62021TJ0415_RES
C‑415/21. sz. ügy
Banca Popolare di Bari SpA
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék ítélete (kibővített negyedik tanács), 2023. december 20.
„Az Európai Unió szerződésen kívüli felelőssége – Állami támogatások – Az olasz hatóságok által a Banca Tercas javára nyújtott támogatás – A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat – Elévülés – Folyamatos jogsértés – Részleges elfogadhatatlanság – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése – Okozati összefüggés”
Kártérítési kereset – Elévülési idő – Kezdet – Folyamatosan bekövetkező kár – Az elévülés megszakadása – Az elévülést megszakító cselekmény időpontját megelőző több mint ötéves időszakra alkalmazandó elévülés
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés; a Bíróság alapokmánya, 46. cikk, és 53. cikk, első bekezdés)
(lásd: 28–54., 67. pont)
Kártérítési kereset – Elévülési idő – Kezdet – Nem folyamatos jellegű kár – Figyelembe veendő időpont – Azon időpont, amikor az aktus káros következményei az érintett személy tekintetében bekövetkeztek
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés; a Bíróság alapokmánya, 46. cikk, és 53. cikk, első bekezdés)
(lásd: 57–66. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Kár – Okozati összefüggés – Együttes feltételek – Valamelyik feltétel hiánya – A kártérítési kereset egészének elutasítása
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés)
(lásd: 70–72. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály – Fogalom – Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése – Bennfoglaltság – A megfelelő ügyintézés elve – Bennfoglaltság
(EUMSZ 107. cikk, (1) bekezdés, EUMSZ 108. cikk, (3) bekezdés, és EUMSZ 340. cikk, második bekezdés; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 41. cikk)
(lásd: 75., 80–100. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Az uniós jog kellően súlyos megsértése – Az intézmények mérlegelési jogköre korlátainak nyilvánvaló és súlyos megsértésére vonatkozó követelmény – A belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás fennállását és annak visszatéríttetését tévesen megállapító bizottsági határozat – Különösen összetett jogi és ténybeli körülmények – Kellően súlyos jogsértés hiánya
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés)
(lásd: 103–125. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Okozati összefüggés – Bizonyítási teher – A belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás fennállását és annak visszatéríttetését tévesen megállapító bizottsági határozat – A támogatásban részesülő vállalkozás ügyfélköre bizalomvesztéséből eredő kár – Több tényező által okozott bizalomvesztés – A Bizottság magatartása és az állítólagos kár közötti közvetlen okozati összefüggés hiánya
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés)
(lásd: 132–153., 155–161. pont)
Összefoglalás
2013‑ban az olasz Banca Popolare di Bari (BPB) bank érdeklődését fejezte ki egy másik olasz bank, a Banca Tercas (a továbbiakban: Tercas) tőkeemelésében való részvétel iránt, amely utóbbit rendkívüli vagyonfelügyelet alá helyezték. E szándéknyilatkozat feltétele azonban az volt, hogy a Tercas tőkehiányát teljes mértékben fedezze a bankközi betétbiztosítási alap (a továbbiakban: FITD).
2014‑ben az Olasz Köztársaság központi bankjának jóváhagyásával az FITD beavatkozott a Tercas érdekében negatív saját tőkéjének fedezése és két garancia nyújtása révén. Ezt követően a BPB a Tercas két tőkeemelését jegyezte.
2015. december 23‑i határozatában (
1
) (a továbbiakban: Tercas határozat) az Európai Bizottság megállapította, hogy az FITD‑nek a 2014. október 1‑je óta a BPB kizárólagos irányítása alatt álló Tercas érdekében történő fent említett beavatkozása az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, amelyet az Olasz Köztársaságnak vissza kell téríttetnie a kedvezményezettjével.
Mindazonáltal a Törvényszék a 2019. március 19‑i (
2
), fellebbezés alapján helybenhagyott (
3
) ítéletével az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének megsértése miatt megsemmisítette a Tercas határozatot.
2021. április 28‑i levelében a BPB a Tercas határozat miatt állítólagosan elszenvedett károk megtérítését kérte a Bizottságtól, e kárt 228 millió euróra becsülve. Mivel a Bizottság elutasította e kérelmet, a BPB az EUMSZ 340. cikk második bekezdése alapján az Unió szerződésen kívüli felelősségének megállapítása iránti keresetet nyújtott be.
E kereset alátámasztása érdekében a BPB arra hivatkozik, hogy a Tercas határozat az ügyfelei vele szemben fennálló bizalmának romlását idézte elő, ami a betétek és az ügyfelek elvesztéséhez (elmaradt haszon), a jóhírnevének sérelméhez (nem vagyoni kár), valamint az említett határozat negatív hatásainak enyhítésére irányuló intézkedések költségeihez vezetett (vagyoni kár).
E keresetet elutasítva a Törvényszék pontosítja az Unió azon alapuló szerződésen kívüli felelőssége megállapításának feltételeit, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az állami támogatásokra vonatkozó szabályokat.
A Törvényszék álláspontja
Mivel a Bizottság az Európai Unió Bírósága alapokmányának (a továbbiakban: a Bíróság alapokmánya) 46. cikkében az Unió ellen szerződésen kívüli felelősség tárgyában indított keresetek tekintetében előírt ötéves elévülési idő lejártára hivatkozott (
4
), a Törvényszék emlékeztet arra, hogy az elévülés csak abban az időpontban kezdődik, amikor a megtérítendő kár ténylegesen bekövetkezett.
Megállapítva, hogy a Bizottsághoz a 2021. április 28‑i levélben intézett kártérítési kérelem elévülést megszakító cselekménynek minősül, a Törvényszék ezenkívül hangsúlyozza, hogy amennyiben folyamatos jellegű kárról van szó, az elévülést az elévülést megszakító cselekmény időpontját megelőző, több mint ötéves további időszakra kell alkalmazni, anélkül hogy az érintené az ezt követő időszakban keletkezett jogokat.
E tekintetben a Törvényszék pontosítja, hogy mind a közvetlen betétek elvesztéséből, mind pedig az ügyfélkör BPB általi elvesztéséből eredő állítólagos vagyoni károk folyamatosak, mivel a Tercas határozat elfogadása óta felhalmozódtak és ismétlődtek. A BPB jóhírnevének sérelméből eredő állítólagos nem vagyoni kár is folyamatos jellegű, mivel e kár a Tercas határozatból ered, amelyet elfogadása után először sajtóközlemény útján tettek közzé, és csak később tettek közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
Ebből következik, hogy a BPB kártérítési kérelme nem évült el, amennyiben az a közvetlen betétek és az ügyfélkör 2016. április 28‑át követően, vagyis a 2021. április 28‑i kártérítési kérelmet megelőző, öt éven belüli időszakban történt elvesztéséből és jóhírnevének ugyanezen időszak során történt megsértéséből eredő károk megtérítésére irányul.
Ami az állítólagos vagyoni kárt illeti, amely a BPB által a Tercas határozat negatív hatásainak enyhítését célzó intézkedések miatt viselt további költségekből áll, a Törvényszék elutasítja az ezen az alapon hivatkozott károk folyamatos jellegét, mivel azok ténylegesen egy meghatározott időpontban következtek be, és az összegük nem nőtt az eltelt idő arányában.
Az ügy érdemét illetően a Törvényszék előzetesen emlékeztet arra, hogy az Unió szerződésen kívüli felelősségének megállapításához három feltétel együttes teljesülése szükséges, nevezetesen a magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése, a kár tényleges bekövetkezése, valamint a jogsértés és az elszenvedett kár közötti közvetlen okozati összefüggés fennállása.
E feltételek közül az elsőt illetően a Törvényszék megállapítja egyrészt, hogy az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során a Bizottság által a Tercas határozatban elkövetett hiba olyan szabály megsértésének minősül, amelynek célja, hogy magánszemélyek számára, mint amilyen a BPB, jogokat keletkeztessen. Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése ugyanis azáltal, hogy a tagállamok vállalkozásai közötti tisztességes verseny biztosítása érdekében meghatározza a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatás fogalmát, a magánszemélyek és különösen a vállalkozások érdekeinek védelmére irányul. Ezenkívül a támogatás EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésében említett fogalmának alkalmazása szigorúan az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének alkalmazásához kapcsolódik, amely rendelkezés megállapítja a támogatási intézkedések bejelentésére vonatkozó kötelezettséget és azok végrehajtásának tilalmát a Bizottság előzetes ellenőrzési eljárásának befejezése előtt. Tekintettel arra, hogy ez utóbbi rendelkezés közvetlen hatállyal bír, arra a magánszemélyek hivatkozhatnak az alkalmazásából eredő jogaik érvényesítése érdekében. Márpedig az EUMSZ 108. cikk a támogatás EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésében foglalt fogalmának alkalmazása céljából ruházza fel a Bizottságot azzal a hatáskörrel, hogy az állami támogatások belső piaccal való összeegyeztethetőségéről határozzon. Ráadásul az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének Bizottság általi alkalmazását megtámadhatják az uniós bíróságok előtt a támogatás kedvezményezettjei, a versenytársaik, valamint a tagállamok.
A kellően súlyos jogsértés fennállását illetően a Törvényszék megjegyzi egyrészt, hogy az ítélkezési gyakorlat figyelembe veszi többek között a szabályozandó helyzetek összetettségét, a jogszabályszövegek alkalmazásának vagy értelmezésének nehézségeit, és különösképpen azt a mérlegelési mozgásteret, amellyel a kérdéses jogi aktus megalkotója rendelkezik. Amikor az érintett intézmény széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik, az ilyen jogsértés megállapításához a döntő szempont az, hogy ez az intézmény a mérlegelési jogkörének korlátait nyilvánvalóan és súlyosan túllépte‑e.
E kritériumokra tekintettel a Törvényszék megállapítja, hogy az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének a Bizottság által a Tercas határozatban történő megsértése, noha azt a Törvényszék és a Bíróság ítélete megállapította, e ténynél fogva nem minősül szükségszerűen kellően súlyosnak. A Törvényszék, emlékeztetve arra, hogy a Bizottság által elkövetett hiba az olasz hatóságoknak az FITD beavatkozásában való közreműködésének bizonyítása érdekében figyelembe vett tényezők elemzésére vonatkozott, hangsúlyozza továbbá, hogy a Bizottságnak az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fogalmát különösen összetett jogi és ténybeli összefüggésben kellett alkalmaznia. Márpedig az, hogy e körülmények között a Bizottság nem bizonyította a jogilag megkövetelt módon az FITD‑beavatkozás államnak való betudhatóságát, nem elegendő ahhoz, hogy e hibát a Bizottság mérlegelési jogkörére vonatkozó korlátok nyilvánvaló és súlyos megsértésének lehessen minősíteni. Ennélfogva az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének Bizottság általi megsértése nem volt kellően súlyos.
A Törvényszék ezt követően az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése Bizottság általi megsértése és a BPB által hivatkozott kár közötti közvetlen okozati összefüggés fennállására vonatkozó feltételt vizsgálja. E tekintetben rámutat, hogy még ha a Tercas határozat bizonyos szerepet is játszhatott a BPB ügyfélköre elvesztésének folyamatában, e veszteséget más tényezők is előidézték, így az említett határozat nem tekinthető az állítólagos kár meghatározó és közvetlen okának. Ennélfogva a BPB nem bizonyította a Bizottság állítólagos jogellenes magatartása és az állítólagos kár közötti okozati összefüggés fennállását.
Ennélfogva a Törvényszék megállapítja, hogy a BPB által megtéríteni kért, el nem évült károkat illetően nem teljesülnek az Unió szerződésen kívüli felelőssége megállapításának egyrészt a kellően súlyos jogsértés fennállására, illetve másrészt a felrótt magatartás és a hivatkozott kár közötti okozati összefüggés fennállására vonatkozó feltételei.
Így a Törvényszék anélkül utasítja el a BPB keresetét, hogy meg kellene vizsgálni az Unió szerződésen kívüli felelőssége megállapításának a kár tényleges bekövetkezésével kapcsolatos feltételét.
(
1
)	Az Olaszország által a Tercas bank számára nyújtott SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN) állami támogatásról szóló, 2015. december 23‑i (EU) 2016/1208 bizottsági határozat (HL 2016. L 203., 1. o.).
(
2
)	2019. március 19‑iOlaszország és társai kontra Bizottság ítélet (T‑98/16, T‑196/16 és T‑198/16, EU:T:2019:167).
(
3
)	2021. március 2‑iBizottság kontra Olaszország és társai ítélet (C‑425/19 P, EU:C:2021:154).
(
4
)	A Bíróság alapokmánya 53. cikke első bekezdésének megfelelően ugyanezen alapokmány 46. cikkét alkalmazni kell a Törvényszék előtti eljárásra.