62023CJ0166
PRESUDA SUDA (deveto vijeće)
6. lipnja 2024. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Direktiva 2003/87/EZ – Prilog I. točka 5. – Onečišćenje zraka – Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova – Isključenje jedinica za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada – Relevantnost svrhe spaljivanja”
U predmetu C‑166/23,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Svea hovrätt, Mark- och miljööverdomstolen (Žalbeni sud sa sjedištem u Stockholmu, Odjel za zemljište i okoliš, Švedska), odlukom od 15. ožujka 2023., koju je Sud zaprimio 17. ožujka 2023., u postupku
Naturvårdsverket
protiv
Nouryon Functional Chemicals AB,
SUD (deveto vijeće),
u sastavu: O. Spineanu‑Matei, predsjednica vijeća, J.-C. Bonichot (izvjestitelj) i S. Rodin, suci,
nezavisna odvjetnica: T. Ćapeta,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za poljsku vladu, B. Majczyna, u svojstvu agenta,
–
za Europsku komisiju, P. Carlin, B. De Meester i G. Wils, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje točke 5. Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL 2003., L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.), kako je izmijenjena Direktivom (EU) 2018/410 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. ožujka 2018. (SL 2018., L 76, str. 3. i ispravak SL 2023., L 125, str. 62.) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2003/87).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između Naturvårdsverketa (Agencija za zaštitu okoliša, Švedska) (u daljnjem tekstu: Agencija) i švedskog društva Nouryon Functional Chemicals AB (u daljnjem tekstu: Nouryon), povodom odluke te agencije kojom se društvu Nouryon nalaže da dopuni svoj plan praćenja u pogledu emisija stakleničkih plinova.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2003/87
3
Uvodna izjava 25. Direktive 2003/87 glasi:
„Politike i mjere trebale bi se provoditi na razini država članica i na razini Zajednice u svim sektorima gospodarstva Europske unije, a ne samo u industrijskom i energetskom sektoru, da bi se postiglo značajno smanjenje emisija. […]”
4
Člankom 1. te direktive, naslovljenim „Predmet”, određuje se:
„Ova Direktiva utvrđuje sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije (dalje u tekstu ‚[…] sustav trgovanja emisijama [Unije]’) s ciljem promicanja smanjenja emisija stakleničkih plinova na način koji je učinkovit u troškovnom i gospodarskom smislu.”
5
U skladu s člankom 2. navedene direktive, naslovljenim „Područje primjene”:
„1.   Ova se Direktiva primjenjuje na emisije koje proizlaze iz djelatnosti navedenih u Prilogu I. i na stakleničke plinove navedene u Prilogu II.
2.   Ova se Direktiva primjenjuje ne dovodeći u pitanje zahtjeve iz Direktive [Vijeća] 96/61/EZ [od 24. rujna 1996. o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja (SL 1996., L 257, str. 26.)].
[…]”
6
U članku 3. točki (e) Direktive 2003/87 „postrojenje” je definirano kao „nepomična tehnička jedinica u kojoj se odvija jedna ili više djelatnosti navedenih u Prilogu I. i bilo koje druge izravno pridružene djelatnosti koje su tehnički povezane s djelatnostima koje se odvijaju na tom mjestu i koje mogu imati utjecaja na emisiju i onečišćavanje”.
7
U članku 4. te direktive predviđa se:
„Države članice osiguravaju da od 1. siječnja 2005. nijedno postrojenje ne obavlja djelatnosti navedene u Prilogu I. koje dovode do emisija utvrđenih za tu djelatnost, osim ako operater postrojenja ima dozvolu koju mu je za to izdalo nadležno tijelo u skladu s člancima 5. i 6., odnosno ako je to postrojenje isključeno iz […] sustava trgovanja emisijama [Unije] u skladu s člankom 27. To vrijedi i za postrojenja uključena u skladu s člankom 24.”
8
U članku 6. navedene direktive određuje se:
„1.   Nadležno tijelo izdaje dozvolu za emisije stakleničkih plinova iz cijelog ili iz dijela postrojenja ako smatra da operater može pratiti emisije i izvješćivati o njima.
Dozvola za emisije stakleničkih plinova može se odnositi na jedno ili više postrojenja na istom mjestu kojima upravlja isti operater.
2.   Dozvola za emisije stakleničkih plinova sadržava sljedeće:
a)
naziv i adresu operatera;
b)
opis djelatnosti i emisija iz postrojenja;
c)
plan praćenja koji ispunjava zahtjeve iz akata navedenih u članku 14. Države članice mogu operaterima dopustiti ažuriranje planova praćenja bez mijenjanja dozvole. Sve ažurirane planove operateri podnose na odobrenje nadležnom tijelu;
d)
zahtjeve s obzirom na izvješćivanje; i
e)
obvezu predaje emisijskih jedinica, osim onih izdanih u skladu s poglavljem II., u visini ukupnih emisija postrojenja u svakoj kalendarskoj godini, u skladu s verifikacijom iz članka 15., u roku od četiri mjeseca nakon završetka te godine.”
9
Članak 14. te direktive određuje:
„1.   [Europska] [k]omisija donosi provedbene akte o detaljnim aranžmanima za praćenje emisija i izvješćivanje o njima […]; [ti akti temelje se] na načelima praćenja i izvješćivanja utvrđenima u Prilogu IV. i zahtjevima utvrđenima u stavku 2. ovog članka. […]
[…]
3.   Države članice moraju osigurati da svaki operater postrojenja […] prati i nadležno tijelo izvješćuje o emisijama ispuštenim tijekom svake kalendarske godine iz predmetnog postrojenja […] po isteku te godine, u skladu s aktima navedenim u stavku 1.
[…]”
10
U točki 5. Priloga I. Direktivi 2003/87 navodi se:
„Kad se utvrdi da je prag kapaciteta bilo koje djelatnosti u ovom Prilogu prekoračen, sve jedinice u kojima se odvija izgaranje goriva, osim jedinica za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada, uključuju se u dozvolu za emisije stakleničkih plinova.”
11
Prilog I. Direktivi 2003/87 sadržava i tablicu u kojoj se nabrajaju kategorije djelatnosti na koje se ona primjenjuje. Među njima su prva odnosno dvadeset treća djelatnost:
„Izgaranje goriva u postrojenjima ukupne nazivne ulazne toplinske snage veće od 20 MW (osim postrojenja za spaljivanje opasnog ili komunalnog otpada) […]
Proizvodnja [rinfuznih] organskih kemikalija, uz primjenu procesa krekiranja, reforminga, djelomične ili potpune oksidacije ili sličnih procesa, proizvodnog kapaciteta iznad 100 tona na dan”.
Provedbena uredba (EU) 2018/2066
12
U članku 5. prvom stavku Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/2066 оd 19. prosinca 2018. o praćenju i izvješćivanju o emisijama stakleničkih plinova u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i o izmjeni Uredbe Komisije (EU) br. 601/2012 (SL 2018., L 334, str. 1.) određeno je:
„Praćenje i izvješćivanje moraju biti potpuni i obuhvaćati sve emisije iz proizvodnih procesa i emisije zbog izgaranja iz svih izvora emisija i tokova izvora povezanih s djelatnostima iz Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ i ostalim djelatnostima koje su obuhvaćene u skladu s člankom 24. te direktive te sve stakleničke plinove koji su utvrđeni u odnosu na te djelatnosti, izbjegavajući dvostruko računanje.”
13
U skladu s člankom 11. stavkom 1. prvim podstavkom te uredbe:
„Svaki operator ili operator zrakoplova prati emisije stakleničkih plinova na temelju plana praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo u skladu s člankom 12., uzimajući u obzir prirodu i način rada postrojenja ili zrakoplovne djelatnosti na koju se odnosi.”
14
Člankom 14. stavkom 2. točkom (e) navedene uredbe propisuje se:
„Operator […] mijenja plan praćenja barem u bilo kojem od sljedećih slučaja: […]
(e)
ako plan praćenja nije u skladu sa zahtjevima ove Uredbe i nadležno tijelo zatraži da ga operator […] izmijeni”.
Direktiva 96/61
15
Uvodnom izjavom 8. Direktive 96/61 predviđeno je:
„s obzirom na to da integrirani pristup kontroli onečišćenja, uzimajući u obzir i gospodarenje otpadom, ima za cilj spriječiti emisije u zrak, vode ili tlo gdje god je to moguće, a tamo gdje nije, svesti ih na minimum kako bi se postigla visoka razina zaštite okoliša kao cjeline”. [neslužbeni prijevod]
16
Članak 3. te direktive određuje:
„Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi nadležna tijela mogla osigurati da se postrojenjem upravlja na način da se:
[…]
(c)
u skladu s Direktivom Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu [(SL 1975., L 194, str. 39.)], izbjegava stvaranje otpada; ako to nije moguće, da se on oporabljuje ili, ako je to tehnički i ekonomski nemoguće, da se zbrinjava na način da se izbjegne ili umanji njegov utjecaj na okoliš;
[…]” [neslužbeni prijevod]
Švedsko pravo
17
Člankom 1. iz poglavlja 3. förordningena (2020:1180) om vissa utsläpp av växthusgaser (Uredba (2020:1180) o određenim emisijama stakleničkih plinova, u daljnjem tekstu: švedska uredba) određuje se:
„Zabranjuje se emisije stakleničkih plinova bez dozvole iz postrojenja u kojima se obavljaju djelatnosti navedene u Prilogu.”
18
Članak 5. iz poglavlja 3. švedske uredbe predviđa:
„Svaki operater koji želi zatražiti izdavanje dozvole za emisije stakleničkih plinova mora podnijeti zahtjev [Agenciji].
Zahtjev uključuje: […]
3. plan praćenja.”
19
U uputi br. 4 iz Priloga švedskoj uredbi navodi se:
„Kad postrojenje prekorači prag kapaciteta utvrđen za jednu od djelatnosti iz točaka 1. do 28. odjeljka ‚opis djelatnosti’, sve jedinice u kojima se odvija izgaranje goriva, osim jedinica za spaljivanje opasnog i kućanskog otpada, uključuju se u dozvolu za emisije stakleničkih plinova.”
20
U članku 6. lagena (2020:1173) om vissa utsläpp av växthusgaser (Zakon (2020:1173) o određenim emisijama stakleničkih plinova, u daljnjem tekstu: švedski zakon) plan praćenja definiran je kao „pisani opis iz članka 12. Uredbe o praćenju i izvješćivanju”. U skladu s istom odredbom, „Uredba o praćenju i izvješćivanju” znači Provedbena uredba 2018/2066.
Glavni postupak i prethodna pitanja
21
Nouryon, društvo iz Stenungsunda (Švedska), proizvodi rinfuzne organske kemikalije. Količina proizvodnje prekoračuje 100 tona na dan.
22
Ta se djelatnost obavlja na temelju dozvole dodijeljene 2004. u skladu s miljöbalkenom (Zakonik o okolišu). U sklopu proizvodnog postupka nastaje opasni otpad sadržan u otpadnim vodama koje potječu iz industrijskog postupka.
23
U skladu s privremenom odlukom sadržanom u toj dozvoli, društvo je obvezno obrađivati te vode u spalionici ili osigurati njihovu obradu u drugom postrojenju koje ima dozvolu za rad s opasnim otpadom. Nouryon je odlučio obrađivati otpadne vode u spalionici u sklopu postrojenja u Stenungsundu. To je postrojenje projektirano na način da se onečišćene vode cjevovodom izravno odvode iz dijela postrojenja u kojem se odvija proizvodnja kemikalija do spalionice.
24
Spalionica se koristi gotovo isključivo za spaljivanje otpadnih voda nastalih u okviru industrijskog postupka, pri čemu je riječ o ukupnoj količini od otprilike 40000 tona godišnje. Energetski sadržaj vode gotovo je zanemariv, zbog čega se spaljivanje provodi uz dodavanje zapaljivog plina. Energija dobivena spaljivanjem zatim se oporabljuje u obliku pare kako bi se mogla upotrebljavati u proizvodnom postupku. Međutim, većina energije potrebne za proizvodnju dobiva se s pomoću industrijskog kotla. Spalionica je 2017. opskrbljena s 4289 tona zapaljivog plina, što odgovara vrijednosti od 245 teradžula, dok su 182 teradžula oporabljena. Iste je godine u industrijskom kotlu spaljeno oko 726 teradžula (otprilike 14069 tona) zapaljivog plina. Spalionica ispušta u atmosferu, prema podacima društva Nouryon, približno 11500 tona ugljikova dioksida godišnje, a prema Agenciji 17000 tona.
25
Usto, postrojenje je posebno ovlašteno ispuštati stakleničke plinove u okviru sustava trgovanja emisijama.
26
Agencija je utvrdila da spalionica opasnog otpada nije bila navedena u planu praćenja postrojenja Stenungsund i da emisije stakleničkih plinova iz tog postrojenja stoga nisu bile uključene u ukupne emisije tog postrojenja.
27
Agencija je stoga društvu Nouryon naložila da dostavi dodatni plan praćenja koji uključuje spalionicu. Tvrdila je da postrojenje mora imati dozvolu za sve jedinice koje čine njegov sastavni dio.
28
Društvo Nouryon podnijelo je tužbu protiv tog naloga Agencije pred Nacka tingsrättu – Mark- och miljödomstolenom (Prvostupanjski sud sa sjedištem u Nacki, Odjel za zemljište i okoliš, Švedska), ističući da, na temelju točke 5. Priloga I. Direktivi 2003/87, jedinica za spaljivanje opasnog otpada ne mora biti uključena u sustav trgovanja emisijama, neovisno o tome je li sastavni dio postrojenja obuhvaćenog tim sustavom. Taj je sud prihvatio tu argumentaciju i poništio nalog Agencije.
29
Agencija je podnijela žalbu protiv presude navedenog suda pred Svea hovrättom, Mark- och miljöverdomstolenom (Žalbeni sud sa sjedištem u Stockholmu, Odjel za zemljište i okoliš, Švedska). Potonji se sud pita je li spalionica o kojoj je riječ obuhvaćena iznimkom predviđenom u točki 5. Priloga I. Direktivi 2003/87.
30
U tim je okolnostima Svea hovrätt, Mark- och miljöverdomstolen (Žalbeni sud sa sjedištem u Stockholmu, Odjel za zemljište i okoliš, Švedska) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Primjenjuje li se iznimka koja se odnosi na jedinice za spaljivanje opasnog otpada iz točke 5. Priloga I. Direktivi 2003/87 – u skladu s kojom se sve jedinice u kojima se odvija izgaranje goriva uključuju u dozvolu za emisije stakleničkih plinova, osim jedinica za spaljivanje opasnog otpada – na sve jedinice u kojima se odvija spaljivanje opasnog otpada ili je za primjenu te iznimke potrebno uzeti u obzir određeni odlučujući čimbenik? Ako je potreban takav čimbenik, je li za primjenu iznimke odlučujuća svrha jedinice ili mogu biti relevantni i drugi čimbenici?
2.
Ako je svrha [jedinice] odlučujuća za ocjenu, treba li iznimku ipak primijeniti na jedinicu u kojoj se odvija spaljivanje opasnog otpada, ali čija glavna svrha nije spaljivanje?
3.
Ako se iznimka primjenjuje samo na jedinicu čija je glavna svrha spaljivanje opasnog otpada, koje kriterije treba primijeniti prilikom ocjene svrhe?
4.
Ako je za ocjenu ključno utvrditi treba li jedinicu smatrati sastavnim dijelom djelatnosti koja se obavlja u postrojenju i za koju je potrebna dozvola na temelju Direktive 2003/87, primjerice u smislu odjeljka 3.3.3. Uputa Komisije, koje je zahtjeve potrebno postaviti kako bi se na temelju njih utvrdilo treba li jedinicu smatrati sastavnim dijelom postrojenja? Može li se, primjerice, postaviti zahtjev prema kojem proizvodnja treba biti nemoguća ili nedopuštena bez jedinice o kojoj je riječ (vidjeti Upute Europske komisije, str. 14., bilješka 14.) ili je dovoljno da jedinica bude tehnički povezana s postrojenjem i da prihvaća opasni otpad isključivo iz tog postrojenja?”
O prethodnim pitanjima
31
Svojim pitanjima, koja valja razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li točku 5. Priloga I. Direktivi 2003/87 tumačiti na način da su iz područja primjene te direktive isključene sve jedinice za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada, uključujući one koje su integrirane u postrojenje obuhvaćeno tim područjem primjene i čija jedina svrha nije spaljivanje tog otpada.
32
Uvodno valja podsjetiti na to da je cilj Direktive 2003/87 uspostavljanje sustava trgovanja emisijskim jedinicama radi smanjivanja emisija stakleničkih plinova u atmosferu na razinu koja će spriječiti opasne antropogene poremećaje klimatskog sustava, a čiji je krajnji cilj zaštita okoliša (presuda od 16. prosinca 2021., Apollo Tyres (Hungary), C‑575/20, EU:C:2021:1024, t. 24. i navedena sudska praksa).
33
Članak 2. stavak 1. Direktive 2003/87 propisuje da su njezinim područjem primjene obuhvaćene emisije koje proizlaze iz djelatnosti navedenih u njezinu Prilogu I. i staklenički plinovi navedeni u njezinu Prilogu II., među kojima je posebno ugljikov dioksid (presuda od 16. prosinca 2021., Apollo Tyres (Hungary), C‑575/20, EU:C:2021:1024, t. 25. i navedena sudska praksa).
34
U skladu s člankom 4. Direktive 2003/87, „[d]ržave članice osiguravaju da od 1. siječnja 2005. nijedno postrojenje ne obavlja djelatnosti navedene u Prilogu I. koje dovode do emisija utvrđenih za tu djelatnost, osim ako operater postrojenja ima dozvolu koju mu je za to izdalo nadležno tijelo u skladu s člancima 5. i 6., odnosno ako je to postrojenje isključeno iz […] sustava trgovanja emisijama [Unije] u skladu s člankom 27. […]”.
35
U članku 3. točki (e) te direktive postrojenje je definirano kao „nepomična tehnička jedinica u kojoj se odvija jedna ili više djelatnosti navedenih u Prilogu I. i bilo koje druge izravno pridružene djelatnosti koje su tehnički povezane s djelatnostima koje se odvijaju na tom mjestu i koje mogu imati utjecaja na emisiju i onečišćavanje”.
36
Među djelatnostima navedenima u tom prilogu I. je i „[p]roizvodnja [rinfuznih] organskih kemikalija, uz primjenu procesa krekiranja, reforminga, djelomične ili potpune oksidacije ili sličnih procesa, proizvodnog kapaciteta iznad 100 tona na dan”.
37
Postrojenje društva Nouryon proizvodi rinfuzne organske kemikalije, za što mora dobiti dozvolu.
38
To postrojenje uključuje spalionicu za spaljivanje otpadnih voda iz industrijskog postupka. Ta oprema posljedično ispušta ugljikov dioksid. Energija dobivena spaljivanjem oporabljuje se u obliku pare za upotrebu u proizvodnom postupku.
39
Budući da je tehnički povezana s djelatnostima koje se obavljaju u Stenungsundu i da može imati utjecaj na emisije, ta spalionica stoga predstavlja dio postrojenja u smislu članka 3. točke (e) Direktive 2003/87.
40
Glavni postupak odnosi se na pitanje treba li ta spalionica imati dozvolu na temelju Direktive 2003/87, poput ostatka postrojenja, ili to nije potrebno na temelju iznimke navedene u točki 5. Priloga I. toj direktivi. Zbog toga sud koji je uputio zahtjev smatra da rješenje tog postupka ovisi o tumačenju te odredbe.
41
U skladu s točkom 5. Priloga I. Direktivi 2003/87, „[k]ad se utvrdi da je prag kapaciteta bilo koje djelatnosti u ovom Prilogu prekoračen, sve jedinice u kojima se odvija izgaranje goriva, osim jedinica za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada, uključuju se u dozvolu za emisije stakleničkih plinova”.
42
Prema tumačenju koje je Komisija zauzela u svojim „Uputama za tumačenje Priloga I. Direktivi o sustavu za trgovanje emisijama EU‑a”, donesenima 18. ožujka 2010., kako bi jedinica mogla biti isključena iz područja primjene Direktive 2003/87, nije dovoljno da se u njoj spaljuje opasni i komunalni otpad. Komisija smatra da je usto potrebno, s jedne strane, da jedinica za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada nije dio postrojenja čija je djelatnost navedena u Prilogu I. toj direktivi te, s druge strane, da je spaljivanje takvog otpada njezina temeljna svrha.
43
Zbog toga, prema Komisijinu mišljenju, iz tog područja primjene nije isključena jedinica za spaljivanje opasnog otpada čija se proizvedena toplina oporabljuje i služi za rad postrojenja koje je obuhvaćeno područjem primjene točke 5. Priloga I. Direktivi 2003/87.
44
Međutim, takvo tumačenje nije potkrijepljeno doslovnim, sustavnim i teleološkim metodama tumačenja, koje Sud obično primjenjuje.
45
Kad je riječ, kao prvo, o doslovnom tumačenju točke 5. Priloga I. Direktivi 2003/87, valja istaknuti da se njome izričito predviđa slučaj u kojem postrojenje za koje je potrebna dozvola za emisije stakleničkih plinova obuhvaća više jedinica u kojima se odvija izgaranje goriva te se određuje da u takvom slučaju te jedinice moraju biti uključene u tu dozvolu, osim jedinica za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada.
46
Slijedom toga, čini se da se tekstom te točke 5. isključuje da jedinicu za spaljivanje opasnog otpada treba uključiti u plan praćenja postrojenja jer je ona sastavni dio tog postrojenja.
47
Osim toga, s obzirom na to da iznimke treba usko tumačiti, ona iz navedene točke 5. treba biti ograničena na jedinice koje su istinski namijenjene spaljivanju opasnog i komunalnog otpada te u kojima se stoga druge vrste otpada samo sporedno spaljuju.
48
Suprotno tomu, iz teksta točke 5. Priloga I. Direktivi 2003/87 ne proizlazi da isključenje jedinica za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada iz dozvole za emisiju stakleničkih plinova ovisi o svrsi za koju se taj otpad spaljuje.
49
Što se tiče, kao drugo, sustavnog i teleološkog tumačenja točke 5. Priloga I. Direktivi 2003/87, u ovom slučaju valja ih ispitati zajedno.
50
Kao što to osobito proizlazi iz uvodne izjave 25. i članka 1. Direktive 2003/87, njezin je opći cilj postići, uvođenjem sustava dodjele emisijskih jedinica stakleničkih plinova, smanjenje emisija tih plinova.
51
Međutim, iznimka predviđena u točki 5. Priloga I. Direktivi 2003/87 za jedinice za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada ne teži primarno tom cilju. Suprotno tomu, ona odgovara na sekundarni cilj te direktive, s obzirom na to da je zakonodavac Unije smatrao da uspostava sustava dodjele emisijskih jedinica ne smije spriječiti zbrinjavanje opasnog i komunalnog otpada spaljivanjem.
52
S tim u vezi treba napomenuti da se Direktivom 2003/87, kao što je to vidljivo iz njezina naslova, izmjenjuje Direktiva 96/61. Člankom 2. stavkom 2. Direktive 2003/87 određeno je da se ta direktiva „primjenjuje ne dovodeći u pitanje zahtjeve iz Direktive [96/61]”. Međutim, Direktiva 96/61, čiji je cilj širi od cilja Direktive 2003/87 i odnosi se na integrirano sprečavanje i kontrolu onečišćenja, u članku 3. točki (c) izričito predviđa oporabu ili zbrinjavanje otpada.
53
Uvodnom izjavom 8. Direktive 96/61 također je određeno da „integrirani pristup kontroli onečišćenja, uzimajući u obzir i gospodarenje otpadom, ima za cilj spriječiti emisije u zrak, vode ili tlo gdje god je to moguće, a tamo gdje nije, svesti ih na minimum kako bi se postigla visoka razina zaštite okoliša kao cjeline”.
54
Iz prethodno navedenog proizlazi da je zakonodavac Unije namjeravao poticati spaljivanje opasnog i komunalnog otpada tako što ga je oslobodio obveze ishođenja dozvole na temelju sustava trgovanja emisijama. Međutim, ograničenje dosega te iznimke pojmom „temeljna svrha” nije u skladu s tim ciljem.
55
Nadalje, doseg iznimke također treba tumačiti u svjetlu glavnog cilja Direktive 2003/87. Međutim, tumačenje koje zagovara Komisija – prema kojem bi jedinica za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada koja, time što ga opskrbljuje toplinom, pridonosi radu postrojenja obuhvaćenog sustavom trgovanja emisijama, i sama trebala biti obuhvaćena područjem primjene tog sustava – bilo bi u suprotnosti s tim ciljem.
56
Naime, takvo tumačenje dovelo bi do toga da bi se primjena odstupanja ograničila na jedinice za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada čija se proizvedena toplina neće oporabiti u postrojenju obuhvaćenom Direktivom 2003/87, čime bi se pogodovalo rasipanju energije i povećanju emisija.
57
S obzirom na prethodna razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovoriti tako da točku 5. Priloga I. Direktivi 2003/87 treba tumačiti na način da su iz područja primjene te direktive isključene sve jedinice za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada, uključujući one koje su integrirane u postrojenje obuhvaćeno tim područjem primjene i čija jedina svrha nije spaljivanje tog otpada, pod uvjetom da se samo sporedno koriste za spaljivanje ostalog otpada.
Troškovi
58
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deveto vijeće) odlučuje:
Točku 5. Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom (EU) 2018/410 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. ožujka 2018.,
treba tumačiti na način da su:
iz područja primjene te direktive, kako je izmijenjena, isključene sve jedinice za spaljivanje opasnog i komunalnog otpada, uključujući one koje su integrirane u postrojenje obuhvaćeno tim područjem primjene i čija jedina svrha nije spaljivanje tog otpada, pod uvjetom da se samo sporedno koriste za spaljivanje ostalog otpada.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: švedski