61996CC0269_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Inledning
1 I detta mål uppkommer frågan huruvida en industrianläggning där sirap framställs ur sockerbetor och där vitsocker raffineras ur en kombination av rårörsocker och betsirap skall anses vara ett raffinaderi i fråga om beviljandet av visst stöd för saluföring av rårörsocker från de franska utomeuropeiska departementen (nedan kallat DOM-råsocker).(1) Målet avser särskilt tolkningen av rådets förordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker(2) (nedan kallad grundförordningen) i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1482/85 av den 23 maj 1985(3), enligt rådets förordning (EEG) nr 2250/88 av den 19 juli 1988(4) och enligt rådets förordning (EEG) nr 2225/86 av den 15 juli 1986 om åtgärder för avsättning av socker som producerats i de franska utomeuropeiska departementen och för utjämning av prisskillnaderna mellan detta socker och förmånsråsocker.(5)
II - Rättsliga bestämmelser och faktiska omständigheter
2 Socker kan framställas ur sockerrör eller sockerbetor. Den inledande bearbetningen, som i båda fallen resulterar i antingen råsocker eller sirap, sker i en sockerfabrik i närheten av den plats där grödan odlas och skördas för att minimera den möjliga förlust av socker som de båda grödorna kan ge upphov till och således maximera mängden utvunnet socker. Råsocker från DOM transporteras normalt till Europa för att raffineras vid raffinaderier belägna nära hamnar, såsom i Frankrikes fall, i Nantes och Marseille.
3 I artikel 3 i förordningen föreskrivs ett interventionspris för vitsocker i gemenskapen. Dessutom föreskrivs i artiklarna 4 och 5 ett baspris för betor respektive ett minimipris för vissa kategorier betor. Grundprincipen måste beakta bearbetningsmarginalen och interventionspriset för vitsocker.(6) Interventionspriset för vitsocker i gemenskapen kompletteras inte av en liknande prismekanism avseende rörsocker eller råsocker som utvunnits ur rörsocker. Allt vitsocker i gemenskapen beläggs med en lageravgift enligt artikel 8.2 i grundförordningen för finansiering av det kompensationssystem för lagerkostnader som föreskrivs i artikel 8.1, och med en produktionsavgift enligt artikel 28.3 för finansiering av återbetalning på grund av export avseende överskott som sålts på världsmarknaden.
4 Enligt protokoll 8 till den fjärde AVS-EEG-konventionen som undertecknades i Lomé den 15 december 1989(7) och avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Indien om rörsocker(8) importerar gemenskapen närmare angivna kvantiteter "förmånssocker" - antingen råsocker eller vitsocker - från berörda tredje länder till garantipriser.
5 Råsocker från DOM omfattas av sämre villkor på gemenskapens sockermarknad än förmånssocker och råsocker. Råsocker från DOM är belagt med både lagrings- och produktionsavgifter som inte tillämpas på förmånssocker. Gemenskapslagstiftaren har inrättat ett lagringsstöd för råsocker från DOM i syfte att motverka denna nackdel.(9) Gemenskapen har inrättat ytterligare ett stöd beträffande råsocker från DOM för att komplettera ett anpassningsstöd till raffinaderier som bearbetar förmånsråsocker.(10)
6 I artikel 9.4 i grundförordningen (som jag hädanefter, när sammanhanget tillåter, hänvisar till enbart som artikel 9.4) ändrades genom förordning nr 1482/85, varvid den gavs följande lydelse:
"Lämpliga åtgärder skall vidtas i fråga om transport- och lagringskostnader för socker som producerats i de franska utomeuropeiska departementen så att detta socker kan saluföras i gemenskapens europeiska områden.
I den utsträckning det behövs för att säkra leveranserna till raffinaderierna skall råsocker som framställts ur sockerbetor som skördats i gemenskapen kunna omfattas av de åtgärder som anges i första stycket.
När denna artikel tillämpas skall med 'raffinaderi' avses en produktionsenhet vars verksamhet uteslutande består i att raffinera antingen råsocker eller sirap som framställts före kristalliseringsstadiet."
I förordning nr 1482/85, som innehåller ändringarna, anger andra övervägandet syftet med att säkerställa "en regelbunden försörjning till alla raffinaderier i gemenskapen som förädlar råsocker till vitsocker" samt att "förutom förmånssocker behöver dessa raffinaderier leveranser av rörråsocker som framställts i de franska utomeuropeiska departementen och av betråsocker som framställts av sockerbetor som skördats i gemenskapen".
7 Artikel 9.4 kompletterades genom bilaga I, förteckning XIV c, punkt 2 i Akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken samt om anpassningarna av fördragen enligt följande:(11)
"Vad gäller det sockertillverkande företag som ligger i den autonoma regionen Azorerna skall detta företag anses vara ett raffinaderi enligt denna punkt för raffinering av oraffinerat betsocker upp till en gränskvantitet uttryckt i vitsocker motsvarande skillnaden mellan den faktiska produktionen inom kvoterna A och B och 20 000 ton".
8 I artikel 36.3 i grundförordningen definierades ett raffinaderi på samma sätt som i artikel 9.4 tredje stycket avseende ett undantag från den differentierade avgiften på förmånsråsocker då sådant socker är "avsett för raffinering i ett raffinaderi". Artikel 36.2 b medgav också att avgiften inte ålades i fråga om förmånsråsocker som importerats till särskilda regioner i gemenskapen "och som raffineras i någon annan produktionsanläggning än i ett raffinaderi".(12) Samma definition av ett raffinaderi som förekom i artikel 9.4 tredje stycket återfanns vidare i artikel 9.7 i den förordning som föregick grundförordningen, nämligen rådets förordning (EEG) nr 3330/74 av den 19 december 1974 om en gemensam organisation av marknaden för socker,(13) i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2623/75 av den 13 oktober 1975.(14) Genom artikel 9.3 i förordning nr 3330/74 i dess ändrade lydelse möjliggjordes utbetalning av ett stöd för råsocker från DOM som "raffinerats antingen i ett raffinaderi eller i någon annan produktionsenhet inom gemenskapen".(15)
9 Artikel 9.4b i grundförordningen, som infördes genom artikel 1.1 i förordning nr 2250/88, föreskrev att "som en interventionsåtgärd [skall] ett anpassningsstöd ges till den industri i gemenskapen som raffinerar förmånsråsocker" med ett visst belopp för vissa kvantiteter för socker som raffinerats till vitsocker vid sådana raffinaderier som avses i artikel 9.4 tredje stycket. Artikel 9.4b föreskrev också motsvarande åtgärder i form av "kompletterande stöd för raffinering i de raffinaderier som avses i punkt 4 tredje stycket av rörråsocker framställt i de franska utomeuropeiska departementen, i syfte att återskapa jämvikt i prishänseende mellan detta socker och förmånssocker". Sådant stöd kunde också utbetalas för råsocker som utvunnits ur betor då bestämmelserna i artikel 9.4 andra stycket tillämpades. Detta stöd föreskrivs nu, på liknande villkor, i den nya avdelning IV i grundförordningen som infördes genom förordning nr 1101/95. Artikel 37, i dess därigenom ändrade lydelse, föreskriver också en lägre avgift på "särskilt förmåns-" rårörsocker(16) "för att säkerställa en tillräcklig försörjning till gemenskapens raffinaderier, så som de definieras i artikel 9.4", och fastställer de beräknade maximibehoven per regleringsår för raffineringsindustrin i Finland, Frankrike (moderlandet), Portugal (fastlandet) och Förenade kungariket. Det förefaller som om raffineringsindustrin i Finland, Portugal (fastlandet) och Förenade kungariket nästan uteslutande är rörsockerbaserad medan det finns två uteslutande rörsockerbaserade raffinaderianläggningar i Frankrike - i Nantes och Marseille. Elfte övervägandet i ingressen till förordning nr 1101/95 föreskriver att "vitsocker [produceras] genom raffinering av högvärdiga rörsockerprodukter" och att "[r]affineringsindustrin i hamnarna ... [utgör] ett viktigt komplement till betomvandlingsindustrin för gemenskapen".
10 I artikel 3 i förordning nr 2225/86 föreskrivs ett lagringsstöd för socker som producerats i de franska utomeuropeiska departementen. Stödet är beroende av att sockret i fråga "har raffinerats i någon av gemenskapens europeiska regioner". Artikel 3 i förordning nr 2225/86 innehåller inte någon definition av begreppet raffinaderi, men första övervägandet i ingressen hänvisar till artikel 9.4 i grundförordningen där det föreskrivs att lämpliga åtgärder skall vidtas i fråga om transport- och lagringskostnader av råsocker från DOM. I artikel 3.2 i förordning nr 2225/86 föreskrivs att lagringsstödet skall beviljas "inom ramen för de kvantiteter som fastställs för de regioner inom gemenskapen där raffineringen kan förmodas äga rum, och separat för det eller de ifrågavarande franska utomeuropeiska departementen". Dessa kvantiteter skall bestämmas "på grundval av gemenskapens redovisning av tillgången på råsocker och för kvantiteternas raffinering i gemenskapens berörda regioner".(17) I fjärde övervägandet i ingressen till förordning nr 2225/86 beskrivs det stöd som föreskrivs där sålunda, att det "å ena sidan gör det möjligt att avsätta råsocker från de franska utomeuropeiska departementen inom gemenskapens europeiska regioner och å andra sidan att raffinera sockret inom dessa regioner". I andra övervägandet hänvisas till behovet av att göra det möjligt, "särskilt för portugisiska raffinaderier, att förses med detta socker enligt prisförhållanden liknande dem som gäller för förmånssocker". I artikel 3 andra stycket i förordning nr 2750/86 av den 3 september 1986, om tillämpningsföreskrifter för saluföring av socker från de franska utomeuropeiska departementen, och ändring för fjärde gången av förordning (EEG) nr 3016/78, föreskrivs att i fråga om beviljande av lagringsstöd avser begreppet "raffinering" omvandling av råsocker till vitsocker.(18)
11 Sökanden i målet vid den nationella domstolen, Société des Sucreries et Raffineries d'Erstein (nedan kallad Erstein), är en sockerproducent med säte i Elsass. Dess fabriksanläggning omfattar en anläggning för omvandling av sockerbetor till sockersirap eller råsocker, och ett raffinaderi för omvandling av sirap och råsocker till vitsocker. Den sirap och det råsocker som används i raffinaderiet utvinns både ur betor och sockerrör, vilka blandas för att en slutprodukt av jämn kvalitet skall erhållas. Erstein har påstått att dess anläggning är unik i det hänseendet att den kan behandla såväl betor som sockerrör. Erstein köpte in rårörsocker i Guadeloupe år 1993 och använde detta i sitt raffinaderi år 1993 och 1994. Bolaget ansökte vid flera tillfällen hos Fonds d'Intervention et de Régularisation du Marché du Sucre (det franska interventionsorganet, nedan kallat FIRS) om lagringsstöd enligt artikel 9.4 i grundförordningen och artikel 3.1 i förordning nr 2225/86 samt om kompletterande stöd enligt artikel 9.4b i grundförordningen. Ansökningarna avslogs av direktören för FIRS med motiveringen att Erstein inte hade visat att råsocker från DOM och betsirap behandlades separat och under olika tidsperioder vid dess anläggning, och att dess raffinaderi således inte utgjorde ett "raffinaderi" i den mening som avsågs med reglerna om stöd.(19) Erstein förde talan vid Tribunal administratif de Paris (nedan kallad den nationella domstolen) och yrkade att besluten skulle undanröjas på grund av att de baserats på en felaktig tolkning av gemenskapsbestämmelserna i fråga.
12 Den nationella domstolen ansåg att det, för att den skulle kunna avgöra målet, var nödvändigt att enligt artikel 177 i Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen underställa EG-domstolen följande tolkningsfrågor:
"Kan, vid en industrianläggning där sockerbetor förädlas till vitsocker och där de första anläggningarna tar emot betorna, behandlar dem och utvinner sockersaften och där de påföljande anläggningarna förädlar denna saft och sirap, som kan berikas genom tillsättning av rårörsocker från de franska utomeuropeiska departementen, till vitsocker, dessa påföljande anläggningar, för att beviljas stöd för raffinering av socker från de franska utomeuropeiska departementen, stadigvarande anses vara en 'produktionsenhet' och ett 'raffinaderi' på sätt som avses i artikel 9 i förordning (EEG) nr 1785/81 och i förordning (EEG) nr 2225/86?
Kan, om den första frågan besvaras nekande, ett sådant komplex av anläggningar periodvis anses vara en 'produktionsenhet' eller ett 'raffinaderi' på sätt som avses i dessa förordningar?
Måste, om föregående fråga besvaras jakande, dessa perioder vara begränsade till de perioder då förädlingen av rårörsocker till vitsocker utförs på ett sätt som inte sammanfaller med arbetet med sirap som i de första anläggningarna vid samma industrianläggning utvinns ur sockerbetor?"
III - Yttranden och bedömning
13 Skriftliga yttranden har inkommit från Erstein, Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Frankrike, Republiken Portugal och Europeiska gemenskapernas kommission. Muntliga yttranden har avgivits av Erstein, Frankrike, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland samt kommissionen.
14 Erstein har hävdat att alla sockerraffinaderier omfattas av definitionen av ett raffinaderi i artikel 9.4 tredje stycket i grundförordningen. Bolaget har anfört att "råsocker" och "sirap som framställts före kristalliseringsstadiet" inte nödvändigtvis uteslutande är derivat av rörsocker och sockerbetor. Vidare nämns råsocker som framställts ur betor uttryckligen i artikel 9.4 andra stycket. Därtill skulle syftet med stöd till saluföringen av socker från de franska utomeuropeiska departementen inte gynnas genom att stöd till raffinaderier begränsas till enbart bearbetning av rårörsocker, vilket skulle bestraffa mer avancerade tillverkare som sysslar med blandningar, och skulle utgöra en rättsstridig diskriminering i strid med artikel 40.3 i fördraget.
15 Jag kan inte godta det argumentet. Som Frankrike och Förenade kungariket har anfört vore det meningslöst med en definition av ett raffinaderi "avseende" artikel 9.4 i grundförordningen som omfattade alla sorters anläggningar för sockerraffinering. Det vore också oförenligt med ett antal omständigheter, både i och utanför artikeln, om att definitionen är avsedd att verka för ett syfte. Den kvalifikation som tillagts genom artikel 9.4 fjärde stycket med avseende på ett företag som sysslar med betraffinering i Azorerna, tyder på att detta företag annars inte hade omfattats av definitionen. Den tidigare artikel 36.2 b i grundförordningen och artikel 9.3 i förordning nr 3330/74 föreskrev båda uttryckligen förekomsten av andra produktionsenheter än raffinaderier (som definieras på samma sätt som i den bestämmelse som är aktuell här), där socker dock raffinerades.(20)
16 En vid tolkning av begreppet raffinaderi i artikel 9.4 vore oförenlig med syftet med stödet i fråga, vilket kommissionen och de medlemsstater som har inkommit med yttranden har åberopat till stöd för ett antal mer restriktiva tolkningar. Kommissionen och Frankrike har åberopat det dubbla syftet med att direkt stödja saluföringen av rårörsocker från DOM, vilket sker i konkurrens med förmånssocker, och att säkerställa kontinuerlig tillförsel och livskraft för vissa traditionella raffinaderier belägna i anslutning till hamnar, vilka bearbetar enbart rårörsocker och som har ett förhållande av ömsesidigt beroende till producenterna av råsocker från DOM och således garanterar de sistnämnda en ständig avsättning. De portugisiska raffinaderiernas behov anges direkt i andra övervägandet i ingressen till förordning nr 2225/86. Även om den allmänna hänvisningen till betydelsen av "raffineringsindustrin i hamnarna" i elfte övervägandet i ingressen till förordning nr 1101/95 och det faktum att det i artikel 37 i grundförordningen i dess lydelse enligt förordning nr 1101/95 uttryckligen anges att behoven hos raffineringsindustrin i Finland, Frankrike (moderlandet), Portugal (fastlandet) och Förenade kungariket är av senare datum än de beslut som är föremål för denna tvist, har lagringsstöd för råsocker från DOM från början begränsats till raffinaderier i Frankrike (moderlandet), Portugal och Förenade kungariket, där det finns stora raffinaderier som uteslutande sysslar med sockerrör.(21) Däremot anförde Frankrikes ombud vid förhandlingen att det rårörsocker från DOM som bearbetades av Erstein var förenat med transportstöd enligt artikel 2 i förordning nr 2225/86, vilket är ett stöd som har ett helt annat syfte.
17 Kommissionen och Tyskland har tillagt att kostnadsstrukturen i ett sådant raffinaderi, där rörsocker bearbetas, är mycket annorlunda jämfört med de raffinaderier där utvinning och raffinering sker från betor, och att konkurrensen skulle snedvridas och stödet förfelas om det utbetalades till de sistnämnda så snart dessa också använde rårörsocker. I en liknande fråga hänvisade Förenade kungarikets ombud vid förhandlingen till tre syften: behovet av att upprätthålla en balans mellan specialiserade raffinaderier för rörsocker och raffinaderier för betsocker, mot bakgrund av de kostnadsfördelar som de sistnämnda åtnjuter, samt de två syften som behandlades i punkt 16 ovan. Konkurrensen mellan traditionella raffinaderier för rörsocker och raffinaderier för i första hand betsocker skulle också kunna leda till att de traditionella raffinaderierna fick anskaffningssvårigheter. Kommissionen har särskilt uppgivit att raffinaderier för betsocker åtnjuter en institutionaliserad processmarginal, eftersom priset både på deras råmaterial och deras slutprodukt sätts genom gemenskapsprismekanismer, medan raffinaderier för rörsocker inte har samma förmån, eftersom det inte finns något bas- eller minimipris för rörsocker och heller inte finns något riktpris för rårörsocker.
18 Jag är tveksam till att tillskriva dessa överväganden samma betydelse i tolkningshänseende som de överväganden som behandlats i punkt 16 ovan. För det första nämns konkurrensen mellan raffinaderier för rörsocker å ena sidan och de som raffinerar enbart sockerbetor, eller som i Ersteins fall både betor och sockerrör, å andra sidan, inte i den relevanta lagstiftningen. För det andra är de ekonomiska konsekvenserna av skillnaderna i organisationen av marknaderna för sockerbetor och sockerrör varken klara eller oomstridda. Ersteins ombud anförde exempelvis vid förhandlingen att avsaknaden av institutionella priser för rörsocker eller rårörsocker utgör en fördel, och inte en nackdel, för raffinaderier som använder dessa råmaterial, sannolikt för att de har fria händer att tvinga ner de priser som tas ut av sockerrörsproducenterna. Denna analys framhåller det intresse som raffinaderier för rörsocker har av en säker tillförsel om de skall fortsätta att garantera avsättningen för rårörsocker från DOM. Som Förenade kungarikets ombud anförde vid förhandlingen skulle varje minskning av mängden rårörsocker, beräknad på grundval av behoven hos sådana specialiserade raffinaderier, tvinga dessa att använda dyrare råsocker som importerats med stora avgifter.
19 Kommissionen och de medlemsstater som har inkommit med yttranden har gjort gällande tre möjliga tolkningar av definitionen av ett raffinaderi i artikel 9.4, enligt vilka hänsyn tas till dessa syften. En tolkning, som framförts av Frankrike, är att ett raffinaderi är en anläggning där raffinering sker av enbart råsocker eller enbart sirap, dock inte båda dessa. Frankrike har anfört att detta synsätt vinner stöd åtminstone av den disjunktion som används i den franska texten.(22) Frankrike förefaller förutsätta att denna tolkning skulle föranleda att strikt åtskillnad görs mellan raffinering av rörsocker, vid vilken rårörsocker används, å ena sidan, och raffinering av betor, vid vilken sirap används (vid anläggningar som skulle kunna anses vara raffinaderier men som inte skulle kunna åtnjuta stöd för rårörsocker från DOM), och raffinering av rå(rör)socker och sirap (från betor), å andra sidan. En annan möjlig tolkning är den mer öppet ändamålsenliga tolkning som förespråkas av kommissionen och som uttryckligen gynnar uteslutande raffinaderier som bearbetar rörsocker. Emellertid skulle även industrianläggningar där raffineringen av rårörsocker tidsmässigt är skild från produktionen av socker från betor också uppfylla dessa ändamålsenliga kriterier, särskilt vad avser kostnadsstrukturer, och därigenom också uppfylla kraven för stöd.(23) Under sådana perioder skulle deras "verksamhet uteslutande" bestå i raffinering av rårörsocker.
20 Ingen av dessa tolkningar tillmäter definitionen av en "produktionsenhet" någon särskild betydelse. Enligt kommissionens ståndpunkt är ett raffinaderi den relevanta produktionsenheten, även om den utgör en del av ett större industrikomplex. Den tredje möjligheten fördes ursprungligen fram av Tyskland och Portugal och föreföll stödjas även av Frankrike i dess skriftliga yttrande. Den utvecklades och gavs under förhandlingen en mer detaljerad redogörelse av Förenade kungariket. Dessa stater hävdar eller antyder att ett sockerproducerande företags hela industrianläggning utgör den produktionsenhet som avses i artikel 9.4 tredje stycket, varför ett raffinaderi som ingår i en större anläggning, som också omfattar ett sockerbruk för en första utvinning av socker, inte skulle uppfylla villkoret att en produktionsenhets verksamhet uteslutande skall bestå i att raffinera råsocker och sirap. Förenade kungarikets ombud talade om "specialiserade" eller "rena raffinaderier".(24) Detta argument begränsar, i fråga om raffinering i de europeiska regionerna i gemenskapen, på ett effektivt sätt statusen som raffinaderi till anläggningar som behandlar rörsocker, eftersom det föregående förfarandet för sockerutvinning sker vid sockerbruk i icke-europeiska regioner där rörsocker odlas. Det framgår av vad kommissionen anfört att det inte finns någon marknad för rårörsocker eller betsirap som skulle göra det möjligt att raffinera dessa produkter i ett raffinaderi, såsom detta definierats, oberoende av det inledande förfarandet för utvinning av sockret. Inte desto mindre kan artikel 9.4 andra stycket tolkas så, att den erbjuder denna exceptionella möjlighet då rårörsocker inte finns tillgängligt.
21 Jag godtar inte Frankrikes huvudargument om raffinering antingen uteslutande från råsocker eller uteslutande från sirap. Även om detta argument fäster avgörande vikt vid uttrycket "vars verksamhet uteslutande består i" i den relevanta bestämmelsen, faller det enligt min mening ytterst på en missuppfattning av förfarandet för sockerproduktion. Det förefaller vara så, att socker kan utvinnas ur både rörsocker och sockerbetor i form av både råsocker och sirap. Som Ersteins ombud anmärkte vid förhandlingen hänvisar artikel 9.4 andra stycket till "råsocker som framställts ur sockerbetor". I samma stycke anges också klart att raffinaderier, såsom dessa definieras i tredje stycket, ibland kan vilja raffinera sockerbetor. Om skillnaden mellan råsocker och sirap och skillnaden mellan sockerrör och sockerbetor inte är fullständigt överensstämmande, medverkar inte en strikt åtskillnad mellan raffinering av råsocker från raffinering av sirap till att uppfylla syftet att säkerställa raffinering och saluföring av socker från DOM. Jag vill tillägga att Frankrikes argument inte under några omständigheter är övertygande vid en bokstavstolkning av samtliga språkversioner av den version av artikel 9.4 som var tillämplig vid tidpunkten för händelserna i målet.(25)
22 Jag godtar inte heller kommissionens argument för att industrianläggningar där rörsocker och sockerbetor raffineras vid samma anläggning men vid olika tidpunkter skall omfattas av kategorin raffinaderier. För det första finns det ingenting i lydelsen av artikel 9.4 som ger vid handen att orden "vars verksamhet uteslutande består i" avser en anläggnings enda verksamhet vid en given tidpunkt. Vidare kommer varje konkurrensfördel som uppnås genom raffinering av bet- och rörsocker tillsammans, varvid de lägre kostnaderna för raffinering av sockerbetor används för att kompensera kostnaderna för bruket av rårörsocker, till nackdel för de raffinaderier som enbart bearbetar rörsocker, också att uppstå då samma kvantiteter raffineras var för sig i samma anläggning, eftersom kapital- och produktionskostnaderna huvudsakligen kommer att vara desamma. Som Förenade kungarikets ombud påpekade vid förhandlingen skulle den ytterligare raffineringen av råsocker som görs i en anläggning för bearbetning av betor göras till en marginell kostnad. Om tillförseln av betor inte är tillräcklig för att ett raffinaderi skall ha full verksamhet exempelvis utanför skördesäsongen, skulle tilläggsproduktion i form av raffinering av rörsocker kunna vara intressant för att sprida kapitalkostnaderna och andra fasta kostnader för anläggningen. En sålunda reducerad kostnadsbas, förstärkt genom att lagringsstöd beviljas utan åtskillnad, skulle kunna göra det möjligt för sådana raffinaderier att vinna kontrakt om leveranser av råsocker från DOM genom att bjuda under raffinaderier som uteslutande bearbetar rörsocker, och därigenom på kort sikt äventyra tillförseln till de sistnämnda och på lång sikt äventyra förekomsten av raffinaderier som uteslutande bearbetar råsocker från DOM.
23 Enligt min mening är den tredje tolkning som beskrivits ovan att föredra. Ett raffinaderi i den mening som avses i artikel 9.4 tredje stycket är en industri eller anläggning vars verksamhet uteslutande består i att raffinera antingen råsocker eller sirap till vitsocker, med undantag av raffinering av växter som innehåller socker, såsom sockerbetor eller sockerrör. Den avgörande aspekten på denna tolkning är att artikel 9.4 därigenom drar en skiljelinje mellan raffineringsstadiet och det föregående utvinningsstadiet, då råsocker och sirap framställs. Denna skiljelinje gör det möjligt att begränsa de stödregler som uppställts genom artikel 3 i förordning nr 2225/86 och artikel 9.4b i grundförordningen till raffinaderier som normalt bearbetar uteslutande råsocker, i enlighet med syftet att säkerställa förhållandet av ömsesidigt beroende till producenterna av råsocker från DOM och därmed en garanterad tillförsel.
24 Denna tolkning förefaller överensstämma bäst med lydelsen av artikel 9.4 och med dess placering i lagstiftningen, genom att den tillåter en snäv definition av raffinaderier då den preciserar uttrycken "produktionsenhet" och "vars verksamhet uteslutande består i" som förekommer i bestämmelsen. Den är förenlig med att beviljandet av bidrag för råsocker från DOM begränsas till ett antal medlemsstater där enbart raffinaderier som behandlar rörsocker är etablerade(26), vilkas behov uppenbarligen används för att beräkna fördelningen av lagringsstöd och vilkas verksamhet skulle skadas om raffinaderier som huvudsakligen bearbetade sockerbetor beviljades stöd, för att sedan verka på marknaden för råsocker från DOM. Denna tolkning motsägs inte av hänvisningen till betor i artikel 9.4 andra stycket. Där föreskrivs att råsocker som framställts ur sockerbetor skall kunna omfattas av stöd endast i den utsträckning det behövs för att säkra leveranserna, varav framgår att inte alla raffinaderier som bearbetar sockerbetor skulle beviljas stöd. Enligt min mening är den bestämmelsen införd för att säkerställa att raffinaderier som normalt enbart bearbetar rörsocker skall kunna använda råsocker som framställts ur sockerbetor, och som omfattas av stöd, när det inte finns tillgång till rårörsocker. Annars skulle de vara tvungna att upphöra med sin verksamhet, vilket ytterst skulle skada producenterna av råsocker i DOM.
25 Denna tolkning påverkas inte av den omständigheten, som Ersteins ombud framhöll vid förhandlingen, att bolaget har den enda anläggning i Europa som kan raffinera både sockerrör och sockerbetor. Även om inte Erstein skulle beröva specialiserade raffinaderier stora mängder råsocker från DOM, kan det inte uteslutas att andra raffinaderier helt enkelt skulle anpassa sina anläggningar för att syssla med raffinering av rörsocker för vilket ett marginellt stöd beviljats. Det bör också vara uppenbart av vad som anförts ovan, att jag inte godtar Ersteins argument om diskriminering. De kostnader och tillförselvägar som raffinaderier som är specialiserade på rörsocker och blandade raffinaderier såsom Erstein har, samt deras förhållande till sockerproducenter i DOM, är tillräckligt speciella för att det skall vara motiverat med en särbehandling i fråga om beviljande av stöd.
IV - Förslag till avgörande
26 Med hänsyn till vad anförts föreslår jag att domstolen skall besvara de frågor som hänskjutits av Tribunal administratif de Paris på följande sätt:
I fråga om en industrianläggning som transformerar sockerbetor till vitsocker, där den första delen av anläggningen tar emot sockerbetorna, bearbetar dem och extraherar sockerlösningen, och den andra delen av anläggningen omvandlar lösningen och sirapen i fråga till vitsocker, som kan berikas genom tillsättning av råsocker från DOM, kan den andra delen av anläggningen inte, vare sig permanent eller tillfälligt, anses utgöra en "produktionsenhet" eller ett "raffinaderi" i den mening som avses i artikel 9.4 i rådets förordning (EEG) nr 1785/81 och artikel 3 i rådets förordning (EEG) nr 2225/86.
(1) - "DOM" är den franska akronymen för départements d'outre-mer.
(2) - EGT L 177, 1981, s. 4; svensk specialutgåva, område 3, volym 13, s. 110.
(3) - EGT L 151, 1985, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 18, s. 185.
(4) - EGT L 198, 1988, s. 28; svensk specialutgåva, område 3, volym 27, s. 50.
(5) - EGT L 194, 1986, s. 7; svensk specialutgåva, område 3, volym 21, s. 145.
(6) - Artikel 4.2 i grundförordningen.
(7) - I allmänhet benämnd Fjärde Lomékonventionen, vilken godkändes genom och fogades till rådets beslut 91/400/EKSG, EEG av den 25 februari 1991 (EGT L 229, 1991, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 17, s. 57).
(8) - Ingått genom och fogat till rådets beslut 75/456/EEG av den 15 juli 1975 (EGT L 190, 1975, s. 35).
(9) - Se punkterna 6 och 10 nedan. Även ett transportstöd har inrättats för socker som producerats i de franska utomeuropeiska departementen, genom artikel 2 i förordning nr 2225/86, för att kompensera det faktum att priserna för gemenskapssocker fastställs FOB ("fritt ombord"; se artikel 3.3 i grundförordningen), medan de garanterade priserna för förmånssocker avser socker CIF ("cost, insurance, freight") europeiska hamnar i gemenskapen (se artikel 5.4 i protokoll 8 till Fjärde Lomékonventionen).
(10) - Se punkt 9 nedan.
(11) - EGT L 302, 1985, s. 1. Detta tillägg till artikel 9.4 upphävdes genom rådets förordning (EEG) nr 1548/93 av den 14 juni 1993 (EGT L 154, 1993, s. 10; svensk specialutgåva, område 3, volym 50, s. 73).
(12) - Dessa bestämmelser ersattes genom artikel 1.12 i rådets förordning (EG) nr 1101/95 av den 24 april 1995 om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1785/81 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker och av förordning (EEG) nr 1010/86 om allmänna bestämmelser för produktionsbidrag till vissa sockerprodukter som används i den kemiska industrin (EGT L 110, 1995, s. 1), vilken behandlas mer ingående i nästa punkt.
(13) - EGT L 359, 1974, s. 1.
(14) - EGT L 268, 1975, s. 1.
(15) - I artikel 46 i förordning nr 3330/74 i dess ändrade lydelse föreskrevs en differentierad avgift i samma ordalag som i artikel 36 i grundförordningen i dess ursprungliga lydelse.
(16) - Det vill säga socker som importerats från AVS-länderna och Indien och som inte är förmånssocker såsom detta definieras i protokoll 8 till Fjärde Lomékonventionen och i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Indien om rörsocker.
(17) - Bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 2750/86 av den 3 september 1986 om tillämpningsföreskrifter för saluföring av socker från de franska utomeuropeiska departementen, och ändring för fjärde gången av förordning (EEG) nr 3016/78 (EGT L 253, 1986, s. 8) delade för tillämpningen av artikel 3.2 i förordning nr 2225/86 under regleringsåret 1986/87 upp de europeiska regionerna i Frankrike (moderlandet), Portugal, Förenade kungariket och "övriga regioner i gemenskapen". Denna uppdelning upprätthölls i efterföljande förordningar utan att någon kvantitet råsocker från DOM tilldelades "övriga regioner". Se exempelvis, beträffande den tidsperiod som är relevant i detta mål, kommissionens förordning (EEG) nr 2930/93 av den 25 oktober 1993 (EGT L 265, 1993, s. 8).
(18) - Denna definition återfinns i artikel 1.2 a och 1.2 b i grundförordningen. Det är underligt att raffinering, vad avser lagringsstöd, definieras genom hänvisning till omvandling av råsocker till vitsocker medan artikel 9.4 i grundförordningen (som innehåller en definition av råsocker), vad avser samma lagringsstöd, definierar ett raffinaderi som en produktionsenhet vars verksamhet uteslutande består i att raffinera antingen råsocker eller sirap. Denna diskrepans förefaller emellertid inte ha någon betydelse i detta mål.
(19) - Det förefaller som om Erstein senare uppfyllde kriteriet med tidsmässigt åtskild raffinering i fråga om rörsocker och betsocker, och beviljades lagringsstöd för regleringsåret 1996/97.
(20) - Frankrike har också hävdat att det underförstått är fråga om en snäv definition eftersom artikel 2 i kommissionens förordning (EG) nr 1916/95 av den 2 augusti 1995 om tillämpningsföreskrifter för import inom tullkvoten inom ramen för förmånsavtalen om rörråsocker för raffinering (EGT L 184, 1995, s. 18) föreskriver att licenser för att importera och raffinera särskilt förmånssocker endast får utfärdas till raffinaderier, som dessa definieras i artikel 9.4.
(21) - Se exempelvis förordning nr 2750/86 och förordning nr 2930/93, vilka båda behandlas i fotnot 17 ovan.
(22) - Den franska versionen har följande lydelse: "une unité technique dont la seule activité consiste à raffiner soit du sucre brut, soit des sirops produits en amont du sucre à l'état solide". Frankrike har medgivit att övriga språkversioner inte med tydlighet uttrycker detta alternativ. I detta syfte har Erstein hänvisat till den spanska, den italienska och den tyska språkversionen, vilka, i tur och ordning, definierar ett raffinaderi, eller raffinaderier, som följer: "una unidad técnica cuya actividad única consista en refinar, bien azúcar terciado, bien jarabes producidos con anterioridad al azúcar en estado sólido"; "un'unità tecnica la cui unica attività consiste nella raffinazione di zucchero greggio o di sciroppi prodotti prima della fase zucchero allo stato solido"; och (i enlighet med rättelse, EGT L 177, 1985, s. 21) "technische Einheiten, deren einzige Tätigkeit darin besteht, Rohzucker oder als Vorstufe für Zucker in fester Form hergestellte Sirupe zu raffinieren".
(23) - Kommissionen meddelade FIRS sin ståndpunkt i en skrivelse av den 7 juli 1993, vilken låg till grund för dess beslut att avslå Ersteins ansökningar om stöd.
(24) - Hon anförde att det senare begreppet hämtats ur kommissionens arbetsmaterial om den gemensamma jordbrukspolitiken för regleringsåret 1996/97.
(25) - Övriga språkversioner, förutom de som redan citerats, lyder som följer: "I denne artikel forstås ved raffinaderi: et anlæg, hvis virksomhed udelukkende består i raffinering af råsukker eller af sirup, som er fremkommet inden det stadium, på hvilket der produceres sukker i fast form" (danska); "In dit artikel wordt onder raffinaderij verstaan een technische eenheid waarvan de enige activiteit bestaat in het raffineren van hetzij ruwe suiker, hetzij stropen die een tussen stadium in de produktie van vaste suiker vormen" (nederländska); "Na acepção do presente artigo, entende-se por refinaria uma unidade técnica cuja única actividade consiste em refinar quer açúcar bruto, quer xaropes produzidos acima do açúcar no estado sólido" (portugisiska); "ÊáôÜ ôçí Ýííïéá ôïõ ðáñüíôïò Üñèñïõ, ùò åñãïóôÜóéï ñáöéíáñßóìáôïò íïåßôáé ìéá ôå÷íéêÞ ìïíÜäá ôçò ïðïßáò ç ìüíç äñáóôçñéüôçôá åßíáé íá ñáöéíÜñåé åßôå áêáôÝñãáóôç æÜ÷áñç åßôå óéñüðéá ðïõ Ý÷ïõí ðáñá÷èåß ðñéí áðï ôçí ðáñáãùãÞ æÜ÷áñçò óå óôåñåÜ êáôÜóôáóç" (grekiska).
(26) - Se ovan fotnot 17.