Mål C‑157/14
Neptune Distribution SNC
mot
Ministre de l’Économie och des Finances
(begäran om förhandsavgörande från Conseil d’État (Frankrike))
”Begäran om förhandsavgörande – Förordning (EG) nr 1924/2006 – Direktiv 2009/54/EG – Artiklarna 11.1 och 16 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Konsumentskydd – Näringspåståenden och hälsopåståenden – Naturliga mineralvatten – Natriumhalt och salthalt – Beräkning – Natriumklorid (bordssalt) eller den totala mängden natrium – Yttrandefrihet och informationsfrihet – Näringsfrihet”
Sammanfattning – Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 17 december 2015
1.        Begäran om förhandsavgörande – Domstolens behörighet – Identifiering av relevanta delar av unionsrätten – Omformulering av frågorna
(Artikel 267 FEUF)
2.        Tillnärmning av lagstiftning – Näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel – Förordning nr 1924/2006 – Påstående om natriumhalten eller salthalten i naturliga mineralvatten – Märkning som kan ge intryck av att det aktuella vattnet har låg natrium- eller salthalt, när den totala mängden natrium uppgår till 20 mg/l eller mer – Otillåtlighet
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1924/2006, i dess lydelse enligt förordning nr 107/2008, artikel 8.1 och bilagan; Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/54, artikel 9.2 och bilaga III)
3.        Tillnärmning av lagstiftning – Näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel – Förordning nr 1924/2006 – Förbud mot märkning som kan vilseleda köparen vad beträffar natriumhalten eller salthalten i naturliga mineralvatten – Oproportionerlig begränsning av näringsidkarens yttrandefrihet och informationsfrihet samt av dennes näringsfrihet – Föreligger inte – Beaktande av försiktighetsprincipen
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artiklarna 11.1 och 16; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1924/2006, i dess lydelse enligt förordning nr 107/2008, artikel 8.1 och bilagan; Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/54, artikel 9.2 och bilaga III)
4.        Tillnärmning av lagstiftning – Näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel – Förordning nr 1924/2006 – Villkor för hur nämnda påståenden får användas – Unionslagstiftarens utrymme för skönsmässig bedömning – Domstolsprövning – Gränser
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1924/2006, i dess lydelse enligt förordning nr 107/2008, artikel 8.1)
1.        Se domen.
(se punkterna 33 och 34)
2.        Artikel 8.1 i förordning nr 1924/2006 om näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel, i dess lydelse enligt förordning nr 107/2008, jämförd med bilagan till den förordningen, ska tolkas på så sätt att det är förbjudet att använda påståendet ”mycket låg natriumhalt/mycket låg salthalt” och varje annat påstående som kan antas ha samma innebörd för konsumenten, med avseende på naturliga mineralvatten och annat vatten.
Artikel 9.2 i direktiv 2009/54 om utvinning och saluförande av naturliga mineralvatten, jämförd med bilaga III till det direktivet, ska tolkas på så sätt att den utgör hinder för att det på förpackningar, etiketter och i reklam för naturliga mineralvatten återfinns påståenden eller uppgifter som kan ge konsumenten uppfattningen att det aktuella vattnet har låg natrium- eller salthalt eller är lämpligt för natriumfattig diet, när den totala mängden natrium i alla dess kemiska former uppgår till 20 mg/l eller mer.
(se punkt 56 samt punkt 1 i domslutet)
3.        Bestämmelsen om att förpackningar, etiketter och reklam för naturliga mineralvatten inte får innehålla något påstående eller någon uppgift om att nämnda vatten har en låg natriumhalt, som kan vilseleda konsumenten med avseende på hur hög natriumhalten i vattnet är, som återfinns i artikel 8.1 i förordning nr 1924/2006 om näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel, i dess lydelse enligt förordning nr 107/2008, jämförd med bilagan till den förordningen och i artikel 9.2 i direktiv 2009/54 om utvinning och saluförande av naturliga mineralvatten, jämförd med bilaga III till det direktivet, innebär en inblandning i utövandet av näringsidkarens yttrandefrihet och informationsfrihet samt dennes näringsfrihet.
Vidare påverkas inte det väsentliga innehållet i näringsidkarens yttrandefrihet och informationsfrihet av nämnda bestämmelser, eftersom det däri endast uppställs vissa krav på vad informationen till konsumenten får innehålla såvitt avser natriumhalten eller salthalten i naturliga mineralvatten. De bestämmelser som är aktuella i det nationella målet innehåller för övrigt inte något förbud mot att tillverka och saluföra naturliga mineralvatten, utan innebär endast att märkning och reklam regleras i ett klart avgränsat hänseende. Nämnda bestämmelser påverkar således inte kärnan i näringsfriheten. Behovet av att säkerställa att konsumenten erhåller en så exakt och tydlig information som möjligt om en produkts egenskaper har ett nära samband med skyddet av människors hälsa och utgör en fråga av allmänintresse som kan motivera begränsningar av näringsidkarens yttrandefrihet och informationsfrihet samt av dennes näringsfrihet.
Vad beträffar proportionalitetsprincipen kan det inte uteslutas att ett omfattande intag av natrium i olika kemiska sammansättningar, särskilt natriumvätekarbonat, är förenat med risker för människors hälsa. Unionslagstiftaren gjorde en riktig bedömning när den slog fast att sådana krav och begränsningar, som föreskrivs i artikel 8.1 i förordning nr 1924/2006 och artikel 9.2 i direktiv 2009/54, med avseende på användning av påståenden eller uppgifter om att naturliga mineralvatten har en låg natriumhalt, var ändamålsenliga och nödvändiga för att säkerställa skyddet för människors hälsa i unionen. Unionslagstiftaren är skyldig att iaktta försiktighetsprincipen. Det följer av denna princip att skyddsåtgärder får vidtas när det råder osäkerhet om förekomsten eller omfattningen av de risker människors hälsa utsätts för, utan att man behöver vänta på att det fullt ut visas att riskerna faktiskt förekommer och hur allvarliga de är. Om resultaten av genomförda undersökningar inte är så övertygande att det är möjligt att med säkerhet fastställa förekomsten eller omfattningen av den påstådda risken, men det likväl är sannolikt att det skulle uppstå en verklig skada för folkhälsan om risken förverkligades – är det med beaktande av försiktighetsprincipen motiverat att vidta restriktiva åtgärder. Följaktligen är inblandningen i utövandet av näringsidkarens yttrandefrihet och informationsfrihet samt av dennes näringsfrihet proportionerlig i förhållande till de eftersträvade målen i förevarande fall.
(se punkterna 67, 69–71, 74 och 81–85)
4.        Se domen.
(se punkt 76)