62021CJ0559
TIESAS SPRIEDUMS (ceturtā palāta)
2023. gada 9. novembrī (
*1
)
Apelācija – Vielu, kas ar laiku ir iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā (REACH regula), saraksta izstrāde – Oktametilciklotetrasiloksāna (D4), dekametilciklopentasiloksāna (D5) un dodekametilcikloheksasiloksāna (D6) iekļaušana šajā sarakstā – Noturīgas, bioakumulatīvas un toksiskas vielas – Ļoti noturīgas un ļoti bioakumulatīvas vielas – Bioakumulācija – Biokoncetrēšanās koeficients – Metālorganiskas vielas
Lietā C‑559/21 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2021. gada 8. septembrī iesniegušas
Global Silicones
Council
, Vašingtona (Amerikas Savienotās Valstis),
Dow Silicones UK Ltd
, Beri [Barry] (Apvienotā Karaliste),
Elkem Silicones Francija SAS
, Liona (Francija),
Evonik Operations GmbH
, Esene (Vācija),
Momentive Performance Materials GmbH
, Leverkūzene [Leverkusen] (Vācija),
Shin‑Etsu Silicones Europe BV
, Almere [Almere] (Nīderlande),
Wacker Chemie AG
, Minhene (Vācija),
ko pārstāv R. Cana, E. Mullier un Z. Romata, advokāti,
apelācijas sūdzības iesniedzējas,
pārējie lietas dalībnieki –
Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), ko pārstāv W. Broere, A. Hautamäki un M. Heikkilä, pārstāvji,
atbildētāja pirmajā instancē,
Vācijas Federatīvā Republika, ko sākotnēji pārstāvēja J. Möller un D. Klebs, pārstāvji, vēlāk – J. Möller, pārstāvis,
Eiropas Komisija, ko pārstāv L. Haasbeek, R. Lindenthal un K. Mifsud‑Bonnici, pārstāvji,
American Chemistry Council Inc
. (
ACC
), Vašingtona, ko sākotnēji pārstāvēja A. Moroni, advokāte, B. Natens, advocaat, un K. Nordlander, advokat, vēlāk – S. De Knop, advocaat, A. Moroni, advokāte, un B. Natens, advocaat, un noslēgumā – S. De Knop, advocaat, un A. Moroni, advokāte,
personas, kas iestājušās lietā pirmajā instancē,
TIESA (ceturtā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Likurgs [C. Lycourgos], tiesneši O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu‑Matei] (referente), Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot], S. Rodins [S. Rodin] un L. S. Rosi [L. S. Rossi],
ģenerāladvokāte: J. Kokote [J. Kokott],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2023. gada 20. aprīļa tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar apelācijas sūdzību Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin‑Etsu Silicones Europe BV un Wacker Chemie AG (turpmāk tekstā kopā – “apelācijas sūdzības iesniedzējas”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2021. gada 30. jūnija spriedumu Global Silicones Council u.c./ECHA (T‑519/18, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”, EU:T:2021:404), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja to prasību atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) 2018. gada 27. jūnija lēmumu, ar kuru oktametilciklotetrasiloksāns (D4), dekametilciklopentasiloksāns (D5) un dodekametilcikloheksasiloksāns (D6) iekļauts to identificēto vielu sarakstā, kuras ar laiku iekļaujamas XIV pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulai (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.; labojums – OV 2007, L 136, 3. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2018. gada 18. aprīļa Regulu (ES) 2018/589 (OV 2018, L 99, 7. lpp.) (turpmāk tekstā – “REACH regula”).
Atbilstošās tiesību normas
REACH regula
2
REACH regulas 1. panta 1. punkts noteic:
“Šīs regulas mērķis ir nodrošināt augsta līmeņa cilvēku veselības aizsardzību un vides aizsardzību, ieskaitot alternatīvu metožu attīstību vielu risku novērtēšanai, kā arī vielu brīvu apriti iekšējā tirgū, reizē veicinot konkurenci un novatorismu.”
3
Šīs regulas 13. panta 3. punkts noteic:
“Ja vielas ir jātestē, lai iegūtu informāciju par būtiskām vielu īpašībām, testēšanu veic ar testēšanas metodēm, kas izklāstītas [Eiropas] Komisijas regulā vai saskaņā ar citām starptautiskām testēšanas metodēm, ko Komisija vai [ECHA] atzinusi par līdzvērtīgām. Komisija pieņem minēto regulu, kura paredzēta, lai grozītu nebūtiskus šīs regulas elementus, to papildinot, saskaņā ar 133. panta 4. punktā minēto procedūru.
Informāciju par būtiskām vielu īpašībām var gūt saskaņā ar citām testēšanas metodēm, ja ir ievēroti XI pielikumā izklāstītie nosacījumi.”
4
Saskaņā ar minētās regulas 57. panta d) un e) punktu:
“Šādas vielas var iekļaut XIV pielikumā saskaņā ar 58. pantā paredzēto procedūru:
[..]
d)
vielas, kas ir noturīgas, bioakumulatīvas un toksiskas saskaņā ar šīs regulas XIII pielikumā konkretizētajiem kritērijiem;
e)
vielas, kas ir ļoti noturīgas un ļoti bioakumulatīvas saskaņā ar šīs regulas XIII pielikumā konkretizētajiem kritērijiem.”
5
Šīs pašas regulas XIII pielikumā (turpmāk tekstā – “XIII pielikums”) “Noturīgu, bioakumulatīvu un toksisku vielu, kā arī ļoti noturīgu un ļoti bioakumulatīvu vielu identificēšanas kritēriji” ir noteikti kritēriji noturīgu, bioakumulatīvu un toksisku vielu (turpmāk tekstā – “PBT vielas”) un ļoti noturīgu un ļoti bioakumulatīvu vielu (turpmāk tekstā – “vPvB vielas”) identificēšanai, kā arī informācija, kas jāņem vērā vielas P [(noturīga)], B [(bioakumulatīva)] vai T [(toksiska)] īpašību novērtēšanai.
Regula (ES) Nr. 253/2011
6
2011. gada 15. martā Komisija pieņēma Regulu (ES) Nr. 253/2011, ar ko groza XIII pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV 2011, L 69, 7. lpp.).
7
Regulas Nr. 253/2011 5. un 6. apsvērumā ir noteikts:
“(5)
Pieredze liecina, ka pareizai PBT un vPvB vielu identificēšanai jāizmanto visa attiecīgā informācija, kas jāintegrē, un jāizmanto apliecinājumu nozīmīguma pieeja, šo informāciju salīdzinot ar XIII pielikuma 1. iedaļā noteiktajiem kritērijiem.
(6)
Apliecinājumu nozīmīguma novērtēšanai ir īpaša nozīme gadījumos, kad pieejamo informāciju nevar novērtēt, to tieši salīdzinot ar XIII pielikuma 1. iedaļā noteiktajiem kritērijiem.”
8
XIII pielikuma, kas grozīts ar Regulu Nr. 253/2011, preambulā ir norādīts:
“Šajā pielikumā noteikti noturīgu, bioakumulatīvu un toksisku vielu (PBT vielu), ļoti noturīgu un ļoti bioakumulatīvu vielu (vPvB vielu) identificēšanas kritēriji, kā arī informācija, kas jāņem vērā vielas P, B vai T īpašību novērtēšanai.
PBT vielu un vPvB vielu identificēšanai jāizmanto apliecinājumu nozīmīguma noteikšana pēc ekspertmetodes, salīdzinot visu 3.2. iedaļā minēto atbilstošo un pieejamo informāciju ar 1. iedaļā noteiktajiem kritērijiem. Šāds princips jāizmanto jo īpaši tad, kad attiecībā uz pieejamo informāciju 1. iedaļā noteiktie kritēriji nav tieši piemērojami.
Apliecinājumu nozīmīguma noteikšana nozīmē to, ka tiek apkopota visa pieejamā informācija, ko izmanto PBT vielas vai vPvB vielas identificēšanai, piemēram, monitoringa un modelēšanas rezultāti, piemēroti in vitro testi, attiecīgie dati par izmēģinājumiem ar dzīvniekiem, informācija, ko iegūst, izmantojot kategorizācijas pieeju (grupēšana, līdzība), (Q)SAR [(kvalitatīva vai kvantitatīva struktūras un aktivitātes attiecība)] rezultāti, tādi dati par iedarbību uz cilvēka organismu kā dati no arodslimību un nelaimes gadījumu datubāzēm, epidemioloģisko un klīnisko pētījumu rezultāti, kā arī labi dokumentēti gadījumi un novērojumi. Pienācīga nozīme piešķirama datu kvalitātei un saskanīgumam. Vienā apliecinājumu nozīmīguma noteikšanā jāapvieno visi pieejamie rezultāti neatkarīgi no tajos konstatētā.
PBT/vPvB īpašību novērtēšanas pamatā jābūt informācijai, kura pamatojas uz datiem, kas iegūti atbilstošos apstākļos.
Identificēšanai ņem vērā arī vielas attiecīgo sastāvdaļu, kā arī tās pārveidošanās un/vai noārdīšanās produktu PBT/vPvB īpašības.
Šis pielikums attiecas uz visām organiskajām vielām, arī metālorganiskajiem savienojumiem.”
9
XIII pielikuma 1.1.2. un 1.2.2. punkts, kas grozīti ar Regulu Nr. 253/2011, ir formulēti šādi:
“1.1.2. Bioakumulācija
Viela atbilst bioakumulācijas kritērijiem (B), ja tās biokoncentrēšanās koeficients (bioconcentration factor, BCF) ūdens vidē dzīvojošos organismos ir lielāks par 2000.
[..]
1.2.2. Bioakumulācija
Viela atbilst ‘ļoti bioakumulatīvas’ vielas kritērijiem (vB), ja tās biokoncentrēšanās koeficients (bioconcentration factor, BCF) ūdens vidē dzīvojošos organismos ir lielāks par 5000.”
10
Saskaņā ar XIII pielikuma 3.2. un 3.2.2. punktu, kas grozīti ar Regulu Nr. 253/2011:
“3.2. Novērtēšanai izmantojamā informācija
P, vP [(ļoti noturīga)], B, vB un T īpašību novērtēšanai izmanto šādu informāciju, piemērojot apliecinājuma nozīmīguma kritēriju.
[..]
3.2.2. B vai vB īpašību novērtēšana:
a)
pētījums par biokoncentrāciju vai bioakumulāciju ūdens vidē dzīvojošos organismos;
b)
cita informācija par bioakumulācijas potenciālu, kuras piemērotību un ticamību var pietiekami pamatot [..]
[..]
c)
informācija par vielas bioloģiskās uzkrāšanās spēju barošanās ķēdēs, kas, ja iespējams, jāizsaka bioloģiskās uzkrāšanās koeficientu vai trofiskās uzkrāšanās koeficientu veidā.”
Regula (EK) Nr. 440/2008
11
2008. gada 30. maijā Komisija, pamatojoties uz REACH regulas 13. panta 3. punktu, pieņēma Regulu (EK) Nr. 440/2008 par testēšanas metožu noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV 2008, L 142, 1. lpp.).
12
Regulas Nr. 440/2008, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2017. gada 14. februāra Regulu (ES) 2017/735 (OV 2017, L 112, 402. lpp.), pielikuma C.13. nodaļa nosaukta “Bioakumulācija zivju organismā: ūdensekspozīcija un uzturekspozīcija”.
13
Šīs C.13. nodaļas ievada pirmā daļa ir formulēta šādi:
“Šī testēšanas metode ir līdzvērtīga [Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO)] testēšanas vadlīnijai 305 (2012). Šai testēšanas metodes pārskatīšanai ir divējāds galvenais mērķis. Pirmkārt, tajā paredzēts iekļaut uzturiskās bioakumulācijas testu, kas ir piemērots tam, lai noteiktu ūdenī ļoti slikti šķīstošu vielu bioakumulācijas potenciālu. [..]”
Tiesvedības priekšvēsture
14
Tiesvedības priekšvēsture pārsūdzētā sprieduma 7.–21. punktā ir izklāstīta šādi:
“7
[..] Global Silicones Council ir Amerikas Savienotajās Valstīs reģistrēta sabiedrība bez pamatkapitāla, kas pārstāv uzņēmumus, kuri visā pasaulē ražo un pārdod silikonu. Pārējās apelācijas sūdzības iesniedzējas [..] ir uzņēmumi, kas ražo, pārdod un piegādā ķīmiskās vielas oktametilciklotetrasiloksānu (turpmāk tekstā – “D4”), dekametilciklopentasiloksānu (turpmāk tekstā – “D5”) un dodekametilcikloheksasiloksānu (turpmāk tekstā – “D6”) – atsevišķi vai maisījumos.
8.
2014. gada 14. oktobrī [ECHA] izpilddirektors lūdza ECHA sastāvā esošajai Dalībvalstu komitejai (turpmāk tekstā – “MSC”) sniegt atzinumu par D4 un D5 noturību un bioakumulāciju, ņemot vērā XIII pielikuma kritērijus.
9.
2015. gada 17. aprīlī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste iesniedza ECHA dokumentāciju, kas balstīta uz [REACH] regulas XV pielikumu (turpmāk tekstā – “XV pielikums”), kurā tika piedāvāts ierobežojums attiecībā uz D4 un D5 izmantošanu kosmētikas līdzekļos, kurus parastos lietošanas apstākļos pēc uzklāšanas noskalo ar ūdeni. Ierobežojuma priekšlikums bija balstīts uz to, ka D4 esot [P, B, T, vP un vB] īpašības un D5 esot vP [un] vB īpašības.
10.
2015. gada 22. aprīlīMSC pieņēma atzinumu, saskaņā ar kuru gan D4, gan D5 atbilst XIII pielikumā noteiktajiem kritērijiem attiecībā uz vielu vP un vB [īpašību] identificēšanu.
11.
2016. gada 10. martāECHA Riska novērtēšanas komiteja (turpmāk tekstā – “RAC”) pieņēma atzinumu, pamatojoties uz Apvienotās Karalistes iesniegto ierobežojuma priekšlikumu un MSC atzinumu. RAC, atsaucoties uz MSC2015. gada 22. aprīļa atzinumu, norādīja, ka atkārtoti neizvērtēja D4 un D5 vielu vP un vB īpašības, bet ka izvērtēja šo vielu T īpašības. RAC secināja, ka D4 atbilst XIII pielikumā norādītajiem PBT, kā arī vPvB vielu identificēšanas kritērijiem un ka D5 atbilst vPvB vielu identificēšanas kritērijiem, bet, pamatojoties uz pieejamajiem pierādījumiem, pēdējā minētā viela neatbilst XIII pielikumā noteiktajiem toksiskuma kritērijiem.
12.
Ierobežojumu attiecībā uz D4 un D5 Komisijas pieņēma 2018. gada 10. janvārī ar [Regulu (ES) 2018/35, ar ko groza XVII pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), ciktāl tā attiecas uz oktametilciklotetrasiloksānu (“D4”) un dekametilciklopentasiloksānu (“D5”) (OV 2018, L 6, 45. lpp.)]. Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā saņemts 2018. gada 2. aprīlī, lielākā daļa apelācijas sūdzības iesniedzēju šajā lietā cēla prasību, lūdzot atcelt šo ierobežojumu. ECHA iestājās šajā pēdējā lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
13.
2017. gada 1. martā Vācijas Federatīvās Republikas kompetentā iestāde saskaņā ar [REACH regulas] 59. panta 3. punktu iesniedza dokumentāciju atbilstoši XV pielikumam, piedāvājot identificēt D4 un D5 kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas to [P, B, T, vP un vB] īpašību dēļ. 2017. gada 21. decembrī Komisija atbilstoši šīs regulas 59. panta 2. punktam lūdza ECHA izstrādāt dokumentāciju atbilstoši XV pielikumam, lai identificētu D6 kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas. ECHA šajā dokumentācijā secināja, ka D6 atbilst [P, B, T, vP un vB] kritērijiem.
14.
2018. gada 8. martāECHA publicēja atbilstoši XV pielikumam izstrādātos trīs dokumentācijas komplektus attiecīgi par D4, D5 un D6 [..]. Tajā pašā dienā ECHA aicināja visas ieinteresētās puses iesniegt apsvērumus par šiem dokumentācijas komplektiem atbilstoši [REACH regulas] 59. panta 4. punktam. ECHA saņēma apsvērumus, tostarp – 2018. gada 23. aprīlī – apelācijas sūdzības iesniedzēju apsvērumus.
15.
Pēc tam Vācijas kompetentā iestāde un ECHA2018. gada 12. jūnijā sagatavoja trīs dokumentus [..], kuros bija ietvertas šo iestāžu atbildes uz visiem ECHA sabiedriskajā apspriešanā saņemtajiem komentāriem.
16.
Tā kā saņemtie komentāri attiecās uz šo trīs vielu identificēšanu, ECHA saskaņā ar [REACH regulas] 59. panta 7. punktu pārsūtīja dokumentāciju MSC. Atbilstoši MSC darba procedūrai, kas attiecas uz vielu, kas rada ļoti lielas bažas, identificēšanu, MSC saņēma dokumentāciju, kas izstrādāta atbilstoši XV pielikumam, MSC piekrišanas projektu un katras no trim vielām informatīvā dokumenta projektu.
17.
60. sanāksmē, kas notika 2018. gada 12.–14. jūnijā, MSC panāca vienprātīgas vienošanās par to, ka D4, D5 un D6 tiek identificētas kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, ar pamatojumu, ka šīs vielas atbilst kritērijiem, lai tās atbilstoši [REACH regulas] 57. panta d) un e) punktam identificētu par PBT un vPvB vielām. Šo vienošanos pamatojums ir izklāstīts attiecīgajos informatīvajos dokumentos.
18.
Informatīvajos dokumentos par D4 un D5 – tostarp kopsavilkumā par šo abu vielu noturīgumu un bioakumulāciju – ir vairākas atsauces uz MSC2015. gada 22. aprīļa atzinumu par D4 un D5 un – attiecībā uz D4 toksiskumu – uz RAC2016. gada 10. marta atzinumu. Dati informatīvajos dokumentos par D4 un D5 ir papildināti ar atsaucēm uz jauniem pētījumiem, kas publicēti pēc šo atzinumu sniegšanas. Informatīvajā dokumentā par D4 ir secināts, ka D4 piemīt [P, B, T, vP un vB] īpašības atbilstoši XIII pielikumam. Informatīvajā dokumentā par D5 nav vērtēti dati par šīs vielas toksiskumu cilvēka veselībai vai videi. Šajā dokumentā ir secināts, ka D5 ir vPvB viela un ka, ja tā satur D4 ar koncentrāciju vismaz 0,1 % (masa/masa), tā ir arī PBT viela.
19.
Informatīvajā dokumentā par D6 tostarp sniegti vērtējumi attiecībā uz šīs vielas sadalīšanos un izplatīšanos un ietverta atsauce uz datiem, kas sniegti informatīvajos dokumentos par D4 un D5. Šajā dokumentā nav izvērtēts D6 toksiskums videi un cilvēku veselībai. Tajā ir secināts, ka D6 ir vPvB viela, un konstatēts, ka tā arī atbilst PBT vielu kritērijiem, ja tā ietver arī D4 ar koncentrāciju vismaz 0,1 % (masa/masa). Turklāt, ņemot vērā, ka D4 un D5 tika identificētas kā piemaisījumi vielā D6, atsaucoties uz MSC2015. gada 22. aprīļa atzinumu un RAC2016. gada 10. marta atzinumu, ir secināts, ka tad, ja D6 satur D4 vai D5 ar koncentrāciju vismaz 0,1 % (masa/masa), tā atbilst arī vPvB vielu kritērijiem.
20.
2018. gada 27. jūnijā saskaņā ar [REACH regulas] 59. panta 8. punktu ECHA pieņēma Lēmumu ED/61/2018 par D4, D5 un D6 iekļaušanu to vielu sarakstā, kas identificētas, lai ar laiku tiktu iekļautas [REACH regulas] XIV pielikumā, atbilstoši minētās regulas 59. panta 1. punktam (turpmāk tekstā – “kandidātvielu saraksts”), pamatojoties uz to, ka tās identificētas kā PBT un vPvB vielas [REACH regulas] 57. panta d) un e) punkta izpratnē [(turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”)], un šis lēmums publicēts šajā pašā dienā ECHA interneta vietnē.
21.
Šajā pašā dienā ECHA interneta vietnē saskaņā ar šīs regulas 59. panta 10. punktu publicētais kandidātvielu saraksts tika atjaunināts, lai iekļautu ierakstus par D4, D5 un D6. Piezīmēs par attiecīgajiem ierakstiem kandidātvielu sarakstā norādīts, ka D5 atbilst [REACH regulas] 57. panta d) punktā paredzētajiem kritērijiem, lai to uzskatītu par PBT vielu, ja tā ietver D4 ar koncentrāciju vismaz 0,1 % (masa/masa). Attiecībā uz D6 vielu ir noradīts, ka tā atbilst [REACH regulas] 57. panta d) punktā paredzētajiem kritērijiem, lai to uzskatītu par PBT vielu, ja tā ietver D4 ar koncentrāciju vismaz 0,1 % (masa/masa). Turklāt attiecībā uz D6 vielu ir norādīts, ka papildus tās būtiskajām īpašībām šī viela atbilst arī [REACH regulas] 57. panta e) punktā paredzētajiem kritērijiem, lai to uzskatītu par vPvB vielu, ja tā ietver D4 vai D5 ar koncentrāciju vismaz 0,1 % (masa/masa).”
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
15
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2018. gada 3. septembrī, apelācijas sūdzības iesniedzējas cēla prasību, lūdzot pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu.
16
Ar 2019. gada 10. janvāra rīkojumu Vispārējās tiesas piektās palātas priekšsēdētājs apmierināja Vācijas Federatīvās Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā ECHA prasījumu atbalstam.
17
Ar 2019. gada 1. februāra lēmumu Vispārējās tiesas piektās palātas priekšsēdētājs apmierināja Komisijas lūgumu par iestāšanos lietā ECHA prasījumu atbalstam.
18
Ar 2019. gada 8. aprīļa rīkojumu Vispārējās tiesas piektās palātas priekšsēdētājs apmierināja American Chemistry Council Inc. (ACC) pieteikumu par iestāšanos lietā apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu atbalstam.
19
Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzīja divus pamatus.
20
Pirmais pamats attiecās uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA pieļāvusi, izvērtējot D4, D5 un D6 vielu B īpašības, ka arī izvērtējot D5 un D6 vielu T īpašības, uz to, ka ECHA esot pārsniegusi savu kompetenci, un uz REACH regulas 59. panta pārkāpumu. Šis pamats tika sadalīts astoņās daļās: pirmā – par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi tādēļ, ka ņēma vērā MSC un RAC atzinumus, bet neveica savu vērtējumu par tās rīcībā esošo informāciju, tādējādi pārņemot šajos atzinumos pieļautās kļūdas; otrā – par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi, secinot, ka D4, D5 un D6 vielas atbilst XIII pielikumā minētajiem kritērijiem, lai tās identificētu kā PBT un vPvB vielas, lai gan P un B īpašības neesot tikušas noteiktas tajā pašā vidē; trešā – par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi, neņemdama vērā D4, D5 un D6 vielu hibrīdo raksturu; ceturtā – par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi tādēļ, ka secinājumus par D4 un D5 bioakumulāciju tā bija balstījusi uz pierādījumiem, ar kuriem neesot iespējams pamatot šādus secinājumus; piektā – par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi, jo neizvērtēja jaunus pierādījumus par bioakumulāciju (B un vB īpašības) vielām D4 un D5, kuri tās rīcībā nonāca pēc tam, kad MSC un RAC bija sniegušas atzinumus; sestā – par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi, jo nebija ņēmusi vērā visu būtisko informāciju, izvērtējot D6 bioakumulāciju; un septītā un astotā – par acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi, jo nebija ņēmusi vērā informāciju par pašu D5 un D6 vielu toksiskumu un identificējusi šīs vielas kā PBT vielas tādēļ, ka šajās vielās kā piemaisījums ir D4 viela, neņemot vērā īpašās D4 apmēra robežas, ko noteikusi MSC.
21
Otrais pamats attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu.
22
Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa noraidīja katru no izvirzītajiem pamatiem un līdz ar to – prasību kopumā.
Lietas dalībnieku prasījumi Tiesai
23
Apelācijas sūdzības iesniedzēju, ko atbalsta ACC, prasījumi Tiesai ir šādi:
–
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
–
atcelt apstrīdēto lēmumu;
–
pakārtoti – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemj par apelācijas sūdzības iesniedzēju atcelšanas prasību, un
–
piespriest ECHA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā, kā arī tos, kas radušies personām, kuras iestājušās lietā.
24
ECHA, kuru atbalsta Vācijas Federatīvā Republika un Komisija, prasījumi Tiesai ir šādi:
–
apelācijas sūdzību noraidīt un
–
piespriest apelācijas sūdzību iesniedzējām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
25
Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza četrus pamatus:
–
pirmais – par XIII pielikuma un Regulas Nr. 253/2011 kļūdainu interpretāciju, ciktāl Vispārējā tiesa nosprieda, ka, izvērtējot vielas B/vB īpašības, datiem par biokoncentrācijas koeficientu (turpmāk tekstā – “BKK”) ir “noteikta prioritāte” vai “lielāks pierādījuma spēks” salīdzinājumā ar citiem datiem;
–
otrais – par XIII pielikuma kļūdainu interpretāciju, ciktāl Vispārējā tiesa nosprieda, ka ECHA nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, neņemdama vērā D4, D5 un D6 vielu hibrīdo raksturu, par pamatu un pierādījumu sagrozīšanu, kā arī par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu;
–
trešais – par XIII pielikuma kļūdainu interpretāciju, ciktāl Vispārējā tiesa nosprieda, ka ECHA nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, neņemdama vērā datus, kas iegūti atbilstošos apstākļos, par pamatu un pierādījumu sagrozīšanu, kā arī par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu;
–
ceturtais – par Vispārējās tiesas konstatējumu neprecizitāti pēc būtības un par pierādījumu sagrozīšanu.
Par pirmo pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
26
Apelācijas sūdzības iesniedzējas, ko atbalsta ACC, norāda, ka “apliecinājumu nozīmīguma noteikšana”REACH regulas izpratnē nozīmē, ka, izvērtējot, vai viela atbilst B un vB kritērijiem, datus par BKK, kas paredzēti XIII pielikuma 3.2.2. iedaļas a) punktā, nevar ņemt vērā vienus pašus, bet ir jāņem vērā arī cita informācija, piemēram, bioloģiskās uzkrāšanās koeficients (turpmāk tekstā – “BUK”) vai trofiskās uzkrāšanās koeficients (turpmāk tekstā – “TUK”), kas skaidri minēti šīs pašas iedaļas c) punktā. Tādējādi visi dati par pārbaudāmajām vielām esot jāizvērtē kopā, ņemot vērā minētā pielikuma 1. iedaļā norādītos kritērijus, un nekādi konkrēti dati, piemēram, dati par BKK, neesot pārāki pār citiem pieejamajiem atbilstošajiem datiem, tādiem kā dati par BUK un TUK, kā tostarp izrietot no Regulas Nr. 253/2011 XIII pielikuma 3.2.2. iedaļas, šīs regulas 5. un 6. apsvēruma, kā arī ECHA“Vadlīniju par informācijas prasībām un ķīmiskās drošības novērtējumu” gramatiskās interpretācijas.
27
Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, pārsūdzētā sprieduma 71. punktā nospriežot, ka Eiropas Savienības likumdevējs ir izvēlējies piešķirt prioritāti rezultātiem, kas izriet no uzticamiem BKK pētījumiem, kuru vērtībām ir lielāks apliecinājumu nozīmīgums nekā citiem pieejamajiem datiem, un minētā sprieduma 68. punktā konstatējot, ka datiem par BKK piešķirto prioritāti apstiprina XIII pielikuma 1.1.2. un 1.2.2. iedaļa, kurās kritēriji vielas B un vB īpašību identificēšanai ir noteikti attiecībā pret BKK ūdens vidē dzīvojošos organismos, un minētā sprieduma 69. un 70. punktā – ka apliecinājumu nozīmīguma noteikšana nav piemērojama, ja dati par BKK var tikt “tieši” piemēroti šī pielikuma 1. iedaļā paredzētajiem kritērijiem.
28
Pieņemt, ka noteiktai datu kategorijai tiek piešķirta “prioritāte”, “lielāks apliecinājumu nozīmīgums” (pārsūdzētā sprieduma 71. punkts) vai zināms “nozīmīgums” (pārsūdzētā sprieduma 72. punkts) salīdzinājumā ar citiem datiem, būtu pretrunā pašam jēdzienam “apliecinājumu nozīmīgums”, kas definēts XIII pielikumā un ietver prasību, lai visi pieejamie rezultāti tiktu apkopoti “neatkarīgi no to attiecīgajiem secinājumiem”, un atņemtu šim jēdzienam lietderīgo iedarbību.
29
Apelācijas sūdzības iesniedzēju ieskatā, apgalvojot, ka XIII pielikuma 3.2.2. iedaļā minētie dati kļūst nozīmīgāki tad, ja datus par BKK nevar tieši piemērot pieejamajai informācijai, Vispārējā tiesa patiesībā esot uzskatījusi, ka tad, ja ir pieejami rezultāti minētās iedaļas a) punkta izpratnē, šīs iedaļas b) un c) punktā minētajiem datiem nav jāpiešķir nekāda nozīme vai īpaša ietekme.
30
Tomēr šo Vispārējās tiesas vērtējumu neapstiprinot ne Regulas Nr. 253/2011 XIII pielikuma preambulas otrā daļa, ne tās 5. un 6. apsvērums, kuros esot norādīts nevis tas, ka apliecinājuma nozīmīgums izrādās atbilstošs tad, ja B/vB kritēriju tieša piemērošana datiem par BKK nav iespējama, bet gan tas, ka šī noteikšana ir īpaši svarīga tad, ja nav iespējams tieši piemērot B/vB kritērijus visai pieejamajai informācijai. Šāda interpretācija atbilstot arī šī pielikuma preambulas trešajai daļai, kurā uzsvērta nepieciešamība ņemt vērā visu pieejamo informāciju neatkarīgi no tās attiecīgajiem secinājumiem. Taču pārsūdzētajā spriedumā prioritāte datiem par BKK esot kļūdaini piešķirta tieši tāpēc, ka ir iespēja tos digitāli piemērot minētā pielikuma 1. iedaļā paredzētajiem kritērijiem. Tomēr, lai novērtētu attiecīgo vielu B un vB īpašības, šajā gadījumā bija jāizmanto apliecinājumu nozīmīguma noteikšanas pieeja neatkarīgi no tā, ka Vispārējā tiesa uzskatīja, ka dati par BKK varēja tikt piemēroti tieši/digitāli šajā iedaļā paredzētajiem kritērijiem.
31
Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka XIII pielikumā bez prioritāšu secības ir prasīts ņemt vērā datus par BKK, kā arī datus par BUK un/vai TUK. Ja ir pieejami rezultāti, kas iegūti no šiem datiem, bet tie ir pretrunīgi, kā tas esot šajā lietā, un ja pārbaudāmās vielas īpašības norāda, ka kādai datu kategorijai nav nozīmes, kā tas esot arī BKK gadījumā, šī pielikuma iekšējai saskaņotībai būtu atbilstoši, ja apliecinājumu nozīmīguma noteikšana, pārbaudot citus datus, kuri nav BKK un kuriem ir tāda pati nozīme, principā tiktu piešķirta īpaša nozīme.
32
Tomēr pārsūdzētā sprieduma pamatā esot tēze, ka rezultāti, kas attiecas uz BKK, paši par sevi esot pietiekami, lai noteiktu “bažu” prezumpciju attiecībā uz B/vB īpašībām, kas varot tikt atspēkota tikai tad, ja citi dati tos “atspēko” (pārsūdzētā sprieduma 73. punkts), “padara par spēkā neesošiem” (sprieduma 74. punkts), “ir tiem pretrunā” (sprieduma 83. un 130. punkts) vai tos “kliedē” (tā paša sprieduma 129. un 155. punkts).
33
Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma 74. punktā Vispārējā tiesa ir apvērsusi pierādīšanas pienākumu, nospriežot, ka vielas bioloģiskās uzkrāšanas neesamība kādā barības ķēdē nepierāda, ka šai vielai nav bioloģiskās uzkrāšanās citās barības ķēdēs. Lai gan tā ir, Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā, ka REACH regulā nav prasīts sniegt pierādījumus par bioloģiskās uzkrāšanās neesamību visās iespējamās barības ķēdēs, bet gan ir noteikts ECHA pienākums pierādīt, ka viela atbilst noteiktajiem kritērijiem, lai to varētu identificēt kā B vai vB vielu, un to ECHA šajā gadījumā neesot izdarījusi.
34
Treškārt, Vispārējā tiesa esot arī pieļāvusi kļūdu vērtējumā, pārsūdzētā sprieduma 76. un 77. punktā nepārbaudot procesu, kura rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, jo, pirmām kārtām, tā esot kļūdaini noraidījusi tāda pētījuma par BUK rezultātus, kurš veikts laboratorijā, kurā ietekme uz zivīm tika pārbaudīta uzturekspozīcijas ceļā un kurā bija uzrādīts ļoti zems BUK, un bez atbilstoša pamatojuma pieņēmusi MSC paskaidrojumus, saskaņā ar kuriem šie rezultāti nevar tikt salīdzināti ar to, kas notiek reālajā vidē, kurā ietekme uz zivīm notiek gan uzturekspozīcijas, gan ūdensekspozīcijas ceļā vienlaikus, un, otrām kārtām, tā neesot kritizējusi ECHA pieeju, kura kā nozīmīgus kvalificējusi datus par citām vielām, kurām ir vājš BUK un paaugstināts BKK, neveicot salīdzinājumu starp šo vielu īpašībām un šajā lietā aplūkoto vielu īpašībām.
35
ECHA, kuru atbalsta Vācijas Federatīvā Republika, uzskata, ka pieeja, kuras pamatā ir apliecinājuma nozīmīgums atbilstoši XIII pielikumam, neizslēdz iespēju piešķirt atšķirīgu nozīmi dažādiem datiem, līdz ar to iebildums par šī pielikuma un Regulas Nr. 253/2011 kļūdainu interpretāciju esot jānoraida kā nepamatots. Attiecībā uz citām apgalvotajām Vispārējās tiesas pieļautajām kļūdām ECHA norāda, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentācija ir galvenokārt nepieņemama, jo tās mērķis ir panākt faktu jaunu vērtējumu. Katrā ziņā šī argumentācija neesot pamatota.
36
Vācijas Federatīvā Republika piebilst, ka BKK ne tikai ir jāpiešķir “noteikta prioritāte”, bet ka turklāt varētu uzskatīt, ka BKK bija noteicošais, jo šajā gadījumā D4, D5 un D6 koncentrācija zivīs bija 5000 reizes lielāka nekā apkārtējā ūdenī.
37
It īpaši attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 71. punktu Komisija piebilst, ka, ciktāl apelācijas sūdzības iesniedzējas apstrīd Vispārējās tiesas vērtējumus par BKK apliecinājuma nozīmīgumu, to argumentācija patiesībā ir vērsta uz to, lai tiktu veikts jauns faktu vērtējums, un tādējādi tā ir jānoraida kā nepieņemama. Savukārt apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentācija par kļūdu interpretācijā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, piešķirot prioritāti uzticamu BKK pētījumu rezultātiem, neesot efektīva. Pat ja Vispārējā tiesa būtu pieļāvusi tiesību kļūdu, piešķirot šiem rezultātiem principiālu prioritāti, tās vērtējumu nevar apšaubīt quod non, jo šajā gadījumā MSC, nepieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatījusi, ka BKK vērtībām ir lielāks apliecinājuma nozīmīgums nekā citiem datiem, uz kuriem atsaucas apelācijas sūdzības iesniedzējas.
Tiesas vērtējums
38
Pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējas, kuras atbalsta ACC, būtībā apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma 68.–72., 74., 76. un 77. punktā ir pieļautas vairākas tiesību kļūdas, pirmkārt, saistībā ar XIII pielikuma kļūdainu interpretāciju attiecībā uz prioritāti, kas piešķirta BKK datiem, otrkārt, ar pierādīšanas pienākuma apvēršanu un, treškārt, ar to, ka Vispārējā tiesa neesot ievērojusi veicamās pārbaudes robežas.
39
Pirmām kārtām, attiecībā uz prioritāti, ko Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 68.–72. punktā ir piešķīrusi rezultātiem, kuri iegūti no uzticamiem pētījumiem par vielas BKK ūdens vidē dzīvojošos organismos, no XIII pielikuma, kas grozīts ar Regulu Nr. 253/2011, sistēmas izriet, ka datu apliecinājumu nozīmīguma noteikšana nozīmē, ka visa pieejamā informācija, kas ietekmē PBT vai vPvB vielas identificēšanu, tiek ņemta vērā kopā, lai kādi arī būtu to attiecīgie secinājumi, un ka datu kvalitātei un saskanīgumam ir jāpiešķir atbilstoša nozīme.
40
Saskaņā ar šī pielikuma preambulas otro daļu, lai identificētu PBT un vPvB vielas, nosakot apliecinājuma nozīmīgumu, ar minētā pielikuma 1. iedaļā noteiktajiem kritērijiem tiek salīdzināta visa tā 3.2. iedaļā minētā pieejamā informācija, proti, tostarp būtiskie un pieejamie dati par BKK, BUK un TUK.
41
Kā noteikts XIII pielikuma 1. iedaļā, kas attiecas uz PBT un vPvB vielu identificēšanas kritērijiem, bioakumulācija ūdens sugām tiek definēta saistībā ar BKK. Tādējādi viela ir “bioakumulatīva” (B), ja šīs vielas BKK ir lielāks par 2000 un “ļoti bioakumulatīva” (vB), ja tās BKK ir lielāks par 5000.
42
No šī pielikuma preambulas otrās daļas izriet, ka apliecinājuma nozīmīguma noteikšana tiek piemērota tostarp tad, ja šī pielikuma 1. iedaļā paredzētos kritērijus, tostarp BKK, nevar tieši piemērot pieejamajai informācijai. Tas izriet arī no Regulas Nr. 253/2011 6. apsvēruma, saskaņā ar kuru apliecinājuma nozīmīguma novērtēšanai ir īpaša nozīme gadījumos, kad pieejamo informāciju nevar novērtēt, to tieši salīdzinot ar šī pielikuma 1. iedaļā noteiktajiem kritērijiem.
43
Kā norādīts arī ģenerāladvokātes secinājumu 44.–50. punktā, no šīs preambulas un 6. apsvēruma izriet, ka apliecinājuma nozīmīguma noteikšanai vispirms, ņemot vērā visu pieejamo informāciju, kas uzskaitīta XIII pielikuma 3.2. iedaļā, ir jāprecizē, vai pieejamo pētījumu rezultātā ir atbilstoši un ticami noskaidrots BKK. Ja tas tā ir, atbilstošiem un uzticamiem datiem par BKK ir privileģēts stāvoklis XIII pielikuma sistēmā, jo bioakumulācija tieši attiecas uz šiem datiem. Šo interpretāciju nevar atspēkot tas, ka ar Regulu 2017/735, ar kuru grozīta Regula Nr. 440/2008, testēšanas metode ar pārtiku, proti, izvērtējot bioloģisko uzkrāšanos vai trofisko uzkrāšanos, kas ir piemērota ūdenī ļoti slikti šķīstošām vielām, ir iekļauta kā metode, kura tiek izmantota, lai noteiktu bioloģisko uzkrāšanos zivīs, kā arī ūdens vides iedarbību.
44
Līdz ar to Vispārējā tiesa, nepieļaujot tiesību kļūdu, pārsūdzētā sprieduma 71. un 72. punktā varēja secināt, ka Savienības likumdevējs ir piešķīris prioritāti rezultātiem, kas izriet no uzticamiem pētījumiem par vielas BKK ūdens vidē dzīvojošos organismos. Kā Vispārējā tiesa pamatoti ir apstiprinājusi minētā sprieduma 68.–71. punktā, šī prioritāte neietekmē apliecinājuma nozīmīguma noteikšanas piemērošanu. Šajā kontekstā Vispārējā tiesa konstatēja, ka MSC nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka datiem par BKK bija lielāks apliecinājuma nozīmīgums nekā citiem datiem, uz kuriem atsaukušās apelācijas sūdzības iesniedzējas, proti, datiem par BK un TUK. Tātad apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentācija, saskaņā ar kuru no pārsūdzētā sprieduma izrietot, ka XIII pielikuma 3.2.2. iedaļas b) un c) punktā minētajiem datiem nebūtu jāpiešķir nekāda nozīme vai īpaša ietekme, ja ir pieejami rezultāti par biokoncentrāciju, liecina par kļūdainu attiecīgā sprieduma izpratni un tādēļ ir jānoraida kā nepamatota.
45
Turklāt, ciktāl pirmais pamats par kļūdainu XIII pielikuma interpretāciju attiecas uz Vispārējās tiesas vērtējumu par konkrēto veidu, kādā šajā gadījumā piemērota apliecinājuma nozīmīguma noteikšana, kā arī uz datu par BKK apliecinājuma nozīmīgumu, kurš tiek piešķirts, izsverot dažādus pierādījumus, šis pamats – nepastāvot apgalvojumiem par sagrozīšanu – ir jānoraida kā nepieņemams.
46
Otrām kārtām, attiecībā uz apgalvoto pierādīšanas pienākuma apvēršanu, ko Vispārējā tiesa esot veikusi pārsūdzētā sprieduma 74. punktā, ciktāl tā netieši uzskatījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējām bija jāsniedz pierādījumi par bioloģiskās uzkrāšanās neesamību visās barības ķēdēs, ir jānorāda, ka Vispārējā tiesa šajā punktā ir atzinusi, ka “datus, kas izriet no augsnes paraugu izpētes, kurā norādīts, ka dažos barības tīklos nav trofiskās uzkrāšanās, [MSC bija] ņēmusi vērā”, uzskatot, ka “šie dati [tomēr] nepadara par spēkā neesošiem citus pierādījumus, kas pamato secinājumu par bioakumulāciju”. Tieši šajā kontekstā Vispārējā tiesa norādīja, pirmkārt, ka bioakumulācijas ar bioloģisko uzkrāšanos neesamība neizslēdz bioakumulācijas iespējamību biokoncentrācijas ceļā un, otrkārt, ka vielas bioloģiskās uzkrāšanās neesamība barības ķēdē nepierāda šīs pašas vielas bioloģiskās uzkrāšanās neesamību citās barības ķēdēs.
47
Pierādīšanas pienākuma apvēršana nozīmētu, ka, nepastāvot pierādījumiem par vielas bioakumulāciju, apelācijas sūdzības iesniedzējām būtu jāpierāda bioakumulācijas neesamība, un tā tas šajā gadījumā nebija. Savukārt, kā secinājumu 91. punktā ir norādījusi ģenerāladvokāte, lietas dalībniekam, kurš norāda, ka attiecīgā Savienības struktūra nav pietiekami analizējusi atbilstošos elementus vai pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ir jāiesniedz pierādījumi, ar kuriem var pamatot šādas nepietiekamības vai kļūdu ticamību, un šai struktūrai attiecīgā gadījumā šī ticamība ir jānoraida, bet tas nav uzskatāms par pierādīšanas pienākuma apvēršanu.
48
Trešām kārtām, attiecībā uz apgalvoto nepietiekamo pārbaudi, ko Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 76. un 77. punktā veikusi attiecībā uz dažiem MSC un ECHA konstatējumiem, vispirms ir jāatgādina – kā Vispārējā tiesa norādījusi pārsūdzētā sprieduma 51. un 52. punktā –, ka sarežģītā tehniskā jomā, kas attīstās, kā šajā lietā, Savienības kompetentajām iestādēm ir plaša rīcības brīvība un Savienības tiesai ir jāpārbauda tikai tas, vai šīs brīvības izmantošanā nav pieļauta acīmredzama kļūda vai nepareizi izmantotas pilnvaras, un vai šīs iestādes nav acīmredzami pārsniegušas savas rīcības brīvības robežas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2011. gada 21. jūlijs, Etimine, C‑15/10, EU:C:2011:504, 60. punkts, un 2023. gada 9. marts, PlasticsEurope/ECHA, C‑119/21 P, EU:C:2023:180, 46. punkts).
49
No apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentācijas neizriet, ka Vispārējā tiesa būtu pārkāpusi savas pārbaudes robežas. Turpretī, šķiet, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas, neatsaucoties uz kādu sagrozīšanu, apstrīd Vispārējās tiesas vērtējumu par minētās testēšanas ar pārtiku rezultātiem un MSC atsauci uz citām vielām, lai parādītu, ka nav neparasti, ka vielai, kuras BUK ir mazāks par 1 un kurš rodas testēšanas ar pārtiku rezultātā, varētu būt BKK, kas atbilst B vai vB īpašību identificēšanas kritērijam.
50
Šādi rīkojoties, apelācijas sūdzības iesniedzējas patiesībā vēlas panākt, lai Tiesa pārskatītu Vispārējā tiesā iesniegtos pierādījumus. Tomēr saskaņā ar LESD 256. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 58. panta pirmo daļu apelācijas sūdzību var iesniegt tikai par tiesību jautājumiem. Tādēļ vienīgi Vispārējās tiesas kompetencē ir konstatēt un vērtēt atbilstošos faktus, kā arī vērtēt pierādījumus. No minētā izriet, ka apelācijas sūdzības gadījumā Tiesas kompetencē nav konstatēt faktus, ne principā izvērtēt pierādījumus, kurus Vispārējā tiesa ir izmantojusi šo faktu pamatojumam (spriedums, 2023. gada 9. marts, PlasticsEurope/ECHA, C‑119/21 P, EU:C:2023:180, 84. punkts).
51
Tāpēc pirmais pamats ir jānoraida kā daļēji nepamatots un daļēji nepieņemams.
Par otro pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
52
Apelācijas sūdzības iesniedzējas, kuras atbalsta ACC, apgalvo, ka XIII pielikums ir piemērojams organiskām vielām, tostarp metālorganiskajiem savienojumiem, taču neattiecas uz neorganiskām vielām. Viela esot organiska, ja tajā ir tikai ogleklis, ūdeņradis un skābeklis un, iespējams, slāpeklis. D4, D5 un D6 piemītot unikālas īpašības to hibrīdā rakstura dēļ, kurš izpaužas kā atšķirīgas šķīdības un izplatīšanās vidē īpašības, kas ietekmē to izplatību un nonākšanu vidē. Apelācijas sūdzības iesniedzējas precizē, ka D4, D5 un D6 bioloģiski šķīst, ka to koncentrācija samazinās, pieaugot trofiskajam līmenim, un ka tās tiek metabolizētas, kad organismi tās absorbē ar pārtiku, proti, tie neuzkrājas barības ķēdē.
53
Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka no tā izriet, ka datiem par BKK nav tiešas nozīmes, lai novērtētu šo vielu B un vB īpašības, jo pētījumi par biokoncentrāciju tiek veikti mākslīgos apstākļos, kuros vielas ne tikai nevar izplatīties gaisā vai nogulsnēs, bet arī šo vielu koncentrācija ūdenī tiek saglabāta nemainīga. Šo pētījumu rezultāti tātad neatspoguļojot vielu uzvedību vidē “atbilstošos apstākļos” XIII pielikuma preambulas ceturtās daļas izpratnē. Savukārt BUK un TUK esot atbilstoši parametri.
54
Šajā kontekstā apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, pirmām kārtām, ka Vispārējā tiesa nav atbildējusi uz argumentiem, kurus tās bija izvirzījušas pirmajā instancē un kuri attiecas uz sekām, kas izriet no attiecīgo vielu hibrīdā rakstura XIII pielikumā paredzēto kritēriju piemērošanas nolūkā. Turpretī Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 140., 141. un 150. punktā esot vienīgi nospriedusi, ka viela ar organisku/neorganisku hibrīdstruktūru nav izslēgta no šī pielikuma piemērošanas jomas.
55
Otrām kārtām, pārsūdzētā sprieduma 151. punktā Vispārējā tiesa, pirmkārt, esot apvērsusi pierādīšanas pienākumu, nospriežot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas par to nav iesniegušas nevienu pierādījumu, ECHA nav ņēmusi vērā vielas specifiskās īpašības, un, otrkārt, neesot ņēmusi vērā pierādījumus, kurus tās bija iesniegušas, lai pierādītu šo trūkumu. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka ECHA nav pierādījusi, ka tā, veicot novērtējumu atbilstoši šim pielikumam, ir ņēmusi vērā attiecīgo vielu hibrīdo raksturu, un Vispārējā tiesa, nospriežot, ka šis trūkums nav acīmredzama kļūda vērtējumā, esot pieļāvusi tiesību kļūdu.
56
Pārsūdzētā sprieduma 156. punktā Vispārējā tiesa atkal esot apvērsusi pierādīšanas pienākumu, nospriežot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas nav pierādījušas, ka ECHA ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz to, ka tā ir ņēmusi vērā uzturekspozīciju visā barības ķēdē. Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka ir iesniegušas detalizētus apsvērumus, kas pierāda, ka ECHA nav ņēmusi vērā D4, D5 un D6 specifiskās īpašības, kuras izriet no to hibrīdā rakstura, kas pamato datu par BUK izmantošanu, lai novērtētu to B un vB īpašības, tādēļ ECHA bija jāpierāda, ka tā, pieņemot apstrīdēto lēmumu, patiešām ir ņēmusi vērā šīs specifiskās īpašības.
57
Trešām kārtām, apelācijas sūdzības iesniedzējas apstrīd Vispārējās tiesas vērtējumus, kas izklāstīti pārsūdzētā sprieduma 117., 126., 152., 153. un 155. punktā, jo tie būtībā esot balstīti uz sagrozītiem faktiem.
58
Tādējādi, pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 117. un 152. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini apgalvojusi, ka, pēc apelācijas sūdzības iesniedzēju domām, D4, D5 un D6 neatrodoties ne ūdenī, ne vidē. Apelācijas sūdzības iesniedzējas apstrīd, ka tās šajā ziņā būtu izdarījušas tik kategoriskus apgalvojumus, un kā piemēru norāda uz replikas rakstu, kā arī uz savu atbildi uz Vispārējās tiesas uzdotajiem jautājumiem, lai pierādītu, ka tās ir apgalvojušas un pierādījušas, ka D4, D5 un D6 hibrīdās īpašības ietekmē veidu, kādā viela nonāk un iedarbojas vidē, tādā līmenī, ka par to B/vB īpašībām būtu jāizdara citāds secinājums, nekā Vispārējās tiesas izdarītais.
59
Otrkārt, attiecībā uz D4, D5 un D6 metabolizāciju Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 126. punktā vispirms esot kļūdaini atzinusi, ka nav pietiekami konkrētu un taustāmu pierādījumu par apelācijas sūdzības iesniedzēju apgalvojumu, ka organismi metabolizē D4, D5 un D6. Tomēr apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka prasības pieteikumā pirmajā instancē tās par to bija iesniegušas zinātniskus pierādījumus, piemēram, pētījumus “Domoradzki et al. (2017)” un “Gobas et al. (2015)” par metabolizāciju zivīs.
60
Turpinājumā pārsūdzētā sprieduma 153. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju apgalvojumi par vielu metabolizāciju bentiskās, pelaģiskās un sauszemes sugās nav pamatoti. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka, lai gan Vispārējā tiesa minētā sprieduma 128. punktā patiešām ir ņēmusi vērā pētījumu “Selck et al. (2018)”, uz ko tās atsaukušās, tā tomēr nav ņēmusi vērā šī pētījuma galveno secinājumu, saskaņā ar kuru attiecīgās vielas metabolizējas pat nogulsnēs dzīvojošos organismos tādā līmenī, ka nevar notikt nekāda bioakumulācija.
61
Visbeidzot, pārsūdzētā sprieduma 155. punktā Vispārējā tiesa esot izdarījusi kļūdainus konstatējumus. Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka tās nav apgalvojušas, ka attiecīgās vielas tiek pilnībā metabolizētas, un uzskata, ka secinājums, kuru Vispārējā tiesa ir izdarījusi minētā sprieduma 127. punktā un saskaņā ar kuru, “pat ja tās tiktu metabolizētas, šis process nebūtu pietiekami spēcīgs, lai izslēgtu jebkādu bioakumulāciju biokoncentrācijas ceļā”, nav pamatots. Tāpat pētījums “Gobas (2018)” atspēkojot tajā pašā 155. punktā izklāstīto Vispārējās tiesas apgalvojumu, ka ECHA secinājumu par D4, D5 un D6 vielu vB īpašībām apstiprina dati par bioloģisko uzkrāšanos, kuri izriet no pārtikas pētījumiem.
62
ECHA, ko atbalsta Komisija, apgalvo, ka otrais pamats ir jānoraida kā nepieņemams un katrā ziņā – kā nepamatots.
63
Replikas rakstā apelācijas sūdzības iesniedzējas attiecībā uz tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu piebilst, ka tas vien, ka to argumenti ir sagrozīti un ka Vispārējā tiesa tos nav izskatījusi, ir šāds pārkāpums.
Tiesas vērtējums
64
Otrais pamats attiecas uz Vispārējās tiesas vērtējumu par sekām, kas izriet no D4, D5 un D6 būtiskajām īpašībām to hibrīdā rakstura dēļ, ņemot vērā XIII pielikumā paredzētos novērtēšanas kritērijus.
65
Pirmām kārtām, apelācijas sūdzības iesniedzējas kritizē pārsūdzētā sprieduma 140., 141. un 150. punktu, kuros Vispārējā tiesa esot sagrozījusi to argumentāciju. Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka tās ir apgalvojušas nevis to, ka D4, D5 un D6 būtu jāizslēdz no REACH regulas piemērošanas jomas to hibrīdā rakstura dēļ, bet ka šo vielu būtiskās īpašības varot ietekmēt XIII pielikumā paredzēto kritēriju piemērošanu tam, lai šīs vielas identificētu kā PBT vai vPvB vielas.
66
Šajā ziņā ir jānorāda, kā secinājumu 77.–81. punktā norādījusi arī ģenerāladvokāte, ka, lai gan no prasības pieteikuma pirmajā instancē izriet, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir kritizējušas “veidu, kādā ir jāpiemēro REACH regulas XIII pielikumā noteiktie kritēriji”, Vispārējās tiesas konstatējums par šī pielikuma piemērošanu attiecīgajām vielām to interesēm nekaitē.
67
Proti, minētā sprieduma sistēmā šis konstatējums ir posms pirms analīzes par D4, D5 un D6 būtiskajām īpašībām, kas izriet no to hibrīdā rakstura un to ietekmes uz šo vielu P, B, T, vP vai vB īpašību novērtējumu. Kā norāda ECHA un pret ko neiebilst apelācijas sūdzības iesniedzējas, Vispārējā tiesa ne tikai konstatēja, ka D4, D5 un D6 ietilpst REACH regulas piemērošanas jomā, bet arī analizēja apelācijas sūdzību iesniedzēju iebildumus, kas balstīti uz šo vielu hibrīdā rakstura ietekmi uz XIII pielikuma piemērošanu. Līdz ar to pārsūdzētā sprieduma 140., 141. un 150. punkta kritika ir jānoraida kā neefektīva.
68
Otrām kārtām, attiecībā uz iebildumu par to, ka Vispārējā tiesa esot apvērsusi pierādīšanas pienākumu, ciktāl tā pārsūdzētā sprieduma 151. un 156. punktā ir norādījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas nav iesniegušas pierādījumus par to, ka ECHA nav ņēmusi vērā informāciju par D4, D5 un D6 hibrīdo raksturu un ka tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz uzturekspozīciju barības ķēdē, tas ir jānoraida kā nepamatots. Proti, kā minēts šī sprieduma 47. punktā, Vispārējā tiesa ir tikai pamatoti konstatējusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējām tai ir jāiesniedz pierādījumi, kas var pamatot to nepilnību vai acīmredzamu kļūdu ticamību, kuras tās ir norādījušas.
69
Trešām kārtām, attiecībā uz sekām, kas izriet no D4, D5 un D6 specifiskajām īpašībām, ir jānorāda, kā to apgalvo arī ECHA un kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 151. punkta, ka Vispārējā tiesa nav nospriedusi, ka šādas īpašības nevar tikt kvalificētas kā būtiska informācija XIII pielikuma 3.2. iedaļas izpratnē, kas var tikt izmantota, nosakot apliecinājumu nozīmīgumu. Turpretī tā secināja, ka šajā gadījumā ar apelācijas sūdzības iesniedzēju norādīto informāciju nevarēja pierādīt, ka ECHA nav ņēmusi vērā šīs īpašības, un ka šāda neņemšana vērā ir ietekmējusi D4, D5 un D6 identificēšanu kā PBT vai vPvB vielas.
70
Apelācijas sūdzības iesniedzējas apstrīd šo Vispārējās tiesas secinājumu, apgalvojot, ka konstatējumu pārsūdzētā sprieduma 117., 126., 152., 153. un 155. punktā pamatā ir sagrozīta to argumentācija un tās pamatojumam iesniegtie pierādījumi.
71
Vispirms attiecībā uz argumentācijas sagrozīšanu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, pirmkārt, ka tās nav izdarījušas tik kategoriskus apgalvojumus, saskaņā ar kuriem “D4, D5 un D6 nav konstatējamas ūdenī”, un, otrkārt, ka tās nav apgalvojušas, ka šīs vielas noteiktos organismos tikušas pilnībā metabolizētas.
72
Pirmkārt, ir jānorāda, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas neapstrīd, ka Vispārējā tiesa to procesuālos rakstus varēja interpretēt tādējādi, ka D4, D5 un D6 nav konstatējamas ūdenī. Taču sagrozīšanai būtu acīmredzami jāizriet no pārsūdzētā sprieduma, un šajā gadījumā tā tas nav. Turklāt pārsūdzētā sprieduma 118. punktā Vispārējā tiesa arī minēja gadījumu, kad attiecīgās vielas nepāriet “no nogulsnēm uz ūdeni, pārsniedzot šķīdības līmeni”, un norādīja, ka pat zema šķīdība ūdenī nenozīmē, ka “nav biokoncentrācijas ūdens vidē dzīvojošos organismos”.
73
Otrkārt, ir jākonstatē, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas nepamato apgalvojumu par to argumentācijas sagrozīšanu attiecībā uz D4, D5 un D6 metabolizāciju noteiktos organismos. Turklāt pārsūdzētā sprieduma 155. punkts, ko apstrīd apelācijas sūdzības iesniedzējas, iekļaujas Vispārējās tiesas pamatojumā, kas izklāstīts minētā sprieduma 153.–155. punktā. Tādējādi, pareizi izklāstījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tēzi minētā sprieduma 153. punktā, Vispārējā tiesa konstatēja gan to, ka attiecīgo vielu metabolisms zivīs un nogulsnēs dzīvojošos organismos tika izvērtēts saistībā ar pirmā pamata otro daļu, gan to, ka argumentācijai par šo vielu metabolismu citos organismos nebija noradīts pamatojums. Vispārējā tiesa tā paša sprieduma 155. punktā tikai pakārtoti izvērtēja gadījumu, kad “attiecīgās vielas noteiktos organismos [ir] pilnībā metabolizētas”, un tad secināja, ka “tas neliek apšaubīt ECHA secinājumu par D4, D5 un D6 vielu vB [īpašībām], pamatojoties uz paaugstinātām BKK vērtībām, ko apstiprina vairāki tādu datu avoti par bioloģisko uzkrāšanos, kas iegūti no pārtikas pētījumiem”.
74
Turpinājumā, runājot par pierādījumu sagrozīšanu, ciktāl Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegtos pētījumus tostarp par D4, D5 un D6 metabolizāciju zivīs, ir jānorāda, ka šis iebildums ir balstīts uz pārsūdzētā sprieduma selektīvu interpretāciju, jo, kā izriet no minētā sprieduma 170.–172. punkta, pētījumi “Domoradzki et al. (2017)” un “Gobas et al. (2015)”, uz kuriem apelācijas sūdzības iesniedzējas atsaucas apelācijas sūdzībā, tika aplūkoti apliecinošajos dokumentos par D4 un D5 un ņemti vērā lēmumpieņemšanas procesā.
75
No iepriekš minētā izriet, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju iebildumi par argumentu un pierādījumu sagrozīšanu patiesībā ir vērsti uz to, lai Tiesa tiem sniegtu citu interpretāciju, nevis to, ko Vispārējā tiesa ir norādījusi pārsūdzētajā spriedumā, un tādējādi tie ir jānoraida kā nepieņemami.
76
Ceturtām kārtām, attiecībā uz tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu ir jāatgādina, ka šīs tiesības nozīmē, ka attiecīgajai personai ir jāļauj pienācīgi paust savu viedokli par informāciju, uz kuru kompetentā iestāde plāno balstīt savu lēmumu. Tomēr apelācijas sūdzības iesniedzēju kritika attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa ir noraidījusi pret apstrīdēto lēmumu izvirzītos iebildumus. Turklāt tiesību tikt uzklausītam ievērošana tiesvedībā nozīmē nevis to, ka tiesai nolēmumā ir pilnībā jāiekļauj visi katra lietas dalībnieka izvirzītie apgalvojumi, bet gan to, ka pēc lietas dalībnieku apgalvojumu uzklausīšanas un pierādījumu pārbaudes tai ir jālemj par prasības prasījumiem un jāpamato savs nolēmums (spriedums, 2007. gada 11. janvāris, TechnischeGlaswerke Ilmenau/Komisija, C‑404/04 P, EU:C:2007:6, 125. punkts).
77
No tā izriet, ka otrais pamats ir jānoraida kā daļēji neefektīvs, daļēji nepamatots un daļēji nepieņemams.
Par trešo pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
78
Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas, kuras atbalsta ACC, it īpaši apstrīd pārsūdzētā sprieduma 88.–90. un 116.–119. punktu un apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, pārāk formāli nošķirot risku novērtējumu no apdraudējuma novērtējuma.
79
Tādējādi tās apgalvo, ka no XIII pielikuma preambulas ceturtās daļas izriet, ka vielas PBT/vPvB īpašību novērtēšanai izmantotajai informācijai ir jābūt “balstītai uz datiem, kas iegūti atbilstošos apstākļos”. Tās citē arī ECHA Apelācijas padomes 2016. gada 7. decembra lēmuma (lieta A‑013–2014) 114. punktu, saskaņā ar kuru, lai gan “atbilstošie nosacījumi” ne vienmēr atbilst “reālajiem dzīves apstākļiem”, XIII pielikuma preambulas ceturtajā daļā tomēr ir prasīts, lai ECHA ņemtu vērā attiecīgās vielas būtiskās īpašības, lai varētu pareizi novērtēt tās uzvedību vidē.
80
Tomēr pārsūdzētā sprieduma 88. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini noraidījusi to argumentus par vielu nonākšanu un uzvedību vidē, ar pamatojumus, ka tiem neesot nozīmes tādēļ, ka tie attiecoties drīzāk uz risku novērtējumu, nevis uz apdraudējuma novērtējumu. Tomēr šis nošķīrums starp risku novērtējumu un apdraudējuma novērtējumu nevarot likt noraidīt apsvērumus par reāli piemērojamiem vides apstākļiem, proti, “atbilstošajiem apstākļiem” XIII pielikuma preambulas ceturtās daļas izpratnē, pamatojoties uz to, ka runa esot par šo vielu iedarbības novērtējumu, kas ECHA neesot jāanalizē, izvērtējot bīstamību. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka, lai novērtētu, vai viela atbilst P, B, T, vP vai vB kritērijiem “atbilstošos apstākļos”, noteikti ir jāpārbauda šīs vielas uzvedība vidē, ņemot vērā tās būtiskās īpašības.
81
Tādēļ Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi XIII pielikuma ceturto daļu un, noraidīdama šos argumentus, esot pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības tikt uzklausītām.
82
ECHA apgalvo, ka trešais pamats ir jānoraida kā nepamatots. Šajā ziņā tā norāda, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju piedāvātā XIII pielikuma preambulas ceturtās daļas interpretācija neesot pamatota ne ar ECHA Apelācijas padomes 2016. gada 7. decembra lēmumu (lieta A‑013–2014), ne ar ESAO testēšanas vadlīniju 305, kurās ir paredzēta standartizēta testēšanas metode vielas biokoncentrācijas mērīšanai.
83
Komisija uzskata, ka trešais pamats ir jauns pamats, jo pirmajā instancē apelācijas sūdzības iesniedzējas esot apgalvojušas, ka “atbilstošie nosacījumi” nozīmē, ka katra īpašība (P, B un T) ir jānovērtē vienā un tajā pašā vidē. Tādēļ šī pamata izvirzīšana apelācijas stadijā esot nepieņemama. Katrā ziņā Komisija uzskata, ka minētais pamats nav pamatots, jo tas esot balstīts uz kļūdainu izpratni par ķīmiskās vielas apdraudējuma identificēšanu.
Tiesas vērtējums
84
Vispirms ir konstatējams, ka ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas kritizē Vispārējās tiesas veikto nošķīrumu starp risku novērtējumu un apdraudējuma novērtējumu, kā arī no tā izrietošās sekas attiecībā uz vielas identificēšanu par tādu, kas rada ļoti lielas bažas REACH regulas 57. un 59. panta izpratnē. Tādējādi šo pamatu nevar uzskatīt par jaunu apelācijas stadijā.
85
Konkrētāk – apelācijas sūdzības iesniedzējas apstrīd pārsūdzētā sprieduma 88.–90. un 116.–119. punktu, kuri būtībā attiecas uz jēdzienu “atbilstošie apstākļi” XIII pielikuma preambulas ceturtās daļas izpratnē, kurā noteikts, ka “vielas PBT/vPvB īpašību novērtēšanai izmantotajai informācijai ir jābūt balstītai uz datiem, kas iegūti atbilstošos apstākļos”.
86
Šajā ziņā jānorāda, ka Tiesa REACH regulas kontekstā jau vairākkārt ir nošķīrusi bīstamības novērtējumu un risku novērtējumu. Tādējādi tā nosprieda, ka XIII pielikumā minētie kritēriji ir balstīti uz tā apdraudējuma novērtējumu, ko rada PBT un vPvB vielas, kuras minētas šīs regulas 57. panta d) un e) punktā, un neparedz prasību, lai saistībā ar attiecīgajām vielām tiktu veikts tāds pats risku novērtējums, kāds prasīts minētās regulas I pielikuma 6. iedaļā vai šīs pašas regulas 64. panta 4. punktā – licencēšanas procedūras ietvaros vai attiecībā uz ierobežošanas procedūru – šīs REACH regulas 70. pantā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 15. marts, Polynt/ECHA, C‑323/15 P, EU:C:2017:207, 24. un 25. punkts).
87
No tā izriet, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 89. punktā, pamatojoties uz atšķirību starp risku novērtējumu un apdraudējuma novērtējumu, pamatoti ir nospriedusi, ka veids, kādā viela iedarbojas vidē, drīzāk ietilpst risku novērtējumā. Tādējādi XIII pielikuma kontekstā jēdziens “atbilstošie apstākļi” attiecas nevis uz veidu, kādā attiecīgā viela iedarbojas vidē, bet gan uz jautājumu, vai testēšanas metodes ir piemērotas, lai identificētu tās būtiskās bīstamās īpašības.
88
Līdz ar to – kā secinājumu 68. punktā norādījusi ģenerāladvokāte – pārsūdzētajā spriedumā nav pieļauta tiesību kļūda tādēļ, ka Vispārējā tiesa ir atteikusies “atbilstošu apstākļu” jēdzienu interpretēt tādējādi, ka testēšanas metodēm bioakumulācijas novērtēšanai ir jāatbilst attiecīgo vielu faktiskai pastāvēšanai apkārtējā vidē.
89
Attiecībā uz pamatu un pierādījumu sagrozīšanu, uz ko tāpat atsaucas apelācijas sūdzības iesniedzējas trešā pamata atbalstam, ir jānorāda, ka tās to vienīgi izvirza formāli, nepamatojot ar pierādījumiem, kas ļautu noteikt, kuru pamatu vai pierādījumu Vispārējā tiesa būtu sagrozījusi.
90
Attiecībā uz apgalvoto tiesību tikt uzklausītām pārkāpumu apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentācijai nevar piekrist to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti šī sprieduma 76. punktā.
91
Tāpēc trešais pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Par ceturto pamatu
92
Ceturtais pamats ir sadalīts trīs daļās, no kurām pirmā attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa ir ņēmusi vērā informāciju par D5 un D6 toksiskumu, pamatojoties uz to, ka tajās kā piemaisījums ir D4 viela, otrā – uz tādiem pierādījumiem par D4 un D5 bioakumulāciju, kas iegūti pēc MSC un RAC atzinumiem, un, trešā – uz visas būtiskās informācijas ņemšanu vērā, novērtējot D6 bioakumulāciju.
Par pirmo daļu
– Lietas dalībnieku argumenti
93
Apelācijas sūdzības iesniedzējas, kuras atbalsta ACC, norāda, ka ECHA D5 un D6 ir identificējusi kā PBT vielas, pamatojoties uz to, ka D5 un D6 satur D4 kā piemaisījumu un ka D4 piemītot P, B un T īpašības. Ņemot vērā pieejamos datus par šīm vielām, ECHA tomēr neesot ņēmusi vērā faktu, ka ne D5, ne D6 vielām pašām par sevi nepiemīt T īpašība.
94
Apelācijas sūdzības iesniedzējas neapstrīd, ka D4 kā piemaisījums ir atrodams D5 un D6 vielās. Tomēr tās apgalvo, ka, veicot tiešus testus, ne D5, ne D6 nerada toksiskumu videi. Lai gan XIII pielikuma preambulas piektajā daļā ir paredzēts, ka ir jāņem vērā informācija par piemaisījumiem/sastāvdaļām, vielas identifikācija būtu jābalsta uz informāciju par pašu vielu un “arī” uz attiecīgajām šīs vielas sastāvdaļām.
95
Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, pārsūdzētā sprieduma 256. punktā secinot, ka “vārds “arī” nenorāda, ka ECHA būtu bijis jānovērtē pašu D5 un D6 vielu toksiskums”.
96
Otrkārt, minētā sprieduma 270. punktā Vispārējā tiesa esot nospriedusi, ka ECHA sniegtie paskaidrojumi par D5 un D6 toksiskumu ir “ticami”, savukārt minētā sprieduma 271. punktā tā esot norādījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju arguments par to, ka D4, ciktāl tas ir izdalīts vidē kā D5 vai D6 piemaisījums, nekad nesasniedz toksiskuma līmeni tā zemās šķīdības ūdenī un paaugstināta oktanola un ūdens sadalīšanās koeficienta dēļ, “nav pārliecinošs”. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka Vispārējā tiesa nav pamatojusi šo apgalvojumu un tādējādi tām esot liegusi tiesības tikt uzklausītām.
97
Treškārt, šī paša sprieduma 272. punktā Vispārējā tiesa esot sagrozījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentus, konstatējot, ka D4 nav nonācis vidē. Patiesībā prasības pieteikumā pirmajā instancē, kā arī replikas rakstā Vispārējā tiesā apelācijas sūdzības iesniedzējas esot norādījušas, ka, tā kā D4 vidē nonāk kā piemaisījums no D5 vai D6, D4 izplūde nesasniedz toksisku līmeni šīs vielas būtisko īpašību dēļ.
98
Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka Vispārējā tiesa ir veikusi D5 un D6 toksiskuma novērtējumu, nesniedzot tam nekādu pamatojumu, un ir pārkāpusi savas pārbaudes pilnvaru robežas.
99
ECHA apgalvo, ka ceturtais pamats ir nepieņemams, jo ar savu argumentāciju apelācijas sūdzības iesniedzējas patiesībā vēlas panākt, lai Tiesa veiktu jaunu vērtējumu par Vispārējās tiesas jau pārbaudītajiem pierādījumiem un faktiem.
100
ECHA uzskata, ka šī pamata pirmā daļa ir jānoraida kā neefektīva, jo D5 un D6 toksiskums nekādi neietekmējot šo vielu vP un vB īpašību izvērtējumu un neatspēkojot secinājumu, ka D5 un D6 vielas tiek klasificētas kā vielas, kas rada ļoti lielas bažas, ņemot vērā to vP un vB īpašības.
101
Katrā ziņā apelācijas sūdzību iesniedzēju argumenti, kas izvirzīti saistībā ar šo daļu, neesot arī pamatoti.
102
Komisija uzskata, ka no XIII pielikuma preambulas piektās daļas izriet, ka PBT vai vPvB vielas identificēšana var tikt pamatota arī ar P, B, T, vP vai vB īpašību esamību jebkurā no tās sastāvdaļām, tostarp piemaisījumos vai pārveidošanās un/vai noārdīšanās produktos.
– Tiesas vērtējums
103
Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas apstrīd Vispārējās tiesas sniegto XIII pielikuma preambulas piektās daļas interpretāciju, saskaņā ar kuru PBT vai vPvB vielas identificēšanā tiek ņemtas vērā arī vielas attiecīgo sastāvdaļu P, B, T, vP un vB īpašības un tās pārveidošanās un/vai noārdīšanās produkti.
104
Šajā ziņā ir jānorāda, ka pārsūdzētā sprieduma 256. punktā, ko apstrīd apelācijas sūdzības iesniedzējas, Vispārējā tiesa nosprieda, ka apstākļa vārds “arī” nenorāda, ka ECHA būtu bijis jānovērtē pašu D5 un D6 vielu toksiskums, lai gan tā zināja, ka dati šajā ziņā nav pilnīgi vai ka šo abu vielu toksiskums jau izriet no citiem pieejamajiem datiem, tostarp tiem, kuri attiecas uz D4, kas kā piemaisījums atrodas vielās D5 un D6. Apelācijas sūdzības iesniedzējas nav pierādījušas, ka šis apgalvojums ir kļūdains. Turklāt pārsūdzētā sprieduma 256. punkts atbilst REACH regulas mērķim, kas izriet no tās 1. panta un ko Vispārējā tiesa ir atgādinājusi minētā sprieduma 257. punktā, proti, nodrošināt augstu cilvēku veselības un vides aizsardzības līmeni.
105
Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav pamatojusi savus vērtējumus par ECHA un pašu apelācijas sūdzības iesniedzēju sniegto paskaidrojumu apliecinājuma nozīmīgumu, bet minētā sprieduma 270. un 271. punktā tos ir vienīgi kvalificējusi attiecīgi kā “ticamus” un būtībā kā nepārliecinošus. Lai gan apelācijas sūdzības iesniedzējas formāli atsaucas uz pierādījumu sagrozīšanu, no to argumentācijas izriet, ka tās patiesībā atsaucas uz to, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu. Tomēr pārsūdzētā sprieduma 270. un 271. punkts ir jālasa tā 267.–271. punkta kontekstā, kuros ir izklāstīti iemesli, kādēļ ECHA nav ņēmusi vērā ar toksiskumu saistītos datus, kas izriet no testiem, kuri veikti ar pašām D5 un D6 vielām. Turklāt to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti šī sprieduma 76. punktā, pārsūdzētā sprieduma 270. un 271. punktā izklāstītie Vispārējās tiesas konstatējumi neliecina par tiesību tikt uzklausītiem pārkāpumu.
106
Treškārt, attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju kritiku par pārsūdzētā sprieduma 272. punktu ir konstatējams, ka Vispārējā tiesa nav ignorējusi vai sagrozījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju iesniegtos pierādījumus, bet gan tos kvalificējusi kā nebūtiskus. Prasītājas apstrīd šo punktu, apgalvojot, ka tās ir apgalvojušas nevis to, ka D4 nenonāk vidē, bet to, ka šī viela nenonāk vidē tādā līmenī, kas pierāda toksiskumu tās būtisko īpašību dēļ. Ir jānorāda, ka šo apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu Vispārējā tiesa ir izvērtējusi un noraidījusi minētā sprieduma 271. punktā un 272. punktā pilnības labad izklāstījusi, par ko liecina vārda “turklāt” izmantošana. Tātad iebildums pret pārsūdzētā sprieduma 272. punktu ir jānoraida kā neefektīvs.
107
Tādēļ ceturtā pamata pirmā daļa ir jānoraida kā daļēji nepamatota un daļēji neefektīva.
Par otro daļu
– Lietas dalībnieku argumenti
108
Apelācijas sūdzības iesniedzējas, kuras atbalsta ACC, uzskata, ka ECHA nav izvērtējusi jauno informāciju par D4 un D5, kas gan ir kļuvusi pieejama pēc MSC atzinuma pieņemšanas, bet pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas. Tomēr Vispārējā tiesa, pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 170., 171., 175. un 177. punktā esot kļūdaini secinājusi, ka ECHA“izskatīja” pētījumus un tos izvērtēja ar “kritisku aci”, bet nav pamatojusi argumentāciju, kura bija šā apgalvojuma pamatā.
109
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 178. un 180. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā, no vienas puses, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas nav minējušas nevienu konkrētu datu piemēru, par kuriem tām nebija iespējams zināt, kā tie tikuši novērtēti, un, no otras puses, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir sniegušas vairākus piemērus, kas, pēc to domām, pierādot, ka ECHA nav rūpīgi izvērtējusi jaunu informāciju.
110
Treškārt, attiecībā uz pieauguma korekcijām, kas piemērotas BKK vērtībām, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 200. punktā esot kļūdaini atzinusi, ka pētījums “Gobas et coll. (2015)” ir izmantots, lai noteiktu, vai ir veikta pieauguma korekcija. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka šajā pētījumā ir tikai norādīts, ka pieauguma korekcija tika piemērota BUK vērtībām. Turpretī pētījumā “Gobas (2018)” esot konstatētas problēmas saistībā ar ECHA piemēroto pieauguma korekciju.
111
Ceturtkārt, pārsūdzētā sprieduma 208. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzīto faktu un argumentu vērtējumā. Apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka ECHA nav pienākuma saistībā ar katru pētījumu izvērtēt, vai paraugi gadījumā nav piesārņoti. Tomēr, ja tiek konstatēta piesārņojuma problēma, kā tas esot šajā gadījumā, ECHA, nosakot apliecinājumu nozīmīgumu, tā esot jāņem vērā.
112
ECHA apgalvo, ka ar ceturtā pamata otro daļu apelācijas sūdzības iesniedzējas patiesībā cenšas panākt jaunu šīs lietas faktu vērtējumu un ka tādēļ to argumentācija ir jānoraida kā nepieņemama. Šī argumentācija neesot arī pamatota.
– Tiesas vērtējums
113
Ar pirmo iebildumu, kas izvirzīts ceturtā pamata otrās daļas pamatojumam, apelācijas sūdzības iesniedzējas būtībā pārmet Vispārējai tiesai, ka tā bez pietiekamiem paskaidrojumiem ir uzskatījusi, ka ECHA ir pienācīgi ņēmusi vērā jaunus pētījumus par D4 un D5 bioakumulāciju, kas veikti pēc MSC un RAC atzinumiem.
114
Tādējādi šis iebildums būtībā attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu. Šajā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Vispārējai tiesai atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. pantam un 53. panta pirmajai daļai noteiktais pienākums norādīt sprieduma pamatojumu nenozīmē prasību tai izsmeļoši un secīgi izklāstīt visus lietas dalībnieku izteiktos argumentus. Pamatojums līdz ar to var būt netiešs ar nosacījumu, ka tas ļauj ieinteresētajām personām saprast, kādu iemeslu dēļ Vispārējā tiesa nav apstiprinājusi to argumentus, un Tiesai iegūt pietiekamu informāciju, lai īstenotu pārbaudi (skat. spriedumu, 2021. gada 2. septembris, Ja zum Nürburgring/Komisija, C‑647/19 P, EU:C:2021:666, 36. punkts un tajā minētā judikatūra).
115
Ņemot vērā šo judikatūru, ir jākonstatē, ka nav tā, ka pārsūdzētā sprieduma 170., 171., 175. un 177. punktā, kuros Vispārējā tiesa būtībā ir konstatējusi, ka lēmumu pieņemšanas procesā ir kritiski izvērtēti dažādi zinātniskie pētījumi, nebūtu sniegts pamatojums, jo šie punkti ir jāaplūko pārsūdzētā sprieduma kontekstā. Kā secinājumu 97. un 98. punktā ir norādījusi arī ģenerāladvokāte, Vispārējā tiesa it īpaši pārsūdzētā sprieduma 185.–188. punktā ir izvērtējusi kārtību, kādā ECHA un MSC ir ņēmušas vērā dažus no šiem pētījumiem.
116
Attiecībā uz otro iebildumu, kas izvirzīts šīs ceturtā pamata daļas pamatojumam un kas būtībā attiecas uz iespējamo pretrunu starp pārsūdzētā sprieduma 178. un 180. punktu, ir jāuzskata, ka šis iebildums ir balstīts uz kļūdainu šo punktu izpratni. Proti, minētā sprieduma 178. punktā, izklāstījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju tēzi, ka ar vienkāršu pētījumu citēšanu nepietiek, lai pierādītu, ka ECHA ir ņēmusi vērā jaunu informāciju, Vispārējā tiesa konstatēja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas nav minējušas nekādus datus, par kuriem tām nav bijis iespējams zināt, kā tie tikuši vērtēti. Savukārt šī paša sprieduma 180. punktā ir sniegta atbilde uz citu argumentu attiecībā uz apgalvotajām acīmredzamām kļūdām vērtējumā, ko ECHA esot pieļāvusi, izvērtējot noteiktus pētījumus. Šajā ziņā Vispārējā tiesa konstatēja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir sniegušas piemērus – lai pierādītu, ka ECHA nav rūpīgi izvērtējusi tās rīcībā esošo jauno informāciju, – kurus Vispārējā tiesa noraidīja nākamajos punktos pēc minētā 180. punkta.
117
Attiecībā uz trešo iebildumu par sagrozīšanu, kas esot pieļauta pārsūdzētā sprieduma 200. punktā, no procesuālajiem dokumentiem izriet, ka jautājumu par pieauguma korekciju, kas piemērota D4 un D5 vielu BKK vērtībām, apelācijas sūdzības iesniedzējas nav skārušas pirmajā instancē izvirzītā pirmā pamata piektajā daļā. Vienīgi Vispārējā tiesā iesniegtajā replikas rakstā, it īpaši daļā par D6 bioakumulāciju, kā norādīts pārsūdzētā sprieduma 201. punktā, apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmeta ECHA, ka tā D4, D5 un D6 izvērtējumā ir piemērojusi BKK, kurš koriģēts atkarībā no pieauguma.
118
Tādēļ pārsūdzētā sprieduma 200. punktā Vispārējā tiesa ir pamatoti kā novēlotu noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentu par apgalvoto BKK vērtību pieauguma korekciju, lai gan šis arguments tika izvirzīts replikas rakstā, nevis tikai tiesas sēdē. Proti, kā izriet no Vispārējās tiesas Reglamenta 84. panta 2. punkta, replikā jaunu pamatu izvirzīšana ir atļauta tikai tad, ja ir izpildīts šī panta 1. punktā paredzētais nosacījums, proti, ja šie pamati ir balstīti uz tādiem tiesiskiem vai faktiskiem apstākļiem, kas kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā, un uz to apelācijas sūdzības iesniedzējas šajā lietā nav atsaukušās.
119
Attiecībā uz ceturto iebildumu par kļūdu, vērtējot apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentus par paraugu iespējamo piesārņojumu, kurš pārbaudīts pārsūdzētā sprieduma 208. punktā, ir jākonstatē: tā kā netiek apgalvots, ka šie argumenti būtu sagrozīti, šis iebildums ir nepieņemams, jo, kā atgādināts šī sprieduma 50. punktā, vienīgi Vispārējās tiesas kompetencē ir konstatēt un novērtēt atbilstošos faktus, kā arī novērtēt pierādījumus.
120
No tā izriet, ka ceturtā pamata otrā daļa ir jānoraida daļēji kā nepieņemama un daļēji kā nepamatota.
Par trešo daļu
– Lietas dalībnieku argumenti
121
Apelācijas sūdzības iesniedzējas, kuras atbalsta ACC, apgalvo, pirmkārt, ka pārsūdzētā sprieduma 96. un 225. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini atkāpusies no savas judikatūras, nospriežot, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.) I pielikuma 1.1.1.3. iedaļai nav nozīmes, identificējot PBT un vPvB vielas. Tomēr 2013. gada 7. marta spriedumā Bilbaína de Alquitranes u.c./ECHA (T‑93/10, EU:T:2013:106) Vispārējā tiesa esot atzinusi atsevišķu Regulas Nr. 1272/2008 normu piemērojamību vielas identificēšanas par tādu, kas rada ļoti lielas bažas, procedūrai.
122
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 226. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu saistības starp TUK un BUK datiem vērtējumā, kā arī piešķirdama lielāku nozīmi BKK vērtībām. Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējas būtībā atkārto – konkrētāk attiecībā uz D6 – savu tēzi, kas apgalvota pirmajā pamatā par XIII pielikuma interpretācijas kļūdu, par to, ka Vispārējā tiesa esot piešķīrusi prioritāti datiem par BKK.
123
Treškārt, pārsūdzētā sprieduma 231., 234. un 237. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini noraidījusi kā nepieņemamus iebildumus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējas bija izteikušas attiecībā uz pētījumā “CERI (2010)” piemērotajām pieauguma korekcijām, ar pamatojumu, ka tie esot izvirzīti tikai tiesas sēdē. Patiesībā šie iebildumi esot izvirzīti replikas rakstā. Apelācijas sūdzības iesniedzējas arī apgalvo, ka to argumentācija esot sagrozīta pārsūdzētā sprieduma 234. punktā tādējādi, ka tās esot apstrīdējušas nevis ESAO testēšanas vadlīnijā 305 izklāstītās metodoloģijas attiecībā uz ECHA piemēroto izaugsmes korekciju spēkā esamību, bet gan to, kā ECHA ir piemērojusi šajā vadlīnijā paredzētās iespējas pieauguma normalizēšanai.
124
Ceturtkārt, pārsūdzētā sprieduma 241. punktā Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir apgalvojušas, ka ECHA kā vispārpieņemtā prakse ir jāveic dažādu pētījumu par BKK datiem statistiskā analīze. Prasītājas apgalvo, ka tās esot apgalvojušas, ka ECHA, nosakot apliecinājuma nozīmīgumu, esot bijusi jāņem vērā šī informācija, ja tā ir pieejama, kā tas esot bijis šajā lietā, un tai esot jāpiešķir vajadzīgā nozīme.
125
ECHA, ko atbalsta Komisija, lūdz ceturtā pamata trešo daļu noraidīt. It īpaši attiecībā uz Regulas Nr. 1272/2008 piemērošanu Komisija uzskata, ka apelācijas sūdzības iesniedzēju argumentācija katrā ziņā ir neefektīva, jo ECHA apliecinājuma nozīmīguma noteikšanu esot veikusi atbilstoši XIII pielikumam.
– Tiesas vērtējums
126
Pirmkārt, attiecībā uz pārsūdzētā sprieduma 96. un 225. punktu, kuros Vispārējā tiesa ir noraidījusi Regulas Nr. 1272/2008 I pielikuma 1.1.1.3. iedaļas – kurā ietverts paskaidrojums par apliecinājuma nozīmīguma noteikšanu, kas ir analoga XIII pielikuma preambulas otrajā un trešajā daļā ietvertajai, – piemērošanu pēc analoģijas, ir jākonstatē, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas nav pierādījušas, kādā ziņā REACH regulas un Regulas Nr. 1272/2008 kopīga interpretācija būtu varējusi izraisīt citādu secinājumu nekā apstrīdētajā lēmumā iekļautais, kā secinājumu 71. un 72. punktā ir norādījusi arī ģenerāladvokāte. Tādēļ šis iebildums ir jānoraida kā neefektīvs.
127
Otrkārt, attiecībā uz BKK datiem piešķirto prioritāti salīdzinājumā ar datiem par BUK un TUK, identificējot D6 kā bioakumulatīvu vielu, ir jāuzskata, ka Vispārējā tiesa nav pieļāvusi kļūdu interpretācijā, pārsūdzētā sprieduma 226. punktā konstatēdama “augstākām BKK vērtībām piešķirto nozīmi”. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzēju iebildums šajā ziņā jānoraida kā nepamatots. Attiecībā uz citiem aspektiem – par saikni starp datiem par TUK un BUK – ir jānorāda, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas vienīgi atbalsta atšķirīgu šīs saiknes interpretāciju no tās, kuru ir izmantojusi Vispārējā tiesa, nepierādot sagrozīšanas esamību.
128
Attiecībā uz iebildumu par pieauguma korekciju, kas piemērota pētījumā “CERI (2010)”: lai gan ir taisnība, ka šis iebildums būtībā izvirzīts replikas rakstā Vispārējā tiesā, nevis tikai tiesas sēdē, tomēr, to noraidot kā nepieņemamu novēlotības dēļ pārsūdzētā sprieduma 231. punktā, nav pieļauta tiesību kļūda to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti šī sprieduma 117. un 118. punktā.
129
Attiecībā uz citiem apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzītajiem iebildumiem par pārsūdzētā sprieduma 234., 237. un 241. punktu ir jākonstatē, ka ar savu argumentāciju apelācijas sūdzības iesniedzējas vienīgi apstrīd pierādījumu izsvēršanu, nosakot D6 bioakumulācijas apliecinājuma nozīmīgumu, un nepierāda apgalvotās sagrozīšanas esamību. Tādējādi patiesībā tie ir vērsti uz to, lai vienkārši panāktu Vispārējā tiesā iesniegto pierādījumu pārskatīšanu, un tas šī sprieduma 50. punktā izklāstīto iemeslu dēļ neietilpst Tiesas kompetencē.
130
Tādēļ ceturtā pamata trešā daļa ir jānoraida kā daļēji nepamatota, daļēji neefektīva un daļēji nepieņemama.
131
No visiem iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka apelācijas sūdzība ir pilnībā jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
132
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība nav pamatota, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem. Kā noteikts Reglamenta 138. panta 1. punktā, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz Reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
133
Tiesas Reglamenta 184. panta 4. punktā ir noteikts: ja persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē, pati nav iesniegusi apelācijas sūdzību, tai var piespriest atlīdzināt apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus vienīgi tad, ja tā piedalījusies Tiesā notiekošās tiesvedības rakstveida vai mutvārdu daļā. Ja šī persona piedalās tiesvedībā, Tiesa var nolemt, ka tā savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
134
Saskaņā ar šī reglamenta 140. panta 1. punktu dalībvalstis un iestādes, kas iestājušās lietā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
135
Tā kā ECHA ir prasījusi piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā tām spriedums ir nelabvēlīgs, tām ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
136
Vācijas Federatīvā Republika un Komisija, kas iestājušās lietā pirmajā instancē, savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
137
ACC, persona, kas iestājusies lietā pirmajā instancē un kas ir piedalījusies tiesvedības Tiesā rakstveida daļā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
Apelācijas sūdzību noraidīt.
2)
Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin‑Etsu Silicones Europe BV un Wacker Chemie AG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus.
3)
Vācijas Federatīvā Republika, Eiropas Komisija un American Chemistry Council Inc
. (ACC) savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.