62021CO0728
TIESAS RĪKOJUMS (devītā palāta)
2022. gada 28. jūnijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 – Savienības finanšu interešu aizsardzība – Savienības tiesību normu pārkāpumi – Iztiesāšana – Noilguma termiņš – Pārtraukšana – Lēmums, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu – Jēdziens – Kontroles ziņojums, kurā konstatēta pārkāpuma esamība
Lietā С‑728/21
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Supremo Tribunal Administrativo (Augstākā administratīvā tiesa, Portugāle) iesniedza ar 2021. gada 4. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2021. gada 30. novembrī, tiesvedībā
OF
pret
Instituto de Financiamento da Agriculturale e Pescas IP (IFAP),
TIESA (devītā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs S. Rodins [S. Rodin], tiesneši Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot] (referents) un L. S. Rosi [L. S. Rossi],
ģenerāladvokāts: N. Emiliu [N. Emiliou],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu lemt, izdodot motivētu rīkojumu atbilstoši Tiesas Reglamenta 99. pantam,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas, pirmkārt, uz Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 312, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta trešās daļas interpretāciju un, otrkārt, uz Komisijas Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpējo atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu (OV 2009, L 316, 65. lpp.), 54. panta interpretāciju.
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp OF, kurš veic lauksaimniecisku darbību, un Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (Lauksaimniecības un zivsaimniecības finansēšanas institūts, Portugāle) par piemaksas par aitām un kazām, kas piešķirta OF, atgūšanu.
Atbilstošās tiesību normas
Regula Nr. 2988/95
3
Regulas Nr. 2988/95 trešajā apsvērumā ir teikts:
“[..] visās jomās jāapkaro darbības, kas kaitē Kopienu finansiālajām interesēm”.
4
Saskaņā ar šīs regulas 1. panta 1. punktu:
“Eiropas Kopienu finansiālo interešu aizsardzībai ar šo tiek pieņemti vispārīgi noteikumi par vienveida pārbaudēm un administratīviem pasākumiem un sodiem, kas saistīti ar Kopienas tiesību pārkāpumiem.”
5
Minētās regulas I sadaļā “Vispārēji principi” 3. panta 1. punkts ir formulēts šādi:
“Lietas noilguma termiņš ir četri gadi no 1. panta 1. punktā minētā pārkāpuma izdarīšanas brīža. Nozaru noteikumos tomēr var paredzēt īsāku laiku, kas nevar būt mazāks par trim gadiem.
Ja pārkāpums ir nepārtraukts vai vairākkārtējs, noilguma termiņš sākas dienā, kad pārkāpums beidzies. Vairākgadu programmās noilguma termiņš visos gadījumos ir līdz programmas pilnīgai pabeigšanai.
Noilguma termiņu pārtrauc kompetento iestāžu lēmumi, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu un kuri konkrētajām personām darīti zināmi. Noilguma termiņš pēc katra pārtraukuma atsākas.
Tomēr noilgums iestājas ne vēlāk kā dienā, kad pagājis laiks, kas divreiz ilgāks par noilguma termiņu un kurā kompetentās iestādes nav uzlikušas sodus, izņemot gadījumus, kad administratīvā lieta pārtraukta saskaņā ar 6. panta 1. punktu.”
Regula Nr. 1122/2009
6
Regulas Nr. 1122/2009 54. panta “Kontroles ziņojums” 1. punktā ir paredzēts:
“Katru saskaņā ar šo nodaļu veiktu pārbaudi uz vietas neatkarīgi no tā, vai attiecīgais lauksaimnieks ir izraudzīts pārbaudei uz vietas saskaņā ar 51. pantu vai to neatbilstību papildu pārbaudei, kas darītas zināmas kompetentajai kontroles iestādei jebkādā citā veidā, ietver kontroles ziņojumā, kas jāizveido kompetentajai kontroles iestādei.
Ziņojumu sadala šādās daļās:
[..]
b)
daļa, kurā atsevišķi atspoguļotas pārbaudes, kas veiktas attiecībā uz katru tiesību aktu un standartu, un kurā jo īpaši ietverta šāda informācija:
i)
prasības un standarti, attiecībā uz kuriem veiktas pārbaudes uz vietas,
ii)
veikto pārbaužu veids un apjoms,
iii)
konstatētie fakti,
iv)
tiesību akti un standarti, attiecībā uz kuriem konstatētas neatbilstības;
c)
novērtējuma daļa, kurā ir neatbilstības nozīmīguma izvērtējums attiecībā uz katru tiesību aktu un/vai standartu, [..] norādot visus faktorus, kuriem jārada piemērojamā samazinājuma palielinājums vai samazinājums.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
7
OF pieder lauku saimniecība Portugālē. 2010. gada 2. februārī IFAP viņam izmaksāja piemaksu par aitām un kazām.
8
Laikposmā no 2011. gada 12. jūlija līdz 14. jūlijam IFAP veica pārbaudi uz vietas šajā saimniecībā. 2011. gada 14. jūlijā OF juridiskajam pārstāvim tika izsniegts kontroles ziņojums (turpmāk tekstā – “kontroles ziņojums pamatlietā”). Šajā ziņojumā ir teikts, ka nebija iespējams veikt pārbaudi par iepriekšējo laikposmu, jo trūka aitu un kazu uzskaites un pārvietošanas reģistra par 2010. gadu.
9
2015. gada 6. aprīlī OF saņēma vēstuli no IFAP, kurā norādīts, ka šā rīkojuma 7. punktā minētā piemaksa bija izmaksāta nepamatoti. Tā kā OF atteicās to atmaksāt, IFAP2015. gada 20. aprīlī pieņēma lēmumu par atgūšanu.
10
OF šo lēmumu pārsūdzēja Tribunal Administrativo e Fiscal de Almada (Almadas Administratīvā un nodokļu lietu tiesa, Portugāle), kas, konstatējusi, ka lietai ir iestājies noilgums – jo kontroles ziņojums pamatlietā nebija pārtraucis Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punktā paredzēto četrus gadus ilgo lietas noilguma termiņu –, ar 2018. gada 27. jūnija spriedumu apmierināja viņa prasību un atcēla minēto lēmumu. IFAP šo spriedumu pārsūdzēja Tribunal Central Administrativo Sul (Dienvidu Centrālā administratīvā tiesa, Portugāle), kas pārsūdzēto spriedumu atcēla – ar tādu pamatojumu, ka šis termiņš, kas bija sācies līdz ar minētās piemaksas izmaksu OF 2010. gada 2. februārī, tika pārtraukts gan 2011. gada 14. jūlijā, kad kontroles ziņojums pamatlietā tika izsniegts OF, gan 2015. gada 6. aprīlī, kad tika nosūtīta iepriekšējā punktā minētā vēstule, un ka līdz ar to IFAP tiesībām prasīt nepamatoti saņemto summu atmaksāšanu nav iestājies noilgums.
11
Iesniedzējtiesa, kurā OF iesniedza kasācijas sūdzību, vēlas noskaidrot, vai tāds izsniegtais kontroles ziņojums “kā Regulas Nr. 1122/2009 54. pantā paredzētais”, kurā tikai konstatēts pārkāpums, bet nav izklāstīts nodoms attiecībā uz to veikt izmeklēšanu vai sākt tiesvedību, ir lēmums, kas attiecas uz pārkāpuma izmeklēšanu vai iztiesāšanu Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē un kas pārtrauc šajā 3. pantā noteikto lietas noilguma termiņu.
12
Šādos apstākļos Supremo Tribunal Administrativo (Augstākā administratīvā tiesa, Portugāle) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [Regulas Nr. 1122/2009] 54. pantā minētais kontroles ziņojums [..], kurā ir tikai norādīts uz pārkāpuma esamību, taču nav izklāstīts nekāds nodoms attiecībā uz pārkāpumu veikt kādu izmeklēšanu vai uzsākt tiesvedību, ir apstāklis, kas pārtrauc noilguma termiņu saskaņā ar [Regulas Nr. 2988/95] 3. panta [1. punkta] [trešo] daļu, kurā ir noteikts, ka “noilguma termiņu pārtrauc kompetento iestāžu lēmumi, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu un kuri konkrētajām personām darīti zināmi?”
Par prejudiciālo jautājumu
13
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 99. pantu, ja atbilde uz prejudiciālo jautājumu skaidri izriet no judikatūras vai ja atbilde uz uzdoto prejudiciālo jautājumu nerada nekādas pamatotas šaubas, Tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma un pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas jebkurā brīdī var lemt, izdodot motivētu rīkojumu.
14
Minētais noteikums ir piemērojams arī šajā lietā.
15
Ar minēto jautājumu iesniedzējtiesa vaicā Tiesai par Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta [trešās] daļas interpretāciju, lai noskaidrotu, vai kontroles ziņojums pamatlietā, kurā konstatēts prasītāja [pieteicēja] pamatlietā pieļauts pārkāpums, pārtrauca noilguma termiņu tiesvedībai attiecībā pret viņu.
16
Ir jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 1. panta 1. punktu ar to ir ieviesti vispārīgi noteikumi par vienveida pārbaudēm un administratīviem pasākumiem un sodiem, kas saistīti ar Savienības tiesību pārkāpumiem, lai – kā izriet no šīs regulas trešā apsvēruma – visās jomās apkarotu darbības, kas kaitē Savienības finansiālajām interesēm (spriedums, 2022. gada 7. aprīlis, IFAP, С‑447/20 un С‑448/20, EU:C:2022:265, 45. punkts un tajā minētā judikatūra).
17
Jāatgādina arī tas, ka saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punkta pirmo daļu “lietas noilguma termiņš ir četri gadi no [..] pārkāpuma izdarīšanas brīža”. Šā 3. panta 1. punkta otrajā daļā ir paredzēti konkrēti noteikumi par to, kad šis termiņš sākas attiecībā uz “nepārtrauktiem un vairākkārtējiem” pārkāpumiem un “vairākgadu programmām”. Saskaņā ar 3. panta 1. punkta trešo daļu noilguma termiņu pārtrauc “kompetento iestāžu lēmumi, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu un kuri konkrētajām personām darīti zināmi”.
18
Tātad ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ziņojums par pārbaudi uz vietas, kurā tikai konstatēts pārkāpums, bet nav izklāstīts nodoms attiecībā uz to veikt izmeklēšanu vai sākt tiesvedību, ir uzskatāms par “lēmumu, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu” šīs tiesību normas izpratnē un kas var pārtraukt šā 3. panta 1. punkta pirmajā daļā minēto lietas noilguma termiņu.
19
Attiecībā uz jēdzienu “lēmums, kas attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu” Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē Tiesa jau ir nospriedusi, ka tādam noilguma termiņam kā šajā tiesību normā paredzētais ir tiesiskās drošības nodrošināšanas funkcija un ka šāda funkcija nebūs pilnīgi izpildīta, ja šo termiņu varētu pārtraukt jebkura valsts pārvaldes iestādes vispārēja pārbaude, ja nepastāv aizdomas par pārkāpumiem, kas skar ar pietiekamu precizitāti noteiktas darbības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 11. jūnijs, Pfeifer & Langen, С‑52/14, EU:C:2015:381, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
20
Tomēr, kad valsts iestādes nodod kādai personai ziņojumus, kuros ir norādīts pārkāpums, kurā tā ir piedalījusies saistībā ar konkrētu darbību, un pieprasa no šīs personas papildu informāciju par šo darbību vai arī tai piemēro sodu par šo darbību, šīs iestādes pieņem pietiekami precīzus lēmumus, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē (spriedums, 2015. gada 11. jūnijs, Pfeifer & Langen, С‑52/14, EU:C:2015:381, 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
21
Var uzskatīt, ka tādos aktos kā šā rīkojuma iepriekšējā punktā piemēru veidā uzskaitītie ar pietiekamu precizitāti ir aprakstītas darbības, uz kurām ir attiecināmas aizdomas par pārkāpumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 11. jūnijs, Pfeifer & Langen, С‑52/14, EU:C:2015:381, 45. punkts).
22
No tā izriet, ka lēmumā pietiekami precīzi ir jānorāda darbības, uz kurām ir attiecināmas aizdomas par pārkāpumiem, lai tas būtu “lēmums, kas attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu” Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē. Ar šo precizitātes prasību tomēr netiek prasīts, lai minētajā lēmumā būtu minēta iespēja par īpaša administratīvā soda vai pasākuma noteikšanu (spriedums, 2015. gada 11. jūnijs, Pfeifer & Langen, С‑52/14, EU:C:2015:381, 43. punkts).
23
Līdz ar to kontroles ziņojumu, kurā – kā pamatlietā – ir tikai konstatēts pārkāpums, bet nav norādīta iespēja uzlikt sodu vai piemērot konkrētu administratīvu pasākumu, tomēr var uzskatīt par “lēmumu, kas attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu” Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē, ja tajā ar pietiekamu precizitāti ir aprakstītas darbības, uz kurām attiecas aizdomas par pārkāpumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 11. jūnijs, Pfeifer & Langen, С‑52/14, EU:C:2015:381, 46. un 47. punkts).
24
Šajā ziņā no uzdotā jautājuma formulējuma izriet, ka kontroles ziņojums pamatlietā atbilst Regulas Nr. 1122/2009 54. pantā minētajiem kontroles ziņojumiem.
25
Saskaņā ar šā 54. panta 1. punkta b) apakšpunktu šajos ziņojumos jāapraksta pārbaudes, kas veiktas saistībā ar katru tiesību aktu un standartu, un it īpaši jānorāda prasības un standarti, uz kuriem attiecas pārbaude uz vietas, veikto pārbaužu veids un apjoms, konstatējumi un tiesību akti un standarti, attiecībā uz kuriem konstatēta neatbilstība.
26
Ir konstatējams, ka kontroles ziņojumā, kas atbilst šajā tiesību normā paredzētajām prasībām, jebkurā gadījumā ir pietiekami precīzi aprakstītas definētas darbības, uz kurām attiecināmas aizdomas par pārkāpumiem, lai tās varētu kvalificēt kā “lēmumu, kas attiecas uz izmeklēšanu vai iztiesāšanu” Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešās daļas izpratnē.
27
Šajā lietā, tā kā nešķiet, ka valsts tiesas, kas lietu izskata pirmajā instancē un apelācijas instancē, būtu izvērtējušas, vai tas noticis OF paziņotajā pamatlietas ziņojumā, valsts tiesai ir jāizdara secinājumi un vajadzības gadījumā, ņemot vērā šā ziņojuma saturu, jāveic vai jābūt veikušai nepieciešamās pārbaudes, ņemot vērā šā rīkojuma 19.–23., 25. un 26. punktā izklāstīto informāciju.
28
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds ziņojums par pārbaudi uz vietas, kurā tikai konstatēts pārkāpums, bet nav izklāstīts nodoms attiecībā uz to veikt izmeklēšanu vai iztiesāšanu, tik un tā ir uzskatāms par “lēmumu, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu” šīs tiesību normas izpratnē, kas var pārtraukt šā 3. panta 1. punkta pirmajā daļā minēto lietas noilguma termiņu, ja tajā pietiekami konkrēti aprakstīti darījumi, attiecībā uz kuriem ir paustas aizdomas par pārkāpumiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
29
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (devītā palāta) nospriež:
Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 3. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds ziņojums par pārbaudi uz vietas, kurā tikai konstatēts pārkāpums, bet nav izklāstīts nodoms attiecībā uz to veikt izmeklēšanu vai iztiesāšanu, tik un tā ir uzskatāms par “lēmumu, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu” šīs tiesību normas izpratnē, kas var pārtraukt šā 3. panta 1. punkta pirmajā daļā minēto lietas noilguma termiņu, ja tajā pietiekami konkrēti aprakstīti darījumi, attiecībā uz kuriem ir paustas aizdomas par pārkāpumiem.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – portugāļu.