62016TJ0001_RES
Mål T‑1/16
Hitachi-LG Data Storage, Inc.ochHitachi-LG Data Storage Korea, Inc.
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (femte avdelningen) av den 12 juli 2019
”Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Marknaden för optiska diskenheter – Beslut i vilket fastställs en överträdelse av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet – Kartellavtal om upphandlingsförfaranden som organiserats av två datortillverkare – Obegränsad behörighet – Åsidosättande av principen om god förvaltningssed – Motiveringsskyldighet – Punkt 37 i 2006 års riktlinjer för beräkning av böter – Särskilda omständigheter – Felaktig rättstillämpning”
Talan om ogiltigförklaring – Unionsdomstolens behörighet – Obegränsad behörighet – Domstolsprövning av ett beslut i vilket kommissionen fastställer en överträdelse av konkurrensreglerna och ålägger böter – En talan där domstolen har obegränsad behörighet har inte ställning av ett självständigt rättsmedel
(Artiklarna 101, 261 och 263 FEUF)
(se punkterna 53–58)
Institutionernas rättsakter – Motivering – Skyldighet – Räckvidd – Skyldighet för kommissionen att motivera ett beslut att avvika från riktlinjerna för beräkning av böter – Föreligger inte
(Artiklarna 101 och 296 andra stycket FEUF; kommissionens meddelande 2006/C 210/02, punkt 37)
(se punkterna 77–82)
Konkurrens – Administrativt förfarande – Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor – Skyldighet att rådfråga – Väsentlig formföreskrift – Räckvidd
(Artikel 101 FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artikel 14)
(se punkterna 89–95)
Resumé
I domen Hitachi-LG Data Storage och Hitachi-LG Data Storage Korea/kommissionen (T‑1/16) som meddelades den 12 juli 2019 ogillade tribunalen den talan som väckts av Hitachi-LG Data Storage, Inc. och dess dotterbolag Hitachi-LG Data Storage Korea Inc. (nedan kallade sökandebolagen). Sökandebolagen hade yrkat nedsättning av de böter som de ålagts genom kommissionens beslut C(2015) 7135 final av den 21 oktober 2015 (
1
) på grund av deras överträdelse av konkurrensreglerna inom sektorn för tillverkning och leverans av optiska diskenheter.
Efter en administrativ undersökning som inletts efter ett klagomål konstaterade kommissionen att tretton bolag hade deltagit i en konkurrensbegränsande samverkan på marknaden för optiska diskenheter. Enligt det angripna beslutet hade kommissionen funnit att deltagarna i denna samverkan, åtminstone under perioden den 23 juni 2004 till och med den 25 november 2008, hade samordnat sina beteenden beträffande upphandlingar som organiserades av datortillverkarna Dell och Hewlett Packard. Kommissionen angav att de deltagande bolagen, genom ett nät av bilaterala kontakter, hade försökt se till att priserna på optiska diskenheter låg kvar på högre nivåer än de skulle ha gjort om dessa bilaterala kontakter inte hade ägt rum. Kommissionen påförde således sökandebolagen böter med ett belopp på 37121000 euro för deras överträdelse av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet.
Sökandebolagen åberopade två grunder till stöd för yrkandet om nedsättning av böterna. För det första gjorde de gällande att kommissionen åsidosatt principen om god förvaltningssed och motiveringsskyldigheten. För det andra åberopade de felaktig rättstillämpning såtillvida som kommissionen inte avvikit från den allmänna metod som anges i riktlinjerna för beräkning av böter i syfte att, med hänsyn till de särskilda omständigheterna i ärendet och sökandebolagens roll på marknaden för optiska diskenheter, sätta ned de böter som dessa ålades. I svaret på tribunalens åtgärder för processledning angav sökandebolagen att de begärde att tribunalen skulle utöva sin obegränsade behörighet och pröva kommissionens underförstådda beslut om avslag på deras begäran om nedsättning av böterna och pröva denna begäran i sak.
I det avseendet angav tribunalen att en ”talan där domstolen har obegränsad behörighet” inte ges ställning av ett självständigt rättsmedel i fördraget och denna obegränsade behörighet kan således endast utövas inom ramen för tribunalens laglighetskontroll av institutionernas rättsakter, i synnerhet vid talan om ogiltigförklaring. Tribunalen konstaterade således att talan omfattade ett yrkande om delvis ogiltigförklaring av det angripna beslutet, i den del kommissionen hade avslagit sökandebolagens begäran om nedsättning av de påförda böterna. Vidare fann tribunalen att talan omfattade ett yrkande om ändring av detta beslut på så sätt att sökandebolagen önskade utverka att tribunalen själv skulle bifalla denna begäran och sätta ned böterna i enlighet därmed.
Vad gäller den första grunden underkände tribunalen sökandebolagens argument att kommissionen hade åsidosatt skyldigheten att motivera varför den inte avsåg att tillämpa, såsom sökandebolagen begärt, undantaget i punkt 37 i riktlinjerna för beräkning av böter, (
2
) enligt vilket kommissionen får avvika från den i riktlinjerna föreskrivna metoden. Tribunalen fann att kommissionen endast var skyldig att i det angripna beslutet motivera vilken metod som använts vid beräkningen av böterna och inte vilka omständigheter som den inte beaktat vid denna beräkning. I synnerhet var kommissionen inte skyldig att motivera varför den inte tillämpat det undantag som anges i punkt 37 i nämnda riktlinjer.
Tribunalen underkände även anmärkningarna rörande åsidosättande av principen om god förvaltningssed. Den bekräftade bland annat att kommissionen hade varit noggrann i det administrativa förfarandet då den, för det första, hade hört sökandebolagen och tagit ställning till deras synpunkter innan rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor avgav ett skriftligt yttrande om det preliminära utkastet till beslut och, för det andra, hade tillställt denna kommitté de viktigaste uppgifterna för beräkningen av böterna i enlighet med artikel 14.3 i förordning nr 1/2003. (
3
)
Vad gäller den andra grunden angav tribunalen att en nedsättning av böterna med stöd av punkt 37 i riktlinjerna endast kan medges i undantagsfall, om omständigheterna i ett enskilt ärende kräver att kommissionen avviker från den i riktlinjerna föreskrivna allmänna metoden för beräkning av böter eller om det krävs för att uppnå en tillräcklig avskräckande effekt. Tribunalen fann i detta avseende att ingen av de omständigheter som sökandebolagen åberopat motiverade en sådan nedsättning av bötesbeloppet med stöd av punkt 37 i riktlinjerna.
(
1
)	Kommissionens beslut C(2015) 7135 final av den 21 oktober 2015, om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39639 – Optiska diskenheter).
(
2
)	Riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning (EG) nr 1/2003 (EUT C 210, 2006, s. 2).
(
3
)	Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna (101 FEUF) och (102 FEUF) (EGT L 1, 2003, s. 1).