62023CJ0233_RES
Mål C-233/23
Alphabet Inc. m.fl.
mot
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(begäran om förhandsavgörande från Consiglio di Stato)
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 25 februari 2025
”Begäran om förhandsavgörande – Konkurrens – Dominerande ställning – Artikel 102 FEUF – Digitala marknader – Onlineplattform – Ett företag i dominerande ställning som har utvecklat en onlineplattform vägrar att ge ett utomstående företag, som har utvecklat en applikation, tillträde till plattformen genom att se till att det råder interoperabilitet mellan onlineplattformen och applikationen – Bedömning av huruvida tillträde till en onlineplattform är oundgängligt – Verkningarna av det beteende som läggs det dominerande företaget till last – Objektiv motivering – Skyldighet för det dominerande företaget att utveckla en mall för en kategori applikationer i syfte att möjliggöra tillträde – Avgränsning av den relevanta marknaden i efterföljande led”
Dominerande ställning – Missbruk – Ett dominerande företags vägran att ge ett annat företag tillträde till en vara eller en tjänst som är nödvändig för det sistnämnda företagets verksamhet – Infrastruktur som utvecklats av ett dominerande företag för att göra det möjligt för utomstående företag att använda sig av den och inte enbart för den egna verksamhetens behov – Bedömning av huruvida detta utgör ett missbruk – Tillämpning av villkoret att tillträde till infrastrukturen ska vara oundgängligt för det företag som begärt tillträde – Saknas
(Artikel 102 FEUF)
(se punkterna 37–52)
Dominerande ställning – Missbruk – Begrepp – Objektivt begrepp som omfattar beteenden som kan påverka marknadens struktur och medför att hinder skapas för konkurrensens upprätthållande eller utveckling – Skyldigheter som åvilar det dominerande företaget – Utövande av pris- och prestationskonkurrens – Bedömningskriterier – Bevis för förfaranden som kan ha konkurrensbegränsande verkningar på marknaden – Omständigheter som kan beaktas
(Artikel 102 FEUF)
(se punkterna 54–61)
Dominerande ställning – Missbruk – Ett dominerande företag som äger en onlineplattform vägrar att se till att en applikation som utvecklats av ett utomstående företag är interoperabel med plattformen – Objektiv motivering – Villkor – Bevisbörda – Det dominerande företagets skyldigheter vid omotiverad vägran
(Artikel 102 FEUF)
(se punkterna 70–81)
Dominerande ställning – Relevant marknad – Avgränsning – Separata marknader – Fastställande av marknaden i efterföljande led – Bedömningskriterier – Fastställande av den potentiella marknaden – Det föreligger inte någon skyldighet att exakt definiera den relevanta produktmarknaden och den relevanta geografiska marknaden
(Artikel 102 FEUF)
(se punkterna 83–86)
Resumé
Domstolen (stora avdelningen) preciserar i ett mål om förhandsavgörande under vilka villkor som ett dominerande företags vägran att se till att det råder interoperabilitet mellan detta företags onlineplattform och ett utomstående företags applikation kan utgöra missbruk av den dominerande ställningen och ge upphov till konkurrensbegränsande verkningar. Domstolen klargör även vilka omständigheter som kan åberopas som objektiv motivering för en sådan vägran samt de skyldigheter som det dominerande företaget har när vägran är omotiverad.
Google LLC är ett dotterbolag till Alphabet Inc. Google LLC kontrollerar Google Italy Srl, som är hemmahörande i Italien. Google lanserade Android Auto år 2015 som gör det möjligt för mobila enheter som använder operativsystemet Android OS i syfte att göra det möjligt för användare att, direkt på skärmen till ett motorfordons infotainmentsystem, få åtkomst till applikationer som finns på dessa enheter.
År 2018 begärde Enel X Italia Srl, ett företag i Enelkoncernen, som driver mer än 60 procent av de laddstationer som finns för elfordon i Italien, att Google skulle vidta nödvändiga åtgärder för att se till att Android Auto är interoperabel med Juice Pass, Enel X Italia Srl:s laddningsapplikation för elfordon.
Google vägrade att vidta dessa åtgärder och Enel X Italia vände sig därför till den italienska konkurrensmyndigheten. I ett beslut av år 2021 fann den italienska konkurrensmyndigheten att Googles beteende som bestod i att hindra och förhala tillgången till appen JuicePass på Android Auto utgjorde missbruk av dominerande ställning, i den mening som avses i artikel 102 FEUF, och ålade Alphabet, Google och Google Italy böter på mer än 100 miljoner euro.
Dessa företag överklagade detta beslut till italiensk förvaltningsdomstol. Efter det att detta överklagande hade ogillats överklagade bolagen förvaltningsdomstolens avgörande till Consiglio di Stato (Högsta förvaltningsdomstolen, Italien), som beslutade att fråga EU-domstolen om tolkningen av begreppet ”missbruk av dominerande ställning”, i den mening som avses i artikel 102 FEUF, när det föreligger en sådan vägran att ge tillträde som den som är aktuell i förevarande fall.
Domstolens bedömning
Domstolen tar först ställning till huruvida begäran om förhandsavgörande kan tas upp till prövning och finner att så är fallet. Domstolen prövar därefter frågan huruvida en vägran av ett dominerande företag, som har utvecklat en onlineplattform, att se till att plattformen är interoperabel med en applikation som utvecklats av ett utomstående företag kan utgöra missbruk av dominerande ställning, när onlineplattformen inte är oundgänglig för att kunna driva applikationen affärsmässigt på en marknad i efterföljande led, i den mening som avses i den rättspraxis som bygger på domen i målet Bronner. (
1
)
Domstolen inleder med att erinra om att artikel 102 FEUF förbjuder vissa beteenden av dominerande företag såsom beteenden som, på annat sätt än genom pris- och prestationskonkurrens, hindrar att konkurrensen upprätthålls eller utvecklas på en marknad där konkurrensen redan är försvagad, just på grund av att ett eller flera företag har en dominerande ställning.
I detta sammanhang slog domstolen i domen i målet Bronner fast att en vägran att ge tillträde till en infrastruktur som ett dominerande företag har utvecklat och innehar för sin egen verksamhet kan utgöra missbruk av dominerande ställning inte bara under förutsättning att denna vägran är ägnad att undanröja all konkurrens från det konkurrerande företag som begär tillträde och vägran inte kan motiveras objektivt, utan även att infrastrukturen är oundgänglig för att det konkurrerande företaget ska kunna bedriva sin verksamhet, i den meningen att det inte finns något faktiskt eller potentiellt alternativ till denna infrastruktur.
Domstolen framhåller i detta avseende att uppställandet av dessa villkor motiverades av de särskilda omständigheterna i domen i målet Bronner, vilka bestod i att ett dominerande företag vägrade att ge en konkurrent tillgång till en infrastruktur som det hade utvecklat för sin egen verksamhet, men att det däremot inte förekommit något annat beteende.
Att ålägga ett dominerande företag, på grund av att dess vägran utgör missbruk, en skyldighet att ingå avtal med en konkurrent i syfte att ge denne tillträde till infrastrukturen innebär nämligen en långtgående inskränkning av det dominerande företagets avtalsfrihet och rätt till egendom. Om tillträde gavs alltför lättvindigt skulle ett dominerande företag vara mindre benäget att investera i effektiv infrastruktur och att, till gagn för konsumenterna investera i utvecklingen av kvalitetsprodukter eller kvalitetstjänster och andra företag skulle sakna incitament att skapa konkurrerande anläggningar.
När ett dominerande företag har utvecklat en infrastruktur i avsikt att göra det möjligt för utomstående företag att använda denna infrastruktur är däremot inte det villkor att en infrastruktur ska vara oundgänglig för att den som begär tillträde ska kunna bedriva sin verksamhet som domstolen slagit fast i domen i målet Bronner tillämpligt. Tillämpningen av detta villkor kan nämligen inte motiveras av upprätthållandet av avtalsfriheten, det dominerande företagets rätt till egendom eller behovet av att ge detta företag incitament att investera. Den omständigheten att ett företag i dominerande ställning åläggs att lämna tillträde till en infrastruktur som har utvecklats för att användas av utomstående företag innebär inte en förändring i grunden av den ekonomiska modell som styrt utvecklingen av infrastrukturen i fråga.
I förevarande fall förefaller det, med förbehåll för den hänskjutande domstolens prövning, att onlineplattformen inte utvecklats av det företag som äger plattformen enbart för dess egna verksamhet, eftersom onlineplattformen är öppen för utomstående företag. Vägran att ge tillträde till onlineplattformen kan således utgöra missbruk av dominerande ställning, trots att plattformen inte är oundgänglig för att kunna driva den aktuella applikationen affärsmässigt på marknaden i efterföljande led, men den kan göra applikationen attraktivare för konsumenterna.
Domstolen slår vidare fast att den omständigheten att både det företag som av det dominerande företaget begärt att det sistnämnda företagets onlineplattform ska vara interoperabel och konkurrenter till det förstnämnda företaget förblivit aktiva på den relevanta marknaden och byggt upp sina positioner på den marknaden, trots att de inte haft sådan interoperabilitet, inte i sig innebär att det dominernade företagets vägran att vidta några åtgärder i anledning av begäran inte kunde ge upphov till några konkurrensbegränsande verkningar.
Domstolen erinrar om att ett dominerande företags beteende kan kvalificeras som missbruk om det kan visas att beteendet, genom att det aktuella företaget använder andra metoder än dem som räknas till pris- och prestationskonkurrens mellan företag, får till verklig eller potentiell effekt att begränsa konkurrensen genom att utestänga lika effektiva konkurrerande företag från den eller de relevanta marknaderna eller genom att förhindra dessa företags utveckling på dessa marknader.
En sådan kvalificering kräver däremot inte att det visas att det förväntade resultatet av ett sådant beteende, som syftar till att utestänga konkurrenterna från den berörda marknaden, har uppnåtts. En konkurrensmyndighet kan således konstatera en överträdelse av artikel 102 FEUF genom att, med stöd av konkreta bevis, styrka att det aktuella förfarandet rent faktiskt kan medföra konkurrensbegränsande verkningar.
Bibehållandet av samma grad av konkurrens på den relevanta marknaden, eller till och med en utveckling av konkurrensen på den marknaden, betyder nämligen inte nödvändigtvis att det aktuella beteendet inte kan ha konkurrensbegränsande verkningar. Domstolen påpekar särskilt att frågan huruvida ett sådant beteende utgör missbruk inte är beroende av vilken förmåga som konkurrenterna på den relevanta marknaden har att förmildra de konkurrensbegränsande verkningarna.
Domstolen prövar därefter de objektiva motiveringar som kan åberopas till stöd för en sådan vägran att ge tillträde som den nu aktuella och de eventuella skyldigheter som åligger ett företag med dominerande ställning när en sådan vägran inte är motiverad. Domstolen påpekar att en vägran att se till att det råder interoperabilitet mellan en utomstående applikation och ett dominerande företags onlineplattform kan vara objektivt motiverat när sådan interoperabilitet skulle kunna undergräva den aktuella onlineplattformens stabilitet eller den säkra användningen av plattformen, eller om det av andra tekniska skäl är omöjligt att upprätta interoperabilitet.
Om detta inte är fallet är det dominerande företaget skyldigt att upprätta interoperabilitet inom en tidsram som är rimlig med beaktande av behoven hos det utomstående företaget - i förekommande fall mot lämplig ekonomisk ersättning som ska vara skälig och stå i proportion till den verkliga utvecklingskostnaden och det dominerande företagets rätt att göra en lämplig vinst.
Domstolen konstaterar slutligen att en konkurrensmyndighet får, vid bedömningen av huruvida en vägran av ett dominerande företag att se till att dess onlineplattform är interoperabel med en utomstående applikation utgör missbruk av dominerande ställning, begränsa sig till att identifiera den marknad på vilken vägran kan få konkurrensbegränsande verkningar, det vill säga marknaden i efterföljande led, även om denna marknad endast är en potentiell marknad. En sådan identifiering kräver inte nödvändigtvis en exakt avgränsning av den relevanta produktmarknaden och den relevanta geografiska marknaden, bland annat när marknaden i efterföljande led fortfarande är under utveckling eller genomgår snabba förändringar och denna marknads omfattning därför inte är exakt avgränsad vid den tidpunkt då det dominerande företaget genomför det beteende som påstås utgöra missbruk av dominerande ställning.
(
1
)	Dom av den 26 november 1998, Bronner (C-7/97, EU:C:1998:569).