Ideiglenes változat
MACIEJ SZPUNAR
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. november 27.(1)
C‑421/24. sz. ügy
Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (AGCOM)
kontra
Google Ireland Limited
(a Consiglio di Stato [államtanács, Olaszország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – 2000/31/EK irányelv – Az 1. cikk (5) bekezdésének d) pontja – Szerencsejátékok reklámozása – A 14. cikk (1) bekezdése – A közvetítő tárhelyszolgáltatók felelőssége alóli mentesség – A tárhelyszolgáltató és a felhasználó között létrejött partnerségi megállapodás ”
I.      Bevezetés
1.        Egy tagállam úgy döntött, hogy a szerencsejátékok reklámozásának minden formáját megtiltja a területén. E szabályozási terület harmonizációjának hiányára és a szerencsejátékoknak a társadalomra és az egyénre nézve káros következményeinek elismerésére tekintettel az ilyen tilalom főszabály szerint megengedett lehet az uniós jog alapján.
2.        Eltérő kérdésként merül fel az ilyen tilalom érvényesítése, konkrétabban pedig, hogy az kivel szemben érvényesíthető. Különösen a szerencsejáték‑ágazatban a tagállamoknak biztosított mérlegelési jogkört egyensúlyba kell hozni az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásoknak a 2000/31/EK irányelv(2) szerinti szabad mozgásával.
3.        Érvényesíthető‑e a szerencsejátékok reklámozásának teljes tilalma egy harmadik felek ilyen reklámot tartalmazó tartalmait tároló videómegosztó platformot üzemeltető tárhelyszolgáltatóval szemben? Ezt a kérdést veti fel a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem. A kérdés eldöntése érdekében a Bíróságnak először azt kell megvizsgálnia, hogy alkalmazandó‑e a 2000/31 irányelv az ilyen tárhelyszolgáltató tevékenységére. Ha igen, akkor ezt követően azt kell megvizsgálnia, hogy az ilyen szolgáltató az említett irányelv 14. cikkének (1) bekezdése szerinti, felelősség alóli mentesség hatálya alá tartozik‑e. Ha igen, akkor a Bíróságnak végül azt kell megvizsgálnia, hogy a szolgáltató megfelel‑e az említett rendelkezésre való hivatkozás feltételeinek.
II.    Jogi háttér
A.      Az uniós jog
4.        A 2000/31 irányelv (12), (21) és (42) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„(12)      Szükséges bizonyos tevékenységeket kizárni ennek az irányelvnek a hatálya alól arra hivatkozással, hogy a szolgáltatásnyújtás szabadsága ezeken a területeken ebben a szakaszban nem biztosítható a Szerződés, illetve a másodlagos jogforrások alapján; […]
[…]
(21)      […] a szabályozott terület csak az on‑line tevékenységekkel, mint például az on‑line tájékoztatással, on‑line reklámozással, on‑line vásárlással, on‑line szerződéskötéssel kapcsolatos követelményeket szabályozza […].
[…]
(42)      Az ebben az irányelvben megállapított, felelősség alóli mentességek csak azokra az esetekre vonatkoznak, amelyekben az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó tevékenysége olyan hírközlő hálózat működtetésének és az ahhoz való hozzáférés biztosításának technikai folyamatára korlátozódik, amely hálózaton keresztül harmadik személyek által rendelkezésre bocsátott adatokat továbbítanak és ideiglenesen tárolnak, a továbbítás hatékonyabbá tételének kizárólagos céljával; ez a tevékenység pusztán technikai, automatikus és passzív jellegű, ami azt is jelenti, hogy az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtónak sem tudomása nincs a továbbított, illetve tárolt adatról, se nem kezeli azt az adatot [helyesen: szolgáltatást nyújtónak nincsen tudomása a továbbított, illetve tárolt adatról, és nem gyakorol felette ellenőrzést sem].”
5.        Ezen irányelv 1. cikkének (5) bekezdése a következőket írja elő:
„Ez az irányelv nem alkalmazható:
a)      az adózás területén;
b)      az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokkal kapcsolatos, a 95/46/EK[(3)] és a 97/66/EK[(4)] irányelvben szabályozott kérdésekre;
c)      a kartelljog által szabályozott megállapodásokkal és magatartással kapcsolatos kérdésekre;
d)      a következő, információs társadalommal összefüggő szolgáltatási tevékenységekre:
–        a közjegyzői vagy azzal egyenértékű szakmában folytatott tevékenységre annyiban, amennyiben az a közhatalom gyakorlásához közvetlen és konkrét módon kapcsolódik,
–        az ügyfél képviseletére és érdekeinek bíróság előtti védelmére,
–        azokra a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységekre, amelyek a szerencsejáték során pénzértékkel rendelkező tétekben való fogadást foglalnak magukban, ideértve a sorsolásos játékokat és a fogadási ügyleteket.”
6.        Ezen irányelv 2. cikke h) pontjának i. alpontja értelmében:
„A szabályozott terület azokat a követelményeket tartalmazza, amelyeket a szolgáltatónak a következők tekintetében teljesítenie kell:
[…]
–        információs társadalommal összefüggő szolgáltatási tevékenység folytatása, mint például a szolgáltató magatartásával kapcsolatos követelmények, a szolgáltatás minőségével, illetve tartalmával kapcsolatos követelmények, ideértve a reklámozásra és a szerződésekre alkalmazandókat is, vagy a szolgáltató felelősségével kapcsolatos követelmények”.
7.        Ezen irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében:
„(1)      Minden tagállam biztosítja, hogy a területén letelepedett szolgáltatók által nyújtott, információs társadalommal összefüggő szolgáltatások megfeleljenek azoknak az adott tagállamban alkalmazandó nemzeti rendelkezéseknek, amelyek beletartoznak a szabályozott területbe.
(2)      A tagállamok nem korlátozhatják a szabályozott területtel összefüggő okokból az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások másik tagállamból történő nyújtásának szabadságát.”
8.        Ezen irányelv II. fejezetének 4. szakasza „A közvetítő szolgáltatók felelőssége” címet viseli. Az irányelv „Tárhelyszolgáltatás” című 14. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Ha az információs társadalommal összefüggő olyan szolgáltatásról van szó, amely a szolgáltatás igénybe vevője által küldött információ tárolásából áll, a tagállamok biztosítják, hogy a szolgáltatót ne terhelje felelősség a szolgáltatás igénybe vevőjének kérésére tárolt információért, azzal a feltétellel, hogy:
a)      a szolgáltatónak nincsen tényleges tudomása jogellenes tevékenységről vagy információról […]; vagy
b)      a szolgáltató, amint ilyenről tudomást szerzett, haladéktalanul intézkedik az információ eltávolításáról vagy az ahhoz való hozzáférés megszüntetéséről.
(2)      Az (1) bekezdés nem alkalmazható arra az esetre, ha a szolgáltatás igénybe vevője a szolgáltató irányítása alatt vagy ellenőrzése mellett jár el.”
B.      Az olasz jog
9.        A 2018. július 12‑i decreto‑legge n. 87 – Disposizioni urgenti per la dignità dei lavoratori e delle imprese (a munkavállalók és a vállalkozások méltóságát szolgáló sürgős rendelkezésekről szóló 87. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet; GURI 161. sz., 2018. július 13.; a továbbiakban: 87/2018. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) 9. cikke tiltja a nyereménykifizetéses játékok vagy fogadások, valamint a szerencsejátékok egyébként és bármilyen eszközzel történő – akár közvetett – reklámozását. Emellett e tilalom megsértése esetére többek között a „terjesztési eszköz vagy honlap tulajdonosának” terhére a szponzorálás vagy a reklám értéke 20%‑ának, de minden esetben legalább 50 000 eurónak megfelelő bírságot ír elő. Felruházza továbbá az Autorità per le Garanzie nelle Comunicazionit (hírközlési szabályozó hatóság, Olaszország; a továbbiakban: AGCOM) az e bírságok alkalmazására vonatkozó hatáskörrel.
III. Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10.      Az AGCOM 2022. július 19‑i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) 750 000 euró összegű pénzbírságot szabott ki a Google Ireland Limiteddel (a továbbiakban: Google) szemben amiatt, hogy a 87/2018. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 9. cikkét megsértve számos internetes nyereménykifizetéses játékot kínáló oldalt hirdetett a YouTube videómegosztó platformon. Az AGCOM megállapította különösen, hogy 630 videót (a továbbiakban: vitatott videók) töltöttek fel a Google‑lel a YouTube Partnership Programme (YouTube Partnerprogram, a továbbiakban: YPP) keretében kereskedelmi partnerségi megállapodást kötő, Spike nevű tartalomkészítő öt csatornájára. Ennek megfelelően az AGCOM arra kötelezte a Google‑t, hogy a YouTube‑ról távolítsa el ezeket a videókat, valamint minden más, Spike által megosztott, a megtámadott határozatban azonosított videók tartalmához hasonló tartalmú videót. A megtámadott határozatra tekintettel a Google törölte a vitatott videókat a YouTube‑ról.
11.      A Google megtámadta a megtámadott határozatot a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) előtt, amely helyt adott a keresetnek. E bíróság úgy ítélte meg, hogy a Google tevékenységének az AGCOM által alapul vett jellemzői nem elegendőek ahhoz, hogy a Google ne részesüljön a 2000/31 irányelv 14. cikkét átültető olasz szabályozás szerinti, felelősség alóli mentességben.
12.      Az AGCOM megtámadta ezen ítéletet a Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország), a kérdést előterjesztő bíróság előtt. Először is arra hivatkozott, hogy a 2000/31 irányelv nem alkalmazható a jelen ügyre, mivel ezen irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontja kizárja az irányelv hatálya alól azokat a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket, amelyek a szerencsejáték során pénzértékkel rendelkező tétekben való fogadást foglalnak magukban. A 87/2018. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 9. cikkében foglalt tilalom tehát a tárhelyszolgáltatókkal szemben is érvényesíthető. Másodszor, még ha a Google tevékenysége nem is lenne kizárva a 2000/31 irányelv hatálya alól, az ezen irányelv 14. cikkének (1) bekezdése szerinti, felelősség alóli mentesség nem alkalmazható a Google és a tartalomkészítő között létrejött kereskedelmi partnerségi megállapodás miatt.
13.      A kérdést előterjesztő bíróság előtt a Google arra hivatkozik, hogy a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontja csak az online szerencsejátékok szervezőire vonatkozik. E rendelkezés a tárhelyszolgáltatókra viszont nem vonatkozik. Az említett irányelv 14. cikke (1) bekezdésének alkalmazását illetően a Google azzal érvel, hogy ő egy passzív tárhelyszolgáltató, és nem volt tudomása a vitatott videók jogellenességéről. A Google kifejti különösen, hogy nem áll fenn ad personam szerződés a tartalomkészítővel, mivel az utóbbi pusztán a Google által egyoldalúan megszövegezett szabványszerződés elfogadásával válik a YPP résztvevőjévé.
14.      Ami először is a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeknek a 2000/31 irányelv hatálya alól történő kizárását illeti, a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az irányelv (21) preambulumbekezdésére tekintettel a szerencsejáték‑ágazattal kapcsolatos minden tevékenységet, többek között az online reklámozást is ki kell zárni az említett irányelv hatálya alól.
15.      Másodszor, ha a Bíróság megállapítja, hogy a 2000/31 irányelv alkalmazandó a tárhelyszolgáltatók tevékenységeire, a kérdést előterjesztő bíróság tisztázni kívánja, hogy a jelen ügy körülményei között a Google az említett irányelv 14. cikkének (1) bekezdése szerinti, felelősség alóli mentesség hatálya alá tartozik‑e.
16.      E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy e rendszer kizárólag a „passzív” tárhelyszolgáltatókra vonatkozik.
17.      E körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság kiemeli a Google és valamely tartalomkészítő között a YPP keretében létrejött partnerségi megállapodás alábbi főbb jellemzőit:
–        A megállapodás a tartalomkészítő kérelmére és a Google által elvégzett előzetes vizsgálatot követően jön létre. Először is, a Google megvizsgálja, hogy a tartalomkészítő eléri‑e a YPP‑ben való részvételre való jogosultság küszöbértékeit: 1000 feliratkozó és 4000 érvényes nyilvános nézési óra elérése az elmúlt 12 hónapban vagy 1000 feliratkozó általi 10 millió érvényes nyilvános Shorts‑megtekintés az elmúlt 90 napban.(5) A Google megvizsgálja továbbá, hogy a tartalomkészítő olyan országban/régióban él‑e, ahol a YPP elérhető, és hogy a csatorna esetében fennáll‑e „a közösségi irányelvek megsértése miatti [aktív] figyelmeztetés”.(6)
–        Hasonlóképpen, „A YouTube Partnerprogram áttekintése és a csatlakozás feltételei” weboldal szerint a Google „[a]utomatizált [rendszerei] és [ellenőrei] áttekintik [a csatorna] egészét, és megállapítják, hogy a [csatorna] megfelel‑e [a Google] összes irányelv[é]nek és útmutatás[á]nak”. Ez az ellenőrzés egy hónapot vehet igénybe.(7)
–        „A YouTube csatorna bevételszerzési irányelvei[nek]” részeként a Google különösen rendszeresen megvizsgálja, hogy „a bevételt szerző csatornák betartják‑e ezeket az irányelveket”.(8) E vizsgálatokat szakértők végzik, akik ellenőrzik, hogy a csatorna és a tartalom megfelel‑e a YouTube irányelveinek. Mivel a szakértők nem tudnak minden videót ellenőrizni, ezért a csatorna alábbi tartalmaira összpontosítanak: a csatorna fő témája, legnézettebb videók, legújabb videók, a legnagyobb arányú nézési idővel rendelkező tartalmak, a videó metaadatai (például a cím, az indexkép és a leírás), valamint a csatorna „Névjegy” része.(9)
–        A kereskedelmi partnerségi megállapodás megkötését követően a tartalomkészítő „ellenőrzött fél” státuszt kap. Az ellenőrzött felek részesülnek a Google‑nek a videóik nézőinek sugárzott reklámokból származó bevételeiből. Ezenkívül a tartalomkészítőknek a Google bevételszerzési rendszeréhez való csatlakozás révén arra is lehetőségük van, hogy tagságot kínáljanak csatornáikban, amelynek díját közvetlenül a Google szedi be. A felhasználók e tagságból a választott előfizetés típusától és árától függő előnyökhöz jutnak. Ezen előnyök többek között kizárólagos tartalmakhoz való hozzáférésben, kizárólag előfizetők által nézhető online élő közvetítésben vagy online csevegésben állhatnak.
18.      A YPP e jellemzőire tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a Google nem feltétlenül pusztán „semleges” vagy „passzív”, és ezért nem feltétlenül tartozik a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá.
19.      Ilyen körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      Alkalmazható‑e a [2000/31] irányelv 1. cikkének (5) bekezdése alapján a tárhelyszolgáltatók felelősségének az ezen irányelv 14. cikke szerinti rendszere a nyereménykifizetéses játékok vagy fogadások online reklámozásával, valamint a szerencsejáték reklámozásával kapcsolatos tevékenységekre?
Arra az esetre, ha a Bíróság az első kérdésre igenlő választ ad […]:
2)      Alkalmazható‑e a [2000/31] irányelv 14. cikke szerinti felelősségi rendszer a Google‑hoz hasonló tárhelyszolgáltatóra az olyan tartalmak tekintetében, amelyeket YouTube‑csatornák azon tulajdonosai tettek közzé, amelyekkel, illetve akikkel a Google megkötötte a fentiekben ismertetett kereskedelmi partnerségi megállapodást?”
20.      A Google, a belga, a cseh, az olasz és a portugál kormány, valamint az Európai Bizottság terjesztett elő írásbeli észrevételeket. Ugyanezek a felek a cseh kormány kivételével a 2025. szeptember 10‑i tárgyaláson is részt vettek.
IV.    Elemzés
A.      Az első kérdésről
1.      Előzetes észrevételek
21.      Először is, bár az első kérdés megfogalmazása másra utalhat, a YouTube kétségtelenül egy több tématerületet felölelő videómegosztó platform, amely nem kifejezetten szerencsejátékokkal kapcsolatos tartalmak megosztására szolgál.
22.      Ezenfelül a kérdést előterjesztő bíróság előtt a Google arra hivatkozik, hogy a vitatott videók nem reklámjellegűek, mivel pusztán a szerencsejátékokra vonatkozó információkat tartalmaznak. A kérdést előterjesztő bíróság azonban úgy véli, hogy e videók szerencsejáték‑reklámot tartalmaznak. Csakugyan úgy tűnik, hogy az első kérdés megfogalmazása és indokolása egyaránt e feltételezésen alapul. A Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti feladatmegosztásra tekintettel, amely szerint a nemzeti bíróságok kizárólagos hatáskörrel rendelkeznek az előttük folyamatban lévő ügy tényállásának megítélésére,(10) javaslom, hogy a Bíróság szintén e feltételezést vegye alapul.
23.      Ebből következik tehát, hogy első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontját, hogy a szerencsejáték‑reklámot tartalmazó videók tárolásából álló tárhelyszolgáltatói tevékenység ezen irányelv hatálya alá tartozik.
2.      Értékelés
a)      A 2000/31 irányelv általános kerete
24.      Az első kérdés megválaszolása érdekében először röviden ismertetem a 2000/31 irányelv alapjául szolgáló főbb elveket.
25.      A 2000/31 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében ez az irányelv a belső piac megfelelő működéséhez kíván hozzájárulni az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások tagállamok közötti szabad mozgásának biztosítása által. Ezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdése szerint ez az irányelv e célból közelít egymáshoz bizonyos, az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokra alkalmazandó, a belső piaccal (3. cikk), a szolgáltatók letelepedésével (a II. fejezet 1. szakasza), a kereskedelmi tájékoztatással (a II. fejezet 2. szakasza), az elektronikus úton kötött szerződésekkel (a II. fejezet 3. szakasza), a közvetítő szolgáltatók felelősségével (a II. fejezet 4. szakasza) és a magatartási kódexekkel, a jogviták peren kívüli rendezésével, a bírósági keresetekkel és a tagállamok közötti együttműködéssel (III. fejezet) kapcsolatos nemzeti rendelkezéseket.
26.      E tekintetben a 2000/31 irányelv 3. cikkében rögzített „belső piaci” klauzula a származási tagállamban történő felügyelet és a kölcsönös elismerés elvének alkalmazásán alapul, így az ezen irányelv 2. cikkének h) pontjában meghatározott szabályozott területen az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokat kizárólag azon tagállamban szabályozzák, amelynek a területén az e szolgáltatások nyújtói letelepedtek („a származási ország elve”).(11) Az irányelv II. és III. fejezete az elektronikus kereskedelem bizonyos különös vonatkozásainak harmonizálására irányul.(12)
b)      A szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeknek a 2000/31 irányelv hatálya alól történő kizárása
27.      A 2000/31 irányelv 1. cikkének (5) bekezdése felsorol bizonyos olyan „területeket”, „kérdéseket” és „tevékenységeket”, amelyek ki vannak zárva ezen irányelv hatálya alól. E kifejezések mindegyike tág hatályra utal.(13)
28.      Ezen túlmenően a többes szám („a következő tevékenységek”) használata arra utal, hogy a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontja internetes szerencsejáték‑szervezéstől eltérő tevékenységekre is vonatkozik.(14)
29.      Ezzel szemben a „szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységek” kifejezésnek az általános nyelvhasználatban elfogadott szokásos jelentése nem tűnik úgy, mint amely magában foglalná a tárhelyszolgáltatók tevékenységeit. A „tárhelyszolgáltatás” ugyanis olyan szolgáltatás, amely a szolgáltatás igénybe vevője által küldött és a szolgáltatás igénybe vevőjének kérésére tárolt információ tárolásából áll.(15) E tevékenység központi eleme az információ tárolása, függetlenül attól, hogy az információ a jellegénél fogva szerencsejátékkal kapcsolatos‑e. Ez azt jelenti, hogy e tevékenység nem kizárólag a szerencsejáték‑ágazathoz kapcsolódik.
30.      Ezt az értelmezést támasztja alá az a célkitűzés is, amelyet bizonyos tevékenységeknek a 2000/31 irányelv hatálya alól történő kizárása szolgál. Az ezen irányelvre vonatkozó javaslatból ugyanis az következik, hogy „[a] tagállamok közötti szolgáltatásnyújtás szabadsága nem biztosítható, mivel kölcsönös elismerés vagy kellő harmonizáció hiányában nem biztosítható az általános érdekű célok védelmének egyenértékű szintje”.(16) Ugyanez a logika következik az említett irányelv (12) preambulumbekezdéséből is.(17)
31.      Ebből következik tehát, hogy a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdése d) pontjának célja különösen, hogy megakadályozza a származási ország elvének az ott felsorolt tevékenységekre való alkalmazását, hogy a rendeltetési hely szerinti tagállamok továbbra is anélkül alkalmazhassák a jogszabályaikból eredő követelményeket, hogy a kölcsönös elismerés elvéhez lennének kötve.(18)
32.      A szerencsejátékok különös esetében a Bíróság hangsúlyozta, hogy a szerencsejátékok szabályozása azon területek közé tartozik, amelyek tekintetében jelentős erkölcsi, vallási és kulturális hátterű különbségek állnak fenn a tagállamok között. A Bíróság elismerte továbbá a szerencsejátékoknak a társadalomra és az egyénre nézve erkölcsi és anyagi szempontból egyaránt káros következményeit. A terület európai uniós harmonizációja hiányában az egyes tagállamok feladata, hogy e területeken saját értékrendjüknek megfelelően megítéljék a fogyasztók, illetve a szociális rend védelméből következő követelményeket.(19) Ezek egyértelműen ágazatspecifikus érdekek, amelyek semmilyen kapcsolatban nem állnak a tárhelyszolgáltatói tevékenységekkel.
33.      Igaz, hogy a Bíróság azt is megállapította, hogy a reklámozás a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységekre vonatkozó, ellenőrzött kiterjesztési politika részét képezi azzal a céllal, hogy e tevékenységeket szabályozott és engedélyezett mederbe tereljék, és így küzdjenek a jogellenes szerencsejáték ellen.(20) Ez azt jelentheti, hogy a szerencsejátékok reklámozása a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontja értelmében vett „szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységnek” minősül. Amint azt a kérdést előterjesztő bíróság kiemelte, ezt az értelmezést alátámaszthatja az említett irányelv 2. cikke h) pontjának i. alpontja és (21) preambulumbekezdése is, amelyek szerint a szolgáltatás minőségével, illetve tartalmával kapcsolatos követelmények a reklámozására alkalmazandókat is magukban foglalják.(21)
34.      Véleményem szerint azonban ahhoz, hogy a tagállamok a szerencsejátékokra vonatkozó, ellenőrzött kiterjesztési politikát folytathassanak, nem helyénvaló és nem is szükséges kizárni a 2000/31 irányelv hatálya alól a szerencsejáték‑reklámot tartalmazó videók tárolásából álló tárhelyszolgáltatói tevékenységet. Ugyanezen gondolatmenetet követve a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontja szerinti kizárásnak a jelen indítvány 30–32. pontjában említett célja nem sérül, ha e tevékenység az említett irányelv hatálya alá tartozik.
35.      Ebből következik tehát, hogy – amint azt a Bizottság megjegyezte – míg a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontja kizárja a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket ezen irányelv hatálya alól, addig az irányelv 12–15. cikke a szerencsejátékkal kapcsolatos tartalmak tárolására is vonatkozik.(22)
36.      Úgy tűnik, hogy a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet elfogadása megerősítette ezt a megközelítést. A digitális szolgáltatásokról szóló rendelet 89. cikkének (1) bekezdése szerint a 2000/31 irányelv 12–15. cikkét el kell hagyni. A digitális szolgáltatásokról szóló rendelet 4–6. és 8. cikke ugyanakkor lényegében megismétli az említett irányelv 12–15. cikkét (amint azt a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet 89. cikkének (2) bekezdése megerősíti). Fontos, hogy e rendelet nem zárja ki a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket a hatálya alól, ami azt jelenti, hogy a 2000/31 irányelv alapján a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységekre továbbra sem alkalmazandó a származási ország elve. Ezzel szemben a szerencsejátékkal kapcsolatos tartalmakra a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet 6. cikke vonatkozik, amely megfelel a 2000/31 irányelv 14. cikkének.
37.      Összefoglalva, az internetes szerencsejáték‑szervezéssel és – potenciálisan – a szerencsejátékok reklámozásával kapcsolatos tevékenységek a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontjában meghatározott tevékenységek közé tartoznak. Egy videómegosztó platform e tevékenységek egyikét sem végzi, az tehát a 2000/31 irányelv hatálya alá tartozik.
38.      Ez nem zárja ki a szerencsejátékok reklámozását tiltó olasz szabály olyan, az információs társadalommal összefüggő szolgáltatást nyújtó szolgáltatókkal szembeni alkalmazását, amelyek szerencsejáték‑szolgáltatások valódi reklámozását kínálják. Ez annak tudható be, hogy e szolgáltatások a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontja alapján ki vannak zárva ezen irányelv hatálya alól és így azokra a származási ország elve nem alkalmazandó.
39.      Egy további módszertani megjegyzés is tehető. Úgy vélem, hogy ebben a szakaszban nem kell megkísérelni annak megállapítását, hogy a tárhelyszolgáltató gyakorlatilag ellenőrzi‑e az általa tárolt tartalmat. E vizsgálatot a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdése keretében kell elvégezni, mivel az általa tárolt információt ellenőrző szolgáltatóra nem terjed ki e rendelkezés hatálya. Az említett irányelv 1. cikke (5) bekezdése d) pontjának alkalmazásában ezzel szemben elegendő megállapítani, hogy a szóban forgó tevékenység információnak a szolgáltatás igénybe vevőjének kérésére történő tárolásából áll az információ tartalmától függetlenül.(23)
40.      Azt javaslom tehát, hogy a Bíróság az első kérdésre azt a választ adja, hogy a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy a szerencsejáték‑reklámot tartalmazó videók tárolásából álló tárhelyszolgáltatói tevékenység ezen irányelv hatálya alá tartozik.
B.      A második kérdésről
1.      A 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének általános rendszere
41.      Ha a Bíróság igenlő választ ad az első kérdésre, meg kell állapítania, hogy a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik‑e a Google‑hoz hasonló tárhelyszolgáltató olyan harmadik felek tartalmának tárolását magában foglaló tevékenysége, amelyekkel a tárhelyszolgáltató kereskedelmi partnerségi megállapodást kötött.
42.      Az említett rendelkezés felelősség alóli mentességet biztosít a tárhelyszolgáltatók számára a harmadik felek által a platformjaikon tárolt tartalmak tekintetében.
43.      A Bíróság értelmezése szerint e rendelkezés lényegében két lépésből álló elemzést kíván meg.(24)
44.      Először is, ahhoz, hogy a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozzon, a szolgáltatónak  az információs társadalommal összefüggő olyan szolgáltatást kell nyújtania, amely az irányelv 14. cikke értelmében vett „tárhelyszolgáltatásból” áll,(25) és magatartásának a „közvetítő szolgáltató” tevékenységére kell korlátozódnia.(26)
45.      Másodszor, az említett rendelkezés (1) bekezdésének a) és b) pontja meghatározza, hogy egy konkrét esetben hivatkozni lehet‑e a felelősség alóli mentességre.(27) Ahhoz, hogy e mentességre hivatkozni lehessen, a szolgáltatónak nem lehet tényleges tudomása jogellenes tevékenységről (a) pont), vagy amint ilyenről tudomást szerzett, haladéktalanul intézkednie kell az információ eltávolításáról vagy az ahhoz való hozzáférés megszüntetéséről (b) pont).
46.      E tekintetben, amint azt az alábbiakban kifejtem, annak megállapítása érdekében, hogy a szolgáltató magatartása a közvetítő szolgáltató tevékenységére korlátozódik‑e (első lépés), alapvetően arra kell összpontosítani, hogy a szolgáltató üzleti modelljének kialakításánál és működtetésénél fogva ellenőrzi‑e a platformján tárolt tartalmakat. Ha nem ez a helyzet, akkor egy második lépésben elemezni kell, hogy a szolgáltatónak tudomása volt‑e konkrét tartalmak jogellenes jellegéről.(28)
47.      Ennek jelentős következményei vannak.
48.      Először is, amint azt a Bíróság a YouTube és Cyando ítéletében tisztázta, a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének a) vagy b) pontjában foglalt feltételek elmaradt teljesülése megállapításának feltételei különösen szigorúak, mivel azok végső soron meghatározzák, hogy megállapítható‑e a tárhelyszolgáltatónak a platformjára egy felhasználó által feltöltött konkrét jogellenes tartalomért való felelőssége.(29) Nincs szükség ilyen szigorú feltételekre annak megállapításához, hogy a szolgáltató ellenőrzi‑e a platformjára harmadik fél által feltöltött tartalmakat. Az első lépés kihagyása ezért nemkívánatos helyzeteket idézne elő: egyes szolgáltatók, akik üzleti modelljüknél fogva eredendően beavatkoznak a tartalmakba és ellenőrzik azokat, mégis mentesülhetnének a felelősség alól arra hivatkozva, hogy nem volt tényleges tudomásuk konkrét jogellenes tartalomról.
49.      Másodszor és hasonlóképpen, az a) és b) pont nem tűnik alkalmasnak arra, hogy megragadja egy platform üzleti modelljének olyan sajátosságait, amelyek megakadályozhatják, hogy e platform végső soron a felelősség alóli mentességre hivatkozzon. A két lépés közötti különbségtétel elmosása tehát azzal a kockázattal járna, hogy egy adott platform üzleti modellje többnyire irrelevánssá válik.
50.      Mindemellett a két lépés kétségtelenül összefügg egymással. Az első lépés lényegében „szűrőmechanizmusként” működik, és az a) és b) pont alkalmazásának előfeltétele.(30)
2.      A közvetítő tárhelyszolgáltatónak való minősítés releváns kritériuma
51.      Az ítélkezési gyakorlat szerint ahhoz, hogy valamely szolgáltató a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozzon, elengedhetetlen, hogy „közvetítő szolgáltató” legyen a jogalkotó szándéka szerint az említett irányelv II. fejezetének 4. szakaszában meghatározottak értelemben.(31)
52.      E vonatkozásban a 2000/31 irányelv (42) preambulumbekezdéséből következik, hogy az ezen irányelvben szabályozott, felelősség alóli mentességek kizárólag azon esetekre vonatkoznak, amelyekben az információs társadalommal összefüggő szolgáltatás nyújtójának tevékenysége „pusztán technikai, automatikus és passzív jellegű”, ami azt is jelenti, hogy az említett szolgáltatásnyújtónak „nincsen tudomása a továbbított, illetve tárolt adatról, és nem gyakorol felette ellenőrzést sem”.(32)
53.      A Bíróság tehát azt a következtetést vonta le e (42) preambulumbekezdésből, hogy azt kell megvizsgálni, hogy az üzemeltető által gyakorolt szerep semleges‑e, azaz hogy magatartása pusztán technikai, automatikus és passzív jellegű‑e, amely az általa tárolt tartalmakról való tudomás vagy e tartalmak ellenőrzésének hiányát vonja maga után, vagy éppen ellenkezőleg, az említett üzemeltető olyan tevőleges szerepet játszik, amelynek révén tudomással bír e tartalmakról vagy azokat ellenőrzi.(33)
54.      E tekintetben megjegyzem, hogy a L’Oréal és társai ügyre vonatkozó indítványában Jääskinen főtanácsnok azzal érvelt, hogy a 2000/31 irányelv (42) preambulumbekezdése csak az „Egyszerű továbbítás” című 12. cikkre és a „Gyorsítótárolóban történő rögzítés (caching)«” című 13. cikkre vonatkozik, mivel az abban meghatározott kritériumok nem megfelelőek a 14. cikk tekintetében.(34) Az is felmerült, hogy a L’Oréal és társai ítéletben a Bíróság hallgatólagosan követte a főtanácsnok megközelítését, mivel nem hivatkozott e (42) preambulumbekezdésre.(35)
55.      Véleményem szerint a vita túldimenzionált. A L’Oréal és társai ítéletben a Bíróság annak ellenére, hogy nem említette kifejezetten a 2000/31 irányelv (42) preambulumbekezdését, megerősítette a Google France ítélet 114. pontjában kidolgozott kritériumot.(36) Ezenkívül YouTube és Cyando ítéletében a Bíróság kifejezetten hivatkozott a fenti  preambulumbekezdésre.(37) Végül a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet (18) preambulumbekezdése továbbfejlesztette és pontosította az említett irányelv (42) preambulumbekezdését azáltal, hogy pontosan „kodifikálta” az említett irányelv 14. cikkének értelmezése tekintetében az utóbbi preambulumbekezdésre támaszkodó ítélkezési gyakorlatot. Ezért egyértelmű, hogy az említett preambulumbekezdésből eredő, a Bíróság által értelmezett kritériumot a tárhelyszolgáltatókra is alkalmazni kell.
56.      Mindemellett egyetértek Jääskinen főtanácsnok azon álláspontjával, hogy önmagában a „semlegesség” nem feltétlenül a legmegfelelőbb kritérium annak megállapításához, hogy egy tárhelyszolgáltató a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik‑e.(38) Vitatható ugyanis, hogy a tárhelyszolgáltatókat bármikor is teljes mértékben „semlegesnek” lehet‑e tekinteni. Főszabály szerint egy olyan tárhelyszolgáltatónak, aki a platformjából reklámbevételekre tesz szert, érdeke fűződik a felhasználók és a megtekintések számának növeléséhez. Hasonlóképpen, a passzív és aktív szerep kettőse – különösen egy ilyen folyamatosan változó területen – nem tűnik elegendőnek a tárhelyszolgáltatók tevékenységeinek megragadásához. Mindenesetre úgy tűnik számomra, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint mind a semlegesség, mind a passzivitás olyan üzleti modellt feltételez, amely eleve „a tartalomról való tudomás, illetve a tartalom feletti ellenőrzés” hiányán alapul.(39) A semlegességet és a passzivitást lényegében a készítők által a platformra feltöltött tartalmakra tekintettel kell értelmezni.
57.      A tárhelyszolgáltató milyen beavatkozása révén kerülhet tehát ki e szolgáltató a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alól? E kérdés megválaszolása érdekében azt javaslom, hogy a fennálló ítélkezési gyakorlattal összhangban először a tartalomról való tudomás, illetve a tartalom feletti ellenőrzés, valamint ezek hiányának kritériumaira összpontosítsunk. A jelen ügy körülményeire tekintettel ezt követően javaslatot teszek e kritériumok némelyike jelentésének pontosítására.
a)      A tartalomról való tudomás, illetve a tartalom feletti ellenőrzés kritériumai
58.      A Google France ítélet alapjául szolgáló ügy tárgyát az „AdWords” fizetett reklámszolgáltatáshoz kapcsolódó tevékenység képezte. E szolgáltatás lehetővé teszi a gazdasági szereplő számára, hogy amennyiben kiválaszt egy vagy több kulcsszót, az e szavak és az internethasználó által a Google keresőmotorjába bevitt szavak közötti egyezés esetén a weboldalára mutató promóciós link jelenjen meg. E promóciós link a „szponzorált linkek” rovatban, a képernyő jobboldali részén, a természetes találatoktól jobbra, vagy pedig a képernyő felső részén, az említett találatok fölött jelenik meg.(40)
59.      Annak vizsgálata során, hogy e tevékenység a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik‑e, a Bíróság megállapította, hogy a Google által a promóciós linket kísérő reklámüzenet megszövegezésében, illetve a kulcsszavak létrehozásában és kiválasztásában betöltött szerep relevanciával bír.(41) Ez lényegében azt jelenti, hogy a tartalom megszövegezésében, létrehozásában vagy kiválasztásában részt vevő üzemeltető nem tartozik e rendelkezés hatálya alá.
60.      A L’Oréal és társai ítélet alapjául szolgáló ügy tárgyát az eBay International AG (a továbbiakban: eBay), által üzemeltetett online piac képezte, ahol eladói profilt létrehozó személyek által eladásra felkínált termékek hirdetései jelennek meg. Az eBay százalékos jutalékot szed a lezajlott ügyletek után, és lehetővé teszi a potenciális vásárlók számára, hogy az eladók által felkínált tárgyakra árverési ajánlatokat tegyenek, valamint hogy rögzített áron vásárolják meg azokat. Az eladók ezenkívül az internetes oldalain „online áruházakat” is létrehozhatnak. Az eBay adott esetben részletes segítséget nyújt az eladóknak eladásaik optimalizálásához, saját online áruházaik létrehozásához, illetve az értékesítések előmozdításához és növeléséhez. Ezenfelül hirdeti az online piacán eladásra ajánlott bizonyos termékeket hirdetéseknek keresőmotor‑üzemeltetők – például a Google – révén történő közzététele útján.(42)
61.      Az eBay online piacának e jellemzőire tekintettel a Bíróság megerősítette, hogy amennyiben valamely üzemeltető olyan segítséget nyújtott, amely különösen a szóban forgó eladásra való felkínálások megjelenítésének optimalizálásában vagy azok elősegítésében áll, meg kell állapítani, hogy nem foglalt el semleges pozíciót az érintett eladóként tevékenykedő ügyfelei és a lehetséges vásárlók között, hanem olyan tevőleges szerepet játszott, amelynek révén ismerte vagy ellenőrizte az ilyen felkínálásokkal kapcsolatos adatokat. Ezen adatok vonatkozásában tehát nem hivatkozhat a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében szereplő, felelősség alóli mentességre.(43)
62.      Végül a YouTube és Cyando ítéletben a Bíróság különösen azt vizsgálta, hogy a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik‑e a YouTube‑hoz hasonló olyan internetes platform tevékenysége, amelyre a felhasználók ingyenesen feltölthetik saját videófelvételeiket, és azokat más internethasználók számára hozzáférhetővé tehetik.(44) Rámutatok arra, hogy ezen ügy lényegében a YouTube által a jelen eljárásban szóban forgó YPP keretén kívül nyújtott „rendes” tárhelyszolgáltatásokra vonatkozott.
63.      A Bíróság megállapította különösen, hogy az olyan videómegosztó platform, amely nem vesz részt a felhasználók által a platformra feltöltött, védelem alatt álló tartalmak létrehozásában vagy kiválasztásában, és e tartalmakat nem tekinti meg és nem ellenőrzi a feltöltésük előtt, amelyre automatizált eljárás során kerül sor, a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozhat.(45)
b)      A tartalomról való tudomás, illetve a tartalom feletti ellenőrzés hiányának kritériumai
64.      A L’Oréal és társai ítéletben a Bíróság megállapította, hogy pusztán az a tény, hogy valamely online piac üzemeltetője az eladásra való felkínálásokat a szerverén tárolja, meghatározza szolgáltatásának feltételeit, azért díjazásban részesül, és általános felvilágosítást ad ügyfelei részére, nem járhat azzal a hatással, hogy megfosztja őt a 2000/31 irányelvben előírt, felelősséggel kapcsolatos mentességektől.(46)
65.      A YouTube és Cyando ítéletben a Bíróság rámutatott arra, hogy az a tény, hogy a YouTube‑hoz hasonló valamely videómegosztó platform üzemeltetője a platformján keresztül a nyilvánossághoz közvetített videók között a szerzői jog megsértésére alkalmas tartalmak felderítésére irányuló műszaki intézkedéseket hajt végre, nem jelenti azt, hogy ezáltal ezen üzemeltető olyan tevőleges szerepet játszik, amely révén tudomással bír e videók tartalmáról, vagy ellenőrzi azt, ellenkező esetben kizárná a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében előírt, felelősség alóli mentesülés rendszeréből az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások olyan nyújtóit, amelyek pontosan az ilyen jogsértések elleni küzdelemre irányuló intézkedéseket fogadnak el.(47)
66.      Hasonlóképpen, a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti feltétel értelmezése során a Bíróság megállapította, hogy az a körülmény, hogy egy online tartalommegosztó platform üzemeltetője az e platformra feltöltött tartalmak tekintetében automatizált indexelést végez, hogy az említett platform keresőfunkciót foglal magában, és a felhasználók profiljától vagy preferenciáitól függően videókat kínál, nem elegendő annak megállapításához, hogy a YouTube‑nak tényleges tudomása van jogellenes tevékenységről vagy információról.(48) Amint azt a Russmedia
Digital és Inform Media Press ügyre vonatkozó indítványomban kifejtettem, e körülmények még kevésbé alkalmasak arra, hogy kizárják az ilyen üzemeltetőt a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében előírt, felelősség alóli mentesség hatálya alól.(49)
c)      Egyes kritériumok pontosítása és a jelen ügyre való alkalmazás
67.      Amint azt fent kifejtettem, valamely tárhelyszolgáltató kívül eshet a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatályán, ha i. részt vesz a tartalmak megszövegezésében, létrehozásában és kiválasztásában, ha ii. a tartalmakat megtekinti vagy ellenőrzi a feltöltésük előtt, vagy ha iii. a tartalmakat optimalizálja.
68.      A tárhelyszolgáltató ezzel szemben akkor is az említett rendelkezés hatálya alá tartozhat, ha i. díjazásban részesül e szolgáltatásért, ha ii. jogellenes tartalmak felderítése érdekében műszaki intézkedéseket hajt végre, vagy ha iii. bizonyos megjelenítési funkciókat kínál a platformján.
69.      E kritériumok közül kettő különösen releváns a jelen eljárásban: a tartalmak megjelenítésének optimalizálása és a díjazás szempontja. Ezért ezekre összpontosítok.
1)      Az „optimalizálás” kritériuma
70.      Az „optimalizálás” egy homályos kritérium, amely sokféleképpen értelmezhető. Különösen azzal lehet érvelni, hogy az ellenőrzött felek csatornáihoz kapcsolódó további funkcióknak, például online élő közvetítésnek, kizárólagos tartalmaknak és online csevegésnek az ellenőrzött felek számára történő felkínálása(50) révén a YouTube „optimalizálja” a tartalomkészítő kínálatát.
71.      Úgy vélem azonban, hogy L’Oréal és társai ítéletében a Bíróság nem így kívánta értelmezni a szóban forgó kritériumot. Ahogyan azt Saugmandsgaard Øe főtanácsnok a YouTube és Cyando egyesített ügyekre vonatkozó indítványában(51) már kifejtette, e kritériumot az eBay tevékenységének sajátosságaira tekintettel kell értelmezni.
72.      Az eBay ugyanis szelektív és személyre szabott segítséget nyújtott bizonyos felhasználóknak, javítva eladási ajánlataik tartalmát, segítve őket online áruházak létrehozásában, és közvetlenül népszerűsítve ajánlataikat harmadik felek szolgáltatásain keresztül. A Bíróság ebben az összefüggésben hivatkozott az eladási ajánlatok optimalizálására és népszerűsítésére a tartalom feletti ellenőrzés jeleként.
73.      Ezzel szemben annak vizsgálata során, hogy az eBay tevékenysége a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik‑e, a Bíróság nem tulajdonított jelentőséget azon körülménynek, hogy ezen online piac állítólag különböző eladói kategóriákat határozott meg az értékesítési teljesítmény alapján.(52)
74.      Úgy tűnik tehát, hogy az optimalizálás kifejezés használata során a Bíróság a felhasználók által feltöltött tartalmakba közvetlenül beavatkozó tárhelyszolgáltatók tevékenységeire gondolt. Az egyes felhasználóknak nyújtott segítség révén a tárhelyszolgáltató szükségszerűen ellenőrzést gyakorol a tartalom felett.
75.      A kérdést előterjesztő bíróság általi megerősítés függvényében, nevezetesen a YPP‑nek keretet adó szerződés feltételeire, valamint azok megtárgyalásának módjára tekintettel úgy tűnik, hogy az ellenőrzött feleknek nem kínálnak ilyen segítségnyújtást. Számukra egyszerűen egyenlő alapon a videómegosztó platform ugyanazon további funkcióit kínálják,(53) amelyek nem befolyásolják közvetlenül az általuk készített és e platformra feltöltött tartalmakat.
76.      Véleményem szerint tehát a különböző tartalomkészítői kategóriák meghatározása önmagában nem problematikus, feltéve, hogy az egyes kategóriákon belül nem kínálnak személyre szabott bánásmódot bizonyos tartalomkészítőknek. Ilyen bánásmód biztosításával a szolgáltató szükségszerűen olyan kapcsolatba kerül a tartalommal, amely túlmutat annak puszta tárolásán. Ez pedig ellenőrzést biztosít a szolgáltatónak e tartalom felett.
77.      Ezért hasznos különbséget tenni a „technikai vagy megjelenítésoptimalizálás” és a „tartalomoptimalizálás” között, mivel csak az utóbbi teszi alkalmazhatatlanná a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdését.(54)
78.      Véleményem szerint e különbségtétel már a YouTube és Cyando ítéletből is következik. Amint arra fent már rámutattam, az említett ítéletből egyértelműen kitűnik, hogy a tartalom indexelése, keresőfunkció létrehozása és videóknak a felhasználók profiljától vagy preferenciáitól függő kínálása nem elegendő a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdése alkalmazásának mellőzéséhez.(55)
79.      Véleményem szerint nincs lényeges különbség a YouTube tevékenységének ezen, a Bíróság által a YouTube és Cyando ítéletben vizsgált jellemzői és a jelen eljárásban szóban forgó jellemzők között. Ezért mindkettő a „megjelenítésoptimalizálás” kategóriájába tartozik.
80.      A YPP‑hez kapcsolódó további funkciók ténylegesen a YouTube‑hoz hasonló videómegosztó platformok által nyújtott, információs társadalommal összefüggő szolgáltatásban bekövetkező természetes fejlődésnek tűnnek.(56) Javítják a felhasználói élményt, és így növelhetik a kattintásszámot, ami minden videómegosztó platform üzleti modelljének szerves részét képezi. Ha ez a megjelenítésoptimalizálás határain belül marad, a tevékenység továbbra is közvetítő szolgáltatói tevékenység lesz. A kattintásszám növelése csak akkor válik problematikussá, ha a platform ennek érdekében befolyásolja magát a tartalmat.
81.      Ezen értelmezés összhangban áll az innováció előmozdítására(57) és a felhasználók véleménynyilvánítási és tájékozódási szabadságának biztosítására(58) irányuló célokkal, amelyek a 2000/31 irányelv 12–15. cikke szerinti felelősség alóli mentességre vonatkozó szabályok elfogadásához vezettek. Az optimalizálás kritériumának a jelen indítvány 70. pontjában bemutatotthoz hasonló tág értelmezése ugyanis valószínűleg visszatartaná a platformokat attól, hogy új módszereket fejlesszenek ki a tartalomkészítők által megosztott, a felhasználókat potenciálisan érdeklő tartalmak megjelenítésére.(59)
82.      Ezen túlmenően három rendszertani megjegyzés arra utal, hogy ténylegesen elkerülhetetlen lehet a tartalom feletti, bizonyos fokú ellenőrzés.
83.      Először is, a 2000/31 irányelv 12. cikkének (3) bekezdése, 13. cikkének (2) bekezdése és 14. cikkének (3) bekezdése szerint a nemzeti hatóságok a szolgáltatót a jogsértés megszüntetésére vagy megelőzésére kötelezhetik.(60) Ez szükségszerűen a tartalom bizonyos fokú ellenőrzésével jár együtt, anélkül, hogy elveszne a felelősség alóli mentességre való hivatkozás lehetősége.(61)
84.      Másodszor és annak ellenére, hogy a Bíróság a 2000/31 irányelv (42) preambulumbekezdésére hivatkozva állapítja meg azokat a feltételeket, amelyek mellett a tárhelyszolgáltató ezen irányelv 14. cikkének hatálya alá tartozik, úgy tűnik, hogy a Bíróság elfogadja, hogy a tárhelyszolgáltatás eredendően nagyobb fokú ellenőrzést kíván meg a tartalom felett,(62) mint az „egyszerű továbbítás” és a „gyorsítótárolóban történő rögzítés (caching)”.(63)
85.      Harmadszor, a tartalom feletti ellenőrzés kritériumát a Bíróság által a YouTube és Cyando ítéletben hivatkozott,(64) jelenleg pedig a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet 7. cikkében rögzített,
gyakran „jó szamaritánus” klauzulának nevezett feltétel fényében kell alkalmazni.
86.      Mindemellett elismerem, hogy a videómegosztó platformok által végzett tevékenységek egyre összetettebbé válása – amint azt a kérdést előterjesztő bíróság is kiemelte – rendkívül megnehezíti a tartalmat befolyásoló és a tartalmat nem befolyásoló tevékenységek közötti különbségtételt.(65)
87.      A kérdést előterjesztő bíróság e feladat elvégzésében való segítése érdekében érdemes néhány különböző helyzetet megvizsgálni.
88.      Egy videómegosztó platform segítséget nyújthat bizonyos tartalomkészítőknek ahhoz, hogy elérjenek bizonyos számú előfizetőt, mégpedig azzal, hogy statisztikákat biztosít számukra a felhasználók számára érdekes témákról, e preferenciák alapján javaslatokat tesz a feltöltendő videókra vonatkozóan, és tanácsot ad számukra a csatorna leírásának megfogalmazásához.(66) Véleményem szerint ezek az ítélkezési gyakorlat értelmében vett, a tartalom feletti ellenőrzést eredményező „optimalizálás” egyértelmű példái.
89.      Végül az YPP egy másik jellemzőjére kívánok összpontosítani. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a Google szakértői megvizsgálhatják a tartalomkészítő csatornáját az arra feltöltött videók egy részének megtekintésével.(67) Az „optimalizálás” kritériumának általam javasolt értelmezésére tekintettel az ilyen vizsgálatok önmagukban nem jelentik azt, hogy a Google bármilyen befolyást gyakorolna az ellenőrzött felek által feltöltött tartalmakra. Az számít, hogy a szakértők mit tesznek e vizsgálatokat követően: bizonyos tartalomszerkesztést javasolnak? Egyes videók törlését kérik? Jóváhagynak‑e egyes partnereket másokkal szemben csatornáik tartalma alapján? Ha igen, akkor a Google tevékenysége kívül eshet a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatályán.
90.      Ezt figyelembe véve a Bíróság rendelkezésére álló információkból kitűnik, hogy a Google nem ellenőrzi és nem figyeli meg a videók tartalmát, mielőtt azokat a felhasználók feltöltik. Úgy tűnik, hogy a Google csak a készítő csatornáján már elérhető videókat vizsgálja.(68) A YouTube és Cyando ítéletben meghatározott kritériumok(69) alapján ez a tartalom feletti ellenőrzés hiányára utal.
91.      Következésképpen, a kérdést előterjesztő bíróság általi megerősítés függvényében, úgy tűnik, hogy a Google egyáltalán nem optimalizálja a videómegosztó platformjára a YPP keretében feltöltött tartalmakat.
2)      „Díjazás”
92.      A belga, az olasz és a portugál kormány a jelen eljárásban lényegében azzal érvelt, hogy önmagában az a tény, hogy a Google megosztja az ellenőrzött felekkel a reklámokból és a csatornáik tagjaitól származó bevételeket, alkalmazhatatlanná teszi a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdését. A bevételeknek a tartalomkészítőkkel való megosztása miatt a Google lényegében nem semleges.
93.      Ezzel az állásponttal nem értek egyet.
94.      Elöljáróban emlékeztetek arra, hogy a Bíróság kifejezetten kizárta annak lehetőségét, hogy a díjazás automatikusan kizárja a tárhelyszolgáltató tevékenységét a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alól.(70)
95.      Annak vizsgálata érdekében, hogy indokolt‑e a jelen eljárásban eltérő megközelítést alkalmazni, javaslom, hogy vizsgáljuk meg azokat a feltételeket, amelyek mellett a Google France egyesített ítélettel, a L’Oréal és társai ítélettel, valamint a YouTube és Cyando ítélettel érintett üzemeltetők díjazásban részesültek. Érvelni fogok amellett, hogy úgy tűnik, nincs lényeges különbség ezen ügyek és a jelen ügy között.
96.      Ami az AdWords reklámszolgáltatást illeti, a hirdetők a promóciós linkre való minden kattintás után kötelesek voltak ellenértéket fizetni.(71)
97.      Ami az eBay online piacát illeti, nem volt vitatott, hogy az eBay díjazásban részesült, amennyiben százalékos jutalékot kapott az eladásra való felkínálások alapján teljesített ügyletek után. A bevételek felhasználókkal való megosztása tehát az eBay üzleti modelljének szerves részét képezte.
98.      A YouTube és Cyando ítélet alapjául szolgáló ügyben nem volt vitatott, hogy a YouTube‑nak reklámbevétele származott a platformjából, és lehetővé tette a tartalomkészítők és a szerzői jogi védelem alatt álló tartalmak jogosultjai számára az e bevételekből való részesedést.(72) Nem történt hivatkozás a csatornák tagjaitól származó bevételekre.(73)
99.      A Cyando AG esetében annak tárhely‑ és fájlmegosztó platformja ingyenes tárhelyet kínált valamennyi internethasználó számára fájlok feltöltésére. Minden egyes feltöltött fájl esetében a Cyando automatikusan letöltési linket hozott létre, amely lehetővé tette az érintett fájlhoz való közvetlen hozzáférést, és e linket automatikusan közölte a fájlt feltöltő felhasználóval. A felhasználók az interneten megoszthatták e letöltési linkeket, lehetővé téve ily módon más internethasználók számára, hogy hozzáférjenek a Cyando platformján tárolt fájlokhoz. A fájloknak a
Cyando platformjáról való letöltése ingyenes volt. A letöltési mennyiség és sebesség mindazonáltal eltérő volt attól függően, hogy a felhasználó rendelkezett‑e előfizetéssel, vagy sem. Kiemelném, hogy úgynevezett partnerségi program keretében a Cyando a fájlokat feltöltő felhasználóknak e fájlok más felhasználók általi letöltésének számától függően díjazást fizetett.(74)
100. Az a körülmény tehát, hogy egy platform megosztja bevételeit bizonyos felhasználóival, nem tűnik újdonságnak. Figyelemreméltó, hogy a Cyando platformjának pénzügyi modellje hasonlított a jelen eljárásban szóban forgó YPP‑hez. Ez azonban nem indította a Bíróságot annak megállapítására, hogy a Cyando nem tartozik a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá.(75)
101. Ebből következik tehát, hogy önmagában a bevételeknek a tartalomkészítőkkel való megosztása nem feltétlenül zár ki valamely tárhelyszolgáltatót e rendelkezés hatálya alól.
102. Mindemellett nem zárható ki, hogy a platform által tárolt csatornák sikerének és nyereségének megosztása arra ösztönözheti a platformot, hogy befolyásolja e csatornák tartalmát. A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a különösen a jelen indítvány 75–80. és 88–90. pontjában
azonosítottakhoz hasonló tényezők alapján megvizsgálja, hogy ez a helyzet áll‑e fenn.
d)      Következtetés
103. Emlékeztetőül, a kérdést előterjesztő bíróság a YPP következő jellemzőire hívta fel a Bíróság figyelmét: a Google csak bizonyos felhasználókkal köt kereskedelmi partnerségi megállapodást; a Google megvizsgálja a tartalomkészítők által feltöltött videók egy részét; a platform további funkciói csak az ellenőrzött felek számára elérhetők; valamint a Google megosztja a bevételeket.
104. A jelen szakaszban vizsgált kritériumokra tekintettel úgy tűnik számomra, hogy e jellemzők egyike sem alkalmas arra, hogy ellenőrzést biztosítson a Google részére a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdése értelmében a tartalomkészítők által a YouTube‑ra feltöltött tartalmak felett.
3.      A 2000/31 irányelv 14. cikkének (2) bekezdése
105. E következtetést nem kérdőjelezi meg a 2000/31 irányelv 14. cikkének (2) bekezdése, amely szerint „[a]z (1) bekezdés nem alkalmazható arra az esetre, ha a szolgáltatás igénybe vevője a szolgáltató irányítása alatt vagy ellenőrzése mellett jár el.”
106. A Bizottság által a jogalkotási folyamat során adott magyarázatok szerint „a szolgáltató irányítása és ellenőrzése szerződéses jogviszonyra utal”.(76)
107. Véleményem szerint azonban önmagában a szolgáltató és a felhasználó közötti szerződéses jogviszony fennállása nyilvánvalóan nem elegendő a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének alkalmazhatatlanná válásához. Annak megállapításához, hogy a felhasználó a szolgáltató irányítása alatt vagy ellenőrzése mellett jár‑e el, meg kell vizsgálni a szerződés konkrét feltételeit.
108. Közelebbről meg kell állapítani, hogy a szerződés alapján egyedi jogviszony jön‑e létre a szolgáltató és minden egyes felhasználója között.
109. Úgy tűnik, ez a helyzet, „[h]a például annak az online platformnak a szolgáltatója határozza meg a kereskedő által kínált áruk vagy szolgáltatások árát, amely lehetővé teszi a fogyasztók számára, hogy a kereskedőkkel távollevők közötti szerződéseket kössenek”. Ebben az esetben „úgy tekinthető, hogy a kereskedő az adott online platform irányítása vagy ellenőrzése alatt jár el” (a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet (23) preambulumbekezdése).
110. Ezzel szemben, amint azt a jelen indítvány 75. pontjában kifejtettem, úgy tűnik, nem ez a helyzet a Google és az egyes ellenőrzött felek között létrejött partnerségi megállapodások esetében.
4.      A 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja
111. Ha megállapítást nyer, hogy a Google tevékenysége a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik, a Google csak akkor mentesül a felelősség alól, ha megfelel az említett rendelkezés a) és b) pontjában foglalt két feltétel egyikének.
112. Teljes mértékben a tényállástól függ, hogy egy adott esetben teljesül‑e e feltételek valamelyike. Ennek megállapítása ezért a nemzeti bíróságok hatáskörébe tartozik, a Bíróság értelmezési iránymutatásaira is figyelemmel.
113. Ami a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt feltételt illeti, a Bíróság pontosította különösen, hogy e feltétel nem tekinthető nem teljesítettnek kizárólag azon az alapon, hogy az üzemeltető általános jelleggel tudatában van annak, hogy platformját jogellenes tartalmak megosztására is használják. A Bíróság így arra a következtetésre jutott, hogy a „jogellenes tevékenységről vagy információról [való tényleges tudomás]” konkrét jogellenes tevékenységekre vagy információkra vonatkozik.(77)
114. Véleményem szerint annak megállapítása során, hogy a Google‑nak tényleges tudomása van‑e konkrét jogellenes információkról, a kérdést előterjesztő bíróságnak különös figyelmet kell fordítania a Google szakértői által elvégzett vizsgálatokra. A L’Oréal és társai ítéletben ugyanis a Bíróság megállapította, hogy a szolgáltató többek között saját kezdeményezésére indult vizsgálatok révén szerezhet ilyen tudomást a tartalom jogellenes jellegéről.(78) Ezenfelül rámutatok arra, hogy a YouTube és Cyando ítélet alapjául szolgáló ügyben, amelyben nem kerültek szóba ilyen ellenőrzések, úgy tűnik, hogy a Google‑nak csupán absztrakt tudomása volt arról, hogy a platformján jogellenes módon védelem alatt álló tartalmak érhetők el.
115. Az ilyen vizsgálat szempontjából releváns körülmények közé tartozik a szóban forgó jogellenes tartalom típusa is. E tekintetben megjegyzem, hogy a YouTube és Cyando ítélet alapjául szolgáló ügy tárgyát szellemitulajdon‑jogokat sértő tartalmak képezték. A jelen ügyben ezzel szemben az olasz jog szerint tiltott szerencsejáték‑reklámot tartalmazó tartalmakról van szó. A jogellenes tartalmak e konkrét típusára tekintettel azt is meg kell vizsgálni, hogy a Google tudomást szerez‑e ilyen konkrét jogellenes tartalmakról többek között a csatorna témájának, valamint a legújabb videók és a legnézettebb videók vizsgálata révén. Ezzel összefüggésben az a tény, hogy a szóban forgó csatornát – amint arra az olasz kormány a tárgyaláson rámutatott – teljes mértékben a szerencsejátékoknak tartották fenn, arra utalhat, hogy a szakértői által elvégzett vizsgálatok révén a Google tudomást szerzett konkrét jogellenes tartalmakról. Ez annál is inkább így van, mivel a Google terjedelmes útmutatásokat dolgozott ki a felhasználók számára a szerencsejátékokkal és a szerencsejátékokat népszerűsítő tartalmakkal kapcsolatban. Ezen útmutatások országspecifikus ajánlásokat tartalmaznak, többek között Olaszország tekintetében is.(79) Végül helyénvaló lehet megállapítani, hogy a szakértők által a jelen esetben ténylegesen megvizsgált videók lehetővé tették‑e a Google számára, hogy konkrét tudomást szerezzen jogellenes tartalmakról.
116. Ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jut, hogy a szakértői által elvégzett vizsgálatok révén a Google tényleges tudomást szerzett konkrét jogellenes tartalomról, akkor a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének b) pontjában foglalt feltétel sem teljesül. Ha ugyanis ez a helyzet, amikor a Google (ilyen vizsgálatok során) tudomást szerzett a jogellenes tartalomról, nem „[intézkedett haladéktalanul] az információ eltávolításáról vagy az ahhoz való hozzáférés megszüntetéséről”.
117. Azt javaslom tehát, hogy a Bíróság a második kérdésre azt a választ adja, hogy valamely tárhelyszolgáltató olyan harmadik felek tartalmának tárolását magában foglaló tevékenysége, amelyekkel a tárhelyszolgáltató kereskedelmi partnerségi megállapodást kötött, a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik, feltéve, hogy e megállapodás megtárgyalásának pontos feltételei és e megállapodás kikötései nem alkalmasak arra, hogy azok révén
a tárhelyszolgáltató tudomást szerezzen a platformján tárolt tartalmakról, illetve hogy ellenőrzést biztosítsanak a tárhelyszolgáltatónak e tartalmak felett. Ha az ilyen tárhelyszolgáltató a szakértői által elvégzett vizsgálatok révén tényleges tudomást szerez konkrét jogellenes tartalomról, aminek megállapítása a kérdést előterjesztő bíróság feladata, akkor az említett rendelkezés a) és b) pontjában foglalt feltételek nem teljesülhetnek.
V.      Végkövetkeztetések
118. A fenti megfontolások összességére tekintettel azt javasolom a Bíróságnak, hogy a Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország) által előzetes döntéshozatalra elé terjesztett kérdéseket a következőképpen válaszolja meg:
1)      A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8‑i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv”) 1. cikke (5) bekezdésének d) pontját a következőképpen kell értelmezni:
a szerencsejáték‑reklámot tartalmazó videók tárolásából álló tárhelyszolgáltatói tevékenység ezen irányelv hatálya alá tartozik.
2)      Valamely tárhelyszolgáltató olyan harmadik felek tartalmának tárolását magában foglaló tevékenysége, amelyekkel a tárhelyszolgáltató kereskedelmi partnerségi megállapodást kötött, a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik, feltéve, hogy e megállapodás megtárgyalásának pontos feltételei és e megállapodás kikötései nem alkalmasak arra, hogy azok révén a tárhelyszolgáltató tudomást szerezzen a platformján tárolt tartalmakról, illetve hogy ellenőrzést biztosítsanak a tárhelyszolgáltatónak e tartalmak felett. Ha az ilyen tárhelyszolgáltató a szakértői által elvégzett vizsgálatok révén tényleges tudomást szerez konkrét jogellenes tartalomról, aminek megállapítása a kérdést előterjesztő bíróság feladata, akkor az említett rendelkezés a) és b) pontjában foglalt feltételek nem teljesülhetnek.
1      Eredeti nyelv: angol.
2      A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv („Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv”) (HL 2000. L 178., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 399. o.).
3      A személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1995. L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 355. o.).
4      A távközlési ágazatban a személyes adatok feldolgozásáról [helyesen: kezeléséről] és a magánélet védelméről szóló, 1997. december 15‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1998. L 24., 1. o.).
5      Lásd a következő weboldalt: https://support.google.com/youtube/answer/72851?hl=hu‑GB&co=GENIE.Platform%3DAndroid&sjid= 14318423154464006262‑EU.
6      Lásd a következő weboldalt: https://support.google.com/youtube/answer/2802032.
7      Lásd a következő weboldalt: https://support.google.com/youtube/answer/72851?hl=hu‑GB&co=GENIE.Platform%3DAndroid&sjid= 14318423154464006262‑EU.
8      E tekintetben a „YouTube‑csatornák bevételszerzési irányelvei” című weboldalán (https://support.google.com/youtube/answer/1311392?hl=hu‑GB&ref_topic= 9153642&sjid= 14318423154464006262‑EU) a Google pontosítja, hogy „[e]zek az irányelvek a YouTube Partnerprogram összes résztvevőjére és leendő résztvevőjére vonatkoznak”; lásd még a következő internetes címet: https://support.google.com/youtube/answer/72851?hl=hu‑GB&co=GENIE.Platform%3DAndroid&sjid= 14318423154464006262‑EU.
9      Lásd a következő weboldalt: https://support.google.com/youtube/answer/1311392?hl=en‑GB&ref_topic= 9153642&sjid= 14318423154464006262‑EU.
10      1978. március 16‑i Oehlschläger ítélet (104/77, EU:C:1978:69, 4. pont). Lásd még: 2025. augusztus 1‑jei T. és társai ítélet (C‑422/23, C‑455/23, C‑459/23, C‑486/23 és C‑493/23, EU:C:2025:592, 121. pont).
11      2023. november 9‑i Google Ireland és társai ítélet (C‑376/22, EU:C:2023:835, 42. pont); 2024. május 30‑i Airbnb Ireland és Amazon Services Europe ítélet (C‑662/22 és C‑667/22, EU:C:2024:432, 55. pont). Lásd még: Crabit, E., „La directive sur le commerce électronique: le projet »Méditerranée«”, Revue du droit de l’Unioneuropéenne, 4. kötet, Bruylant, Bruxelles 2000, 749–833. o., 759. o.
12      Lásd e tekintetben: a WebGroup Czech Republic és társai egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑188/24 és C‑190/24, EU:C:2025:709, 54. és 55. pont).
13      Lásd „az adózás területével” kapcsolatban: 2022. április 27‑i Airbnb Ireland ítélet (C‑674/20, EU:C:2022:303, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12‑i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 376., 36. o.; helyesbítés: HL 2014. L 287., 33. o.) 2. cikkének (2) bekezdése szintén felsorol bizonyos „tevékenységeket”, amelyekre ez az irányelv nem alkalmazandó. Lásd e tekintetben: 2015. október 15‑i Grupo Itevelesa és társai ítélet (C‑168/14, EU:C:2015:685, 45. pont).
14      Úgy tűnik, hogy a Bíróság egymás szinonimáiként használja a „games of chance” („szerencsejátékok”), a „gambling” („szerencsejátékok”, illetve „játékok”) és a „betting and gaming” („szerencsejátékok”) kifejezéseket. Lásd e tekintetben többek között: 2010. szeptember 8‑i Stoß és társai ítélet (C‑316/07, C‑358/07–C‑360/07, C‑409/07 és C‑410/07, EU:C:2010:504, 77., 79., 80. és 82. pont). Az egyszerűség kedvéért ugyanígy járok el.
15      A 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdése és a digitális szolgáltatások egységes piacáról és a 2000/31 irányelv módosításáról szóló, 2022. október 19‑i (EU) 2022/2065 európai parlamenti és tanácsi rendelet (digitális szolgáltatásokról szóló rendelet) (HL 2022. L 277., 1. o.; helyesbítés: HL 2023. L 3., 20. o. a továbbiakban: digitális szolgáltatásokról szóló rendelet) 3. cikke g) pontjának iii. alpontja.
16      A belső piacon az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvjavaslat (COM(1998) 586 végleges, 32. o.).
17      A 2006/123 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének h) pontja hasonlóképpen kizárja a szerencsejátékokat ezen irányelv hatálya alól. Ebben az összefüggésben ezen irányelv (25) preambulumbekezdése kimondja, hogy „[f]igyelemmel a tevékenységek sajátos természetére – amelyek a tagállamok részéről a közrendre és a fogyasztóvédelemre vonatkozó szabályok végrehajtásával járnak együtt – ki kell zárni ezen irányelv hatálya alól a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket, beleértve a sorsolásos játékokat és a fogadási ügyleteket is”. Lásd még e tekintetben: az AUTOTECHNICA FLEET SERVICES ügyre vonatkozó indítványom (C‑278/22, EU:C:2023:401, 38. pont, 11. lábjegyzet).
18      Rámutatok arra, hogy a 2000/31 irányelv 1. cikke (5) bekezdésének d) pontjában felsorolt tevékenységek ezen irányelv hatályának egésze alól ki vannak zárva, ideértve az irányelv 3. cikke, valamint II. és III. fejezete szerinti származási ország elvét is. Amint azt azonban az említett irányelvre vonatkozó javaslat mutatja (lásd a jelen indítvány 30. pontját), e kizárás fő célja a rendeltetési hely szerinti tagállamok mérlegelési jogkörének fenntartása a szerencsejátékhoz hasonló, kölcsönös elismerés nélküli tevékenységek esetében.
19      2023. március 2‑i Recreatieprojecten Zeeland és társai ítélet (C‑695/21, EU:C:2023:144, 14. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Lásd még: Stoß és társai ítélet (76. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
20      Stoß és társai ítélet (101. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). A szerencsejátékok reklámozásának a tagállamok által a szerencsejáték‑létesítmények számára előírt tilalmát illetően lásd: 2023. március 2‑i Recreatieprojecten Zeeland és társai ítélet (C‑695/21, EU:C:2023:144).
21      Lásd e tekintetben: 2020. október 1‑jei A (Gyógyszerek reklámozása és online értékesítése) ítélet (C‑649/18, EU:C:2020:764, 53. és 59. pont).
22      Az Európai Parlamenthez, a Tanácshoz, a Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, „Úton az online szerencsejátékokra vonatkozó átfogó európai keretrendszer felé” című bizottsági közleményt kísérő, „Online szerencsejátékok a belső piacon” című bizottsági szolgálati munkadokumentum (SWD(2012) 345 final, 17. o.).
23      Tudomásul veszem, hogy észrevételeiben a Bizottság hallgatólagosan azt állítja, hogy a 2000/31 irányelv 14. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „tárhelyszolgáltatás” fogalma eleve feltételezi a tárolt tartalom feletti ellenőrzés hiányát. Úgy vélem azonban, hogy e követelmény csak annak megállapítása szempontjából releváns, hogy alkalmazandó‑e az említett rendelkezés szerinti, felelősség alóli mentesség.
24      Lásd e tekintetben: 2011. július 12‑i L’Oréal és társai ítélet (C‑324/09, a továbbiakban: L’Oréal és társai ítélet, EU:C:2011:474, 118. és 119. pont); 2021. június 22‑i YouTube és Cyando ítélet (C‑682/18 és C‑683/18, a továbbiakban: YouTube és Cyando ítélet, EU:C:2021:503, 109. és 110. pont). Lásd még: a Russmedia Digital és Inform Media Press ügyre vonatkozó indítványom (C‑492/23, EU:C:2025:68, 53. pont); a WebGroup Czech Republic és társai egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑188/24 és C‑190/24, EU:C:2025:709, 236. pont).
25      Nem tűnik vitatottnak, hogy e feltételek teljesülnek a jelen ügyben. Lásd ebben az értelemben: YouTube és Cyando ítélet (103. és 104. pont); 2022. április 26‑i Lengyelország kontra Parlament és Tanács ítélet (C‑401/19, EU:C:2022:297, 28. pont).
26      Lásd e tekintetben: Wilman, F., The Responsibility of Online Intermediaries for Illegal User Content in the EU and the US, Edward Elgar Publishing, 2020, 35. o.; Wilman, F., Kalėda, S. és
Loewenthal, P-J., The EU Digital Services Act, Oxford University Press, 2024, 52. és 53. o. (a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet 4–6. cikkével kapcsolatban; lásd e tekintetben a jelen indítvány 36. pontját). Lásd még ugyanebben az értelemben: Saugmandsgaard Øe főtanácsnok YouTube és Cyando egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (C‑682/18 és C‑683/18, a továbbiakban: Saugmandsgaard Øe főtanácsnok YouTube és Cyando egyesített ügyekre vonatkozó indítványa, EU:C:2020:586, 141. és 148. pont).
27      Lásd: Wilman, F., Kalėda, S. és
Loewenthal, P-J., 26. lábjegyzet, i. m., 52. o.
28      Kifejezetten az első és a második lépés közötti különbségtételről lásd: Wilman, F., 26. lábjegyzet,
i. m., 35. o. Lásd még: Van Eecke, P., „Online service providers and liability: A Plea for a balanced approach”, Common Market Law Review, 48. kötet, 2011, 1455–1502. o., 1472. o., aki különbséget tesz az „általános tudomás” és a „konkrét tudomás” között. Az egyértelműség kedvéért a jelen indítványban többnyire „a tartalom feletti ellenőrzés” kifejezést használom annak vizsgálata során, hogy a Google a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik‑e.
29      Lásd a jelen indítvány 113. pontját. E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a 2000/31 irányelv 14. cikke mindenféle felelősségre vonatkozik, a büntetőjogi felelősséget is beleértve.
30      Úgy tűnik, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés csak a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatályára, vagyis a tárhelyszolgáltató közvetítői szerepére vonatkozik (az elemzés első lépése). Annak érdekében azonban, hogy a nemzeti bíróság számára hasznos választ lehessen adni, azt is megvizsgálom, hogy teljesülhet‑e az említett rendelkezés a) és b) pontjában foglalt két feltétel valamelyike (az elemzés második lépése).
31      Lásd: 2010. március 23‑i Google France és Google ítélet (C‑236/08–C‑238/08, a továbbiakban: Google France ítélet, EU:C:2010:159, 112. pont); L’Oréal és társai ítélet (112. pont).
32      Lásd: Google France ítélet (113. pont); YouTube és Cyando ítélet (105. pont).
33      Lásd: 2014. szeptember 11‑i Papasavvas ítélet (C‑291/13, EU:C:2014:2209, 41. pont). Lásd még: YouTube és Cyando ítélet (106. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34      Jääskinen főtanácsnok L’Oréal és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑324/09, EU:C:2010:757, 138–141. pont).
35      Lásd többek között: Wilman, F.,
26. lábjegyzet, i. m., 30. o.
36      Lásd: L’Oréal és társai ítélet (113. pont).
37      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (105. pont).
38      Jääskinen főtanácsnok L’Oréal és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑324/09, EU:C:2010:757, 146. pont).
39      Lásd e tekintetben: Kuczerawy, A., „Active vs. passive hosting in the EU intermediary liability regime: time for a change?”, KU Leuven Centre for IT &IP Law (blog), 2018; Riordan, J., The Liability of Internet Intermediaries, Oxford University Press, Oxford, 2016, 404. o.
40      Lásd: Google France ítélet (23. pont). A természetes találatok lényegében azok a találatok, amelyeket a keresőmotor csökkenő fontossági sorrendben megjelenít, miután a felhasználó egy vagy több szó megadásával keresést végzett (lásd: a fenti ítélet 22. pontját).
41      Lásd: Google France ítélet (118. pont).
42      Lásd: L’Oréal és társai ítélet (28., 29. és 31. pont). A Google AdWords szolgáltatásának az eBay által a weboldalán értékesített termékek népszerűsítésére történő felhasználásával kapcsolatban lásd ezen ítélet 39., 84. és 85. pontját is.
43      Lásd: L’Oréal és társai ítélet (116. pont).
44      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (19. pont).
45      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (92. és 109. pont).
46      Lásd: L’Oréal és társai ítélet (115. pont). A díjazással kapcsolatban lásd még: Google France ítélet (116. pont).
47      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (109. pont).
48      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (114. pont).
49      Lásd: a Russmedia Digital és Inform Media Press ügyre vonatkozó indítványom (C‑492/23, EU:C:2025:68, 53. pont).
50      Lásd a jelen indítvány 17. pontját.
51      Lásd a hivatkozott indítvány 158. és 159. ponját.
52      Lásd e tekintetben: Jääskinen főtanácsnok L’Oréal és társai  ügyre vonatkozó indítványa (C‑324/09, EU:C:2010:757, 26. pont).
53      E tekintetben a Google szerint körülbelül hárommillió ellenőrzött fél létezik.
54      Saugmandsgaard Øe főtanácsnok YouTube és Cyando egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (160. és 162. pont). Lásd még: Riordan, J., 39. lábjegyzet,
i. m., 409. o.
55      Lásd a jelen indítvány 66. pontját. Lásd még: Saugmandsgaard Øe főtanácsnok YouTube és Cyando egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (157. pont).
56      Lásd e tekintetben a 2000/31 irányelv (40) preambulumbekezdését.
57      Irányelvjavaslat (COM(1998) 586), 16. lábjegyzet, i.m.
4. o. Lásd még: A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, A 2000/31 irányelv alkalmazásáról szóló első jelentés (COM(2003) 702), 13. o.
58      Lásd a 2000/31 irányelv (9) és (46) preambulumbekezdését. Lásd még: YouTube és Cyando ítélet (113. pont).
59      Lásd a digitális szolgáltatásokról szóló rendelet (16) preambulumbekezdését. Lásd még: Wilman, F., Kalėda, S. és
Loewenthal, P-J., 26. lábjegyzet, i. m., 72. o.; Husovec, M., Injunctions against Intermediaries in the European Union, Cambridge University Press, 2017, 55. o.
60      A 2000/31 irányelv 14. cikkének (3) bekezdésével kapcsolatban lásd: YouTube és Cyando ítélet (131. pont).
61      Lásd e tekintetben: Stalla‑Bourdillon, S. és
Thorburn, R., „The scandal of intermediary: acknowledging the both/and dispensation for regulating hybrid actors”, in: Petkova, B. és Ojanen T. (szerk.), Fundamental Rights Protection Online: the Future Regulation of Intermediaries, Edward Elgar, 2019, 157. o.
62      Lásd: Google France ítélet (26. és 115. pont), amelyben a Bíróság nem vette figyelembe azt a körülményt, hogy az AdWords reklámszolgáltatás esetében a promóciós linkek megjelenési sorrendjét többek között a kattintásonkénti maximális ár és a hirdetésnek a Google által értékelt minősége határozta meg.
63      A 2000/31 irányelv (43) preambulumbekezdése; lásd még: 2016. szeptember 15‑i Mc Fadden ítélet (C‑484/14, EU:C:2016:689, 60–63. pont) és: Van Eecke, P., 28. lábjegyzet, i. m., 1463. o.
64      Lásd a jelen indítvány 65. pontját.
65      Lásd még e tekintetben: Stalla‑Bourdillon és S., Thorburn, R._61. lábjegyzet, i. m., 149. o.
66      Lásd e tekintetben a jelen indítvány
Google France ítéletre (118. pont) utaló 59. pontját. Lásd még: Van Eecke, P., 28. lábjegyzet, i. m., 1472. o.
67      Lásd a jelen indítvány 17. pontját.
68      Lásd e tekintetben: a Russmedia Digital és Inform Media Press ügyre vonatkozó indítványom (C‑492/23, EU:C:2025:68, 60. pont).
69      Lásd a jelen indítvány 63. pontját.
70      Lásd: Google France ítélet (116. pont); L’Oréal és társai ítélet (115. pont).
71      Lásd: Google France ítélet (25. pont).
72      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (96. pont).
73      Saugmandsgaard Øe főtanácsnok YouTube és Cyando egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (142. pont).
74      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (41–43. pont). Lásd még: Saugmandsgaard Øe főtanácsnok YouTube és Cyando egyesített ügyekre vonatkozó indítványa (31. pont).
75      Lásd e tekintetben: YouTube és Cyando ítélet (109. pont).
76      Lásd:
A gazdasági kérdésekkel foglalkozó munkacsoport (információs társadalommal összefüggő szolgáltatások) 1999. február 15–25-i ülésének eredményei, 6251/99 (1999). sz. tanácsi dokumentum, 4. o.
77      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (111. és 112. pont).
78      Lásd a hivatkozott ítélet 122. pontját.
79      Lásd a következő weboldalt: https://support.google.com/adspolicy/answer/15132179?hl=hu‑GB&sjid= 5810413720643412243‑EU.