62003CC0334_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. Jelen ügyben az Európai Közösségek Bizottsága a Bíróságtól annak megállapítását kéri, hogy mivel a Portugál Köztársaság a gyakorlatban nem biztosította az 1996. március 13-i 96/19/EK irányelvvel(2) (HL L 74., 13. o.) módosított, a távközlési szolgáltatások piacain belüli versenyről szóló, 1990. június 28-i 90/388/EGK irányelv(3) (HL L 192., 10. o., a továbbiakban: 90/388 irányelv) 4d. cikkének átültetését, nem teljesítette kötelezettségeit.
II – Jogi háttér
A – Közösségi szabályozás
2. A 96/19 irányelvvel módosított 90/388 irányelv 2. cikkének értelmében a tagállamok visszavonnak minden rendelkezést, amely a következőket biztosítja:
„1.	[...]
a) kizárólagos jogok távközlési szolgáltatások nyújtására, beleértve az ilyen szolgáltatások nyújtásához szükséges távközlő hálózatok létesítését és rendelkezésre bocsátását; vagy
b) különleges jogok, amelyek kettőre vagy többre korlátozzák az ilyen távközlési szolgáltatások nyújtására, vagy ilyen hálózatok létesítésére, vagy rendelkezésre bocsátására jogosult vállalkozások számát, hacsak ez nem objektív, arányossági és nem diszkriminatív kritériumok alapján történik; vagy
c) különleges jogok, amelyek nem objektív, arányossági és diszkriminációtól mentes kritériumokon alapulnak, és amelyek több egymással versenyben álló vállalkozást jelölnek ki ilyen távközlési szolgáltatások nyújtására vagy ilyen hálózatok létesítésére, illetve rendelkezésre bocsátására.
(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy bármely vállalkozásnak joga legyen az (1) bekezdésben említett távközlési szolgáltatások nyújtására vagy az (1) bekezdésben említett hálózatok létrehozására, illetve rendelkezésre bocsátására.
[…]”.
3. A 96/19 irányelvvel módosított 90/388 irányelv 4c. cikke értelmében:
„Anélkül, hogy ez érintené az Európai Parlament és a Tanács által az ONP keretében végzett összehangolást, minden olyan nemzeti hatályú előírás, amely a távközlési szervezetekre kirótt egyetemes szolgáltatási kötelezettségek járulékos költségek rendszeréből vagy általános szolgáltatási költségből álló nettó költségeinek más szervezetekkel való megosztásához szükséges,
a) csak közcélú távközlő hálózatokat biztosító vállalkozásokra vonatkozzék;
b) a terhet az egyes vállalkozásokra objektív és nem-diszkriminatív [helyes fordítás: nem hátrányosan megkülönböztető] kritériumok alapján és az arányosság elvének megfelelően ossza el.
A tagállamok minden ilyen előírásról tájékoztatják a Bizottságot, hogy az ellenőrizhesse az előírás összeegyeztethetőségét a Szerződéssel.
[…]”
4. A 96/19 irányelvvel módosított 90/388 irányelv 4d. cikke a következőképpen fogalmaz:
„A tagállamok nem tesznek különbséget a közcélú távközlő hálózatok szolgáltatói között az ilyen hálózatok létrehozásához szükséges elsőbbségi jogok megadása tekintetében.
Ahol a közcélú távközlő hálózatokat kiépíteni szándékozó vállalkozásnak az alkalmazható alapvető követelmények miatt nem lehet további elsőbbségi jogokat adni, a tagállamok ésszerű feltételek mellett hozzáférést biztosítanak az elsőbbségi jog alapján létrehozott, nem megkettőzhető, fennálló berendezésekhez.”
5. Az 1997. június 31-i 97/33/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv(4) 5. cikkének (3) bekezdése, amely az egyetemes szolgáltatásnak és az együttműködési képességnek a nyílt hálózatellátás (ONP) elvei alkalmazása révén történő biztosítását szolgáló távközlési összekapcsolásról szól, a következőképpen rendelkezik:
„Azon esetleges teher meghatározására, amelyet az egyetemes szolgáltatás nyújtása jelent, az egyetemes szolgáltatásra kötelezett szervezetek a nemzeti szabályozó hatóságuk kérésére a III. melléklet alapján kiszámítják e kötelezettségek nettó költségét. Az egyetemes szolgáltatás kötelezettségei nettó költségének kiszámítását a nemzeti szabályozó hatóság vagy más olyan illetékes hatóság ellenőrzi, amely független a távközlési szervezettől, és amelyet a nemzeti szabályozó hatóság jóváhagyott. A költség kiszámításának eredményét és az ellenőrzés lezárását a 14. cikk (2) bekezdésének megfelelően a nyilvánosság rendelkezésére kell bocsátani.” [nem hivatalos fordítás]
6. A 96/19 irányelv huszonharmadik preambulumbekezdése értelmében „[…] a távközlési szervezetek számos tagállamban jogi kiváltságokat élveznek hálózatuk köz- vagy magánterületen való elhelyezését illetően, ingyen, vagy olyan díjazásért, amely csupán a felmerült költségeket fedezi; […] ha a tagállamok nem adnának hasonló lehetőségeket az újonnan engedélyezett szolgáltatóknak hálózatuk kiterjesztéséhez, ez számukra késedelmet okozna, és egyes területeken egyenértékű lenne a távközlési szervezetek kizárólagos jogainak fenntartásával”.
B – A nemzeti szabályozás
7. A 91/97. sz. portugál törvényrendelet(5) 12. cikkének (1) bekezdése úgy határozza meg a távközlési alaphálózatot, mint olyan közcélú hálózat, amely kielégíti az állampolgárok és az ország területén folyó gazdasági és társadalmi tevékenységek távközlési szükségleteit, és biztosítja a nemzetközi összeköttetést a harmonikus és kiegyensúlyozott gazdasági és társadalmi fejlődés figyelembevételével.
8. A fenti 12. cikk (2) bekezdésének a 2002. december 6-i 29/2002. sz. törvényrendelettel(6) módosított változata szerint a távközlési alaphálózat olyan állandó rendszer, amely egyetemes távközlési szolgáltatás nyújtására szolgáló átviteli hálózaton és koncentrációs, összekapcsolt vagy feldolgozási csomópontokon keresztül lehetővé teszi a felhasználók hozzáférését.
9. A 91/97. sz. törvényrendelet 13. cikkének értelmében a távközlési alaphálózatok szolgáltatói mentesülnek a távközlési infrastruktúrák létesítését vagy a berendezés különböző részeihez történő hozzáférést, illetve az érintett hálózat rendelkezésre bocsátását terhelő adók és illetékek megfizetése alól.
III – Tényállás
10. 1994. március 20-án a portugál állam és a Portugal Telecom 30 évre szóló koncessziós szerződést kötött a vonalas telefonszolgáltatás területén a közszolgáltatásnak tekintett távközlési szolgáltatások nyújtására. Ez a szerződés felhatalmaza a PT Comunicações-t – mint a Portugal Telecom leányvállalatát – a hálózathoz kapcsolódó távközlési szolgáltatások nyújtására, és kizárólagos jogot biztosít a távközlési alaphálózatokat alkotó infrastruktúrák kiépítésére, kezelésére és rendelkezésre bocsátására. A koncesszió a PT Comunicações számára biztosítja az infrastruktúra tulajdonjogát is. Ennek alapján a PT Comunicações köteles minőségileg és mennyiségileg fejleszteni, valamint azokat jó állapotban fenntartani, különösen gondoskodni azok működéséről, biztonságáról és karbantartásáról, hogy egyetemes szolgáltatás jogcímén biztosítsa ezáltal a közérdekű távközlési szolgáltatások nyújtását az ország egész területén. A koncesszió fejében a PT Comunicações-nek az engedélyező állam számára a koncesszió tárgyát képező szolgáltatások nyújtásából származó bruttó bevétel 1%‑ának megfelelő díjat kell fizetnie. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségeinek teljesítéséhez kapcsolódó nettó költségek levonása e bevételből történik.
11. 2003. február 17-én a 31/2003. sz. törvényrendelet(7) új koncessziós szerződést hagyott jóvá, amely nem módosította alapvetően a hálózat biztosítójának kötelezettségeit. A PT Communicações-nek kötelessége a közérdekű távközlési szolgáltatások koncessziójának tárgyát képező szolgáltatások nyújtása, biztosítva ezzel ezek interoperabilitását, folyamatosságát, rendelkezésre állását, állandóságát és minőségét.
IV – A pert megelőző eljárás
12. 2002. május 2-i, a portugál hatóságoknak címzett felszólító levelében a Bizottság jelezte, hogy a PT Comunicações kedvezőbb bánásmódban részesül, mint a többi szolgáltató, mivel a PT Comunicações ‑ mint a távközlési alaphálózat biztosításáért felelős egyetlen vállalkozás ‑ a 91/97. sz. törvényrendelet 13. cikke alapján mentes valamennyi adó és egyéb díj megfizetése alól, míg más szolgáltatóknak azt meg kell fizetniük. A portugál kormány 2002. július 2-i válaszának kézhezvétele után a Bizottság 2002. december 19-én indokolással ellátott véleményt intézett a Portugál Köztársasághoz. Mivel a portugál kormány nem válaszolt az indokolással ellátott véleményre, a Bizottság 2003. július 30-án a jelen keresetet nyújtotta be.
13. A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
– állapítsa, meg, hogy mivel a Portugál Köztársaság a gyakorlatban nem biztosította a 96/19/EK irányelvvel módosított 90/388/EGK irányelv 4d. cikkének átültetését, nem teljesítette kötelezettségeit; és
– a Portugál Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
14. A Portugál Köztársaság indítványozta a kereset megalapozatlanságának megállapítását, és a Bizottság kötelezését az eljárás költségeinek viselésére.
V – A felek érvei
15. A Bizottság úgy véli, hogy a PT Comunicações kedvezőbb bánásmódban részesül a többi szolgáltatóhoz képest a 91/97. sz. törvény 13. cikkéből, valamint együttesen olvasatukban a 31/2003. sz. törvényrendeletből és azt megelőzően a 40/95 törvényrendeletből(8) következő mentesítés révén, amelyek meghatározzák, hogy a PT Comunicações felelős a távközlési alaphálózat létesítéséért és működtetéséért. Ez pontos igazolás hiányában a 90/388 irányelv 4d. cikke alapján kötelezettségszegésnek minősül.
16. Mivel a PT Comunicações távközlési alaphálózatán keresztül olyan szolgáltatásokat nyújt, amelyek közvetlenül versenyhelyzetben állnak a többi szolgáltató által nyújtott szolgáltatásokkal, a szóban forgó kedvezmények a PT Comunicações számára közvetlen előnyt biztosítanak versenytársaival szemben. Az, hogy az új szolgáltatók magasabb költségeket viselnek, mint a régebben jelen levő szolgáltató, az előbbiek hálózatai fejlesztésének késedelméhez vezethet.
17. A Bizottság álláspontja szerint a szóban forgó eltérő bánásmód nem indokolt.
18. A mentességet szerinte nem indokolja a PT Comunicações azon kötelezettsége, hogy évi 20 millió eurós nagyságrendű koncessziós díjat fizet. Itt az állami távközlési alaphálózat használatáért járó díjról van szó. Azt sem lehet állítani, hogy a mentesség a PT Comunicações egyetemes szolgáltatásnyújtási kötelezettségének ellentételezése. A 96/19 irányelvvel módosított 90/388 irányelv 4d. cikke kizárja a nem közvetlenül az egyetemes szolgáltatás nyújtásához kapcsolódó díjak alóli felmentést.
19. A portugál kormány az ellenkérelmében és a viszonválaszában terjedelmes választ adott a Bizottság állításaira. A védekezése három pontban foglalható össze.
20. Először is egyrészről a PT Comunicações és másrészről a hálózathoz kapcsolódó többi távközlési szolgáltató közötti eltérő bánásmódot az a tény magyarázza, hogy a PT Comunicações-nek kötelező egyetemes szolgáltatást nyújtania, míg a versenytárs szolgáltatóknak nem. Az egyetemes szolgáltatás nyújtására irányuló kötelezettségének betartásához így a PT Comunicações-nek oda is kikell terjesztenie a szolgáltatását, ahová szükséges, még akkor is, ha ez a kiterjesztés önmagában nem jelent gazdasági érdeket. Így a helyzete nem hasonlítható össze más olyan szolgáltatókéval, akik úgy létesíthetnek hálózati infrastruktúrát és kínálhatnak szolgáltatásokat, hogy csak a megtérülési megfontolásokra hagyatkoznak. Így a közkincsek adók alóli mentesítésként történő használatának célja az egyetemes szolgáltatáshoz szükséges infrastruktúra fejlesztése előtti akadályok elhárítása.
21. Végül tisztán meg kell különböztetni a hálózati infrastruktúrák létesítéséhez és üzemeltetéséhez, valamint az e hálózatok használatához kapcsolódó terheket. Az adómentesség az első kategória terheire van hatással, és nem a másodikéra. A PT Comunicações-nek nem származik haszna az adómentességből, amikor távközlési szolgáltatás nyújtójaként az infrastruktúrát használja.
22. Másodsorban a portugál kormány a mentesítés természetét és célját hozza fel érvként. Szerinte ez szorosan kapcsolódik ahhoz a tényhez, hogy a PT Comunicações közkincset használ fel olyan közszolgáltatások szükségleteire, amelyeket a köz érdekében végez, míg a versenytársai e közkincset főleg egyedi célokra használják, és ebből következően kiegyenlítő díjra kötelezettek.
23. Harmadrészt a portugál kormány előadja, hogy még ha a helyi adó fizetését a PT Comunicações által tett kiadásba kellene beolvasztani – vagyis egy költségbe – általános szolgáltatás nyújtásának keretében, az ezen adó alóli mentesítés nem haladná meg az egyetemes szolgáltatás nyújtása kötelezettségének végrehajtásához kapcsolódó különleges terheket. A portugál kormány e tekintetben az Altmark Trans és Regierungspräsidium Magdeburg ítéletre(9) hivatkozott.
24. A portugál kormány azzal zárta a védekezését, hogy végre kívánja hajtani a 90/388 irányelv helyébe lépő, az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások piacain belüli versenyről szóló, 2002. szeptember 16-i 2002/77/EK irányelvet(10), néhány olyan rendelkezést fűzve a hatályos portugál jogszabályokhoz, amelyek minden távközlési hál ózatot szolgáltató számára biztosítják a közkincsek használatának jogát, és meghatározzák e használat átlátható, megkülönböztetésmentes és arányos díját.
VI – Álláspont
25. A múlt század 90-es éveiben a közösségi jogalkotó aktívan foglakozott a nemzeti távközlési piacok liberalizálásával, hogy így megteremtse a feltételeket a távközlés közösségi piacának létrehozásához. Ezt a törekvést megkönnyítette az informatizáció és a távközlés ágazatában végbement gyors fejlődés. Így azok a műszaki és gazdasági érvek, amelyek arra ösztönöztek, hogy a távközlési hálózatok üzemeltetését kizárólagos vagy különleges jogokkal rendelkezőkre bízzák, elavulttá váltak.
26. A közösségi jogalkotó nem kockáztat meg kezdeményezéseket teljesen ismeretlen területen. Az Amerikai Egyesült Államokban a távközlési piac nagy részét a 80-as évek elején liberalizálták. Bizonyos országok Európában már előrébb járnak(11) .
27. A kizárólagos vagy különleges jogokkal rendelkező szervezetre vagy közvállalatra bízott, közszolgáltatásként szervezett és irányított távközlési szolgáltatásokra való áttérés egyik központi problémája az állami ellenőrzés alatt létrehozott és átadott szolgáltatások átalakításának megszervezése úgy, hogy a szolgáltatások nyújtását és elosztását a piachoz igazítsák. Egyrészről meg kellett bizonyosodni arról, hogy ezek a leglényegesebb gazdasági, társadalmi és kulturális szolgáltatások mindenki számára elérhetők maradnak: ez az úgynevezett egyetemes szolgáltatás nyújtásának kötelezettsége. Másrészről el kell kerülni, hogy a piacon a kizárólagos jogok eredeti birtokosai – ezentúl leggyakrabban privatizált formában – a nemzeti hatóságok nyílt vagy rejtett támogatásával megpróbálják visszaszorítani a piacra belépni kívánó új szolgáltatókat a kialakulóban lévő piacokon elfoglalt domináns helyzetük segítségével.
28. Ez a kettős aggodalom jelenik meg a 90/388, a 96/19 és a 97/33 irányelv preambulumbekezdéseiben és rendelkezéseiben, amelyekre a fentiekben hivatkoztam. Ezek egyrészről hosszú átmeneti időszakokat állapítanak meg azon távközlési szolgáltatások tekintetében, amelyek rendelkezésre állásához minden polgárnak alapvető érdeke fűződik, mint a távbeszélő szolgáltatások(12), illetve szabályok megállapítása a kötelező egyetemes szolgáltatások(13) nyújtásához speciálisan kapcsolódó terhek kiszámítása tekintetében. Másrészről ezek az irányelvek számos rendelkezést tartalmaznak, amelyek célja annak biztosítása, hogy az új ajánlattevők ugyanolyan bánásmód mellett szolgáltassanak és biztosítsanak távközlési szolgáltatásokat, mint amelyben a szóban forgó piacokon már működő vállalkozások részesülnek. Példa erre az ezen ügy középpontjában álló, a 96/19 irányelvvel módosított 90/388 irányelv 4d. cikke.
29. Az indítvány 10. és 11. pontjában meghatározott összefüggést – amelybe ezen ügy illeszkedik – azon röviden felidézett problémák jellemzik, amelyet a nyílt piaci kapcsolatokban nyújtott szolgáltatásban a kizárólagos kezelésben nyújtott szolgáltatás átalakítása vet fel. Ezen összefüggés egyik szempontja különleges figyelmet érdemel e kötelezettségszegésre vonatkozó kereset vizsgálatakor: a PT Comunicações a koncesszióért járó díjból teljes egészében levonhatja az egyetemes szolgáltatás nyújtásának kötelezettségéhez kapcsolódó nettó költségeket.
30. Az adómentességet, amelyet a 91/97 törvényrendelet 13. cikke a PT Comunicações számára az infrastruktúrák létesítéséhez szükséges közkincsek használata jogának címén ad meg, egyszerűen kiváltságnak kell tekinteni – amely fő szabályként tilos – az új távközlési szolgáltatókhoz képest.
31. Valójában, ha a piac új szolgáltatóinak az átmeneti időszak alatt történő belépését bonyolultabbá teszik a meglévő infrastruktúrák szolgáltatóit terhelőnél súlyosabb pénzügyi terhek kirovásával és/vagy más korlátok bevezetésével, az veszélyezteti a közösségi jogalkotó célját, és ahhoz vezethet, hogy ténylegesen fenntartja a „régi” távközlési szolgáltató kizárólagos jogait. Ez valójában lerombolja a közös piac létrehozását is. Az ezen indítvány 6. pontjában idézett, 96/19 irányelv huszonharmadik preambulumbekezdése említi ezt a kifejezetten nem kívánt eredményt.
32. A portugál kormány által a PT Comunicações-el szemben tanúsított kedvezőbb elbánás ‑ amely a módosított 90/388 irányelv 4d. cikke alapján tilos ‑ igazolására előterjesztett érvek mesterkéltek. Nem is lehetnének mások, mivel ez az igazolás nem található meg közvetlenül az egyetemes szolgáltatás nyújtása kötelezettségének kiadásai között. A PT Comunicações azokat teljes egészében levonhatja a koncesszióért járó díjból.
33. Ez az az ok, amely miatt a portugál kormány nem tudta igazolni azt a rendszert, amelynek előnyeit a PT Comunicações a többi szolgáltatóhoz képest élvezi, amikor a közszolgáltatás nyújtásának kötelezettségéhez közvetlenül kapcsolódó kiadásokra hivatkozott, valamint arra, hogy az egyetemes szolgáltatás nyújtása különleges minőséggel ruházza fel e vállalkozást. Ez a különleges minőség az új hálózati infrastruktúrák létesítésének és fejlesztésének viszonylag kiterjedtebb kötelezettségeit tartalmazza, amely alól a többi szolgáltató mentesül.
34. Ez az érvelés számomra tarthatatlannak tűnik. Először is teljesen figyelmen kívül hagyja azt a tényt, hogy a PT Comunicações a távközlési alaphálózat birtokosaként és tulajdonosaként már rendelkezik infrastruktúrával, amelyet az új szolgáltatóknak teljes egészében a saját költségükön kell létrehozniuk. Ilyen körülmények között azon adók alóli mentesség – amelyeket az „új” szolgáltatóknak rendesen meg kell fizetniük – jellegénél fogva alkalmas arra, hogy akadályt képezzen az új szolgáltatók piacra lépésében. Másodsorban a hivatkozott igazolás nem érvényes, amennyiben figyelmen kívül hagyja azt a tényt, hogy a PT Comunicações számos hálózatinfrastruktúra-fejlesztési projektje – azok többsége – megfelel a gazdasági jövedelmezőség követelményeinek. Minden ilyen esetben a szóban forgó általános adómentesség szembeszökően torzítja a versenyfeltételeket a PT Comunicações javára.
35. A második igazolási ok olyan érvelésből származik, amely önmagában összeegyeztethetetlen a tagállam által követett céllal, amely lehetővé teszi minden távközlési szolgáltatást nyújtó számára, hogy azonos feltételek mellett működjenek a szóban forgó helyi piacokon. Ebből sem több, sem kevesebb nem következik, mint az, hogy az egyetemes szolgáltatás nyújtására kötelezett vállalkozások ellentételezést kapnak az e kötelezettséghez közvetlenül kapcsolódó különleges költségek tekintetében. Minden olyan különleges kiváltság, amelyben az e kötelezettség miatt „közszolgálat” vagy „közérdek” címén részesülne, a távközlési szervezetek érdekében torzítja a versenyt. Ez pontosan olyan eredmény, amelyet a közösségi jogalkotó az irányelvek elfogadásával el akart kerülni.
36. Végül a védekezés harmadik érve – amely megelőzi az előbbiekben elvetett elméletet, amely szerint az adómentesség „ellentételezés” azon különleges költségek miatt, amelyek az egyetemes szolgáltatás nyújtásának kötelezettségéből erednek – természetesen tarthatatlan, amennyiben tudjuk, hogy a PT Comunicações már igényt tarthatott ellentételezésre. A mentesség így nem megfelelő módszer az ilyen különleges költségek kompenzációjára, amennyiben olyan projektek esetében is érvényes, amelyek semmilyen kapcsolatban nem állnak egyetemes szolgáltatás nyújtásának kötelezettségével. Végül a jövőbeni tevékenységekre vonatkozó általános adómentesség semmiképpen nem teszi lehetővé egyenértékűség meghatározását a megadott előny terjedelme és az egyetemes szolgáltatás nyújtásából eredő költségek terjedelme között. Végeredményben a portugál kormány nem hivatkozott olyan tényre vagy körülményre, amely azt bizonyítaná, hogy megpróbált megfelelni az ilyen ellentételezésre vonatkozó, a 97/33 irányelv 5. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezéseknek.
37. A fenti indokok alapján fenntartom, hogy a Portugál Köztársaság megszegte a 96/19 irányelvvel módosított 90/388 irányelv 4d. cikkéből eredő kötelezettségeit.
VII – Végkövetkeztetések
38. Tekintettel a fenti tényekre és körülményekre, javaslom a Bíróságnak, hogy az alábbiak szerint határozzon:
a) állapítsa meg, hogy mivel a Portugál Köztársaság nem fogadta el az 1996. március 13-i 96/19/EK irányelvvel módosított, a távközlési szolgáltatások piacain belüli versenyről szóló, 1990. június 28-i 90/388/EGK irányelv 4d. cikkének végrehajtásához szükséges törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, nem teljesítette az ezen irányelvekből eredő kötelezettségeit.
b) az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a értelmében a Portugál Köztársaságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.
(1) .
(2)
–	HL L 192., 10. o.
(3)
–	HL L 74., 13.o.
(4)
HL L 199., 32. o.
(5) –								Diário da República
I, A sorozat, 176. sz., 1997. augusztus 1., 4010. o.
(6) –								Diário da República
I, A sorozat, 282. sz., 2002. december 6., 7556. o.
(7)
–							Diário da República
I, A sorozat, 40. sz., 2003. február 17., 1044. o.
(8)
–	Diário da República
I, A sorozat, 39. sz., 1995. február 15., 969. o
(9)
–	A C‑280/00. sz. ügyben 2003. július 24-én hozott ítélet (EBHT 2003., I‑7747. o.).
(10)
–	HL L 249., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 178. o.
(11)
–	A különböző változások áttekintéséhez nyújt hasznos segítséget; Mansell, R., The New Telecommunications: A Political Economy of Network Evolution, London, Sage Publications, 1993.
(12)
–	A 90/388 irányelv 2. cikkének első albekezdése és a 96/19 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének második albekezdése.
(13)
–	A 97/33 irányelv 5. cikkének (3) bekezdése.