62004CJ0071_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C‑71/04,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Tribunal Supremo (Spanien), genom beslut av den 22 december 2003, som inkom till domstolen den 16 februari 2004, i målet
Administración del Estado
mot
Xunta de Galicia,
meddelar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden A. Rosas samt domarna J.‑P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus och A. Ó Caoimh (referent),
generaladvokat: F.G. Jacobs,
justitiesekreterare: R. Grass,
efter det skriftliga förfarandet,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– Xunta de Galicia, genom J. Rodríguez González, abogado,
– Spaniens regering, genom M. Muñoz Pérez, i egenskap av ombud,
– Nederländernas regering, genom C.M. Wissels och H.G. Sevenster, båda i egenskap av ombud,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom V. Kreuschitz och J.L. Buendía Sierra, båda i egenskap av ombud,
efter att ha hört generaladvokaten vid förhandlingen den 26 maj 2005,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 93.3 i EG‑fördraget (nu artikel 88.3 EG), för att klargöra räckvidden av den i första meningen i denna bestämmelse angivna skyldigheten att förhandsanmäla vad gäller sådana stöd till ny- och ombyggnad av fartyg som inte omfattas av tillämpningsområdet för rådets direktiv 90/684/EEG av den 21 december 1990 om stöd till varvsindustrin (EGT L 380, s. 27; svensk specialutgåva, område 8, volym 3, s. 3).
2. Begäran har framställts i ett mål mellan Administración del Estado och Xunta de Galicia, angående dekret nr 217/1994 av den 23 juni 1994 ( Diario Oficial de Galicia, nr 133 av den 12 juli 1994, s. 4663, nedan kallat dekret nr 217/1994), genom vilket Consejo de Gobierno de la Communidad Autónoma de Galicia (verkställande organ i autonoma provinsen Galicien) infört en stödordning till förmån för ny- och ombyggnad av fartyg i Galicien. Administración del Estado har begärt att detta dekret skall ogiltigförklaras på den grunden att det antagits i strid med den i artikel 93.3 i fördraget angivna skyldigheten att förhandsanmäla.
Tillämpliga bestämmelser
De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
Bestämmelserna i EG‑fördraget
3. I artikel 92 i EG‑fördraget (nu artikel 87 EG i ändrad lydelse) stadgas följande.
”1. Om inte annat föreskrivs i detta fördrag, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
…
3. Som förenligt med den gemensamma marknaden kan anses
…
c) stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. ...
…
e) stöd av annat slag i enlighet med vad rådet på förslag från kommissionen kan komma att bestämma genom beslut med kvalificerad majoritet.”
4. I artikel 93.3 i fördraget föreskrivs följande:
”Kommissionen skall underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. Om den anser att någon sådan plan inte är förenlig med den gemensamma marknaden enligt artikel 92, skall den utan dröjsmål inleda det förfarande som anges i punkt 2. Medlemsstaten i fråga får inte genomföra åtgärden förrän detta förfarande lett till ett slutgiltigt beslut.”
5. Av artikel 94 i EG‑fördraget (nu artikel 89 EG) framgår följande:
”Rådet får med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet anta de förordningar som behövs för tillämpningen av artiklarna 92 och 93 och får särskilt fastställa villkoren för tillämpningen av artikel 93.3 och vilka slag av stödåtgärder som skall vara undantagna från detta förfarande.”
Direktiv 90/684
6. Genom direktiv 90/684, vars giltighet förlängts genom rådets förordning (EG) nr 3094/95 av den 22 december 1995 om stöd till varvsindustrin (EGT L 332, s. 1), har på grundval av bland annat artikel 92.3 e i fördraget särskilda bestämmelser införts som är tillämpliga på stöd inom denna sektor och som utgör ett undantag från det i artikel 92.1 i fördraget angivna allmänna förbudet.
7. I artikel 1 a och b i direktivet anges följande:
”I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
a) nybyggnad av fartyg:
byggandet i gemenskapen av följande sjögående fartyg med metallskrov:
– handelsfartyg av minst 100 BT för person- och varutransporter,
– fiskefartyg av minst 100 BT,
– muddringsmaskiner eller fartyg för annat arbete på havet av minst 100 BT, undantaget borrplattformar,
– bogserbåtar med en maskineffekt av minst 365 kW.
b) ombyggnad av fartyg:
ombyggnad i gemenskapen av sjögående fartyg med metallskrov enligt definitionen i a av minst 1 000 BT, under förutsättning att ombyggnadsverksamheten medför en genomgripande ändring av laständamålen, skrovet, framdriftssystemet eller förhållanden för passagerarna.”
8. Enligt artikel 3.1 första stycket i samma direktiv anges att alla former av stöd till redare eller tredje man som beviljas som stöd för ny- eller ombyggnad av fartyg omfattas av de anmälningsregler som anges i artikel 11 i detta direktiv.
9. Artiklarna 4–10 i detta direktiv innehåller de undantagskriterier som drifts- och omstruktureringsstöd för ny- och ombyggnad av fartyg måste uppfylla för att anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.
10. Artikel 11 i direktiv 90/684 har följande innehåll:
”1. Förutom bestämmelserna i artiklarna 92 och 93 i fördraget är stöd för verksamhet som syftar till nybyggnad, ombyggnad och reparation av fartyg enligt detta direktiv underkastat de särskilda anmälningsbestämmelser som anges i punkt 2.
2. Medlemsstaterna skall på förhand anmäla följande åtgärder till kommissionen, som skall ge sitt godkännande innan de kan genomföras:
a) Nya såväl som befintliga stödprogram samt ändringar i ett befintligt stödprogram som omfattas av detta direktiv.
b) Beslut om att tillämpa ett stödprogram, antingen generellt eller regionalt, för de verksamheter som omfattas av detta direktiv.
c) Individuell användning av stödprogram i fall enligt artikel 4.5 andra stycket och artikel 4.7 eller när kommissionen uttryckligen har bestämt det vid godkännandet av den ifrågavarande stödordningen”.
De nationella bestämmelserna
11. Av begäran om förhandsavgörande framgår att syftet med dekret nr 217/1994 enligt dess ingress är att reglera ”ordningen för stöd för att stimulera fartygsbyggnadssektorn i Galicien genom att inrätta sådana stöd till ny- och ombyggnad av sjögående fartyg, som på grund av deras bruttotonnage, maskineffekt om det är fråga om bogserbåtar, eller på grund av fartygsskrovets material, typ, storlek och/eller ny- eller ombyggnadsegenskaper, inte kan omfattas av de stöd som föreskrivs i direktiv [90/684]”.
12. I artikel 2 i dekretet anges följande:
”Fartygsbyggnadssektorn i den mening som avses i detta dekret utgörs av de galiciska fartygsbyggnadsföretag som har tillstånd att bygga fartyg med metallskrov av minst 100 BT.”
13. I artikel 3 i samma dekret föreskrivs följande:
”Med nybyggnad avses följande sjögående fartyg med metallskrov som helt har byggts av de i artikel 2 angivna företagen.
a) Handelsfartyg av mindre än 100 BT för person- och varutransporter.
b) Fiskefartyg av mindre än 100 BT.
c) Muddringsmaskiner eller fartyg för annat arbete på havet av mindre än 100 BT, undantaget borrplattformar.
d) Bogserbåtar med en maskineffekt av mindre än 365 kW.”
14. I artikel 4 i dekret nr 217/1994 stadgas följande:
”Med ombyggnad avses ombyggnad av sådana sjögående fartyg som avses i artikel 39 av minst 1 000 BT efter ombyggnaden, under förutsättning att ombyggnadsverksamheten medför en genomgripande ändring av skrovet, framdriftssystemet och/eller elcentralen, laständamålen och förhållanden för passagerarna i fartyg som är ämnade åt persontransport eller har som syfte att förbättra fiskemetoderna och arbets- och säkerhetsförhållandena i fångstutrymmena, både i aktern och i fören.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
15. År 1994 väckte Administración del Estado talan vid Tribunal Superior de Justicia de Galicia och yrkade att dekret nr 217/1994 skulle ogiltigförklaras bland annat på den grunden att dekretet hade antagits i strid med gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd.
16. Genom dom av den 16 december 1996 ogillade Tribunal Superior de Justicia de Galicia denna talan, varvid den i huvudsak ansåg att artikel 93.3 i fördraget inte innehåller någon skyldighet att till kommissionen förhandsanmäla de ordningar för statligt stöd som, i likhet med den som avses i dekret nr 217/1994, inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684, och som följaktligen bör anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.
17. Administración del Estado överklagade nämnda dom till Tribunal Supremo. Till stöd för överklagandet gjorde Administración del Estado gällande bland annat att dekret nr 217/1994 hade antagits i strid med dels den i artikel 93.3 i fördraget angivna skyldigheten att förhandsanmäla, dels de särskilda anmälningsregler som anges i artikel 11 i direktiv 90/684.
18. Tribunal Supremo har i sin begäran om förhandsavgörande uppgett för det första att ordalydelsen i direktiv 90/684 förefaller antyda att endast de stöd för ny- och ombyggnad av fartyg som omfattas av tillämpningsområdet för detta direktiv omfattas av skyldigheten att förhandsanmäla, vilket e contrario torde medföra att denna anmälningsskyldighet inte är tillämplig på stöd för ny- och ombyggnad av fartyg som inte faller under detta tillämpningsområde. Den hänskjutande domstolen anser, med beaktande av att sistnämnda stöd inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget, att dessa stöd kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden. Tribunal Supremo har för det andra uppgett att det tvärtom kan hävdas att syftet med direktiv 90/684 inte är att befria medlemsstaterna från den i artikel 93.3 i fördraget angivna skyldigheten att förhandsanmäla varför denna skyldighet också gäller sådana stöd som inte omfattas av tillämpningsområdet för detta direktiv.
19. Under dessa förhållanden har Tribunal Supremo beslutat att till domstolen hänskjuta följande tolkningsfråga:
”Är det, enligt artikel 87.1 och 87.3 c och [e] EG och artikel 88.3 EG, jämförda med … direktiv 90/684 …, tillåtet att, utan förhandsanmälan till kommissionen, anta en nationell lagstiftning – såsom den som förekommer i dekret nr 217/1994 … – genom vilken det införs en ’ny stödordning’ till förmån för en särskild sektor av ny- och ombyggnad av fartyg, som på grund av de ifrågavarande fartygens bruttotonnage, maskineffekt och andra egenskaper hos de berörda fartygen inte omfattas av tillämpningsområdet för nämnda direktiv 90/684?”
Tolkningsfrågan
20. Av handlingarna i målet framgår att den hänskjutande domstolen, även om den i tolkningsfrågan har hänvisat till artikel 92 i EG‑fördraget (nu artikel 87 EG), har ställt en fråga till domstolen angående räckvidden av den i artikel 93.3 i EG‑fördraget (nu artikel 88.3 EG) angivna skyldigheten att förhandsanmäla. Den hänskjutande domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida en ny stödordning till förmån för ver ksamhet avseende ny- och ombyggnad av fartyg som inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684 omfattas av denna skyldighet.
21. Domstolen erinrar om att det i nämnda artikel 93 i fördraget föreskrivs ett särskilt förfarande för kommissionens fortlöpande granskning och kontroll av statligt stöd. Vad gäller nya stöd har i artikel 93.3 inrättats ett inledande förfarande. Inget stöd kan anses ha införts i vederbörlig ordning om detta inledande förfarande inte har genomförts. Enligt denna bestämmelse skall kommissionen underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder och medlemsstaten i fråga får inte genomföra åtgärden förrän detta förfarande lett till ett slutgiltigt beslut.
22. Som domstolen tidigare funnit följer härav att alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder i enlighet med artikel 93.3 första meningen i fördraget i förväg skall anmälas till kommissionen innan de verkställs (se bland annat dom av den 2 april 1998 i mål C‑367/95 P, kommissionen mot Sytraval och Brink's France, REG 1998, s. I‑1719, punkt 35, av den 17 juni 1999 i mål C‑295/97, Piaggio, REG 1999, s. I‑3735, punkt 44 och av den 29 april 2004 i mål C‑278/00, Grekland mot kommissionen, REG 2004, s. I‑3997, punkt 30).
23. Enligt artikel 94 i fördraget får rådet emellertid anta förordningar för att fastställa vilka slag av stödåtgärder som skall vara undantagna från detta anmälningsförfarande.
24. I förevarande fall har Xunta de Galicia uppgett i huvudsak att den stödordning som inrättats genom dekret nr 217/1994 inte behövde anmälas till kommissionen enligt artikel 93.3 i fördraget, eftersom syftet med den i huvudsak just är att utbetala stöd för sådan verksamhet som syftar till ny- eller ombyggnad av fartyg och som inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684.
25. Domstolen konstaterar emellertid att det vid den tidpunkt då dekret nr 217/1994 antogs inte fanns någon i enlighet med artikel 94 i fördraget antagen förordning enligt vilken stöd till förmån för ny- och ombyggnad av fartyg befriades från det anmälningsförfarande som anges i artikel 93.3 i fördraget.
26. I likhet med kommissionen anmärker domstolen dels att direktiv 90/684 inte innehåller någon bestämmelse i vilken ett sådant undantag anges, dels att det inte kan innehålla någon sådan bestämmelse, eftersom detta direktiv inte antagits med stöd av artikel 94 i fördraget utan med stöd av artikel 92.3 e i sagda fördrag, vilken bestämmelse endast ger rådet befogenhet att besluta att vissa slag av stödåtgärder skall anses förenliga med den gemensamma marknaden. Sådana stöd till nybyggnad av fartyg som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684 är enligt vad som framgår av direktivet inte undantagna från anmälningsförfarandet. Tvärtom innehåller artikel 11.1 i direktivet ”särskilda anmälningsbestämmelser” vilka ”förutom bestämmelserna i artiklarna 92 och 93 i fördraget” skall iakttas.
27. Eftersom de stöd som avses i dekret nr 217/1994 inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684 var detta dekret inte underkastat de särskilda anmälningsbestämmelser som föreskrevs i direktivet.
28. Denna omständighet är dock inte ägnad att sätta i fråga det faktum att anmälningsförfarandet i artikel 93.3 i fördraget, i avsaknad av en med stöd av artikel 94 i fördraget antagen förordning med syfte att undanta stöd för ny- och ombyggnad av fartyg från detta förfarande, även fortsättningsvis skall tillämpas på dessa stöd, inklusive dem som inte omfattas av tillämpningsområdet för sagda direktiv.
29. Eftersom sådana stöd för ny- och ombyggnad av fartyg som omfattas av direktiv 90/684, enligt artikel 11.1 i direktivet, är underkastade ytterligare anmälningsbestämmelser än dem som avses i artikel 93.3 i fördraget följer härav i än högre grad att sådana stöd till denna sektor som inte omfattas av detta tillämpningsområde å sin sida fortsätter att vara underkastade det i sistnämnda bestämmelse angivna anmälningsförfarandet.
30. Med hänsyn till att vissa stöd för större fartyg enligt direktiv 90/684 anses vara förenliga med den gemensamma marknaden anser Xunta de Galicia emellertid att den omständigheten att det i direktivet saknas bestämmelser om eventuella stöd till fartyg av mindre storlek borde innebära att sådana åtgärder inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Detta direktiv borde därmed tolkas som ett implicit godkännande av att stöd till förmån för ny- och ombyggnad av fartyg med lägre tonnage eller maskineffekt än som anges i artikel 1 i direktivet är förenliga med den gemensamma marknaden, med hänsyn till att detta direktiv på sätt och vis har infört en särskild de minimis -regel för dessa stöd.
31. I motsats till vad Xunta de Galicia har påstått är ett statligt stöds eventuella förenlighet med den gemensamma marknaden emellertid inte i sig ägnad att påverka skyldigheten att till kommissionen förhandsanmäla detta stöd enligt artikel 93.3 i fördraget. Det framgår nämligen av fast rättspraxis att ett slutgiltigt beslut av kommissionen varigenom statligt stöd förklaras vara förenligt med den gemensamma marknaden inte innebär att sådana rättsakter om genomförande av stödet som i strid med artikel 93.3 i fördraget inte anmälts blir giltiga i efterhand (dom av den 21 november 1991 i mål C‑354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires och Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon, REG 1991, s. I‑5505, punkterna 16 och 17, svensk specialutgåva, volym 11, s. I‑463, och av den 21 oktober 2003 i de förenade målen C‑261/01 och C-262/01, REG 2003, s. I‑12249, punkterna 62 och 63).
32. Däremot erinrar domstolen om att det endast är statliga stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget som är underkastade det i artikel 93.3 i fördraget angivna anmälningsförfarandet (dom av den 9 oktober 1984 i de förenade målen 91/83 och 127/83, Heineken Brouwerijen, REG 1984, s. 3435, punkt 11). Av artikel 92.1 i fördraget framgår dock att en åtgärd för att anses utgöra statligt stöd bland annat måste vara ägnad att påverka handeln mellan medlemsstaterna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2003 i mål C‑280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg, REG 2003, s. I‑7747, punkterna 74 och 75, och av den 3 mars 2005 i mål C‑172/03, Heiser, REG 2005, s. I‑0000, punkt 27).
33. Det ankommer på de nationella domstolarna att tolka och tillämpa begreppet statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget för att bestämma om en statlig åtgärd som införts utan iakttagande av det i artikel 93.3 i fördraget angivna anmälningsförfarandet borde ha varit underkastad detta förfarande eller inte (dom av den 9 augusti 1994 i mål C‑44/93, Namur‑Les assurances du crédit, REG 1994, s. I‑3829, punkt 16).
34. Härvidlag kan först konstateras att sådana stöd för nybyggnad av fartyg som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684 säkerligen påverkar handeln mellan medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget. Direktiv 90/684 har nämligen antagits med stöd av artikel 92.3 e i fördraget, enligt vilken stöd som bestämts genom beslut av rådet kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden. I de fall där det är fråga om stöd enligt en på grundval av nämnda bestämmelse antagen undantagsordning är dessa stöd av princip inledningsvis oförenliga med den gemensamma marknaden och anses endast förenliga med denna under förutsättning att de uppfyller de undantagskriterier som anges i beslutet att godkänna ordningen (dom av den 18 maj 1993 i de förenade målen C‑356/90 och C‑180/91, Belgien mot kommissionen, REG 1993, s. I‑2323, punkterna 30 och 33, av den 5 oktober 1994 i mål C‑400/92, Tyskland mot kommissionen, REG 1994, s. I‑4701, punkt 15, och av den 21 mars 2002 i mål C‑36/00, Spanien mot kommissionen, REG 2002, s. I‑3243, punkt 47).
35. Härav följer att dessa stöd, som inledningsvis är oförenliga med den gemensamma marknaden, faller under begreppet statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget, vilket innebär att de med nödvändighet påverkar handeln mellan medlemsstaterna (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Spanien mot kommissionen, punkt 48). I förevarande fall framgår det bland annat av tredje, sjätte, nionde och fjortonde skälen i direktiv 90/684, att direktivet har till syfte att på världsmarknaden säkra en sund internationell konkurrens mellan varv genom att uppmuntra produktionen av mer tekniskt avancerade fartyg för att säkerställa överlevnaden av en effektiv och konkurrenskraftig europeisk varvsindustri.
36. Som den spanska och den nederländska regeringen samt kommissionen med rätta har påpekat innebär detta konstaterande emellertid inte att sådana stöd för nybyggnad av fartyg som inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684 utgör stöd som påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
37. Även om rådet enligt artikel 92.3 e i fördraget får bestämma vilka stöd som skall anses vara förenliga med den gemensamma marknaden ger denna bestämmelse nämligen inte kommissionen någon befogenhet att tolka artikel 92.1 i detta fördrag (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 april 2005 i mål C‑110/03, Belgien mot kommissionen, REG 2005, s. I‑0000, punkt 58).
38. När rådet antog direktiv 90/684 saknade det följaktligen, som generaladvokaten med rätta har påpekat i punkt 28 i sitt förslag till avgörande, befogenhet att ge kommissionen tillstånd att förklara att vissa stöd för nybyggnad av fartyg inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna, med den följden att dessa stöd inte omfattas av det i artikel 93.3 i fördraget angivna anmälningsförfarandet.
39. I förevarande fall är det dock inte uteslutet att de stöd som beviljats av ifrågavarande decentraliserade myndigheter åt företag som på lokal eller regional nivå tillhandahåller sådana tjänster avseende ny- eller ombyggnad av fartyg som inte omfattas av de tröskelvärden för tonnage eller maskineffekt som avses i direktiv 90/684 ändå kan påverka handeln mellan medlemsstaterna.
40. Som domstolen tidigare har funnit är villkoret för att kunna tillämpa artikel 92.1 i fördraget, nämligen att stödet inte får vara ägnat att påverka handeln mellan medlemsstaterna, inte avhängigt av huruvida de tjänster som tillhandahålls är lokala eller regionala, eller av storleken av det berörda verksamhetsområdet (domen i det ovannämnda målet Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg, punkt 82).
41. Vidare finns det inte något tröskelvärde eller någon procentsats under vilken man kan anse att handeln mellan medlemsstaterna inte påverkas. Den omständigheten att ett stödbelopp är relativt ringa eller att storleken på det företag som erhåller stödet är relativt blygsam utesluter nämligen inte a priori att handeln mellan medlemsstaterna kan påverkas (domen i det ovannämnda målet Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg, punkt 81, och dom av den 27 november 2003 i de förenade målen C‑34/01–38/01, Enirisorse, REG 2003, s. I‑14243, punkt 28, samt domen i det ovannämnda målet Heiser, punkt 32).
42. Särskilt kan nämnas att ett relativt ringa stödbelopp kan påverka handeln mellan medlemsstaterna i det fall den sektor i vilken de företag som får stödet bedriver sin verksamhet präglas av stor konkurrens (se dom av den 26 september 2002 i mål C‑351/98, Spanien mot kommissionen, REG 2002, s. I‑8031, punkt 63, och av den 29 april 2004 i mål C‑298/00 P, Italien mot kommissionen, REG 2004, s. I‑4087, punkt 54).
43. Stöd till en sektor som kännetecknas av att den omfattar ett stort antal småföretag kan således även om stödet är litet i det enskilda fallet ha återverkningar på konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna, om det potentiellt står öppet för alla eller en mycket stor del av företagen inom denna sektor (se dom av den 26 september 2002 i det ovannämnda målet Spanien mot kommissionen, punkt 64, och av den 29 april 2004 i mål C‑372/97, Italien mot kommissionen, REG 2004, s. I‑3679, punkt 57).
44. Slutligen kan nämnas att om ett stöd som beviljas av staten eller som utbetalas av statliga medel förstärker ett företags ställning i förhållande till andra konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen skall denna handel anses påverkad av detta stöd (dom av den 17 september 1980 i mål 730/79, Philip Morris mot kommissionen, REG 1980, s. 2671, punkt 11, svensk specialutgåva, volym 5, s. 303, och av den 19 september 2000 i mål C‑156/98, Tyskland mot kommissionen, REG 2000, s. I‑6857, punkt 33).
45. När företag som bedriver verksamhet med ny- eller ombyggnad av fartyg subventioneras med offentliga medel, kan emellertid dessa företags tillhandahållande av dessa tjänster komma att upprätthållas eller ökas, med den följden att möjligheterna för företag som är etablerade i andra medlemsstater att tillhandahålla sina tjänster på marknaden i denna stat minskas (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg, punkt 78).
46. För övrigt framgår i förevarande fall av ingressen till dekret nr 217/1994 att dess syfte är att göra det möjligt för skeppsvarv i Galicien, vilka som kunder har ”ägare av fiskefartyg och handelsfartyg samt andra såväl nationella som utländska sjögående fartyg”, att erbjuda ”garantier och finansieringsvillkor liknande de som gäller för deras konkurrenter”.
47. Eftersom det inte är uteslutet att de skeppsvarv i Galicien som omfattas av ifrågavarande stödordning är konkurrenter till skeppsvarv som är etablerade i en annan medlemsstat måste villkoret för att tillämpa artikel 92.1 i fördraget, angående påverkan på handeln mellan medlemsstaterna, följaktligen anses vara uppfyllt.
48. Härav följer att om en stödordning till förmån för ny- och ombyggnad av fartyg, såsom den som har införts genom dekret nr 217/1994, som inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684, i sig kan medföra att statliga stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget beviljas, denna ordning på förhand skall anmälas till kommissionen i enlighet med artikel 93.3 i fördraget.
49. Det ankommer på de nationella domstolarna att, för det fall sistnämnda bestämmelse åsidosätts, vidta samtliga de åtgärder som detta föranleder enligt deras nationella rätt, i fråga om såväl giltigheten av de rättsakter genom vilka stödet genomförts som återbetalningen av de ekonomiska stöd som beviljats i strid med denna bestämmelse (se, för ett liknande resonemang, domen i de ovannämnda målen Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires och Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon, punkterna 11 och 12, och van Calster m.fl., punkt 53, och dom av den 15 juli 2004 i mål C‑345/02, Pearle m.fl., REG 2004, s. I‑7139, punkt 31). Särskilt kan nämnas att, om det konstateras att ett stöd har beviljats i strid med artikel 93.3 sista meningen, stödet i princip skall återbetalas i enlighet med interna processrättsliga bestämmelser (dom av den 11 juli 1996 i mål C‑39/94, SFEI m.fl., REG 1996, s. I‑3547, punkt 68).
50. Mot bakgrund av samtliga dessa överväganden skall tolkningsfrågan besvaras så, att en stödordning till förmån för ny- och ombyggnad av fartyg, såsom den som har införts genom dekret nr 217/1994, som inte omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 90/684, på förhand skall anmälas till kommissionen i enlighet med artikel 93.3 i fördraget om det står klart att nämnda ordning är ägnad att i sig medföra att statliga stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget beviljas. Det ankommer på den nationella domstolen att, för det fall sistnämnda bestämmelse åsidosätts, vidta samtliga de åtgärder som detta föranleder enligt dess nationella rätt, i fråga om såväl giltigheten av de rättsakter genom vilka stödet genomförts som återbetalningen av de ekonomiska stöd som beviljats i strid med denna bestämmelse.
Rättegångskostnader
51. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
På dessa grunder beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande dom:
En stödordning till förmån för ny- och ombyggnad av fartyg, såsom den som har införts genom dekret nr 217/1994 av den 23 juni 1994, som inte omfattas av tillämpningsområdet för rådets direktiv 90/684/EEG av den 21 december 1990 om stöd till varvsindustrin, skall på förhand anmälas till Europeiska gemenskapernas kommission i enlighet med artikel 93.3 i EG‑fördraget (nu artikel 88.3 EG) om det står klart att nämnda ordning är ägnad att i sig medföra att statliga stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i EG‑fördraget (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse) beviljas. Det ankommer på den nationella domstolen att, för det fall sistnämnda bestämmelse åsidosätts, vidta samtliga de åtgärder som detta föranleder enligt dess nationella rätt, i fråga om såväl giltigheten av de rättsakter genom vilka stödet genomförts som återbetalningen av de ekonomiska stöd som beviljats i strid med denna bestämmelse.