62024CJ0563
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács)
2025. november 13. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – A szeszes italok meghatározása, leírása, megjelenítése, jelölése és védelme – (EU) 2019/787 rendelet – A 10. cikk (7) bekezdése – Az előírt nevek használatának tilalma a vonatkozó kategória követelményeit nem teljesítő bármely ital tekintetében – Gin – »Alkoholmentes gin« italnév – A 12. cikk (1) bekezdése – Utalások – A 10. cikk (7) bekezdésének érvényessége – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. cikke – A vállalkozás szabadsága – Az arányosság elve”
A C‑563/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Landgericht Potsdam (potsdami regionális bíróság, Németország) a Bírósághoz 2024. augusztus 20‑án érkezett, 2024. augusztus 6‑i a határozatával terjesztett elő
a Verband Sozialer Wettbewerb eV
és
a PB Vi Goods GmbH
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hetedik tanács),
tagjai: F. Schalin tanácselnök (előadó), M. Gavalec és Csehi Z. bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a Verband Sozialer Wettbewerb eV képviseletében D. Marquardt Rechtsanwalt,
–
a német kormány képviseletében J. Möller és P.‑L. Krüger, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: C. Eggers Rechtsanwalt,
–
a görög kormány képviseletében Z. Chatzipavlou és M. Tassopoulou, meghatalmazotti minőségben,
–
a francia kormány képviseletében P. Chansou és B. Travard, meghatalmazotti minőségben,
–
az olasz kormány képviseletében S. Fiorentino, M. Maugeri és P. Passolunghi, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Parlament képviseletében G. C. Bartram és W. D. Kuzmienko, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Unió Tanácsa képviseletében M. Alver, N. Brzezinski és L. Hamtcheva, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében B. Rechena és M. Zerwes, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2021. április 21‑i (EU) 2021/1096 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (HL 2021. L 238., 1. o.) módosított, a szeszes italok meghatározásáról, leírásáról, megjelenítéséről, jelöléséről, a szeszes italok elnevezésének használatáról az egyéb élelmiszerek megjelenítése és jelölése során, a szeszes italok földrajzi jelzéseinek oltalmáról, a mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol és desztillátumok használatáról az alkoholtartalmú italokban, valamint a 110/2008/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. április 17‑i (EU) 2019/787 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2019. L 130., 1. o.; helyesbítések: HL 2019. L 316I., 3. o.; HL 2021. L 29., 35. o.; HL 2021. L 84., 29. o.; HL 2021. L 178., 4. o.; a továbbiakban: 2019/787 rendelet) 10. cikke (7) bekezdésének és 12. cikke (1) bekezdésének értelmezésére, valamint a 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 16. cikkére tekintettel fennálló érvényességére vonatkozik.
2
E kérelmet a Verband Sozialer Wettbewerb eV (a továbbiakban: VSW) és a PB Vi Goods GmbH (a továbbiakban: PB) között a Virgin Gin Alkoholfrei nevű ital PB általi forgalmazása és reklámozása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
3
A 2019/787 rendelet (2), (3) és (10) preambulumbekezdése értelmében:
„(2)
A szeszes italokra alkalmazandó szabályoknak hozzá kell járulniuk a fogyasztóvédelem magas szintjének eléréséhez, a tájékoztatási aszimmetria felszámolásához, a megtévesztő gyakorlatok megelőzéséhez, valamint a piac átláthatóságának és a tisztességes versenynek a megvalósításához. Meg kell óvniuk azt a hírnevet, amelyet az uniós szeszes italok az Unión belül és a világpiacon szereztek azáltal, hogy továbbra is figyelembe veszik a szeszes italok gyártása során alkalmazott hagyományos gyakorlatokat, valamint a fogyasztóvédelem és a fogyasztók tájékoztatása iránti megnövekedett igényt. […]
(3)
A szeszes italok az uniós mezőgazdasági ágazat egyik jelentős felvevőpiaca, és a szeszes italok gyártása szorosan kapcsolódik ezen ágazathoz. Ez a kapcsolat meghatározó az Unióban gyártott szeszes italok minősége, biztonsága és hírneve szempontjából. […]
(10)
Az uniós piacon forgalomba hozott szeszes italok esetében feltüntetendő előírt nevekre vonatkozóan szabályokat kell megállapítani az ilyen előírt nevek Unió‑szerte harmonizált módon történő feltüntetése, valamint a fogyasztók számára nyújtott tájékoztatás átláthatóságának biztosítása érdekében.”
4
E rendelet 10. cikke (7) bekezdésének első albekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A 11. és a 12. cikknek, valamint a 13. cikk (2)–(4) bekezdésének sérelme nélkül tilos az e cikk (2) bekezdésében említett előírt neveket vagy földrajzi árujelzőket használni az I. mellékletben foglalt vonatkozó kategória vagy a vonatkozó földrajzi árujelző követelményeit nem teljesítő bármely ital leírásában, megjelenítésén és jelölésén. Ez a tilalom azokra az esetekre is vonatkozik, amikor az ilyen előírt neveket vagy földrajzi árujelzőket olyan szavakkal vagy mondatokkal együtt alkalmazzák, mint a „hasonló”, „típusú”, „jellegű”, „készített”, „ízű”, vagy bármely más hasonló kifejezéssel.”
5
Az említett rendelet 12. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Az alkoholtartalmú italtól eltérő élelmiszer megjelenítésén és jelölésén az I. mellékletben meghatározott, a szeszes italok egy vagy több kategóriája alatt szereplő előírt nevekre vagy a szeszes italokra vonatkozó egy vagy több földrajzi jelzésre való utalás engedélyezésének feltétele, hogy az élelmiszer gyártása során felhasznált alkohol kizárólag az utalás szerinti szeszes italból vagy szeszes italokból származik, kivéve, ami az adott élelmiszer előállításához felhasznált aromákban, színezékekben vagy más engedélyezett összetevőkben esetleg jelen levő alkoholt illeti.”
6
Ugyanezen rendelet I. melléklete a „Szeszes italok kategóriái” címet viseli. Ennek a „Gin” című 20. pontja a következőképpen szól:
„a)
A gin olyan borókaízesítésű szeszes ital, amelyet mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol borókabogyóval (Juniperus communis L.) való ízesítésével állítanak elő.
b)
A gin minimális alkoholtartalma 37,5 térfogatszázalék.
c)
A gin előállítása során kizárólag olyan aromaanyagok vagy aromakészítmények vagy mindkettő használhatók, amelyek biztosítják, hogy annak ízében a borókaíz domináljon.
d)
A »gin« kifejezés kiegészíthető a »dry« kifejezéssel, amennyiben a végtermék 1 literében megtalálható legfeljebb 0,1 gramm, invertcukorban kifejezett édesítőterméken kívül nem tartalmaz édesítésre alkalmas összetevőt.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
7
A VSW német egyesület, amelynek feladata többek között a tisztességtelen verseny elleni fellépés. A PB társaság értékesíti és reklámozza többek között a Virgin Gin Alkoholfrei (alkoholmentes Virgin Gin) elnevezésű alkoholmentes italt.
8
A VSW, mivel úgy ítélte meg, hogy PB ezen italra vonatkozó reklámja sérti a 2019/787 rendelet rendelkezéseit, 2023. október 31‑én keresetet indított e társasággal szemben az említett ital forgalmazásának abbahagyása iránt a Landgericht Potsdam (posdami regionális bíróság, Németország), a kérdést előterjesztő bíróság előtt. E tekintetben azt állítja, hogy a 2019/787 rendelet I. mellékletének 20. pontja szerint a gint mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol borókabogyóval való ízesítésével kell előállítani, minimális alkoholtartalmának pedig 37,5 térfogatszázaléknak kell lennie. Az e követelményeknek való megfelelés hiányában a VSW úgy véli, hogy PB‑nek fel kell hagynia a szóban forgó ital „gin” leírással történő értékesítésével.
9
A PB ezzel szemben azt állítja, hogy ezen ital reklámozása nem sérti a 2019/787 rendeletet, mivel minden fogyasztó számára nyilvánvaló, hogy nem tartalmaz alkoholt.
10
Ezzel kapcsolatban a keresetében a kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy kétségei vannak a 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének érvényességét illetően, mivel az sértheti a Charta 16. cikkében biztosított vállalkozás szabadságát. Egy alkoholmentes ital „alkoholmentes ginként” történő megjelenítésének és jelölésének tilalma ugyanis aránytalan, mivel úgy tűnik, hogy nem követ jogszerű célt. E bíróság úgy véli, hogy az „alkoholmentes” kifejezés kizárja a fogyasztó megtévesztésének kockázatát. A tilalom azért is aránytalan, mert a 2019/787 rendelet értelmében az italt nem lehet például „ginízű” megnevezéssel sem ellátni, ami azt jelenti, hogy a terméket nem lehet a fogyasztó számára érthető módon leírni. Ez a helyzet egyébként versenyelőnyt biztosít az alkoholmentes italokat és gineket egyaránt forgalmazó gyártóknak azokkal a gyártókkal szemben, akik kizárólag olyan alkoholmentes italokat forgalmaznak, amelyek nem hozhatók ily módon kapcsolatba a ginnel.
11
Amennyiben a Bíróság nem állapítja meg a 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének érvénytelenségét, a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy e rendelet rendelkezései értelmezhetők‑e úgy, hogy azok nem tiltják az alkoholmentes italok „alkoholmentes ginként” való megjelenítését vagy jelölését. Úgy véli azonban, hogy e rendelkezések egyértelműen az uniós jogalkotó tilalmi szándékát fejezik ki.
12
E körülmények között a Landgericht Potsdam (potsdami regionális bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Érvénytelen‑e [a 2019/787] rendelet 10. cikkének (7) bekezdése [a Charta] 16. cikkének megsértése miatt, amennyiben az tiltja az alkoholmentes italok „alkoholmentes gin”‑ként való megjelenítését vagy jelölését?
2)
Másodlagosan: Úgy kell‑e értelmezni [a 2019/787] rendelet 10. cikkének (7) bekezdését vagy 12. cikkének (1) bekezdését, hogy e rendelkezések értelmében nem tiltott valamely alkoholmentes ital „alkoholmentes gin”‑ként való megjelenítése vagy jelölése kizárólag azért, mert az ital nem éri el a „gin” elnevezés használatához szükséges minimális alkoholtartalmat, és azt nem mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol (hanem: víz) borókabogyóval való ízesítésével állították elő?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
13
Az olasz kormány az előterjesztett kérdések elfogadhatatlanságára hivatkozik. Álláspontja szerint az első kérdést illetően az előterjesztő bíróság nem szolgáltatott elegendő információt ahhoz, hogy a Bíróság értékelni tudja a 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének érvényességét. A második kérdés keretében pedig az előterjesztő bíróság nem fejtette ki annak okait, amelyek miatt kétségei merültek fel a szóban forgó uniós jogi rendelkezések értelmezésével kapcsolatban. Épp ellenkezőleg, úgy ítélte meg, hogy e rendelkezések egyértelműen tiltják az alkoholmentes italok „alkoholmentes ginként” történő megjelenítését és jelölését.
14
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kellően világosan kifejtette az alapeljárás hátterét, és azokat az okokat, amelyek miatt ítélete meghozatalához szükségesnek tartja az érintett uniós jogi rendelkezések értelmezését.
15
Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság már kimondta, hogy a feltett kérdésekre adandó válaszok állítólagos egyértelműsége semmi esetre sem akadályozza meg a nemzeti bíróságot abban, hogy előzetes döntéshozatal céljából kérdést terjesszen a Bíróság elé, és nem fosztja meg a Bíróságot attól a hatáskörtől, hogy az ilyen kérdésekről határozzon (2011. december 21‑iEvroetil ítélet, C‑503/10, EU:C:2011:872, 36. pont).
16
Az előterjesztett két kérdés ezért elfogadható.
Az ügy érdeméről
17
Mivel az első, a 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének érvényességére vonatkozó kérdés csak abban az esetben merül fel, ha e rendelkezést úgy kell értelmezni, hogy az tiltja az alkoholmentes italok „alkoholmentes ginként” való megjelenítését és jelölését, először az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést kell megvizsgálni.
A második kérdésről
18
E kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2019/787 rendelet 10. cikkének (7) bekezdését és 12. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azok azzal az indokkal tiltják az „alkoholmentes gin” elnevezés használatát valamely alkoholmentes ital megjelenítésén és jelölésén, hogy az nem felel meg az e rendelet I. melléklete 20. pontjának a) és b) alpontjában a „gin” elnevezésnek megfelelő szeszesital‑kategória tekintetében foglalt követelményeknek.
19
A 2019/787 rendelet 10. cikkének (7) bekezdéséből az következik, hogy tilos az előírt neveket, nevezetesen a „gin” nevet használni az e rendelet I. mellékletében foglalt vonatkozó kategória vagy a vonatkozó földrajzi árujelző követelményeit nem teljesítő bármely ital megjelenítésén és jelölésén. Ez a tilalom továbbá azokra az esetekre is vonatkozik, amikor az ilyen előírt neveket olyan szavakkal vagy mondatokkal együtt alkalmazzák, mint a „hasonló”, „típusú”, „jellegű”, „készített”, „ízű”, vagy bármely más hasonló kifejezéssel.
20
A 2019/787 rendelet I. melléklete 20. pontjának a) és b) alpontja értelmében a gint mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol borókabogyóval való ízesítésével állítják elő, minimális alkoholtartalma pedig 37,5 térfogatszázalék.
21
A 2019/787 rendelet 10. cikkének (7) bekezdése a szövege szerint e rendeletnek az előírt név összetett kifejezésben való használatára, az ilyen névre való utalásra, az összetevők listáján való feltüntetésre, valamint a keverékeknek vagy elegyeknek minősülő szeszes italokra vonatkozó egyes rendelkezéseinek sérelme nélkül alkalmazandó. E rendelkezések az alapügyben nem relevánsak, mivel azok kizárólag az alkoholtartalmú termékekre vonatkoznak.
22
A 2019/787 rendeletnek – az előterjesztő bíróság által a második kérdésében említett – 12. cikke (1) bekezdését illetően meg kell állapítani, hogy e rendelkezés nem releváns az e kérdésre adandó válasz szempontjából. Az említett rendelkezés ugyanis csak az alkohol felhasználásával előállított élelmiszerekre alkalmazandó. E rendelkezés tehát nem alkalmazható az alapeljárásban.
23
Meg kell állapítani, hogy a 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének már a szövegéből is egyértelműen kitűnik, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló ital „alkoholmentes ginként” való megjelenítése és jelölése már azért is tilos, mert ez az ital nem tartalmaz alkoholt. Tehát nem mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol ízesítésével állítják elő, ami ellentmond az e 10. cikk (7) bekezdésében hivatkozott és az e rendelet I. mellékletének 20. pontjában előírt, a „gin” előírt név használatához szükséges követelmények egyikének.
24
Ezenkívül az említett 10. cikk (7) bekezdéséből az következik, hogy nincs jelentősége annak, hogy a „gin” előírt nevet az „alkoholmentes” megjelölés kíséri, mivel a tilalom olyan kifejezések esetében is érvényes, amelyeket annak jelzésére használnak, hogy egy adott italt ne lehessen összetéveszteni az e névvel ellátott szeszes itallal.
25
E körülmények között a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2019/787 rendelet 10. cikkének (7) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az azzal az indokkal tiltja az „alkoholmentes gin” elnevezés használatát valamely alkoholmentes ital megjelenítésén és jelölésén, hogy az nem felel meg az e rendelet I. melléklete 20. pontjának a) és b) alpontjában a „gin” előírt névnek megfelelő szeszesital‑kategória tekintetében foglalt követelményeknek.
Az első kérdésről
26
Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2019/787 rendelet 10. cikkének (7) bekezdése érvényes‑e a Charta 16. cikkében biztosított vállalkozás szabadságára tekintettel, amennyiben megtiltja egy alkoholmentes ital „alkoholmentes ginként” való megjelenítését és jelölését.
27
A vállalkozás szabadsága többek között a vállalkozások azon jogát jelenti, hogy – az őket a saját cselekményeikért terhelő felelősség körében – szabadon rendelkezhessenek a rendelkezésükre álló gazdasági, műszaki és pénzügyi forrásokkal. E jog magában foglalja továbbá a gazdasági vagy kereskedelmi tevékenység gyakorlásának szabadságát, a szerződési szabadságot és a szabad versenyt (lásd ebben az értelemben: 2016. június 30‑iLidl ítélet, C‑134/15, EU:C:2016:498, 27. és 28. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28
Emlékeztetni kell arra, hogy a Charta 52. cikkének (1) bekezdése értelmében az e Chartában elismert jogok és szabadságok gyakorlása csak a törvény által, valamint e jogok és szabadságok lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható. Az arányosság elvére figyelemmel, korlátozásukra csak akkor és annyiban kerülhet sor, ha és amennyiben az elengedhetetlen és ténylegesen az Unió által elismert általános érdekű célkitűzéseket vagy mások jogainak és szabadságainak védelmét szolgálja.
29
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a szakmai tevékenység szabad gyakorlása nem jelent korlátlan jogosultságot, hanem azt a társadalomban betöltött szerepe alapján kell megítélni. Ezért a vállalkozás szabadságának gyakorlása korlátozható, feltéve hogy e korlátozások összhangban vannak az Unió által megvalósítani kívánt közérdekű célokkal, és azokra figyelemmel nem jelentenek olyan aránytalan és elfogadhatatlan beavatkozást, amely lerontaná e jog alapvető tartalmát (lásd ebben az értelemben: 2012. szeptember 6‑iDeutsches Weintor ítélet, C‑544/10, EU:C:2012:526, 54. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30
Továbbá, az uniós jogalkotó közös agrárpolitikával kapcsolatos széles mérlegelési jogkörét figyelembe véve, amely összetett értékelést foglal magában, az e területen elfogadott intézkedések jogszerűségét csak az érintheti, ha az intézkedés a hatáskörrel rendelkező intézmény által követett célkitűzés elérése tekintetében nyilvánvalóan alkalmatlan (lásd ebben az értelemben: 2017. június 14‑iTofuTown.com ítélet, C‑422/16, EU:C:2017:458, 46. pont; 2021. szeptember 2‑iIrish Ferries ítélet, C‑570/19, EU:C:2021:664, 151. pont).
31
Mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy az előírt nevek használatának a vonatkozó kategóriák követelményeit nem teljesítő bármely ital esetében bevezetett tilalmát a Charta 52. cikkének (1) bekezdése értelmében törvény írja elő, mivel azt a 2019/787 rendelet 10. cikkének (7) bekezdése mondja ki.
32
Ezt követően meg kell állapítani, hogy e tilalom kizárólag a szeszes italok előírt nevének használatára vonatkozik, nem akadályozva az e rendeletben előírt követelményeknek meg nem felelő italok gyártását vagy forgalmazását. Így nem sérti a vállalkozási szabadság alapvető tartalmát (lásd ebben az értelemben: 1994. december 13‑iSMW Winzersekt ítélet, C‑306/93, EU:C:1994:407, 24. pont; 2012. szeptember 6‑iDeutsches Weintor ítélet, C‑544/10, EU:C:2012:526, 56–58. pont). Meg kell tehát állapítani, hogy a szóban forgó tilalom tiszteletben tartja a vállalkozás szabadságának lényeges tartalmát.
33
Végül, ami az arányosság elvének tiszteletben tartását illeti, bár a kérdést előterjesztő bíróság a Charta 16. cikkére hivatkozik, a Charta 38. cikkét is figyelembe kell venni, amely a fogyasztóvédelem magas szintjének biztosítására irányul. A fogyasztóvédelmet továbbá a 2019/787 rendelet (2) preambulumbekezdése a rendelet egyik célkitűzéseként említi. Ehhez hasonlóan, ugyanezen preambulumbekezdés, valamint e rendelet (10) preambulumbekezdése szerint a rendelet célja a megtévesztő gyakorlatok megelőzése, valamint a fogyasztók számára nyújtott tájékoztatás átláthatóságának biztosítása. Ezenkívül az említett rendelet (2) és (3) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a szeszes italok az uniós mezőgazdasági ágazat egyik jelentős felvevőpiaca, és e rendelet célja a tisztességes verseny megvalósítása, valamint ezen italok hírnevének védelme. Ezek közérdekű célkitűzéseknek minősülnek (lásd analógia útján: 1994. december 13‑iSMW Winzersekt ítélet, C‑306/93, EU:C:1994:407, 25. pont; 2014. május 8‑iAssica és Kraft Foods Italia ítélet, C‑35/13, EU:C:2014:306, 37. pont; 2016. június 30‑iLidl ítélet, C‑134/15, EU:C:2016:498, 37. pont.
34
Azzal kapcsolatban, hogy a szóban forgó tilalom alkalmas‑e az ily módon követett célok megvalósításának biztosítására, meg kell állapítani, hogy az előírt nevekkel megjelölt, az uniós piacon forgalomba hozott italok meghatározásainak tiszteletben tartása biztosítja a fogyasztók számára, hogy e termékek mindegyike ugyanazon minőségi előírásoknak feleljen meg, és védi a fogyasztókat az általuk megvásárolni kívánt termékek összetételével kapcsolatos összetéveszthetőség veszélyétől. E tilalom továbbá biztosítja, hogy csak adott módon előállított és azonos tulajdonságokkal rendelkező italokat lehessen az érintett előírt névvel forgalmazni. Az ilyen intézkedéssel elkerülhető, hogy a 2019/787 rendeletben foglalt követelményeknek meg nem felelő ital gyártója saját terméke javára kihasználhassa az előírt névvel ellátott szeszes italok gyártói által megszerzett hírnevet. Következésképpen a szóban forgó tilalom alkalmas a 2019/787 rendelet célkitűzéseinek elérésére.
35
Ami azt a kérdést illeti, hogy a 2019/787 rendelet célkitűzéseire tekintettel szükséges‑e a szóban forgó tilalom, meg kell állapítani, hogy ha az előírt nevek használatához szükséges követelményeknek meg nem felelő termékek leírásakor az ilyen előírt neveket olyan leíró kifejezésekkel lehetne kiegészíteni, mint például az „alkoholmentes”, a fogyasztókat megtéveszthetnék az általuk megvásárolni kívánt termékek összetételével kapcsolatban (lásd ebben az értelemben: 1999. december 16‑iUDL‑ítélet, C‑101/98, EU:C:1999:615, 33. és 34. pont; 2017. június 14‑iTofuTown.com ítélet, C‑422/16, EU:C:2017:458, 47. és 48. pont). Ugyanis, bár a fogyasztó számára egyértelmű, hogy az „alkoholmentes gin” elnevezésű termék nem tartalmaz alkoholt, a fogyasztó tévedésbe eshet e termék egyéb tulajdonságait illetően, mivel a „gin” előírt névre vonatkozó követelményeknek – az alkohol puszta jelenlétén kívül – más elemei is vannak, nevezetesen az, hogy mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol ízesítésével előállítsák elő. Ráadásul a 2019/787 rendeletben foglalt követelményeknek megfelelő gyártók által egy adott ital tekintetében megszerzett hírnév nem részesülne oltalomban, ami a tisztességtelen verseny veszélyéhez vezetne (lásd ebben az értelemben: 1994. december 13‑iSMW Winzersekt ítélet, C‑306/93, EU:C:1994:407, 25. pont; 2017. június 14‑iTofuTown.com ítélet, C‑422/16, EU:C:2017:458, 43–48. pont). Ezért a 2019/787 rendelet 10. cikkének (7) bekezdésében foglalt tilalmat szükségesnek kell tekinteni.
36
A jelen ítélet 32. pontjában felidézett azon tényt is figyelembe kell venni, hogy a szeszes italok előírt nevének használatára jogosult gyártóktól eltérő gyártók kizárólag az említett nevek használatában vannak akadályoztatva, de nincsenek megfosztva azon joguktól, hogy termékeiket mindaddig forgalmazzák, amíg megfelelnek a vonatkozó szabályozásnak.
37
E körülmények között az előírt nevek használatának bármely olyan italra vonatkozó tilalma, amely nem teljesíti a vonatkozó italkategóriák tekintetében a 2019/787 rendeletben előírt követelményeket, nem sérti az arányosság elvét.
38
A fenti megfontolásokból az következik, hogy az első kérdés vizsgálata nem tárt fel egyetlen olyan tényezőt sem, amely – a Charta 16. cikkében kimondott vállalkozás szabadságára tekintettel – érintené a 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének érvényességét.
A költségekről
39
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A 2021. április 21‑i (EU) 2021/1096 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel módosított, a szeszes italok meghatározásáról, leírásáról, megjelenítéséről, jelöléséről, a szeszes italok elnevezésének használatáról az egyéb élelmiszerek megjelenítése és jelölése során, a szeszes italok földrajzi árujelzőinek oltalmáról, a mezőgazdasági eredetű etil‑alkohol és desztillátumok használatáról az alkoholtartalmú italokban, valamint a 110/2008/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. április 17‑i (EU) 2019/787 európai parlamenti és tanácsi rendelet 10. cikkének (7) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az azzal az indokkal tiltja az „alkoholmentes gin” elnevezés valamely alkoholmentes ital megjelenítésén és jelölésén való használatát, hogy ezen ital nem felel meg az e rendelet I. melléklete 20. pontjának a) és b) alpontjában a „gin” előírt névnek megfelelő szeszesital‑kategória tekintetében foglalt követelményeknek.
2)
Az első kérdés vizsgálata nem tárt fel egyetlen olyan tényezőt sem, amely – az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. cikkében kimondott vállalkozás szabadságára tekintettel – érintené a 2021/1096 felhatalmazáson alapuló rendelettel módosított 2019/787 rendelet 10. cikke (7) bekezdésének érvényességét.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.