Talan väckt den 29 mars 2012 - Europeiska kommissionen mot Republiken Bulgarien
(Mål C-152/12)
Rättegångsspråk: bulgariska
Parter
Sökande: Europeiska kommissionen (ombud: R. Vasileva and H. Støvlbæk)
Svarande: Republiken Bulgarien
Sökandens yrkanden
Sökanden yrkar att domstolen ska
fastställa att Republiken Bulgarien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 7.3 och 8.1 i direktiv 2001/14/EG, och
förplikta Republiken Bulgarien att ersätta rättegångskostnaderna.
Grunder och huvudargument
I ansökan som inkom den 16 mars 2012 har Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) yrkat att domstolen ska fastställa att Republiken Bulgarien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 7.3 och 8.1 i direktiv 2001/14/EG, eftersom det avgiftssystem som Bulgariens infrastrukturförvaltare använder inte bygger på den kostnad som uppstår som en direkt följd av den tågtrafik som bedrivs, i enlighet med artikel 7.3 i direktiv 2001/14/EG. Vidare har Bulgarien inte angett att avgifterna grundade sig på ett system som syftar till att fullt ut täcka kostnaderna i enlighet med artikel 8.1 i direktivet. Bulgarien skulle därför under alla omständigheter ha uppfyllt villkoren i artikeln.
Kommissionen har gjort gällande följande huvudargument:
Med begreppet "kostnad som uppstår som en direkt följd av den tågtrafik som bedrivs" måste förstås marginella kostnader som uppstår som en direkt följd av en faktisk användning av järnvägsinfrastrukturen, det vill säga "direkta kostnader" som uppstår vid särskild tågtrafik. Följaktligen varierar dessa kostnader beroende på om järnvägsinfrastrukturen används eller inte. I linje med detta, kan kostnader som uppstår oberoende av järnvägsinfrastrukturens faktiska användning inte betraktas som direkta kostnader, även om de har samband med verksamheter eller varor som är nödvändiga för tågtrafiken på vissa sträckor. Dessa kostnader utgör fasta kostnader i den bemärkelsen att de uppstår även om järnvägsinfrastrukturen inte används.
Denna tolkning har stöd i lydelsen i artikel 7.3, som avser en kostnad "som uppstår som en direkt följd av den tågtrafik som bedrivs". Den fasta kostnad som har samband med hela järnvägsnätet uppkommer inte som en direkt följd av att det bedrivs en särskild tågtrafik. Begreppet "som en direkt följd av" avser således extrakostnader som uppkommer när det bedrivs en särskild tågtrafik. Tolkningen ovan har även stöd i en kontextuell tolkning av artikel 7.3. I artikel 7 anges principerna för fastställande av avgifter, medan artikel 8 föreskriver möjliga undantag från dessa principer. I artikel 8.1 anges hur "full kostnadstäckning för infrastrukturförvaltarens kostnader" kan uppnås, vilket innebär att den kostnad som artikel 7.3 avser inte kan vara infrastrukturförvaltarens slutliga kostnad. I stället avses den kostnad som uppkommer som en direkt följd av att det bedrivs en särskild tågtrafik, det vill säga en kostnad som är lägre än den slutliga kostnaden. Tolkningen har stöd i skäl 7 i direktiv 2001/14/EG, enligt vilket en optimal användning av järnvägsinfrastrukturen ska främjas, vilket förutsätter låga avgifter.
Kommissionen har gjort gällande att infrastrukturförvaltaren ska göra infrastrukturen tillgänglig för järnvägsföretag på egen bekostnad och att järnvägsföretagen ska erlägga avgifter som motsvarar den direkta kostnaden. Detta motiveras av behovet av att göra järnvägsinfrastrukturen intressantare för järnvägsföretagen och för att optimera järnvägsföretags användning av infrastrukturen. Det är möjligt att tillämpa artikel 8.1 i direktiv 2001/14/EG endast när villkoren i denna är uppfyllda, nämligen att infrastrukturförvaltaren- för de marknadssegment vederbörande ämnar fastställa prishöjningar - först ska pröva om nämnda segment kan tåla detta. Denna tolkning följer av lydelsen i artikel 8.1 första stycket - "... om marknaden kan tåla detta ...", liksom av följande lydelse i artikel 8.1 andra stycket: "[a]vgifternas nivå får dock inte sättas så högt att de marknadssegment som kan betala åtminstone den kostnad som uppstår som en direkt följd av driften av tågtrafiken ... hindras från att använda infrastrukturen".
Den fullständiga analysen av den bulgariska infrastrukturförvaltarens kostnader och avgifter för åren 2005-2008 ger vid handen att 60-70 procent av de direkta driftskostnaderna som har beräknats i Bulgarien grundar sig på fasta faktorer, närmare bestämt på löner och sociala avgifter. Mot det ovan anförda har kommissionen dragit slutsatsen att denna kostnad inte kan anses utgöra en direkt kostnad i den mening som avses i artikel 7.3, eftersom den inte varierar när tågtrafik bedrivs. Inkomsterna från avgifterna för användningen av infrastrukturen är således mycket högre än den sammanlagda direkta driftskostnaden. Kommissionen har därför funnit att avgifterna inte fastställs enbart på den kostnad som uppstår som en direkt följd av den tågtrafik som bedrivs.
Med stöd av den information kommissionen har fått, finner den att den metod Bulgarien har tillämpat för att fastställa avgifterna för järnvägsinfrastrukturen inte har en klar koppling med analysen av direkta kostnader i den mening som avses i artikel 7.3 i direktiv 2001/14/EG.
____________
1 - Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/14/EG av den 26 februari 2001 om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (EGT L 75, s. 75).