62001CC0319_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Inledning
1. I detta mål har kommissionen med stöd av artikel 226 EG yrkat att domstolen skall fastställa att Konungariket Belgien har åsidosatt sina skyldigheter enligt rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (nedan kallat direktiv 97/11/EG), genom att inte ha antagit alla de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv eller i vart fall inte fullständigt ha underrättat kommissionen om sådana bestämmelser.
2. Utan att i princip ha bestritt denna kritik har Belgien hänvisat till de bestämmelser som antagits såväl federalt som av huvudstadsregionen Bryssel, vilka enligt dess uppfattning är tillräckliga för att införliva direktivet inom ramen för nämnda rättssubjekts respektive behörighetsområden.
II - Tillämpliga bestämmelser
3. Genom direktiv 97/11/EG har rådets direktiv 85/337/EEG (nedan kallat direktiv 85/337/EEG) ändrats och kompletterats i syfte att säkerställa att direktivet tillämpas på ett alltmer harmoniserat och effektivt sätt. Genom direktivet har särskilt antagits bestämmelser genom vilka ett krav på tillstånd har införts avseende de projekt för vilka en bedömning av inverkan på miljön är föreskriven. Genom direktivet har vidare bilagorna till direktiv 85/337/EEG ändrats på så sätt att de projekt som anges i bilaga 1 och som skall bedömas har kompletterats och genom att det klargjorts enligt vilka kriterier som medlemsstaterna skall besluta huruvida de projekt som anges i bilaga 2 skall underkastas en sådana bedömning.
4. Enligt artikel 3.1 första stycket i direktiv 97/11/EG skall medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att införliva direktivet senast den 14 mars 1999. De skall vidare genast underrätta kommissionen om detta.
III - Det administrativa förfarandet
5. De belgiska myndigheterna underrättade genom en skrivelse av den 8 juli 1999 kommissionen om regionen Valloniens dekret av den 11 mars 1999 om miljötillstånd och om ändring av dekretet av den 11 september 1985 om bedömning av inverkan på miljön i regionen Vallonien (nedan kallat regionen Valloniens dekret av den 11 mars 1999).
6. Eftersom kommissionen inte hade erhållit något ytterligare meddelande från den belgiska regeringen om nationella åtgärder för införlivande och inte heller i övrigt hade kännedom om sådana åtgärder, anmodade den genom skrivelse av den 5 augusti 1999 Konungariket Belgien att yttra sig inom två månader.
7. I skrivelse av den 27 oktober 1999 underrättade den belgiska regeringen kommissionen om ett beslut av huvudstadsregionen Bryssels råd av den 22 april 1999 om fastställelse av de anläggningar som omfattas av klass IA i enlighet med artikel 4 i beslutet av den 5 juni 1997 om miljötillstånd (nedan kallat regionrådets beslut av den 22 april 1999), samt om huvudstadsregionen Bryssels regerings beslut av den 4 mars 1999 om fastställelse av de anläggningar som omfattas av klasserna IB, II och III (nedan kallat beslutet av den 4 mars 1999).
8. Genom två skrivelser av den 20 december 1999 underrättade de belgiska myndigheterna kommissionen, för det första, om ett förslag till kunglig förordning om skydd av befolkningen, arbetstagarna och miljön mot joniserande strålning och, för det andra, om lagen av den 20 januari 1999 om skydd av havsmiljön i belgiska territorialvatten (nedan kallad lag av den 20 januari 1999. Bestämmelserna i sistnämnda lag avsåg delvis bedömningar av vissa projekts inverkan på miljön, särskilt avseende sådana projekt som genomförs på kontinentalsockeln.
9. Kommissionen erhöll inte något ytterligare meddelande om hur införlivandet av direktiv 97/11/EG fortlöpte och riktade därför den 19 maj 2000 ett motiverat yttrande enligt artikel 226 EG till Konungariket Belgien, i vilket den anmodade denna stat att vidta nödvändiga åtgärder inom två månader.
10. I sin svarsskrivelse av den 10 juli 2000 överlämnade den belgiska regeringen på nytt texten till den ovannämnda rättsakten för införlivande i huvudstadsregionen Bryssel, tillsammans med en tabell för att förtydliga införlivandet i denna region.
11. Den 9 augusti 2000 sände den belgiska regeringen en kopia av ett förslag från den vallonska regeringen till åtgärder för införlivande, vilka åtgärder kunde beräknas vara genomförda före utgången av det första halvåret 2001.
12. Den 8 december 2000 överlämnades vidare ett förslag till kunglig förordning om förfarandet för beviljande av tillstånd till vissa verksamheter i de belgiska territorialvattnen. Denna förordning antogs, samtidigt som ytterligare en kunglig förordning om fastställande av regler för bedömningen av inverkan på miljön i enlighet med lagen av den 20 januari 1999, den 20 december 2000. Kommissionen erhöll förslaget den 8 februari 2001.
13. Slutligen överlämnade den belgiska regeringen i en skrivelse av den 23 maj 2001 det förslag till ministerdekret om genomförande av regionen Valloniens dekret av den 11 mars 1999 som i andra läsningen hade antagits av den vallonska regeringen.
14. Eftersom kommissionen ansåg att Belgien inte hade vidtagit tillräckliga åtgärder för att införliva alla bestämmelser i direktiv 97/11/EG i hela Belgien, väckte den den 10 augusti 2001 genom en ansökan som inkom till domstolen den 14 augusti 2001 förevarande talan.
15. Kommissionen har yrkat att domstolen skall
- fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, genom att inte ha antagit alla de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, eller i vart fall inte fullständigt ha underrättat kommissionen om sådana bestämmelser,
- förplikta Konungariket Belgien att ersätta rättegångskostnaderna.
16. Konungariket Belgien har yrkat att domstolen
- skall ogilla talan i den mån den rör de delar av Belgien som omfattas av de federala myndigheternas respektive huvudstadsregionen Bryssels behörighet.
IV - Huruvida fördragsbrott föreligger
Parternas argument
17. Kommissionen har anfört att Konungariket Belgien visserligen har vidtagit vissa åtgärder, men att dessa inte är tillräckliga för ett fullständigt införlivande. Konungariket Belgien har i vart fall inte underrättat kommissionen om de åtgärder som är nödvändiga för ett införlivande.
18. Tillämpningsföreskrifter till regionen Valloniens dekret av den 11 mars 1999 och till lagen av den 20 januari 1999, vilka är nödvändiga för att dessa rättsakter skall kunna träda i kraft, har inte antagits inom föreskriven frist. Den belgiska regeringen har själv medgett att ytterligare åtgärder är nödvändiga.
19. Kommissionen har erinrat om att en medlemsstat inte kan åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att uppfylla skyldigheter och iaktta frister som föreskrivs i ett direktiv. Det kan därför konstateras att ett fördragsbrott föreligger avseende hela Belgiens territorium.
20. I sin replik har kommissionen hållit fast vid denna åsikt, men har samtidigt medgett att den kungliga förordningen av den 20 juli 2001 om skydd av befolkningen, arbetstagarna och miljön mot joniserande strålning (nedan kallad kunglig förordning av den 20 juli 2001), vilken den underrättades om den 9 oktober 2001 - således efter det att talan väcktes - har inneburit att direktivet fullständigt har införlivats på det federala planet. Den har heller inte bestritt att den har underrättats om huvudstadsregionen Bryssels åtgärder för införlivande före det att talan väcktes.
21. Konungariket Belgien har i sitt svaromål gjort gällande att regeringen på det federala planet helt har införlivat direktivet inom ramen för sin behörighet, närmare bestämt genom dels den nämnda lagen av den 20 januari 1999, som kommissionen underrättats om den 20 december 1999, samt genom de både tillämpningsförordningarna av den 20 december 2000, som kommissionen underrättats om den 2 februari 2001, dels genom den kungliga förordningen av den 20 juli 2001.
22. Direktivet har genom det ovannämnda beslutet av regionrådet av den 22 april 1999 och det likaledes ovannämnda beslutet av den 4 mars 1999 av regionsregeringen införlivats fullständigt också i huvudstadsregionen Bryssel. Konungariket Belgien har kritiserat kommissionen för att den inte har angett vilka bestämmelser i direktivet som inte har införlivats i huvudstadsregionen Bryssel.
23. Den belgiska regeringen har därefter kommenterat regionen Flandern, som inte har omnämnts i kommissionens ansökan. Denna region förbereder ett dekret för införlivande av direktivet, av rådets direktiv 96/82/EG samt av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/42/EG av den 27 juni 2001 om bedömning av vissa planers och programs miljöpåverkan. Kommissionen har informerats om detta förfarande genom skrivelser av den 21 mars respektive den 4 september 2001. Förfarandet har dock fördröjts på grund av att offentliggörandet av den nederländska språkversionen av direktiv 2001/42/EG försenats. Dekretet beräknas bli offentliggjort i Moniteur Belge i mars 2002. Tillämpningsförordningarna kommer att antas i juni 2002.
24. Vad gäller regionen Vallonien har den belgiska regeringen anfört att antagandet av de tre tillämpningsförordningarna avseende regionen Valloniens dekret av den 11 mars 1999, vilka är nödvändiga för att dekretet skall kunna träda i kraft, visserligen har försenats mot bakgrund av det komplicerade sakområdet, men att de beräknas kunna antas i vart fall mot slutet av år 2001.
Rättslig bedömning
25. Enligt domstolens fasta rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet, och domstolen skall inte beakta senare förändringar.
26. Det kan konstateras att samtliga nödvändiga åtgärder för att fullständigt införliva direktivet med nationell rätt ännu inte hade vidtagits vid den tidpunkt då den frist som utsatts i det motiverade yttrandet av den 19 maj 2000 löpte ut, vilket Konungariket Belgien för övrigt inte heller har bestritt.
27. Konungariket Belgien har nämligen inte bestritt att nödvändiga åtgärder för införlivande inte har antagits vare sig i regionen Vallonien eller i regionen Flandern, i vart fall inte vid den tidpunkt då den frist som föreskrivs i det motiverade yttrandet löpte ut. På det federala planet antogs den för ett fullständigt införlivande av direktivet nödvändiga kungliga förordningen först den 20 juli 2001, således även i det fallet efter det att nämnda frist hade löpt ut.
28. Vad gäller de åtgärder för införlivande som vidtagits av huvudstadsregionen Bryssel, skall det märkas att dessa visserligen vidtogs i rätt tid och före utgången av den nämnda relevanta fristen. Trots detta innebär dessa åtgärder inte, mot bakgrund av att direktivet har införlivats för sent eller inte alls i andra delar av landet, att det fördragsbrott för Konungariket Belgien som i förekommande fall skall fastställas på grund av ett försenat eller ofullständigt införlivande av direktivet skall betraktas mildare. I detta sammanhang skall det erinras om att domstolen i sin dom av den 13 december 1991 i mål C-33/90, i enlighet med fast rättspraxis, har anfört följande: "Den omständigheten att en medlemsstat har överlåtit åt sina regioner att genomföra direktiv påverkar inte tillämpligheten av artikel 169. Av fast rättspraxis följer nämligen att en medlemsstat inte kan åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att uppfylla skyldigheter och iaktta frister som föreskrivs i ett gemenskapsdirektiv. Även om det står en medlemsstat fritt att delegera intern lagstiftningskompetens på det sätt som den finner lämpligt, så har den ändå mot bakgrund av artikel 169 ensam ansvaret i förhållande till gemenskapen för att de skyldigheter som följer av gemenskapsrätten iakttas."
29. Det står således klart att Konungariket Belgien vid utgången av den frist om två månader som fastställts i det motiverade yttrandet inte hade vidtagit alla de åtgärder som är nödvändiga för att införliva direktiv 97/11/EG med nationell rätt. Kommissionens talan skall därför bifallas.
30. Enligt artikel 69.2 i domstolens rättegångsregler skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Konungariket Belgien skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Konungariket Belgien har tappat målet, skall denna stat ersätta rättegångskostnaderna.
V - Förslag till avgörande
31. Jag föreslår att domstolen skall
1. fastställa att Konungariket Belgien har åsidosatt sina skyldigheter enligt rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, genom att inte inom föreskriven frist anta alla de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv eller i vart fall inte fullständigt ha underrättat kommissionen om sådana bestämmelser,
2. förplikta Konungariket Belgien att ersätta rättegångskostnaderna.