62018CJ0236_RES
Mål C‑236/18
GRDF SA
mot
Eni Gas & Power France SA m.fl.
(begäran om förhandsavgörande från Cour de cassation (Högsta domstolen, Frankrike))
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 19 december 2019
”Begäran om förhandsavgörande – Gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas – Direktiv 2009/73/EG – Artikel 41.11 – Lösning av tvister angående den systemansvariges skyldigheter – Tidsmässiga verkningar av den tvistlösande myndighetens beslut – Rättssäkerhet – Berättigade förväntningar”
Tillnärmning av lagstiftning – Tillnärmningsåtgärder – Gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas – Direktiv 2009/73 – Tillämpningsområde – Villkor för tillträde till distributionsnätet som den systemansvarige för distributionssystemet ålägger naturgasleverantörerna – Avtalsklausul enligt vilken leverantörerna ska stå risken för utebliven betalning av de belopp som slutkunderna är skyldiga att erlägga enligt tariffen för distribution av naturgas – Omfattas
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73, artiklarna 32.1, 41.1 a och b, 41.10 och 41.11)
(se punkterna 23–26)
Tillnärmning av lagstiftning – Tillnärmningsåtgärder – Gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas – Direktiv 2009/73 – Tillsynsmyndighetens uppgifter och befogenheter – Avtal om överföring av gas som ingåtts mellan den systemansvarige för distributionsnätet och leverantörerna – Avtalsklausul enligt vilken leverantörerna ska stå risken för utebliven betalning av de belopp som slutkunderna är skyldiga att erlägga enligt tariffen för distribution av naturgas – Den systemansvariges skyldigheter – En ordning för tillträde till nätet som grundar sig på offentliggjorda tariffer, vilken tillämpas objektivt och utan att någon diskriminerande åtskillnad görs mellan systemanvändarna – Tillsynsmyndighet som agerar i egenskap av tvistlösande myndighet – Beslut fattat av tillsynsmyndigheten om att avtalat ska bringas i överensstämmelse med direktivet avseende hela avtalsperioden – Tillåtet – Åsidosättande av rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar – Föreligger inte
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/55, artikel 33.1 och Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73, skälen 4, 6, 25 och 40 samt artiklarna 1, 32.1, 41.1 b, 41.10 och 41.11)
(se punkterna 29–52 samt domslutet)
Resumé
Domstolen besvarar frågan om det tidsmässiga tillämpningsområdet för de beslut som nationella tillsynsmyndigheter fattar inom ramen för deras uppdrag att avgöra tvister på marknaden för naturgas
I domen GRDF (C‑236/18), som meddelades den 19 december 2019, uttalade sig domstolen om det tidsmässiga tillämpningsområdet för de nationella tillsynsmyndigheternas beslutsbefogenheter, enligt artikel 41.11 i direktiv 2009/73 om den inre marknaden för naturgas, (
1
) när dessa agerar i egenskap av tvistlösande myndighet på marknaden för naturgas.
Målet har sitt ursprung i en tvist mellan två naturgasleverantörer och den systemansvariga för naturgasnätet i Frankrike och rör giltigheten av en klausul i partneras avtal om överföring av naturgas till distributionsnätet, vilka ingåtts åren 2005 och 2008. Enligt denna klausul var leverantörerna skyldiga att, inom ramen för de avtal som ingåtts med slutkunderna, driva in de belopp som slutkunderna var skyldiga att erlägga i enlighet med den tariff för distributionstjänster som GRDF hade ställt till förfogande och överföra dessa belopp till GRDF, även vid utebliven betalaning från slutförbrukarna. År 2014 fastställdes, i ett beslut från tvistlösningsorganet vid Commission de régulation de l’énergie (Energitillsynsmyndigheten, Frankrike) (nedan kallat CRE) att avtalen var oförenliga med direktivet från och med den dag de hade ingåtts. GRDF överklagade detta beslut, som fastställts efter överklagande, till Cour de cassation (Högsta domstolen, Frankrike), vilken beslutade att begära ett förhandsavgörande från EU-domstolen för att få klarhet i om direktiv 2009/73 utgjorde hinder för att låta verkningarna av ett beslut från en tillsynsmyndighet omfatta tiden innan tvisten mellan parterna uppkom.
Domstolen bekräftade sin behörighet att pröva begäran om förhandsavgörande, som grundade sig på antagandet att den skyldighet som den systemansvariga för distributionsnätet hade ålagt gasleverantörerna, såsom villkor för tillträde till nämnda nät, utgjorde en praxis som vara oförenlig med bestämmelserna i direktiv 2009/73.
I sak slog domstolen fast att nämnda direktiv inte utgör hinder för att en tillsynsmyndighet, som agerar i egenskap av tvistlösande myndighet, fattar beslut om att den systemansvariga ska bringa ett med en leverantör ingånget avtal om överföring av naturgas i överensstämmelse med unionsrätten avseende hela avtalsperioden, inklusive perioden innan tvisten mellan parterna hade uppstått. I detta avseende påpekade domstolen inledningsvis att det i artikel 41.11 i direktiv 2009/73 inte uttryckligen anges vilka rättsverkningar tillsynsmyndighetens beslut, när denna agerar i egenskap av tvistlösande myndighet, har i tiden. Efter en tolkning av nämnda bestämmelse mot bakgrund av det mål som eftersträvas med och det sammanhang i vilket direktiv 2009/73 ingår, påpekade domstolen att tillsynsmyndigheten har, enligt artikel 41.1 b i direktiv 2009/73, till uppgift att säkerställa iakttagandet av de skyldigheter som åligger de systemansvariga för distributionsnätet, däribland skyldigheten att tillämpa ordningen för tredje parts tillträde till nätet på ett objektivt sätt och utan att någon diskriminerande åtskillnad görs mellan systemanvändarna. Detta innebär att medlemsstaterna är skyldiga att se till att tillsynsmyndigheten har befogenheten, enligt artikel 41.10 i direktiv 2009/73, att anta bindande beslut gentemot naturgasföretag, genom att ålägga dem att vid behov ändra villkoren för anslutning och tillträde till nätet, inbegripet tariffen, så att de är proportionerliga och tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt. En begränsning av de tidsmässiga verkningarna av beslut från tillsynsmyndigheten, när denna agerar i egenskap av tvistlösande myndighet, till tiden efter det att tvisten mellan parterna uppstått, skulle strida mot målsättningarna med direktiv 2009/73 och äventyra dess ändamålsenliga verkan.
Domstolen slog vidare fast att denna tolkning av artikel 41.11 i direktiv 2009/73 inte påverkades av de av GRDF åberopade principerna om rättssäkerhet och skydd för berättigade förväntningar. Även om en nationell domstol i undantagsfall kan tillåtas att, på de villkor som domstolen fastställer, upprätthålla vissa verkningar av en ogiltigförklarad nationell rättsakt, har den hänskjutande domstolen i förevarande fall inte nämnt några konkreta omständigheter som kan medföra någon specifik risk för rättsosäkerhet. GRDF har visserligen gjort gällande att de aktuella transportavtalen förhandlats fram under CRE:s ledning och kontroll, men har inte visat att CRE lämnade tydliga försäkringar om att den omtvistade klausulen var förenlig med unionsrätten, vilket det emellertid ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/73/EG av den 13 juli 2009 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv 2003/55/EG (EUT L 211, 2009, s. 94).