átutalást fizetési megbízással látná el. A számlatulajdonos jogosult a számlán pénzeszközöket tartani a jövőbeni fizetési megbízások teljesítése céljából. Értelemszerűen a pénzforgalmi szolgáltató nem képes teljesíteni az átvett fizetési megbízást, ha a fizető fél fizetési számláján nincs fedezet.
55.
Ugyanígy a 2015/2366 irányelv is említi a pénzforgalmi szolgáltatások olyan eseteit, amelyek megfelelő teljesítéséhez a pénzeszközöknek a fizetési számlán való „folyamatos” rendelkezésre állása szükséges. Például a beszedések teljesítése (
34
) bizonyos mértékben feltételezi a pénzeszközöknek a fizetési számlán való folyamatos rendelkezésre állását: nagyon kevéssé lenne működőképes az igénybevevő számára, hogy minden egyes beszedés esetén nem sokkal előtte pénzátutalást eszközöljön, ami azzal a további kockázattal is jár, hogy a beszedés összege változhat.
56.
A pénzeszközök fizetési számlán való folyamatos rendelkezésre állása a 2015/2366 irányelv – a fizetési megbízások utólagos és meghatározott időn belüli teljesítését előíró – 78. cikkének (2) bekezdéséhez hasonló esetekben is fennáll.
57.
Úgy tűnik, hogy a litván kormány és a kérdést előterjesztő bíróság ezzel szemben azt sugallja, hogy elektronikuspénz‑kibocsátásról van szó, ha a pénzforgalmi szolgáltató pénzeszközöket vesz át a fizetési számlán anélkül, hogy a jogosult teljesítés céljából továbbítaná a fizetési megbízásokat, amely esetben a pénzforgalmi szolgáltatónak vissza kell térítenie e pénzeszközöket, és nem tarthatja azokat (készenlétben) a fizetési számlán. Ez volt a litván nemzeti banknak az ABC Projektaival szemben felhozott kifogása.
58.
Úgy vélem, hogy a pénzeszközök elektronikus pénzzé alakítása tekintetében a 2015/2263 irányelv nem támasztja alá ezt az érvelést.
59.
Véleményem szerint a pénzforgalmi szolgáltató megsérti ezt az irányelvet, (
35
) de továbbra is annak hatálya alá tartozik, ha fizetési megbízásokat vesz át, és nem teljesíti azokat az irányelv 78. és 83. cikkével összhangban. A fizetési számla vezetésére vonatkozó szerződéses rendelkezések megsértésével a pénzforgalmi szolgáltatót a 2015/2366 irányelv 89. cikkében előírt felelősség is terhelheti, ez azonban nem jelenti a pénzeszközök elektronikus pénzzé történő átalakítását. Nem történik ilyen átalakítás pusztán azért, mert a pénzeszközöket a fizetési számlára utalták, és azokat a jövőbeni fizetési megbízások teljesítése céljából ott tartják.
60.
A 2015/2366 irányelv – a kifejezetten meghatározott esetek kivételével – teljes harmonizációt hajt végre (a 107. cikk (1) bekezdése). Következésképpen mellőzni kell az irányelvvel ellentétes nemzeti szabályok alkalmazását, amely ellentét akkor valósulna meg, ha valamely tagállam kötelező határidőt állapítana meg a pénzforgalmi szolgáltató számára a fizetési megbízások teljesítésére a pénzösszegnek a fizető fél számlájára történő megérkezését követően.
61.
A 2015/2366 irányelv 10. cikke előírja a fizetési szolgáltatásokat igénybe vevőnek a pénzforgalmi szolgáltató által átvett pénzeszközeinek védelmét, garantálva a következőket: a) vagy hogy azokat nem kezelik közösen semmilyen, azon pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevőktől különböző bármely más természetes vagy jogi személy pénzeszközeivel, akiknek a nevében a pénzeszközöket tartják; b) vagy hogy azokat a pénzforgalmi szolgáltató csoportjához nem tartozó biztosítóval vagy hitelintézettel kötött biztosítási szerződéssel, illetve más, a biztosítással egyenértékű garanciával fedezik.
62.
Ennélfogva az igénybevevő számára nem jelent kockázatot, ha pénzeszközöket utal át vagy tart egy ideig a fizetési számlán, és ezt követően fizetési megbízásokat ad e pénzeszközök terhére. E fizetési megbízás átvételét követően a pénzforgalmi szolgáltatónak a 2015/2366 irányelv 83. cikkében előírt gyorsasággal kell azt teljesítenie.
63.
A pénzforgalmi szolgáltatók által a fizetési számlával rendelkező igénybevevőktől átvett pénzeszközök kizárólag fizetési műveletekre használhatók fel (a 2015/2366 irányelv 18. cikkének (2) bekezdése). Ezért azoknak mindig a számlatulajdonos rendelkezésére és befolyása alatt kell állniuk, aki nem kap kamatot, ha azokat a jövőbeli fizetési műveletek teljesítése érdekében tartja a számlán. Az ilyen pénzeszközök – amint azt a 2015/2366 irányelv 18. cikke (3) bekezdésének idézésekor már kiemeltem – nem minősülnek a 2013/36 irányelv 9. cikke értelmében vett betétnek vagy más visszafizetendő pénzeszköznek, sem pedig elektronikus pénznek.
2. Az elektronikus pénz kibocsátásának meghatározó tényezői
64.
A 2009/110 irányelvben szereplő fogalommeghatározásból és az irányelv egyéb rendelkezéseiből az következik, hogy az elektronikuspénz‑kibocsátás a következő elemeket foglalja magában: (
36
)
–
az igénybevevő pénzeszközt bocsát az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény rendelkezésére, és az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény kiegészítő eszközt hoz létre legalább az említett pénzösszeg erejéig. Az előre történő fizetés az elektronikus pénz kibocsátásának kiindulópontja.
–
Az igénybevevő és az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény olyan szerződést köt, amelynek alapján az utóbbi elektronikus pénzt bocsát ki fizetési műveletek teljesítése céljából. Az elektronikus pénz célja éppen az, hogy eszközként szolgáljon az igénybevevő által olyan személy részére teljesítendő fizetéshez, aki elfogadja ezt a pénzfajtát.
–
Az elektronikus pénzt elektronikus vagy mágneses eszközökön tárolják.
–
A monetáris érték az igénybevevőnek a kibocsátóval szembeni jogát (követelését) jelenti. A kibocsátó vállalja a visszaváltást (
37
) a birtokos kérésére. (
38
)
–
Az elektronikus pénzt a kibocsátótól eltérő természetes vagy jogi személy fizetőeszközként elfogadja.
65.
Álláspontom szerint – amely lényegében megegyezik az ABC Projektai, a német, a cseh és a lengyel kormány, valamint a Bizottság álláspontjával – a kérdést előterjesztő bíróság által ismertetett körülmények között több olyan lényeges elem nem áll fenn, amelynek alapján az ABC Projektai tevékenysége elektronikuspénz‑kibocsátásnak minősülne.
66.
Először is, amint azt az imént kifejtettem, az elektronikuspénz‑kibocsátáshoz egy szerződés formájában megkötött külön megállapodás szükséges. Az igénybevevőnek meg kell állapodnia az elektronikuspénz‑kibocsátóval, hogy ilyen formában átadja neki a megfelelő pénzeszközöket a fizetési műveletek teljesítése céljából. Az elektronikuspénz‑kibocsátó éppen azért bocsát ki elektronikus pénzt, mert az igénybevevő kifejezi az elektronikus pénz használatára irányuló szándékát, és e pénzeszközöket átadja a további fizetései teljesítéséhez.
67.
Ugyanakkor – fenntartva a kérdést előterjesztő bíróság végső értékelésre vonatkozó jogát – az ügy iratai között semmi sem utal arra, hogy ilyen szerződés létezett volna, vagy hogy az igénybe vevő kifejezte volna azon szándékát, hogy az ABC Projektai a rendelkezésre bocsátott pénzeszközök monetáris értékének megfelelő elektronikus pénzt bocsásson ki. A pénzeszközök fizetési számlára való utalása és a pénzeszközök fizetési számlán való tartása anélkül, hogy azonnal fizetési műveletre vonatkozó megbízást adnának e pénzeszközök értékében, nem jelenti az igénybevevő elektronikuspénz‑kibocsátásra vonatkozó (hallgatólagos) szándékának kifejezését.
68.
Igaz, hogy a szubjektív összetevő – azaz az igénybevevő által követett cél (
39
) – önmagában nem döntő, ha az nem az elektronikuspénz‑kibocsátó intézménnyel kötött szerződésben testesül meg, amely szerződés az elektronikus pénz kibocsátásának strukturális (és ennyiben objektív) eleme.
69.
E szerződésnek mindkét fél akaratát kell tartalmaznia, tehát az igénybevevőnek és az elektronikuspénz‑kibocsátó intézménynek kifejezetten meg kell állapodnia abban, hogy a kibocsátó által az igénybevevőtől átvett pénzeszközök monetáris értékének megfelelő elektronikus pénzt bocsát ki. Ellenkező esetben pénzeszközök fizetési számlára való olyan átutalásáról lenne szó, amelyre annak érdekében kerül sor, hogy a pénzforgalmi szolgáltató vagy maga az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény (
40
) az igénybevevő javára pénzforgalmi szolgáltatásokat teljesítsen.
70.
Másodszor, az előre fizetés követelménye – amely az elektronikus pénz másik megkülönböztető jegye – sem teljesül a kérdést előterjesztő bíróság által ismertetett körülmények között. Előre fizetéskor az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény befolyással rendelkezik az igénybevevő által átadott pénzeszközök felett arra vonatkozóan, hogy további fizetéseket teljesíthessen azok elektronikus pénzzé való átalakítását követően.
71.
Az elektronikus pénz kibocsátása során a pénzeszközök feletti befolyás gyakorlása az elektronikuspénz‑kibocsátó intézményt (
41
) illeti meg, nem pedig a monetáris értéket fizetési eszközként használó igénybevevőt. Az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény a szerződés lejártáig befolyást gyakorol az igénybevevőtől (
42
) az elektronikusan tárolt monetáris érték formájában átvett pénzeszközök felett. Az elektronikus pénz olyan kiegészítő eszköz, amelyet az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény e pénzeszközök alapján hoz létre.
72.
Ezzel szemben a fizetési számla alapján nyújtott pénzforgalmi szolgáltatások esetében az igénybevevő – és nem a pénzforgalmi szolgáltató – az, aki mindenkor befolyást gyakorol a számlára átutalt pénzeszközök felett.
73.
A jelen ügyben – fenntartva, hogy az értékelés a kérdést előterjesztő bíróság feladata – úgy tűnik, hogy a fizetési számlákon lévő pénzeszközök felett nem az ABC Projektai, hanem e számlák tulajdonosai gyakorolnak befolyást, akik mindenkor küldhettek az előbbi részére fizetési megbízásokat teljesítés céljából.
74.
Harmadszor, mivel az elektronikus pénz az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény által ellenőrzött kiegészítő eszköz, ezen intézménynek olyan külön számviteli rendszerrel kell rendelkeznie, amely lehetővé teszi a 2009/110 irányelv 5. cikkének (3) bekezdésében előírt, a saját szavatolótőkéjének kiszámítására vonatkozó módszer alkalmazását.
75.
A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megállapítása, hogy az ABC Projecktai rendelkezett‑e ilyen külön számviteli rendszerrel az elektronikus pénz és a szavatolótőkével kapcsolatos követelmények kiszámítása tekintetében, ami a Bírósághoz benyújtott információkból nem állapítható meg.
76.
Negyedszer, a fizetési számlák esetében a tulajdonos befolyást gyakorol a pénzeszközök felett – amint arra az imént rámutattam –, és azokat tetszés szerint felveheti. Az elektronikus pénz esetében is van arra lehetőség, hogy a fizető fél kérje az elektronikuspénz‑kibocsátó intézményt, hogy „váltsa vissza” a harmadik személyeknek történő kifizetésekre fel nem használt pénzt. Az elektronikus pénz névértékre történő átváltása, majd ezt követően a pénzeszközöknek az elektronikuspénz‑birtokos felhívására történő átutalása azonban az igénybevevő és az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény közötti szerződésben meghatározott feltételektől függ, amely szerződés előírhatja például, hogy az ügyfélnek idő előtti visszaváltás esetén díjat kell fizetnie. (
43
)
77.
Erre utal a 2009/110/EK irányelv 11. cikkének (3) és (4) bekezdése, amely kimondja, hogy:
–
az elektronikuspénz‑kibocsátó és az elektronikuspénz‑birtokos közötti szerződés egyértelműen és világosan meghatározza a visszaváltás feltételeit, beleértve az arra vonatkozó esetleges díjakat, és az elektronikuspénz‑birtokost tájékoztatni kell e feltételekről még azt megelőzően, hogy őt bármilyen szerződés vagy ajánlat kötelezné; és
–
a visszaváltás esetén csak akkor számítható fel díj, ha azt a szerződésben a (3) bekezdéssel összhangban rögzítették, és kizárólag a következő esetek valamelyike áll fenn: a) ha a visszaváltást a szerződés megszűnése előtt kérik; b) ha a szerződésben lejárati időt rögzítenek, és az elektronikuspénz‑birtokos ezen időpont előtt felmondja a szerződést; vagy c) ha a visszaváltást a szerződés lejártát követően legalább egy évvel kérik. Az ilyen díjnak arányban kell állnia és összemérhetőnek kell lennie az elektronikuspénz‑kibocsátó ténylegesen felmerült költségeivel.
78.
Szintén a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megállapítása, hogy volt‑e olyan szerződés az igénybevevő és az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmény között, amely ezeket az egyértelmű és világos visszaváltási feltételeket az elektronikus pénz kibocsátásának előfeltételeként írta elő.
79.
Ötödször, az elektronikus pénzt elektronikusan vagy mágnesesen tárolják, és alkalmazására csak olyan felhasználók esetében kerülhet sor, akik önként elfogadják azt, (
44
) valamint rendelkeznek a használatához szükséges eszközökkel. Ezzel szemben a fizetési számláról teljesített fizetési megbízásokat valamennyi gazdasági szereplő pénzforgalmi szolgáltatójának el kell fogadnia.
80.
Az ügyiratban szereplő információkból nem derül ki, hogy az ABC Projektai rendelkezett volna olyan elektronikusan vagy mágnesesen tárolt pénzzel, amelyet az azt önkéntesen elfogadó ügyfelek hálózata esetén lehetett volna használni. Ezzel szemben minden jel arra utal, hogy ezek a pénzeszközök fizetési számlákon elhelyezett és kizárólag az igénybevevők fizetési megbízásainak teljesítésére felhasználható pénzeszközök voltak.
81.
Végső soron – fenntartva, hogy az ellenőrzés a kérdést előterjesztő bíróság feladata – a szóban forgó tevékenység a 2015/2366 irányelv hatálya alá tartozik, és nem minősíthető a 2009/110 irányelv értelmében vett elektronikuspénz‑kibocsátásnak.
V. Végkövetkeztetés
82.
A fent kifejtettek alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia legfelsőbb közigazgatási bírósága) számára a következő választ adja:
„Az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmények tevékenységének megkezdéséről, folytatásáról és prudenciális felügyeletéről, valamint a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról, továbbá a 2000/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. szeptember 16‑i 2009/110/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 2. pontját, valamint a belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és a 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkének 3. és 5. pontját
a következőképpen kell értelmezni:
a pénzforgalmi intézmény azon tevékenységére, amely abból áll, hogy pénzeszközöket fogad az igénybevevőtől anélkül, hogy e pénzeszközök terhére elektronikus pénz kibocsátására vonatkozó szerződést kötött volna, nem a 2009/110 irányelv, hanem a 2015/2366 irányelv vonatkozik.
Ugyanez a helyzet, amikor a pénzforgalmi intézmény a fent említett szerződés hiányában külön fizetési megbízás nélkül fogadja az igénybevevő pénzeszközeit abból a célból, hogy azokat ugyanazon a munkanapon vagy a következő munkanapon átutalja, és a pénzeszközök a pénzforgalmi szolgáltatás nyújtására vonatkozóan jogszabályban meghatározott határidőnél hosszabb ideig maradnak a pénzforgalmi intézménynek a fizetési műveletek teljesítésére szolgáló számláján.”
(
1
)	Eredeti nyelv: spanyol.
(
2
)	Jelenleg a belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és a 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 337., 35. o.; helyesbítés: HL 2018. L 102., 97. o.) van hatályban.
(
3
)	Többek között: 2014. április 9‑iT‑Mobile Austria ítélet (C‑616/11, EU:C:2014:242); 2018. október 4‑iING‑DiBa Direktbank Austria ítélet (C‑191/17, EU:C:2018:809); 2019. április 11‑iMediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação SA ítélet (C‑295/18, EU:C:2019:320); 2020. november 11‑iDenizBank ítélet (C‑287/19, EU:C:2020:897); 2021. szeptember 2‑iCRCAM ítélet (C‑337/20, EU:C:2021:671); 2023. március 23‑iBeobank ítélet (C‑351/21, EU:C:2023:215).
(
4
)	2019. január 16‑iPaysera LT ítélet (C‑389/17, EU:C:2019:25). A továbbiakban: Paysera LT ítélet.
(
5
)	Az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmények tevékenységének megkezdéséről, folytatásáról és prudenciális felügyeletéről, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról, valamint a 2000/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. szeptember 16‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009 L 267., 7. o.).
(
6
)	A Lietuvos Respublikos mokėjimų įstatymas (a Litván Köztársaság fizetésekről szóló törvénye) jogvitára alkalmazandó, 2019. október 20‑tól hatályos változata. Ez a törvény a 2015/2366 irányelvet ülteti át a litván jogba.
(
7
)	A Lietuvos Respublikos mokėjimo įstaigų įstatymas (a Litván Köztársaság pénzforgalmi intézményekről szóló törvénye) jogvitára alkalmazandó, 2018. augusztus 1‑jétől hatályos változata.
(
8
)	A Lietuvos Respublikos elektroninių pinigų ir elektroninių pinigų įstaigų įstatymas (a Litván Köztársaság elektronikus pénzről és elektronikuspénz‑kibocsátó intézményekről szóló törvénye) jogvitára alkalmazandó, 2018. augusztus 1‑jétől hatályos változata. Ez a törvény a 2009/110 irányelvet ülteti át a litván jogba.
(
9
)	A továbbiakban az új elnevezést fogom használni az intézményre való utaláshoz.
(
10
)	A 2016. október 13‑i engedély az alábbi pénzforgalmi szolgáltatások nyújtását tette lehetővé: a fizetési műveletek teljesítése, beleértve a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő pénzforgalmi szolgáltatójánál vagy más pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlára történő pénzátutalást is; a beszedések teljesítése, beleértve az egyszeri beszedéseket is; a fizetési műveletek teljesítése fizetési kártyával vagy egy hasonló készpénz‑helyettesítő fizetési eszközzel, illetve más eszközzel és/vagy átutalások teljesítése, ideértve a rendszeres átutalási megbízásokat és a készpénzátutalások.
(
11
)	A jogvitában a felek nem vitatják, hogy az ABC Projektai a szükségesnél hosszabb ideig visszatartotta a pénzeszközöket, bár megállapítást nyert, hogy egyes esetekben azért nem tudta teljesíteni a fizetési megbízásokat, mert az ügyfelek nem határozták meg pontosan a fizetés célját. Ezenkívül megállapítást nyert, hogy minden olyan pénzeszközt visszatérített, amelyet fizetési megbízás nélkül utaltak át neki.
(
12
)	Az ABC Projektai üzleti tervében az szerepel, hogy az ABC Projektai csak a műveletek teljesítéséhez szükséges ideig gyakorol befolyást a pénzeszközök felett; hogy a pénzeszközöket legfeljebb 48 óráig tartja a számlán, és hogy visszatéríti azokat a fizető fél részére, ha ezen időn belül nem érkezik fizetési megbízás. A litván nemzeti bank szerint az ABC Projektai nem tartotta be ezeket az előírásokat.
(
13
)	Ez a Lietuvos banko Priežiūros tarnybos direktoriaus 2016 m. vasario 29 d. sprendimas Nr. 241–53 (a litván nemzeti bank felügyeletet ellátó testülete igazgatójának 2016. február 29‑i 241–53. sz. határozata) által elfogadott Lietuvos Banko Priežiūros tarnybos pozicija dėl mokėjimo sąskaitose laikomų lėšų (a litván nemzeti bank felügyeletet ellátó testületének álláspontja a fizetési számlákon tartott pénzeszközökről). Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés szerint ebben az álláspontban az szerepel, hogy a pénzforgalmi szolgáltató csak „az általa nyitott fizetési számlán kizárólag a fizetésekről szóló törvényben előírt határidőn belül teljesítendő fizetési megbízással összefüggésben fogadhat pénzeszközöket, […] és megfelelő intézkedéseket kell hoznia annak érdekében, hogy a harmadik személyektől a pénzforgalmi intézmény ügyfelének fizetési számlájára érkező pénzeszközöket kizárólag a fizetések teljesítéséhez szükséges ideig tartsa vissza. Ha ezek a követelmények nem teljesülnek, a [pénzforgalmi szolgáltató] fizetési számláján tartott pénzeszközöket betéteknek vagy más visszafizetendő pénzeszközöknek, illetve elektronikus pénznek kell tekinteni”.
(
14
)	Lásd: EKB, Study on the payment attitudes of consumers in the euro area (SPACE 2022), Frankfurt am Main, 2023, https://www.ecb.europa.eu/stats/ecb_surveys/space/html/ecb.spacereport202212~783ffdf46e.en.html; valamint a Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának az uniós lakossági pénzforgalmi stratégiáról, COM(2020) 592 final, 2020. szeptember 27.
(
15
)	Ezt a Bizottság is megállapította az „A Study on the application and impact of the Directive (EU) 2015/2366 on Payment Services (PSD2)” című tanulmányában, FISMA/2021/OP/0002, https://op.europa.eu/en/publication‑detail/‑/publication/f6f80336‑a3aa‑11ed‑b508–01aa75ed71a1/language‑en.
(
16
)	A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és elektronikuspénz‑szolgáltatásokról, a 98/26/EK irányelv módosításáról, valamint a 2015/2366/EU és a 2009/110/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslat, COM(2023) 366 final, 2023. június 28.
(
17
)	Jelenleg számos vállalkozás nyújt elektronikuspénz‑szolgáltatásokat. Ezek közé tartozik a Paypal, az Apple Pay, a Google Pay és az Amazon Pay.
(
18
)	Az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmények tevékenységének megkezdéséről, folytatásáról és prudenciális felügyeletéről szóló, 2000. szeptember 18‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 275., 39. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 3. kötet, 343. o.)
(
19
)	A 2009/110 irányelv (7) preambulumbekezdése: „[a] technológiai semlegesség érdekében egyértelműen kell meghatározni az elektronikus pénz fogalmát. E fogalommeghatározásnak minden olyan esetre ki kell terjednie, amelyben a pénzforgalmi szolgáltató pénzeszközök ellenében előre fizetett értéket bocsát rendelkezésre, amelyet fizetésre lehet használni, mivel azt harmadik személyek fizetésként elfogadják.”
(
20
)	A 2009/110 irányelv (8) preambulumbekezdése: „Az elektronikus pénz fogalommeghatározásának ki kell terjednie az elektronikus pénzre, amelyet akár az elektronikuspénz‑birtokos a birtokában lévő fizetési eszközön tart, akár egy távoli szerveren tárolnak és az elektronikus pénz birtokosa egy külön elektronikuspénz‑számláról fér hozzá. E fogalommeghatározásnak megfelelően tágnak kell lennie ahhoz, hogy ne akadályozza a technológiai innovációt és ne csak a piacon ma elérhető elektronikuspénz‑termékekre, hanem a jövőben kifejleszthető termékekre is kiterjedjen”.
(
21
)	Az elektronikus pénz tágan értelmezve technikai eszközön elektronikusan tárolt monetáris érték, amely a kibocsátótól eltérő jogalanyok számára történő fizetések teljesítésére használható. Az eszköz olyan előre fizetett, bemutatóra szóló eszközként működik, amely nem feltétlenül vonja be a bankszámlákat a műveletekbe. Lásd EKB, Electronic money, elérhető a következő címen: https://www.ecb.europa.eu/stats/money_credit_banking/electronic_money/html/index.es.html.
(
22
)	Ezekről a kölcsönhatásokról lásd: Riefa C., „Directive 2009/110 on the taking up, pursuit and prudential supervision of the business of electronic money institutions and Directive 2015/2366/EU on the control of electronic payments in the EU”, in Lodder, R., és Murray, A. (szerk.): EU Regulation of E‑Commerce. A Commentary, Elgar Commentaries sorozat, Edward Elgar, London, 2017, 157–160. o.
(
23
)	A Bizottság úgy döntött, hogy a fenti 16. lábjegyzetben hivatkozott COM/2023/366 végleges dokumentumban szereplő új irányelvre vonatkozó javaslatban a két irányelvet összevonja.
(
24
)	A következőkről van szó: fizetési számlára történő készpénzbefizetést lehetővé tevő szolgáltatások, valamint a fizetési számla vezetéséhez szükséges összes tevékenység; fizetési számláról történő készpénzfelvételt lehetővé tevő szolgáltatások, valamint a fizetési számla vezetéséhez szükséges összes tevékenység; fizetési műveletek teljesítése, beleértve a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő pénzforgalmi szolgáltatójánál vagy más pénzforgalmi szolgáltatónál vezetett fizetési számlára történő pénzátutalást: a) beszedések teljesítése, ideértve az egyszeri beszedéseket is, b) fizetési műveletek teljesítése fizetési kártyával vagy egy hasonló készpénz‑helyettesítő fizetési eszközzel, illetve más eszközzel, c) átutalások teljesítése, ideértve a rendszeres átutalási megbízásokat is.
(
25
)	A 2015/2366 irányelv nem határozza meg konkrétan, hogy mit jelent a „fizetési számla vezetése”.
(
26
)	Amint arra a Paysera LT ítélet 24. pontja emlékeztet, a 2009/110 irányelv nem határozza meg az „elektronikuspénz‑kibocsátás” fogalmát.
(
27
)	A kérdést előterjesztő bíróság kételyei érthetőek, mivel a pénzforgalmi szolgáltatások és az elektronikuspénz‑kibocsátás közötti különbség nem minden pénzforgalmi szolgáltató számára nyilvánvaló. Ezt emelte ki az Opinion of the European Banking Authority on its technical advice on the review of Directive (EU) 2015/2036 on payment services in the internal market (PSD2), EBA/Op/2022/06, 2022. június 23., 25. o.
(
28
)	A pénzforgalmi szolgáltatás és a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő fogalma tekintetében lásd: 2019. április 11‑iMediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação ítélet (C‑295/18, EU:C:2019:320), 37–48. és 54. pont.
(
29
)	Lásd a fizetési számlákhoz kapcsolódó díjak összehasonlíthatóságáról, a fizetésiszámla‑váltásról és az alapszintű fizetési számla nyitásáról, illetve használatáról szóló, 2014. július 23‑i 2014/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet (HL 2014. L 257., 214. o.). Az 2018. október 4‑iING‑DiBa Direktbank Austria ítélet (C‑191/17, EU:C:2018:809) megállapítja, hogy „a valamely számláról történő fizetési műveletek harmadik fél számára történő teljesítésének, illetve a harmadik fél által teljesített ilyen műveletek fogadásának a lehetősége a »fizetési számla« fogalmának alkotóeleme” (31. pont), és hogy „az olyan számla, amelyről ilyen fizetési műveleteket közvetlenül nem lehet végrehajtani, hanem azok végrehajtásához valamely közbenső számla felhasználása szükséges, nem tekinthető tehát a fizetési számlákról szóló irányelv, következésképpen pedig a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló irányelv értelmében vett »fizetési számlának«” (32. pont).
(
30
)	A Bizottság ezt az álláspontot képviselte a 2018/4221. sz. kérdésre adott 2012. március 12‑i válaszában (Ability of a payment account operated by a payment institution to hold a credit balance in readiness for future payment transactions), amely elérhető itt: Európai Bankhatóság, Single Rulebook Q&A, 2018/4221. sz. kérdés, https://www.eba.europa.eu/single‑rule‑book‑qa/‑/qna/view/publicId/2018,4221. A Bizottság szerint „[…] A payment institution may hold clients’ funds on payment accounts for the purpose of providing payment services, including the execution of not yet specified future payment transactions, in accordance with the framework contract for setting up the referred payment account […]”.
(
31
)
(
32
)	A 2015/2366 irányelv 78. cikkének (1) bekezdése előírja a tagállamok számára annak biztosítását, hogy az átvétel időpontjának az az időpont minősüljön, amikor a fizető fél pénzforgalmi szolgáltatója megkapja a fizetési megbízást, és a fizető fél számláját a fizetési megbízás átvétele előtt nem lehet megterhelni. A (2) bekezdés értelmében „ha az a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő, aki a fizetési megbízást kezdeményezi, megállapodik a pénzforgalmi szolgáltatóval abban, hogy a fizetési megbízás teljesítését egy bizonyos napon vagy egy meghatározott időszak végén kell elkezdeni, vagy azon a napon, amikor a fizető fél a pénzforgalmi szolgáltató rendelkezésére bocsátja a pénzösszeget, akkor a 83. cikk alkalmazásában ezt az előre egyeztetett napot kell az átvétel időpontjának tekinteni”.
(
33
)	Az írásbeli észrevételeinek 8. pontja.
(
34
)	A „»beszedés«: olyan pénzforgalmi szolgáltatás, amelynek során egy fizető fél fizetési számláját megterhelik, és amelynek esetében a kedvezményezett kezdeményezi a fizetési műveletet a fizető fél által a kedvezményezettnek, a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának vagy a fizető fél saját pénzforgalmi szolgáltatójának adott hozzájárulás alapján” (a 2015/2366 irányelv 4. cikkének 23. pontja).
(
35
)	Ebben az esetben a 2015/2366 irányelv 89. cikke alapján felelősségre vonható.
(
36
)	Lásd a részletes elemzést: Storrer, P., Droit de la monnaie électronique, RB Édition, Párizs, 2014, 41. és azt követő oldalak.
(
37
)	A Paysera LT ítélet 27. pontjában a Bíróság megállapította, hogy a „visszaváltás” az elektronikus pénz névértékre történő átváltásában, majd ezt követően, az elektronikuspénz‑birtokos felhívására, annak átutalásában áll. Nincs olyan követelmény, hogy „[…] pénzt az elektronikuspénz‑birtokos vagy valamely harmadik személy számlájára utalják”.
(
38
)	A 2009/110 irányelv 11. cikkének (2) bekezdése arra kötelezi az elektronikuspénz‑kibocsátót, hogy az elektronikuspénz‑birtokos kérésére bármikor névértéken visszaváltsa a birtokában lévő elektronikus pénz monetáris értékét. Amint arra a Bizottság rámutat, a kibocsátó és az igénybevevő között létrejött szerződés előírhat bizonyos feltételeket a visszaváltásra vonatkozóan, beleértve a díjak megfizetését is, ha azt egy meghatározott határidőn belül kérik.
(
39
)	Az elektronikuspénz‑kibocsátás céljának relevanciája a contrario a 2015/2366 irányelv 18. cikkének (3) bekezdéséből következik. A pénzátutalás céljára a Paysera LT ítélet 29., 32. és 33. pontja is utal az elektronikuspénz‑kibocsátással kapcsolatos tevékenységekkel összefüggésben.
(
40
)	Az elektronikuspénz‑kibocsátó intézmények az elektronikuspénz‑kibocsátási szolgáltatások nyújtása és az ilyen eszközök kezelése mellett fizetési számlákon keresztül pénzforgalmi szolgáltatásokat is nyújthatnak az igénybevevőknek.
(
41
)	Az elektronikuspénz‑kibocsátó intézményeknek az elektronikus pénz kibocsátására szánt összegek felett gyakorolt befolyása indokolja, hogy magasabb szavatolótőkével kapcsolatos követelmények (a 2009/110 irányelv 5. cikke) vonatkoznak az elektronikuspénz‑kibocsátó intézményekre, mint a pénzforgalmi szolgáltatóként eljáró intézményekre. Lásd e tekintetben: Paysera LT ítélet, 18–22. pont.
(
42
)	Az igénybevevő természetesen jogosult az elektronikus pénzzel történő fizetésre.
(
43
)	Lásd e tekintetben a Bizottság által a litván nemzeti banknak küldött 2015. október 26‑i levelet (a Bizottság észrevételeinek I. melléklete).
(
44
)	Példaként említem, hogy nem lehet PayPallal fizetni olyan gazdasági szereplőnek, aki nem engedélyezi ezt a fajta elektronikus pénzt a műveleteiben.