62003CC0398_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgya a növényi eredetű termékekben található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló 90/642/EGK irányelv (a továbbiakban: 90/642 irányelv)értelmezése(2) . A Helsingin hallinto-oikeus (Helsinki közigazgatási bírósága, Finnország) előtt folyó alapeljárás tárgya egy szőlőlevél-importőrnek a finn vámhatóság két határozatára vonatkozó panasza. E határozatokkal az importőrnek a szőlőlevél-behozatalt azzal az indokkal tiltották meg, hogy a szőlőlevelek a megengedett legmagasabb mértéket meghaladó mennyiségű peszticid-szermaradványt tartalmaznak. A kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné megtudni, hogy a 90/642 irányelv alkalmazható-e a szőlőlevélre.
II – Jogi háttér
A – Közösségi jog
2. A 90/642 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének a 97/41/EK irányelvvel(3) (a továbbiakban: 97/41/EK irányelv) módosított változata a következőképpen rendelkezik:
„Ezt az irányelvet az I. melléklet 1. oszlopában meghatározott csoportokba tartozó termékek tekintetében – amelyekhez a 2. oszlop tartalmaz példákat – kell alkalmazni, amennyiben az ezekbe a csoportokba tartozó termékek vagy a termékeknek a 3. oszlopban leírt részei egyes peszticid-szermaradványokat tartalmazhatnak.
Az irányelv alkalmazandó ugyanazokra a termékekre szárítás vagy feldolgozás, valamint összetett élelmiszerekbe történő bedolgozás után is, amennyiben tartalmazhatnak egyes peszticid-szermaradványokat.”
3. Az irányelv 3. cikke (1) bekezdésének a 97/41 irányelvvel módosított változata a következőket írja elő:
„A csoportokban szereplő termékek, vagy adott esetben ezek részei forgalomba hozataluk időpontjától nem tartalmazhatnak a II. mellékletben említett listán meghatározottnál magasabb mértékű peszticid-szermaradványokat.” [Helyes fordítása: Az 1. cikkben említett csoportokba tartozó termékek vagy adott esetben e termékek részei, forgalomba hozataluk időpontjától, nem tartalmazhatnak a II. mellékletben említett listán meghatározottnál magasabb mértékben peszticid-szermaradványokat.]”
4. Az irányelv 5. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok nem tilthatják meg, és nem akadályozhatják az 1. cikkben említett termékek forgalomba hozatalát saját területükön azon az alapon, hogy ezek peszticid-szermaradványokat tartalmaznak, amennyiben az ezekben a termékekben vagy részeikben, illetve ezek felületén ezeknek a maradványoknak a mennyisége nem lépi túl az 1. cikkben említett listán meghatározott maximális értéket.”
5. Az irányelv I. melléklete tartalmazza azoknak a termékeknek és termékcsoportoknak a listáját, amelyekre a peszticid-szermaradványok legnagyobb megengedett mértéke vonatkozik. Ez a lista egy három oszlopot tartalmazó táblázat formájában épül fel. A táblázat 1. oszlopa fejlécének elnevezése „Termékcsoport”, a 2. oszlopé „A csoportba tartozó termékek”, a 3. oszlopé pedig „Olyan termékrészek, amelyek tekintetében a megengedett szermaradék-határértéket alkalmazni kell”.
6. Az irányelv II. mellékletében az I. melléklet termékeire vonatkozóan az egyes peszticidek legmagasabb mértékei vannak megadva mg/kg‑ban.
7. A szőlőlevélre sem az I. melléklet, sem a II. melléklet nem utal kifejezetten.
8. Az irányelv I. melléklete 1. oszlopában feltünteti többek között a „Bogyós gyümölcsök”-et. E csoportban a 2. oszlop többek között megnevezi a „Csemege-és borszőlő”-t. Az I. melléklet I. oszlopában egy „leveles zöldségek és fűszernövények” elnevezésű termékcsoport is található, amelyre vonatkozóan a 2. oszlop termékekként többek között feltünteti a „Salátafélék”-et, a „Spenótfélék”-et és a „Fűszernövények”-et.
9. Az irányelv II. mellékletének a 98/82/EK irányelvvel(4) és a 2000/42/EK(5) irányelvvel módosított változata szerint a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportra vonatkozóan a klórpirifosz legmagasabb megengedett értéke 0,05 mg/kg, a fenarimolé pedig 0,02 mg/kg. A csemege- és a borszőlőben található klórpirifosz megengedett legmagasabb mértéke 0,5 mg/kg, a fenarimolé pedig 0,3 mg/kg.
B – Nemzeti jog
10. Az irányelv rendelkezéseit a finn Kereskedelmi és Ipari Minisztérium 896/99 határozata ültette át. Ez a határozat sem tartalmaz kifejezett szabályozást a szőlőlevélre vonatkozóan. Egyebekben a határozat átveszi az irányelv rendelkezéseit a termékcsoportok és az azokhoz tartozó legmagasabb mértékek tekintetében.
III – A tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
11. Az E. Gavrielides Oy (a továbbiakban: Gavrielides) társaság 2002 márciusában egy tétel töltött szőlőlevelet, 2002 júliusában pedig egy tétel sós lében pácolt szőlőlevelet kívánt Finnországba importálni.
12. A finn vámhatóság laboratóriumában megvizsgálták e termékek mintáit a peszticid-szermaradványokra tekintettel. Az elemzés a töltött szőlőlevélben 0,28 mg/kg klórpirifoszt, a sós lében pácolt szőlőlevélben 0,11 mg/kg klórpirifoszt és 0,14 mg/kg fenarimolt mutatott ki.
13. Ezen eredmények nyomán a finn vámhatóság 2002. július 29‑i és 2002. augusztus 12‑i határozatával (a továbbiakban: vitatott határozatok) megtiltotta e termékek behozatalát, forgalmazását, adásvételre felajánlását és bármely egyéb címen történő átruházását. A vámhatóság azt állította, hogy a szőlőlevél esetében a klórpirifosz legmagasabb megengedett értéke 0,05 mg/kg, a fenarimolé pedig 0,02 mg/kg. Hozzátette, hogy a peszticidszerek megengedett legmagasabb mértékét a finn Kereskedelmi és Ipari Minisztériumnak a 90/642/EGK irányelvet átültető 896/99 határozata szabályozza. Az alapul szolgáló legmagasabb mértékek nézete szerint abból következnek, hogy a szőlőlevél a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportjába tartozik. A szőlőlevélre a fűszernövényekre meghatározott legmagasabb érték vonatkozik, amely a klórpirifosz esetében 0,05 mg/kg, a fenarimol esetében 0,02 mg/kg.
14. A Gavrielides a kérdést előterjesztő bíróság előtt a vitatott határozatok megsemmisítését kérelmezte.
15. A kérdést előterjesztő bíróság 2003. szeptember 22‑i végzésével az EK 234. cikk értelmében a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
„1. Helyes-e az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, módosított 1990. november 27‑i 90/642/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (1) bekezdését akként értelmezni, hogy az a szőlőlevélre is alkalmazandó?
Ha igen:
2. Helyes-e az irányelv I. mellékletét akként értelmezni, hogy a szőlőlevél a »leveles zöldségek és fűszernövények« termékcsoportba, II. mellékletét pedig akként, hogy a szőlőlevél az »egyéb [fűszernövények]« közé sorolandó?
3. Ha a szőlőlevél nem sorolható az »egyéb [fűszernövények]« közé, melyik termékkategóriába és melyik rovatba helyes sorolni?”
IV – Jogi értékelés
A – A felek észrevételei
16. A finn kormány a 90/642 irányelv mellékleteiben található terméklistát nem tartja taxatívnak. Álláspontja szerint a szőlőleveleket a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportjába kell besorolni, és ennek alátámasztására „A 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékletében fel nem sorolt (csekélyebb jelentőségű) termények osztályozása” [nem hivatalos fordítás] [Classification of (minor) crops not listed in the Appendix of Council Directive 90/642/EEC(6) ] című bizottsági javaslatra hivatkozik, amelynek 107. oldalán a szőlőlevelet a fűszernövények közé sorolják.
17. A Gavrielides és a görög kormány a 90/642 irányelvben található terméklistát taxatívnak tartják. Álláspontjuk szerint a szőlőlevelet a listán nem tüntették fel kifejezetten, és ezért az irányelv a szőlőlevélre nem alkalmazandó. A görög kormány nézete az, hogy a terméklista taxatív jellege már az irányelv preambuluma alapján is egyértelmű, amelynek huszadik preambulumbekezdése megállapítja, hogy a termékek listáinak módosítását tervezik. Ebből következik a lista taxatív jellege. A Gavrielides azzal érvel, hogy a szőlőlevélre csak a 2002. január 28‑i 178/2002/EK rendelet(7) 14. cikke vonatkozik. Álláspontja szerint e rendelet tiltja az egészségre ártalmas termékek forgalomba hozatalát. A kérdéses termékek tekintetében azonban csak több kilogramm napi fogyasztása jelentene veszélyt az egészségre. Ha az kerül megállapításra, hogy a 90/642 irányelv alkalmazandó, a Gavrielides és a görög kormány véleménye szerint a szőlőlevél semmiképpen nem sorolható a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportjába. Ellenkezőleg, valamely növény valamennyi részére a peszticideknek ugyanazt a legmagasabb mértékét kellene alkalmazni, ezért a szőlőlevélre ugyanazt a legmagasabb mértéket kellene megengedhetőnek tekinteni, mint ami a szőlőre vonatkozik.
18. A Bizottság álláspontja szerint az irányelv a szőlőlevélre vonatkozóan nem tartalmaz kötelező előírásokat. A szőlőlevélnek az irányelv hatálya alá történő felvételéhez eddig nem végeztek tudományos vizsgálatokat. Álláspontja szerint azonban az irányelv nem képezi annak akadályát, hogy a tagállamok a szőlőlevelet egyéb fűszernövényként sorolják be, az EK 28. és 30. cikkre is figyelemmel. Az 1999‑es „A 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékletében fel nem sorolt (csekélyebb jelentőségű) termények osztályozása” [nem hivatalos fordítás] [Classification of (minor) crops not listed in the Appendix of Council Directive 90/642/EEC(8) című bizottsági javaslatban csupán a Bizottság tisztviselői fejezték ki véleményüket. A dokumentumot nem nyújtották be a Bizottsághoz szavazásra, ezért az jogilag nem kötelező erejű. A Bizottság azonban ellenzi a szőlőlevél „Csemege- és borszőlő” közé történő besorolását is. Nézete szerint a szőlő és a szőlő levelei között ehhez ugyanis túl nagy a különbség. Ezenfelül az irányelv I. mellékletének nem célja a teljes harmonizáció.
B – Állásfoglalás
19. A kérdést előterjesztő bíróság kérdéseivel arra szeretne választ kapni, hogy a 90/642 irányelv alkalmazandó-e az abban kifejezetten nem említett szőlőlevélre, és ha igen, akkor a szőlőlevél melyik termékcsoportba, illetve melyik termékbe tartozik.
20. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megválaszolásához először is meg kell vizsgálni, hogy a 90/642 irányelv I. mellékletének 2. oszlopa, amely az irányelv hatálya alá tartozó termékcsoportokat határozza meg, taxatív vagy példálózó jellegű.
21. Amennyiben a 2. oszlopban meghatározott terméklista taxatív, ahogy azt a Gavrielides és a görög kormány állítja, akkor a 90/642 irányelv nem alkalmazandó a szőlőlevélre, mivel a szőlőlevelet az irányelv kifejezetten nem tünteti fel. Ha a termékek felsorolása csupán példálózó, akkor tovább kell vizsgálni, hogy a szőlőlevél besorolható-e az I. mellékletben feltüntetett valamely termékcsoportba vagy termékbe.
22. Az irányelv szövegezése ellene szól annak a megközelítésnek, hogy a 2. oszlopban található terméklista taxatív jellegű. Az irányelv 1. cikkének (1) bekezdése ugyanis kifejezetten úgy rendelkezik, hogy az irányelvet a melléklet 1. oszlopában meghatározott csoportokba tartozó termékek – amelyekhez a 2. oszlop tartalmaz példákat (9) – tekintetében kell alkalmazni. Az irányelv szövegezésének megfelelően tehát a 2. oszlopban található terméklista csupán példálózó jellegű, és nem taxatív.
23. Annak meghatározásához, hogy a terméklistát példálózó vagy taxatív jellegűnek kell-e tekinteni, a Bizottság a Bíróság a Cacchiarelli és Stanghellini ügyekben hozott ítéletére hivatkozik. Ebben az ítéletben a Bíróság megállapította, hogy a gyümölcsökben és zöldségekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1976. november 23-i 76/895/EGK irányelv(10) a burgonyára nem alkalmazandó, mert a burgonyát ezen irányelv I. melléklete nem említi.(11) Ez az érvelés azonban a jelen esetben nem alkalmazható, mivel a két érintett irányelv már szövegezésében is eltér. A 76/895/EGK irányelv 1. cikke úgy rendelkezett, hogy az irányelv „azokra az emberi fogyasztásra [...] szánt termékekre” vonatkozik, „amelyek az I. mellékletben meghatározott közös vámtarifaszám alatt szerepelnek […]”. Ezen irányelv m elléklete csak egyedi termékeket sorol fel, termékcsoportokat nem. A 76/895/EGK irányelv tehát már szövegezésében is taxatív jellegű.
24. A Cacchiarelli és Stanghellini ügyekben a 90/642 irányelv csak az egyes peszticidszerekre történő alkalmazhatósága tekintetében képezte mérlegelés tárgyát. Ezen ítéletben a Bíróság nem tett megállapítást a 90/642 irányelvben foglalt terméklista jellegére vonatkozóan.
25. A rendszertani értelmezés szintén a 90/642 irányelv I. mellékletének 2. oszlopában foglalt terméklista példálózó jellege mellett szól. Ha a 2. oszlopban található terméklista taxatív lenne, nem lett volna szükség a két oszlopra – a „Termékcsoport” elnevezésű 1. oszlopra és „A csoportba tartozó termékek” elnevezésű 2. oszlopra – osztott szerkezetre. Elegendő lett volna csak az egyedi termékeknek a felsorolása, mint például a 76/895/EGK irányelv(12) esetében.
26. Ezenfelül az irányelv II. melléklete több termékcsoport tekintetében meghatároz egy olyan alapértelmezett maximális értéket, amely a termékcsoportba tartozó egyéb termékekre vonatkozik, pl. a bogyós gyümölcsök termékcsoportjában az „Egyéb”-re (egyéb bogyós gyümölcsökre) vonatkozó maximális érték esetében. Ez is alátámasztja az I. melléklet 2. oszlopában található terméklista példálózó jellegét, mivel a terméklista taxatív jellege esetén nem lett volna szükség a felsoroltakon kívüli termékekre vonatkozó általános maximális értékre.
27. A „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportja esetében már a 2. oszlop szövegezése is amellett szól, hogy az ott felsorolt termékek példák. Az irányelv ebben az oszlopban a „salátafélék”-re, a II. mellékletben pedig a „Fűszernövények, egyéb”-re utal.
28. Ezért a 90/642 irányelv I. mellékletének 2. oszlopában található terméklista csupán példálózó, és nem taxatív jellegű.
29. A szőlőlevél, attól függetlenül, hogy nem szerepel a 2. oszlopban, tartozhat az irányelv hatálya alá, ha besorolható valamelyik termékcsoportba, illetve termékbe. Az alábbiakban ezt kell megvizsgálni.
30. Első látásra lehetségesnek tűnik a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportba történő besorolás, mivel a szőlőlevél, hasonlóan az e termékcsoportban példaként megnevezett salátához, a spenóthoz és a fűszernövényekhez, fogyasztásra alkalmas levél.
31. Ezenfelül a fogyasztó általi fogyasztás, a fogyasztás módja és a fogyasztás várható mennyisége tekintetében a szőlőlevél, a saláta és a fűszernövények teljes mértékben összehasonlíthatóak.
32. Annak értékelése során azonban, hogy egy termék a termékcsoportok valamelyikébe besorolható-e, a teleológiai értelmezés szerint az irányelv által követett célokat is figyelembe kell venni. Az irányelv célja egyrészt az ember és a környezet védelme(13) . Másrészt azonban az irányelv abból indul ki, hogy a növények kémiai peszticidekkel történő védelme a kártevőkkel szemben elengedhetetlen a mezőgazdasági termelékenység növelése érdekében.(14)
33. A peszticid-szermaradványok maximális értékének meghatározása során törekedtek e két egymással ellentétesen ható cél összeegyeztetésére azáltal, hogy kötelező maximális értékekként a jó mezőgazdasági gyakorlattal összeegyeztethető lehető legalacsonyabb értékeket határozták meg.(15) A megállapított maximális „értékek a megfelelő növényvédelmi hatás kifejtéséhez minimálisan szükséges peszticid mennyiségét fejezik ki, melynek használata a lehető legkevesebb szermaradvánnyal jár, és amely toxikológiailag elfogadható”.(16)
34. A maximális értékek megállapítása során ezért figyelembe vették azt a legkisebb peszticidmennyiséget, amely egy egyedi termékcsoport vagy egy egyedi termék esetében a jó terméshozamhoz szükséges. A kártevők elleni hatékony védelemhez szükséges legkisebb mennyiség növényfajonként eltérő. Ez szolgál magyarázatként arra, hogy a hasonló növényekre vonatkozóan, mint például a ribizli és a szeder, amelyek a fogyasztó általi fogyasztás módjában és előrelátható mennyiségében (és ezért a káros anyagok abszorbeálásában) nagyon hasonlóak, miért kerültek megállapításra különböző maximális értékek.
35. Ezért a termék valamely termékcsoportba történő besorolásakor figyelembe kell venni a növények peszticidszükségleteinek jellegzetességeit. A növényeket csak akkor lehet ugyanabba a termékcsoportba sorolni, ha olyan mértékű hasonlóság van köztük, amely arra enged következtetni, hogy a növények a kártevő szervezeteknek és gyomoknak hasonló mértékben vannak kitéve, és ezáltal a lehető legjobb terméshozam eléréséhez hasonló mértékű peszticidszükséglettel rendelkeznek. Nem elegendő azonban az egy termékcsoportba való közös besoroláshoz, hogy két termék pusztán a fogyasztó általi fogyasztás módja, illetve mennyisége tekintetében hasonló, mint a szőlőlevél és a saláta vagy a fűszernövények.
36. Ezek a megfontolások ellene szólnak a szőlőlevél „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportba történő besorolásának. A szőlő és a saláta vagy a fűszernövények ugyanis mind a növényfaj tekintetében, mind a felépítésükben túlságosan különbözőek ahhoz, hogy a salátára és fűszernövényekre vonatkozóan azok peszticidszükséglete alapján megállapított maximális értékeket tudományos igazolás nélkül a szőlőlevélre is alkalmazni lehessen. A 90/642 irányelv is úgy rendelkezik preambulumában, hogy a kötelező maximális értékek meghatározása hosszadalmas technikai vizsgálatot igényel. (17)
37. Nem vonható le ettől eltérő következtetés a „(csekélyebb jelentőségű) termények osztályozása” [nem hivatalos fordítás] Classification of (minor) crops című bizottsági javaslatból(18) sem, amelyre a finn kormány hivatkozott. Ez a dokumentum a 90/642 irányelv I. mellékletében kifejezetten fel nem sorolt termékek besorolására vonatkozó javaslatokat tartalmaz. A szőlőlevélre vonatkozóan a 107. oldalon a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportba fűszernövényként történő besorolást javasolják. Ez a bizottsági javaslat az „Iránymutatás a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK irányelv II. melléklete A részének 6. pontjában és III. melléklete A részének 8. pontjában említett szermaradványokra vonatkozó adatok gyűjtéséhez” [nem hivatalos fordítás] (Guidelines for the generation of data concerning residues as provided in Annex II, part A, section 6 and Annex III, part A, section 8 of Directive 91/414/ECC concerning the placing of plant protection products on the market) című dokumentum(19) része. Előszava értelmében azonban a dokumentum csupán a bizottsági szolgálatok álláspontját tükrözi. A javaslat nem irányul jogilag kötelező hatály kiváltására. A Bizottság a jelen eljárásban benyújtott írásbeli észrevételeiben szintén utalt erre. Ezért ezt a bizottsági javaslatot legfeljebb szakértői véleménynek lehet tekinteni a fűszernövények és a szőlőlevelek összehasonlításának kérdésére vonatkozóan. A dokumentumot azonban nem lehet egyfajta szakértői jelentésnek minősíteni, mert nem derül ki belőle, hogy hogyan, és adott esetben milyen vizsgálatok alapján jutott el a Bizottság a javasolt besoroláshoz.
38. A szőlőlevél tehát nem sorolható be a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportjába.
39. Fennáll azonban a szőlőlevél a „Bogyós gyümölcsök” termékcsoportba, és azon belül a bor- és csemegeszőlő termékbe történő besorolásának lehetősége is, ahogy a Gavrielides és a görög kormány az irányelv alkalmazandósága esetére javasolja.
40. E megközelítés mellett az szól, hogy a szőlőlevél és a szőlő ugyanannak a növénynek a részei. Ebből következően ezeket azonosnak lehet tekinteni a jó terméshozamot eredményező termesztéshez szükséges peszticidszükséglet tekintetében.
41. Azonban már a megfogalmazás is e besorolás ellen szól. A levél nyilvánvalóan nem tekinthető bogyónak vagy szőlőnek.
42. Nem meggyőző ugyanakkor a Bizottság azon érvelése, mely szerint a szőlőlevelet azért nem lehet csemege- és borszőlőnek tekinteni, mert a 90/642 irányelv I. mellékletének 3. oszlopa, amely a termék azon részeit határozza meg, amelyekre a maximum maradványértékek vonatkoznak, kizárja a szőlő szárát, és ezért a levelet is ki kell zárni. A 3. oszlop a termék azon részeit zárja ki az értékek alkalmazása alól, amelyekről feltételezhető, hogy nem fogyaszthatók (pl. szár), hiszen e részek káros anyagokkal történő szennyeződése nem károsítja az emberi szervezetet, és ezért e részeket a mérésnél nem kell figyelembe venni.
43. Annak vizsgálatakor azonban, hogy a szőlőlevélre a peszticidek ugyanazon legmagasabb értékei vonatkoznak-e, mint a csemege- és borszőlőre, mindenekelőtt azt kell figyelembe venni, hogy a 90/642 irányelv célja az emberek és a környezet lehető legnagyobb mértékű védelme is.(20) . Nem lehet tudományos értékelés nélkül megállapítani azt, hogy e cél tekintetében megengedhető-e a szőlőlevél csemege- és borszőlőként történő besorolása és ezzel együtt a károsanyag-maradványok viszonylag magas mértéke. A levelek és a szőlő betakarításának időpontja eltérhet, a levelükért termesztett szőlők esetében kisebb lehet a szükséges peszticid mennyisége, mint a termésért termesztett szőlő esetében. E bizonytalanságokat közösségi szintű tudományos kutatás segítségével kellene megszüntetni, és a szőlőlevelet az irányelv módosításával fel kellene venni az irányelv mellékletébe. A termékeket kizárólag értelmezés útján, tudományos igazolás nélkül nem lehet besorolni. Ezért a szőlőlevelet a csemege- és borszőlők termékcsoportjába sem lehet besorolni.
44. Végezetül meg kell állapítani, hogy a 90/642 irányelv I. mellékletében található terméklista nem taxatív jellegű. A fenti megfontolások értelmében a szőlőlevelet mégsem lehet sem a „leveles zöldségek és fűszernövények” termékcsoportba, sem a „bogyós gyümölcsök – csemege- és borszőlő” termékcsoportba besorolni. Ezenkívül más termékcsoport lehetősége nem merül fel. Következésképpen a szőlőlevél nem tartozik az irányelv hatálya alá.
45. A 90/642 irányelv jelen értelmezésének azonban az a következménye, hogy az irányelv által szabályozott területen nincs minden növényi termékre kiterjedő teljes harmonizáció. Ezen értelmezés ellen szólhatna tehát az, hogy ellentétes az irányelv egy további céljával, nevezetesen az áruk Közösségen belüli szabad mozgásának biztosításával.(21) A fenti érvek azonban megmutatták, hogy ez az értelmezés az, amely az irányelv által követett többi célt is figyelembe veszi, és ezzel az irányelv valamennyi célját egyensúlyba hozza.
46. Azt is meg kell állapítani, hogy az irányelv alkalmazhatóságának kérdésére adott nemleges válasz esetén nem megengedhető bármely nemzeti szabályozás, hanem csak az olyan, amely összeegyeztethető a közösségi joggal és különösen az EK 28. és 30. cikkel. A 178/2000 rendelet(22) a későbbiekben alkalmazandó részei és különösen annak 14. cikke a jelen esetre azonban nem alkalmazhatók, mert a rendelet 65. cikke értelmében a rendelet csak 2005. január 1‑jétől lép hatályba.
47. Az EK 28. cikk szerint a tagállamok között tilos a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos hatású intézkedés. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a tagállamok minden olyan kereskedelemre vonatkozó szabályát, amely közvetlenül vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan akadályozhatja a Közösségen belüli kereskedelmet, mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedésnek kell tekinteni(23) . A kereskedelemre vonatkozó szabályozást közigazgatási gyakorlat is képezheti.(24) Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből nem derül ki, hogy létezik-e Finnországban általános közigazgatási gyakorlat a szőlőlevelek behozatali engedélyének megszerzésére vonatkozó feltételek tekintetében. Az egyedi közigazgatási aktusok sem sérthetik azonban az EK 28. cikket, mivel e rendelkezés egyéni jogokat keletkeztet, amelyeknek jogi védelme nem függhet attól, hogy azokat sérti-e valamely egyedi közigazgatási aktus vagy közigazgatási gyakorlat.(25) A vitatott határozatok, amelyek a szőlőlevél importját a peszticid-szermaradvány meghatározott legmagasabb értékétől teszik függővé, akadályozzák a Közösségen belüli kereskedelmet, és ezáltal mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedésnek minősülnek.
48. Az EK 28. cikk értelmében tiltott korlátozások azonban az EK 30. cikk szerint igazolhatók, különösen az emberi egészség védelme céljából. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a tagállamok feladata annak meghatározása, hogy milyen mértékben kívánják az emberi egészség és élet védelmét biztosítani. E tekintetben a tagállamok széles jogkörrel rendelkeznek, de tekintetbe kell venniük az áruk szabad mozgására vonatkozó követelményeket.(26) A Heijn-ítéletben, amelynek tárgyát ugyancsak az élelmiszerekben található peszticid-szermaradványra vonatkozó nemzeti szabályozás képezte, a Bíróság szintén széles jogkört állapított meg, és arra a következtetésre jutott, hogy valamely nemzeti szabályozás az éghajlati viszonyokat, a lakosság táplálkozási szokásait és a népesség egészségi állapotát is figyelembe veheti.(27)
49. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a tagállamoknak az egészségvédelemre vonatkozó mérlegelési jogkörük gyakorlásakor az arányosság elvét is tiszteletben kell tartaniuk, amelynek alapját az EK 30. cikk második mondata képezi. Ennek értelmében a nemzeti intézkedéseknek arra kell korlátozódniuk, ami a közegészség védelme érdekében ténylegesen szükséges; az intézkedéseknek arányosaknak kell lenniük a követett célhoz képest, úgy, hogy a célt nem lehetne elérni a Közösségen belüli kereskedelmet kisebb mértékben korlátozó intézkedésekkel.(28)
50. A kérdést előterjesztő bíróságnak következésképpen meg kell határoznia, hogy az egészségvédelem szempontjából a szőlőlevél esetében a peszticid-szermaradványok mely legmagasabb mértéke szükséges. Ennek során azt is figyelembe kell venni, hogy a szőlőlevél termesztéséhez szükséges-e, és hogy milyen mértékben szükséges a peszticidek használata.(29)
V – Végkövetkeztetések
51. A fenti megfontolások alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a Helsingin hallinto-oikeus által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
Az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, módosított 1990. november 27‑i 90/642/EGK tanácsi irányelv nem alkalmazható a szőlőlevélre.
(1) .
(2)
–	A többször, legutóbb a 2002. április 26‑i 2004/61/EK bizottsági irányelvvel (HL L 127., 81. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 44. kötet, 205. o.) módosított, az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1990. november 27‑i 90/642/EGK tanácsi irányelv (HL L 350., 71. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 11. kötet, 68. o.).
(3)
–	A gyümölcsökben és zöldségekben, a gabonafélékben, az állati eredetű élelmiszerekben, illetőleg az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló 76/895/EGK, 86/362/EGK, 86/363/EGK, illetőleg 90/642/EGK irányelv módosításáról szóló, 1997. június 25‑i 97/41/EK tanácsi irányelv (HL L 184., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 21. kötet, 207. o.).
(4)
–	A gabonafélékben, az állati eredetű élelmiszerekben, illetőleg az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló 86/362/EGK, 86/363/EGK, illetőleg 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékleteinek módosításáról szóló, 1998. október 27‑i bizottsági irányelv (HL L 290., 25. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 24. kötet, 72. o.)
(5) –	 	A gabonafélékben, az állati eredetű élelmiszerekben, illetőleg az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló 86/362/EGK, 86/363/EGK, illetőleg 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékleteinek módosításáról szóló, 2000. június 22‑i 2000/42/EK bizottsági irányelv (HL L 158., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 29. kötet, 209. o.)
(6)
–	Bizottság, Mezőgazdasági Főigazgatóság VI B II‑1, B melléklet, 7029/VI/95 rev. 5 22/7/97 (http://europa.eu.int/comm/food/resources/publications_en.htm).
(7)
–	Az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28‑i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 31., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 463. o.).
(8)
–	L. 6. lábjegyzet.
(9)
–		A főtanácsnok kiemelése.
(10)
–		HL L 340., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 3. kötet, 61. o.
(11)
–		A C‑54/94. és C‑74/94. sz. Cacchiarelli és Stanghellini egyesített ügyekben 1995. február 23‑án hozott ítélet (EBHT 1995., I‑391. o.) 11. pontja.
(12)
–	L. 10. lábjegyzet.
(13)
–	L. a 90/642 irányelv hatodik preambulumbekezdését.
(14)
–	L. a 90/642 irányelv harmadik és negyedik preambulumbekezdését.
(15)
–	L. a 90/642 irányelv negyedik preambulumbekezdését.
(16)
–	A 90/642/EGK irányelv II. mellékletének módosításáról szóló, 1994. június 23‑i 94/30/EK tanácsi irányelv (HL L 189., 70. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 16. kötet, 288. o.) harmadik preambulumbekezdése.
(17)
–	L. a 90/642 irányelv tizenharmadik preambulumbekezdését.
(18)
–	L. a 6. lábjegyzetet.
(19)
–	Bizottság, Mezőgazdasági Főigazgatóság VI B II‑1., 1607/VI/97 rev. 2., 10/6/1999 (http://europa.eu.int/comm/food/resources/publications_en.htm).
(20)
–	L. a 90/642 irányelv hatodik preambulumbekezdését.
(21)
–	L. a 90/642 irányelv tizenegyedik preambulumbekezdését..
(22)
–		A hivatkozás a 7. lábjegyzetben történt.
(23)
–	L. különösen a 8/74. sz. Dassonville‑ügyben 1974. július 11‑én hozott ítélet (EBHT 1974., 837. o.) 5. pontját.
(24)
–	L. a 21/84. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1985. május 9‑én hozott ítélet (EBHT 1985., 1355. o.) 13. pontját.
(25)
–	L. a szolgáltatásnyújtás szabadsága tekintetében a C‑224/97. sz. Ciola‑ügyben 1999. április 29‑én hozott ítélet (EBHT 1999., I‑2517. o.) 32. pontját.
(26)
–	L. a C‑293/94. sz. Brandsma‑ügyben 1996. június 27‑én hozott ítélet (EBHT 1996., I‑3159. o.) 11. pontját és a C‑400/96. sz. Harpegnies‑ügyben 1998. szeptember 17‑én hozott ítélet (EBHT 1998., I‑5121. o.) 33. pontját.
(27)
–	A 94/83. sz. Heijn‑ügyben 1984. szeptember 19‑én hozott ítélet (EBHT 1984., 3263. o.) 16. pontja.
(28)
–	L. a 174/82. sz. Sandoz‑ügyben 1983. július 14‑én hozott ítélet (EBHT 1983., 2445. o.) 18. pontját; l. továbbá a C‑192/01. sz. Bizottság kontra Dánia ügyben 2003. szeptember 23‑án hozott ítélet (EBHT 2003., I‑9693. o.) 45. pontját, a C‑387/99. sz. Bizottság kontra Németország ügyben 2004. április 29‑én hozott ítélet (EBHT 0000., 0. o.) 71. pontját és a C‑150/00. sz. Bizottság kontra Ausztria ügyben 2004. április 29‑én hozott ítélet (EBHT 0000., 0. o.) 88. pontját.
(29)
–	L. a Heijn‑ügyben hozott ítéletet (hivatkozás a 26. lábjegyzetben és a 15. pontban) és az 54/85. sz. Mirepoix‑ügyben 1986. március 13‑án hozott ítélet (EBHT 1986, 1067. o.) 14. pontját.