62019TJ0017_RES
(Asia T-17/19)
Giulia Moi
vastaan
Euroopan parlamentti
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu neljäs jaosto) 3.2.2021
Toimielimiä koskeva oikeus – Parlamentti – Työpaikkakiusaaminen – Parlamentin puheenjohtajan päätökset, joissa katsotaan, että on tapahtunut työpaikkahäirintää, joka on kohdistunut kahteen valtuutettuun avustajaan, ja määrätään parlamentin jäsenelle seuraamukseksi päivärahan pidättäminen 12 päivän ajalta – Parlamentin työjärjestyksen 11 ja 166 artikla – Oikaisuvaatimus – Parlamentin puhemiehistön päätös, jolla seuraamus vahvistetaan – Parlamentin työjärjestyksen 167 artikla – Kumoamiskanne – Kanteen nostamisen määräaika – Tutkittavaksi ottaminen – Puolustautumisoikeudet – Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu
Euroopan parlamentti – Jäsenet – Kurinpitojärjestelmä – Seuraamukset – Parlamentin puheenjohtajan päätös – Valitus – Harkinnanvaraisuus – Asian vireillepano unionin tuomioistuimissa– Hyväksyttävyys – Kumoamiskanteen nostamiselle asetetun määräajan alkamisajankohta – Päätös työpaikkahäirinnän toteamisesta liittyy erottamattomasti seuraamusta koskevaan päätökseen
(SEUT 263 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla; Euroopan parlamentin työjärjestyksen 167 artikla)
(ks. 43–47, 49–52 ja 77 kohta)
Henkilöstökanne – Edeltävä hallinnollinen valitus – Valituksen ja kanteen vastaavuus – Ei voida soveltaa parlamentin jäsenen ja Euroopan parlamentin väliseen riita-asiaan kumoamiskanteen yhteydessä
(SEUT 263 ja SEUT 270 artikla; virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
(ks. 84–90 kohta)
Euroopan unionin oikeus – Periaatteet – Puolustautumisoikeudet – Soveltaminen kaikissa menettelyissä, joita käydään henkilöä vastaan ja joiden päätteeksi voidaan tehdä hänelle vastainen päätös – Periaate, jota on noudatettava, vaikka kyseessä olevasta menettelystä ei olisi annettu mitään säännöstöä – Soveltamisala – Menettely, jossa pyritään selvittämään, onko työpaikkahäirintää tapahtunut Euroopan parlamentin jäsenen taholta – Työpaikkahäirinnästä syytetylle annettava tiedoksi kaikki häntä koskevan asiakirja-aineiston asiakirjat – Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen – Seuraukset
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohta)
(ks. 91–105, 107–110, 112, 114–120, 122–125, 127 ja 132–134 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisesta toimesta aiheutunut todellinen ja varma vahinko – Riitautetun lainvastaisen toimen kumoaminen – Kohtuullinen korvaus henkisestä kärsimyksestä
(SEUT 340 artiklan toinen kohta)
(ks. 143 ja 144 kohta)
Tiivistelmä
Kantaja oli Euroopan parlamentin jäsen 2014-2019. Sen jälkeen, kun kaksi hänen valtuutettua avustajaansa oli tehnyt avustamispyynnön (
1
) vedoten vaikeisiin työolosuhteisiin, he tekivät marraskuussa 2017 työpaikkahäirintää koskevan valituksen tästä ongelmasta vastaavalle parlamentin neuvoa-antavalle komitealle. (
2
)
Parlamentin puhemies teki kahdella erillisellä 2.10.2018 päivätyllä kirjeellä neuvoa-antavan komitean lausunnon ja kantajan huomautukset tutkittuaan yhtäältä päätöksen, jossa todettiin kahteen valittajaan kohdistunut työpaikkahäirintä, ja toisaalta päätöksen, jossa määrättiin kantajalle seuraamukseksi hänen kahteen valittajaan kohdistamastaan käytöksestä päivärahan pidättäminen 12 päivän ajalta.
Kantaja teki 16.10.2018 parlamentin puhemiehistölle oikaisuvaatimuksen (
3
) puhemiehen seuraamuksesta tekemästä päätöksestä. Parlamentin puhemiehistö pysytti 12.11.2018 tekemällään päätöksellä, joka julistettiin 14.11.2018 täysistunnossa ja annettiin tiedoksi samana päivänä, puhemiehen seuraamuksesta tekemän päätöksen. Kantaja nosti tällöin 11.1.2019 kumoamiskanteen puhemiehen sekä työpaikkahäirinnän toteamista että seuraamuksia koskevista päätöksistä, että parlamentin puhemiehistön päätöksestä, sekä vahingonkorvauskanteen.
Unionin yleisen tuomioistuin kumoaa laajennetussa jaostossa antamallaan tuomiolla edellä mainitut kolme päätöstä ja hylkää kantajan kanteen muilta osin, myös hänen vahingonkorvauskanteensa. Se selventää siten oikeuskäytäntöä, joka koskee yhtäältä kuulluksi tulemista koskevan oikeuden ja puolustautumisoikeuksien välisiä suhteita, ja toisaalta seikkoja, jotka on näytettävä toteen, jotta päätös kumotaan puolustautumisoikeuksien loukkaamisen toteamisen johdosta. Unionin yleinen tuomioistuin esittää lisäksi täsmennyksiä valituksen ja kanteen ”vastaavuutta” koskevan säännön (
4
) soveltamisen rajoista.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Tarkastellessaan ensiksi kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamista siltä osin kuin se koskee puhemiehen seuraamuksesta tekemää päätöstä, unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että parlamentin puhemiehistön päätöksen tekeminen ei estä kantajaa käyttämästä kanneoikeuttaan puhemiehen seuraamuksesta tekemää päätöstä vastaan, vaikka viimeksi mainittuun oli kohdistettu oikaisuvaatimus parlamentin työjärjestyksen 167 artiklan perusteella. (
5
) Unionin yleinen tuomioistuin katsoo lisäksi, että kantaja voi vaatia puhemiehen seuraamuksesta tekemän päätöksen kumoamista viimeistään sinä päivänä, jolloin kanteen nostamisen määräaika päättyi parlamentin puhemiehistön päätöksen tiedoksiannosta laskettuna. Unionin tuomioistuin katsoo käsiteltävässä asiassa, että kumoamisvaatimusta ei voida pitää myöhässä nostettuna ja se on siis otettava tutkittavaksi.
Unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee toiseksi kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamista siltä osin kuin se koskee puhemiehen päätöstä työpaikkahäirinnän toteamisesta, ja katsoo, että oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja hyvän oikeudenkäytön periaate edellyttävät yhdessä, että unionin tuomioistuinten käsiteltäväksi saatetaan samanaikaisesti yhden ja saman riita-asian muodostavien päätösten lainmukaisuus eli käsiteltävässä asiassa päätös, jossa todetaan työpaikkahäirinnän muodostavien tekojen olemassaolo, ja siitä riippuvainen päätös, jossa määrätään näistä teoista seuraamus. On siis katsottava, että koska puhemiehen päätös työpaikkahäirinnän toteamisesta liittyy erottamattomasti seuraamusta koskevaan päätökseen, ensimmäistä päätöstä koskevan kumoamiskanteen nostamisen määräaika alkoi kulua – kuten toista päätöstä koskevan – vasta sen puhemiehistön päätöksen tiedoksiannosta, joka tehtiin oikaisuvaatimuksen johdosta. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo myös, että tätä vaatimusta ei voida pitää liian myöhään esitettynä ja se on näin ollen myös otettava tutkittavaksi.
Puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevan periaatteen loukkaamista koskevan ensimmäisen kanneperusteen tutkittavaksi ottamisesta unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa aluksi, että kantajan kanne perustuu SEUT 263 artiklaan eikä SEUT 270 artiklaan, joka koskee kaikkia unionin ja sen henkilöstön välisiä riita-asioita. Vastaavuussääntö on vahvistettu juuri viimeksi mainitun määräyksen perusteella nostettujen kanteiden yhteydessä ja henkilöstösäännöissä käyttöön otetun pakollisen edeltävän valituksen osalta, mutta unionin tuomioistuin tai unionin yleinen tuomioistuin ei tässä vaiheessa ole ulottanut sitä kanteisiin, jotka on nostettu SEUT 263 artiklan perusteella ja joita edeltää hallinnollinen vaihe. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo näin ollen, että vastaavuusperiaatetta ei sovelleta kantajan unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille paneman kaltaisessa riita-asiassa, ja näin ollen, että ei voida todeta, että ensimmäinen kanneperuste olisi jätettävä tutkimatta siitä syystä, että puolustautumisoikeuksia koskevan periaatteen noudattamatta jättämiseen ei ole vedottu puhemiehistössä oikaisuvaatimuksen yhteydessä.
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa ensimmäisen kanneperusteen perusteltavuuden osalta, että puolustautumisoikeuksiin sisältyy oikeus tulla kuulluksi ja oikeus tutustua asiakirjoihin ja ne kuuluvat perusoikeuksiin, jotka ovat erottamaton osa unionin oikeusjärjestystä ja jotka vahvistetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Unionin yleinen tuomioistuin korostaa siis, että puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatetta sovelletaan käsiteltävässä asiassa, koska kantajaa vastaan aloitettu menettely voi johtaa – ja on johtanut – parlamentin jäsenelle määrättyyn seuraamukseen työpaikkahäirinnästä. Menettelyssä, jossa pyritään selvittämään, onko työpaikkahäirintää tapahtunut, tämä periaate merkitsee, että syytösten kohteena olevalle henkilölle annetaan – mahdollisia luottamuksellisuuden vaatimuksia noudattaen – ennen hänelle vastaisen päätöksen tekemistä tiedoksi kaikki kyseistä työpaikkahäirintää koskevat asiakirja-aineistoon sisältyvät asiakirjat, sekä häntä vastaan että hänen puolestaan puhuvat, ja että häntä kuullaan niistä. Käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että työpaikkahäirinnän toteamiseen ja seuraamuksen määräämiseen johtaneen menettelyn kuluessa kantaja ei, vaikka hänelle oli ilmoitettu kahden valtuutetun avustajan tekemien valitusten sisällöstä, ollut saanut tutustua heidän neuvoa-antavalle komitealle antamiinsa lausumiin eikä asiakirja-aineistoon, erityisesti sähköposti- ja tekstiviesteihin, vaikka nämä eri tiedot oli otettu huomioon pääteltäessä, että työpaikkahäirintää on tapahtunut ja että kantajalle määrätään seuraamus. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että käsiteltävässä asiassa on loukattu puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevaa yleistä periaatetta.
Tarkastellessaan tämän periaatteen loukkaamisen seurauksia unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että puolustautumisoikeuksien loukkaamisesta seuraa menettelyn päätteeksi tehdyn päätöksen kumoaminen ainoastaan, jos menettely olisi voinut johtaa toisenlaiseen tulokseen ilman kyseistä sääntöjenvastaisuutta. (
6
) Tämä edellytys täyttyy, jos kantaja, joka ei ole saanut tutustua asiakirjoihin, jotka hänelle pitäisi toimittaa puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen edellyttämän mukaisesti, ei ole voinut tehokkaasti esittää huomautuksiaan ja häneltä on näin viety – vaikka vähäinenkin – mahdollisuus puolustautua paremmin. Tällaisessa tapauksessa se, ettei asiakirjoja, joihin hallinto nojautuu, anneta tiedoksi, vaikuttaa näet väistämättä niiden toimien sääntöjenmukaisuuteen puolustautumisoikeuksien suojan kannalta, jotka annetaan sellaisen menettelyn päätteeksi, joka voi vaikuttaa kantajaan epäedullisesti. Käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että koska kantaja ei ollut saanut tutustua asiakirja-aineiston sisältöön kokonaisuudessaan, häneltä vietiin käsiteltävässä asiassa mahdollisuus puolustautua paremmin, ja että tämä sääntöjenvastaisuus on väistämättä vaikuttanut työpaikkahäirinnän tapahtumista ja seuraamusta koskevien päätösten sisältöön.
Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kyseessä olevat kolme päätöstä on kumottava puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevan yleisen periaatteen loukkaamisen vuoksi.
(
1
)	Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 24 artiklan nojalla.
(
2
)	Parlamentin jäsenten valtuutettujen avustajien parlamentin jäsenistä tekemiä työpaikkahäirintää koskevia valituksia ja työpaikkahäirinnän ehkäisemistä käsittelevä neuvoa-antava komitea perustettiin parlamentin asiasta 14.4.2014 antamien sisäisten sääntöjen, sellaisina kuin ne ovat muutettuina 6.7.2015,1 artiklan 1 kohdalla.
(
3
)	Parlamentin työjärjestyksen 167 artikla.
(
4
)	Kyseinen sääntö edellyttää – uhalla, että kanne muutoin jätetään tutkimatta –, että unionin tuomioistuimille esitetty kanneperuste tai vaatimus on jo esitetty oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä tai että se liittyy kiinteästi samassa yhteydessä esitettyyn arvosteluun.
(
5
)	Tuomio 21.2.2018, LL v. parlamentti (C-326/16 P, EU:C:2018:83, 34–37 kohta) ja tuomio 19.9.2018Selimovic v. parlamentti (T-61/17, ei julkaistu, EU:T:2018:565, 45 kohta).
(
6
)	Tuomio 4.4.2019, OZ v. EIP (C-558/17 P, EU:C:2019:289, 76–78 kohta) ja tuomio 25.6.2020, HF v. parlamentti (C-570/18 P, EU:C:2020:490, 73 kohta).