62016CC0156
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
PAOLA MENGOZZIJA
od 15. lipnja 2017. (
1
)
Predmet C‑156/16
Tigers GmbH
protiv
Hauptzollamt Landshut
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht München (Financijski sud u Münchenu, Njemačka))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Provedbena uredba (EU) br. 412/2013 – Pravilo kojim se primjena pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe uvjetuje dostavljanjem valjanog računa – Carinski zakonik Zajednice – Članak 78. – Prihvatljivost naknadnog dostavljanja valjanog računa”
1.
Kada se uredbom kojom se uvode konačne antidampinške pristojbe primjena stope pojedinačnih pristojbi uvjetuje dostavljanjem valjanog računa koji ispunjava određene formalne zahtjeve, može li uvoznik dostaviti takav račun nakon dostavljanja carinske deklaracije, osobito u okviru postupka naknadne provjere te deklaracije? Ili je za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe i dalje potrebno da se takav račun dostavi istodobno s dostavljanjem carinske deklaracije?
2.
To je u biti pitanje koje se postavlja u ovom predmetu koji se odnosi na zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Finanzgericht München (Financijski sud u Münchenu, Njemačka) u pogledu tumačenja članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 412/2013 od 13. svibnja 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine (
2
), kao i članka 78. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 (
3
).
3.
Ovaj je zahtjev podnesen u okviru spora između njemačkog društva Tigers GmbH (u daljnjem tekstu: Tigers) i Hauptzollamt Landshut (Glavni carinski ured u Landshutu, Njemačka; u daljnjem tekstu: carinski ured) jer je potonji ured odbio zahtjev koji je podnio Tigers radi djelomičnog povrata antidampinške pristojbe koja mu je naložena na temelju Provedbene uredbe br. 412/2013 za uvoz keramičkih proizvoda u Njemačku.
4.
Pitanje na kojem se temelji ovaj predmet proizlazi iz prakse njemačkih carinskih tijela kojom se isključuje bilo kakvo naknadno dostavljanje računa koji ispunjava formalne zahtjeve određene za primjenu pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe. O tom se pitanju, čiji doseg nije zanemariv u carinskoj praksi, raspravljalo u sudskoj praksi, kao i u pravnoj teoriji u Njemačkoj.
I. Pravni okvir
A. Antidampinški propisi
5.
Europska komisija donijela je 14. studenoga 2012. Uredbu (EU) br. 1072/2012 o uvođenju privremene antidampinške pristojbe na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine (
4
). Člankom 1. te uredbe utvrđene su različite pojedinačne stope privremene antidampinške pristojbe koje su bile primjenjive na različite kategorije proizvođača/izvoznika. Na temelju te odredbe, uvoz robe određenih trgovačkih društava navedenih u Prilogu I. navedenoj uredbi podlijegao je stopi od 26,6 % (kojoj je odgovarala dodatna oznaka TARIC B354), a uvoz robe bilo kojeg drugog trgovačkog društva koje nije navedeno u Uredbi br. 1072/2012 podlijegao je stopi od 58,8 % (kojoj je odgovarala dodatna oznaka TARIC B999).
6.
Društvo Chaozhou Wingoal Ceramics Industrial Co Ltd (u daljnjem tekstu: CWCI) nalazilo se među proizvođačima/izvoznicima navedenima u Prilogu I. Uredbi 1072/2012.
7.
Člankom 1. stavkom 3. Uredbe br. 1072/2012 navodilo se da se primjena stopa pojedinačne privremene antidampinške pristojbe uvjetuje dostavljanjem carinskim tijelima država članica valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. navedene uredbe (
5
) i da se, u slučaju da račun nije dostavljen, primjenjuje pristojba od 58,8 % koja se primjenjuje na sva ostala trgovačka društva. Stavkom 5. istog članka upućivalo se na primjenjive važeće odredbe o carinskim pristojbama.
8.
Vijeće Europske unije 13. svibnja 2013. donijelo je Provedbenu uredbu br. 412/2013.
9.
Uvodnom izjavom 229. iste provedbene uredbe određuje se:
„Kako bi se rizik izbjegavanja mjera sveo na najmanju moguću mjeru zbog velike razlike u stopama pristojba, smatra se da su u ovom slučaju potrebne posebne mjere kako bi se osigurala pravilna primjena antidampinških pristojba. Navedene se posebne mjere sastoje od dostavljanja carinskim tijelima država članica valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. ovoj Uredbi. Uvoz koji nije popraćen takvim računom podliježe preostaloj antidampinškoj pristojbi koja se primjenjuje na sve ostale izvoznike.”
10.
Člankom 1. stavkom 2. Provedbene uredbe br. 412/2013 utvrđene su stope konačne antidampinške pristojbe primjenjive na predmetne proizvode. Na temelju te odredbe, uvoz robe određenih trgovačkih društava navedenih u Prilogu I. navedenoj provedbenoj uredbi, među kojima je CWCI, podlijegao je pojedinačnoj stopi konačne antidampinške pristojbe od 17,9 %, a uvoz robe svih ostalih trgovačkih društava koja nisu navedena u navedenoj provedbenoj uredbi podlijegao je stopi od 36,1 %.
11.
Navedenim člankom 1. stavcima 3. i 4. Uredbe br. 412/2013 određuje se:
„3.   Primjena pojedinačnih stopa antidampinških pristojba navedenih za trgovačka društva navedena u stavku 2. uvjetuje se dostavljanjem carinskim tijelima država članica valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. U slučaju da račun nije dostavljen, primjenjuje se pristojba koja se primjenjuje na ‚sva ostala trgovačka društva’.
4.   Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.”
12.
U Prilogu II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013 određuje se:
„Izjava potpisana od strane službene osobe subjekta koji izdaje račun mora, u sljedećem obliku, biti navedena na važećem računu iz članka 1. stavka 3.:
1.
Ime i funkcija službene osobe subjekta koja izdaje račun.
2.
Sljedeća izjava: ‚Ja, niže potpisani, potvrđujem da je (obujam) keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda koji se prodaje za izvoz u Europsku uniju, obuhvaćen ovim računom, proizveo (naziv trgovačkog društva i adresa) (dodatna oznaka TARIC) u (dotična zemlja). Izjavljujem da su podaci navedeni u ovom računu potpuni i ispravni.’
3.
Datum i potpis.”
B. Carinski zakonik
13.
Člankom 62. Carinskog zakonika određuje se:
„1.   Pisane deklaracije podnose se na obrascu koji odgovara službenom primjerku propisanom za tu svrhu. Deklaracije moraju biti potpisane i sadržavati sve podatke koji su potrebni za primjenu propisa vezanih uz carinski postupak za koji je roba deklarirana.
2.   Uz deklaraciju, prilažu se sve isprave koje su potrebne za primjenu propisa vezanih uz primjenu carinskog postupka za koji je roba deklarirana.”
14.
Člankom 63. Carinskog zakonika predviđa se:
„Carinska tijela su dužna deklaraciju, koja ispunjava uvjete propisane člankom 62. odmah prihvatiti, pod uvjetom da je roba na koju se deklaracija odnosi podnesena carini.”
15.
U skladu s člankom 68. Carinskog zakonika:
„Radi provjere prihvaćene deklaracije, carinska tijela mogu:
(a)
provjeriti isprave navedene u deklaraciji i priložene isprave. Carinska tijela mogu zahtijevati od deklaranta da priloži i druge isprave kako bi utvrdila točnost podataka u deklaraciji;
(b)
pregledati robu i uzeti uzorke za analizu ili za detaljan pregled.”
16.
Člankom 78. Carinskog zakonika određuje se:
„1.   Carinska tijela mogu, po službenoj dužnosti ili na zahtjev deklaranta, izmijeniti deklaraciju nakon puštanja robe.
2.   Carinska tijela mogu, nakon puštanja robe i radi utvrđivanja točnosti podataka navedenih u deklaraciji, provjeriti trgovačke isprave i podatke koji se odnose na uvozne ili izvozne radnje u vezi s tom robom ili naknadne trgovačke radnje u koje su te robe uključene. Takve provjere mogu se izvršiti u prostorijama deklaranta ili svake druge osobe koja je izravno ili neizravno poslovno uključena u navedene radnje ili u prostorijama bilo koje osobe koja posjeduje navedene isprave i podatke u poslovne svrhe. Tijela mogu također pregledati robu, ako je još uvijek dostupna.
3.   Ako se revizijom deklaracije ili naknadnom provjerom utvrdi da su odredbe, koje uređuju određeni carinski postupak, bile primijenjene na temelju netočnih ili nepotpunih podataka, carinska tijela, u skladu s bilo kojim utvrđenim odredbama, poduzimaju potrebne mjere da bi se slučaj, sukladno novim raspoloživim podacima, uredio.”
II. Glavni postupak i prethodna pitanja
17.
Tigers je 17. prosinca 2012. u Njemačku uvezao različite keramičke stolne i kuhinjske proizvode društva CWCI. U trenutku uvoza za te je proizvode zaračunana privremena antidampinška pristojba uvedena Uredbom br. 1072/2012.
18.
Tigers je istog dana carinskom uredu predao carinsku deklaraciju za uvezenu robu i dostavio račun. U navedenoj je deklaraciji na temelju označavanja robe, keramičkih proizvoda, za koje je kao dodatna oznaka TARIC navedena oznaka B999, odnosno oznaka koja odgovara uvozu robe svih ostalih trgovačkih društava koja nisu navedena u Uredbi br. 1072/2012.
19.
Još istog dana, 17. prosinca 2012., carinski ured provjerio je robu u svojim prostorima i prijavljenu dodatnu oznaku TARIC B999 svaki put zamijenio dodatnom oznakom TARIC B354, odnosno oznakom koja odgovara uvozu robe proizvođača/izvoznika navedenih u Prilogu I. Uredbi br. 1072/2012.
20.
Međutim, s obzirom na to da pri uvozu uz račun koji je dostavio Tigers nije bila priložena potpisana izjava proizvođača i da stoga taj račun nije bio u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. Uredbi br. 1072/2012, carinski je ured u skladu s tom uredbom naložio Tigersu da položi jamstvo u gotovini za privremenu antidampinšku pristojbu izračunanu na temelju stope od 58,8 %.
21.
Nakon 13. svibnja 2013., odnosno donošenja Provedbene uredbe br. 412/2013, carinski je ured 28. lipnja 2013. u skladu s tom provedbenom uredbom utvrdio konačnu antidampinšku pristojbu za uvoz robe društva Tigers, izračunanu prema stopi antidampinške pristojbe od 36,1 %, a da nije od društva Tigers tražio da dostavi valjani račun u skladu sa zahtjevima iz Priloga II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013.
22.
Tigers je 4. srpnja 2013. dostavio izvorni račun s potpisanom izjavom društva CWCI te je podnio zahtjev za povrat antidampinške pristojbe s obzirom na to da je smatrao da je preplatio tu pristojbu jer je za njega primijenjena konačna stopa antidampinške pristojbe od 36,1 % koja se odnosi na sva ostala trgovačka društva koja nisu navedena u Provedbenoj uredbi br. 412/2013, a ne stopa od 17,9 % primjenjiva na uvoz robe trgovačkih društava navedenih u Prilogu I. navedenoj provedbenoj uredbi.
23.
Carinski je ured 2. listopada 2013. odbio taj zahtjev za povrat jer se ne može prihvatiti valjani račun koji je izdan ili dostavljen naknadno.
24.
Dopisom od 4. studenoga 2013. Tigers je podnio prethodni prigovor protiv te odluke, a 5. svibnja 2014. dostavio je izmijenjeni račun koji je izdao CWCI.
25.
Odlukom od 24. veljače 2015. carinski ured odbio je i prigovor društva Tigers. Taj je ured smatrao da je račun s odgovarajućom deklaracijom proizvođača, dostavljen naknadno uz zahtjev za povrat i ponovno ispravljen tijekom postupka prigovora, radi odobravanja pojedinačne stope antidampinške pristojbe trebalo dostaviti u trenutku prihvaćanja carinske deklaracije.
26.
Sudu koji je uputio zahtjev Tigers je podnio tužbu protiv odluke carinskog ureda o odbijanju njegova zahtjeva za povrat. U okviru tog spora Finanzgericht München (Financijski sud u Münchenu) odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Je li u skladu s člankom 1. stavkom 3. [Provedbene uredbe br. 412/2013] dopušteno naknadno dostaviti valjani račun prilikom prvog određivanja konačne stope antidampinške pristojbe ako su ispunjeni svi ostali nužni uvjeti za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe?
2.
U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje: Protivi li se članku 78. [Carinskog zakonika] to da carinsko tijelo u postupku preispitivanja odbije povrat antidampinške pristojbe uz obrazloženje da je deklarant tek nakon podnošenja carinske deklaracije dostavio valjani račun?”
III. Postupak pred Sudom
27.
Odluku kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku tajništvo Suda zaprimilo je 17. ožujka 2016. Očitovanja su podnijeli Tigers, carinski ured, poljska vlada i Komisija. Na raspravi održanoj 16. ožujka 2017. sudjelovali su Tigers i Komisija.
IV. Analiza
A. Uvodne napomene
28.
Najprije napominjem, s jedne strane, da je Tigers, kao što proizlazi iz točke 24. ovog mišljenja, u okviru postupka prigovora koji je podnio protiv odluke o odbijanju njegova zahtjeva za povrat antidampinške pristojbe, njemačkim carinskim tijelima dostavio valjani račun u skladu sa zahtjevima iz članka 1. stavka 3. i Priloga II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013.
29.
S druge strane, ističem i da je sud koji je uputio zahtjev izričito tvrdio da zahtjev za povrat kakav je uputio Tigers u biti odgovara zahtjevu za naknadnu provjeru deklaracije u smislu članka 78. Carinskog zakonika.
30.
U tim uvjetima smatram da dva prethodna pitanja suda koji je uputio zahtjev treba analizirati zajedno. U biti se njima želi saznati treba li članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 tumačiti na način da mu se protivi to da u svrhu utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe uvoznik može naknadno dostaviti, osobito u okviru postupka pokrenutog na temelju članka 78. Carinskog zakonika, valjani račun u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. istoj provedbenoj uredbi ako su ispunjeni svi ostali nužni uvjeti za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe.
31.
U tom je pogledu sud koji je uputio zahtjev skloniji tumačenju članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 prema kojem se valjani račun još može dostaviti nakon prihvaćanja carinske deklaracije, barem u okviru postupka revizije u smislu članka 78. Carinskog zakonika. Naime, smatra da pravo Unije ne sadržava odredbu kojom se isključuje mogućnost takvog naknadnog dostavljanja. Točnije, ne postoji nikakva zakonska osnova na temelju koje bi se deklarantu moglo zabraniti da svoju inače pravilnu carinsku deklaraciju dopuni dostavljanjem valjanog računa.
32.
Tigers i Komisija slažu se s razmatranjima suda koji je uputio zahtjev. Suprotno tome, carinski ured i poljska vlada podupiru suprotnu tvrdnju.
B. Relevantnost Provedbene uredbe br. 412/2013 ili Uredbe br. 1072/2012 za odgovor na prethodna pitanja
33.
Prije nego što analiziram meritum pitanja iz zahtjeva za prethodnu odluku, valja ispitati primjedbu Komisije, prema kojoj činjenice u glavnom postupku nisu obuhvaćene Provedbenom uredbom br. 412/2013, kojom je utvrđena konačna antidampinška pristojba i koju je Vijeće donijelo tek nakon što je došlo do spornog uvoza, nego Uredbom br. 1072/2012 kojom je utvrđena privremena antidampinška pristojba i čije su odredbe stoga primjenjive na uvoz koji je proveo Tigers. Na temelju tog utvrđenja Komisija predlaže da se posljedično preformuliraju prethodna pitanja.
34.
U tom je pogledu točno da je Uredba br. 1072/2012 bila na snazi kada je proveden sporni uvoz. Međutim, privremena antidampinška pristojba uvedena tom uredbom zatim je u biti „zamijenjena” konačnom antidampinškom pristojbom uvedenom Provedbenom uredbom br. 412/2013 (
6
). Osim toga, objema se uredbama na isti način predviđalo da se primjena pojedinačnih (privremenih i konačnih) stopa antidampinške pristojbe uvjetuje dostavljanjem valjanog računa.
35.
Međutim, spor u glavnom postupku odnosi se na iznos konačne antidampinške pristojbe, kako je utvrđena na temelju Provedbene uredbe br. 412/2013. Osim toga, kao što proizlazi iz točke 24. ovog mišljenja, Tigers je dostavio valjani račun 5. svibnja 2014., dakle kada je na snazi bila Provedbena uredba br. 412/2013.
36.
Iz svih tih razloga zahtjev za prethodnu odluku odnosi se upravo na tumačenje Provedbene uredbe br. 412/2013. Stoga ne mislim da valja preformulirati prethodna pitanja, kao što predlaže Komisija.
C. Usklađenost dostavljanja valjanog računa u okviru postupka na temelju članka 78. Carinskog zakonika s člankom 1. stavkom 3. Provedbene uredbe br. 412/2013
37.
Najprije valja istaknuti da se na temelju članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 primjena pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe predviđenih u toj provedbenoj uredbi uvjetuje dostavljanjem valjanog računa carinskim tijelima država članica, koji je u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. istoj provedbenoj uredbi.
38.
Iz upotrebe glagola „uvjetovati” u toj odredbi, proizlazi da dostavljanje takvog valjanog računa čini nužnu pretpostavku za primjenu pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe. Stoga, ako se carinskom tijelu ne dostavi takav račun, pojedinačne stope ne mogu se primijeniti na uvoz predmetnih proizvoda i na taj uvoz valja primijeniti opću stopu predviđenu za uvoz robe „svih ostalih trgovačkih društava”.
39.
U tom pogledu, iz uvodne izjave 229. Provedbene uredbe br. 412/2013 proizlazi da je svrha tog „pojačanog” formalnog zahtjeva svesti na najmanju moguću mjeru rizik izbjegavanja mjera i osigurati pravilnu primjenu antidampinških pristojba.
40.
Međutim, ni člankom 1. stavkom 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 ni nekom drugom odredbom te provedbene uredbe ne navodi se kada takav račun treba dostaviti carinskom tijelu.
41.
Budući da se člankom 1. stavkom 4. Provedbene uredbe br. 412/2013 upućuje na važeće odredbe o carinskim pristojbama, moguću dopuštenost naknadnog dostavljanja takvog računa valja ocijeniti s obzirom na Carinski zakonik. Ipak, u toj ocjeni valja uzeti u obzir okolnosti iz glavnog predmeta.
42.
Međutim, u ovom slučaju iz spisa proizlazi da je Tigers prilikom uvoza predmetnih proizvoda, na temelju članka 62. stavka 1. Carinskog zakonika dostavio carinsku deklaraciju u pogledu robe koju je uvozio. Tu su deklaraciju, kojoj je bio priložen račun, prihvatila njemačka carinska tijela na temelju članka 63. navedenog zakonika.
43.
Na dan dostavljanja carinske deklaracije njemačka carinska tijela provela su njezinu provjeru na temelju članka 68. istog zakonika, pri čemu su provjerili isprave i pregledali robu na temelju odredbi točaka (a) i (b) tog članka.
44.
Kao što proizlazi iz točaka 19. i 20. ovog mišljenja, tijekom te provjere navedena su tijela uočila, s jedne strane, da u deklaraciji ima netočnosti jer se u njoj navodila pogrešna dodatna oznaka TARIC i, s druge strane, da dostavljeni račun nije u skladu s formalnim zahtjevima određenima u članku 1. stavku 3. i Prilogu II. Uredbi br. 1072/2012 (zahtjevi koji odgovaraju zahtjevima određenima Provedbenom uredbom br. 412/2013).
45.
Međutim, tijekom navedene provjere njemačka carinska tijela utvrdila su i da uvezeni proizvodi potječu od društva CWCI, odnosno jednog od proizvođača/izvoznika navedenih u Prilogu I. toj uredbi. Ta okolnost proizlazi iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku i carinski ured nije ju osporavao. Iz tog su razloga ta tijela ispravila netočno navođenje oznake TARIC.
46.
Njemačka carinska tijela stoga su primijenila (višu) opću stopu antidampinške pristojbe primjenjivu na uvoz robe „svih ostalih trgovačkih društava” samo zato što račun priložen carinskoj deklaraciji nije ispunjavao formalne zahtjeve iz antidampinških propisa, iako su utvrdila da uvezena roba potječe od proizvođača/izvoznika čiji uvoz podliježe nižoj pojedinačnoj stopi.
47.
Nakon utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe na temelju Provedbene uredbe br. 412/2013, iako je već naloženo puštanje robe, Tigers je osporavao primjenu antidampinške pristojbe primjenjive na uvoz robe „svih ostalih trgovačkih društava” te je zahtijevao, u okviru zahtjeva za povrat, primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe primjenjive na uvoz robe društva CWCI. U okviru postupka povrata koji, kao što sam istaknuo u točki 29. ovog mišljenja, u biti predstavlja postupak za naknadnu provjeru deklaracije u smislu članka 78. Carinskog zakonika, Tigers je naposljetku dostavio valjani račun koji je u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013.
48.
U tom pogledu treba podsjetiti da je, prema sudskoj praksi, člankom 78. Carinskog zakonika uveden postupak koji carinskim tijelima omogućuje da prema potrebi po službenoj dužnosti provedu naknadnu provjeru carinske deklaracije, odnosno nakon puštanja robe na koju se odnosi ta deklaracija (
7
).
49.
U tom pogledu, navedena tijela mogu, s jedne strane, sukladno članku 78. stavku 1. Carinskog zakonika, ponovno provjeriti carinsku deklaraciju, odnosno provesti njezino preispitivanje (
8
).
50.
S druge strane, sukladno članku 78. stavku 2. tog zakonika, carinska tijela mogu u svrhu utvrđivanja točnosti podataka navedenih u deklaraciji provjeriti trgovačke isprave i podatke koji se odnose na uvozne ili izvozne radnje u vezi s tom robom ili naknadne trgovačke radnje u koje su te robe uključene.
51.
Sud je već više puta pojasnio da se specifična logika članka 78. Carinskog zakonika sastoji u tome da se carinska procedura uskladi sa stvarnim stanjem, ispravljajući pogreške ili propuste materijalne naravi kao i pogreške u tumačenju mjerodavnog prava (
9
).
52.
Ta je logika, osim toga, u skladu sa svrhom istog zakonika koja se, među ostalim, sastoji u tome da se – sukladno uvodnoj izjavi 5. tog zakonika – osigura ispravna primjena njime propisanih davanja (
10
).
53.
Sud je stoga presudio da, ako se revizijom ili provjerama predviđenima u članku 78. stavcima 1. i 2. Carinskog zakonika utvrdi da su odredbe koje uređuju dotični carinski postupak bile primijenjene na temelju netočnih ili nepotpunih podataka, carinska tijela moraju sukladno članku 78. stavku 3. Carinskog zakonika poduzeti potrebne mjere da bi se slučaj uredio vodeći računa o novim raspoloživim podacima, čak i ako je deklarant svojim ponašanjem izravno utjecao na mogućnost carinskih tijela da provedu provjere (
11
).
54.
Sud je presudio i da carinska tijela u skladu s člankom 78. stavkom 3. Carinskog zakonika moraju poduzeti potrebne mjere da bi se slučaj uredio ako se gore navedenom revizijom ili provjerama utvrdi da nisu ugroženi ciljevi predmetnog carinskog postupka (
12
).
55.
Međutim, u ovom slučaju, s jedne strane, tijekom postupka koji su njemačka tijela pokrenula na zahtjev društva Tigers na temelju članka 78. Carinskog zakonika (
13
), to je društvo dostavilo račun koji je bio u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013. S druge strane, s obzirom na elemente iz spisa, očito je da ciljevi predmetnog antidampinškog postupka nisu bili ugroženi.
56.
Naime, kao što sam istaknuo u točki 45. ovog mišljenja, nema nikakve sumnje, a nije ni osporeno, da proizvodi koje je uvezao Tigers doista potječu od jednog od poduzetnika navedenih u Prilogu I. navedenoj provedbenoj uredbi i da stoga njihov uvoz treba podlijegati pojedinačnoj stopi antidampinške pristojbe primjenjivoj na uvoz robe tih trgovačkih društava.
57.
U tim je uvjetima očito da u ovom slučaju ne postoji rizik izbjegavanja mjera kakav se navodi u uvodnoj izjavi 229. Provedbene uredbe br. 412/2013, tako da nije ugrožena pravilna primjena antidampinških pristojba. Na sudu je koji je uputio zahtjev da konačno utvrdi tu okolnost.
58.
S obzirom na potpuno nepostojanje opasnosti od ugrožavanja ciljeva predmetnog antidampinškog postupka, ništa nije sprječavalo carinska tijela da, kako bi se carinski postupak prilagodio stvarnom stanju u skladu sa specifičnom logikom članka 78. Carinskog zakonika navedenom u točki 51. ovog mišljenja, tijekom postupka pokrenutog na temelju tog članka uzmu u obzir dostavljanje valjanog računa koji je u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. Provedbene uredbe br. 412/2013.
59.
U tom pogledu napominjem da mogućnost koju imaju carinska tijela na temelju članka 78. stavka 2. Carinskog zakonika, da analiziraju trgovačke isprave i podatke koji se odnose na kasnije trgovačke radnje u vezi s istom robom, pokazuje da u okviru provjere koju provode na temelju te odredbe navedena tijela doista mogu uzeti u obzir druge isprave osim onih koje su priložene carinskoj deklaraciji na temelju članka 62. stavka 2. Carinskog zakonika. Argument carinskog ureda, prema kojem se potonjom odredbom sprječava naknadno uzimanje u obzir računa koji je u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. Provedbene uredbe br. 412/2013 u okviru postupka pokrenutog na temelju članka 78. Carinskog zakonika, stoga se ne može prihvatiti.
60.
Osim toga ističem da rješenje koje, u okolnostima u kojima ne postoji rizik izbjegavanja mjera, omogućuje prilagođavanje carinskog postupka stvarnom stanju naknadnim uzimanjem u obzir valjanog računa, nije protivno ni odredbama ni smislu Provedbene uredbe br. 412/2013 jer se tom uredbom, za razliku od drugih uredbi (
14
), ne određuje konkretno kada je potrebno dostaviti takav račun.
61.
Osim toga, kao što je istaknula Komisija na raspravi, u slučaju kada nema rizika izbjegavanja mjera, ako se na uvoz primijeni stopa antidampinške pristojbe koja je viša od stope koja je stvarno utvrđena za trgovačko društvo koje proizvodi uvezene proizvode, to je protivno samom smislu propisivanja antidampinške pristojbe jer se premašuje cilj uklanjanja štete uzrokovane dampinškim uvozom.
62.
Sva prethodna razmatranja idu u prilog tumačenju članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 u smislu da se ta odredba ne protivi tome da, u situaciji u kojoj ne postoji rizik izbjegavanja mjera i ugrožavanja pravilne primjene antidampinških pristojba, uvoznik može, u svrhu utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe, u okviru postupka pokrenutog na temelju članka 78. Carinskog zakonika naknadno dostaviti valjani račun koji je u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. istoj provedbenoj uredbi. U takvom slučaju, ako su ispunjeni svi ostali nužni uvjeti za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe, carinska tijela, na temelju članka 78. stavka 3. Carinskog zakonika, u skladu s bilo kojim utvrđenim odredbama (
15
), poduzimaju potrebne mjere da bi se slučaj uredio uzimajući u obzir dostavljanje tog računa.
V. Zaključak
63.
Na temelju svih prethodnih razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je postavio Finanzgericht München (Financijski sud u Münchenu) odgovori kako slijedi:
Članku 1. stavku 3. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 412/2013 od 13. svibnja 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine ne protivi se to da, u situaciji u kojoj ne postoji rizik izbjegavanja mjera i ugrožavanja pravilne primjene antidampinških pristojba, uvoznik može, u svrhu utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe, u okviru postupka pokrenutog na temelju članka 78. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000., naknadno dostaviti valjani račun koji je u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. toj provedbenoj uredbi. U takvom slučaju, ako su ispunjeni svi ostali nužni uvjeti za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe, carinska tijela, na temelju članka 78. stavka 3. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, poduzimaju, u skladu s bilo kojim utvrđenim odredbama, potrebne mjere da bi se slučaj uredio uzimajući u obzir dostavljanje tog računa.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL 2013., L 131, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 210.)
(
3
)	Uredba Vijeća od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1992., L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000. (SL 2000., L 311, str. 17.) (u daljnjem tekstu: Carinski zakonik)
(
4
)	SL 2012., L 318, str. 28. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 129., str. 125.)
(
5
)	U Prilogu II. Uredbi br. 1072/2012 predviđalo se da izjava potpisana od strane službene osobe subjekta koji izdaje račun mora, u sljedećem obliku, biti navedena na važećem računu:
„1.
Ime i funkcija službene osobe subjekta koja izdaje račun;
2.
Sljedeća izjava: ‚Ja, niže potpisani, potvrđujem da je (obujam) keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda koji se prodaje za izvoz u Europsku uniju, obuhvaćen ovim računom, proizveo (naziv trgovačkog društva i sjedište) (dodatna oznaka TARIC) u (dotična zemlja). Izjavljujem da su podaci navedeni u ovom računu potpuni i ispravni.’;
3.
Datum i potpis.”
(
6
)	Vidjeti uvodnu izjavu 236. Provedbene uredbe br. 412/2013.
(
7
)	Presuda od 10. prosinca 2015., Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, t. 21. i navedena sudska praksa)
(
8
)	Presuda od 10. prosinca 2015., Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, t. 22. i navedena sudska praksa)
(
9
)	Presuda od 10. prosinca 2015., Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, t. 26. i navedena sudska praksa)
(
10
)	Presude od 27. veljače 2014., Greencarrier Freight Services Latvia (C‑571/12, EU:C:2014:102, t. 32.) i od 10. prosinca 2015., Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, t. 26.)
(
11
)	Presuda od 10. prosinca 2015., Veloserviss (C‑427/14, EU:C:2015:803, t. 24.) i, u tom smislu, presuda od 14. siječnja 2010., Terex Equipment i dr. (C‑430/08 i C‑431/08, EU:C:2010:15, t. 62. i navedena sudska praksa)
(
12
)	Presuda od 12. srpnja 2012., Südzucker i dr. (C‑608/10, C‑10/11 i C‑23/11, EU:C:2012:444, t. 51.)
(
13
)	U pogledu odvijanja takvog postupka vidjeti presudu od 14. siječnja 2010., Terex Equipment i dr. (C‑430/08 i C‑431/08, EU:C:2010:15, t. 58. do 61. i navedena sudska praksa).
(
14
)	Vidjeti na primjer članak 2. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2320/97 od 17. studenoga 1997. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih bešavnih cijevi od željeza ili nelegiranog čelika koje su porijeklom iz Mađarske, Poljske, Rusije, Češke Republike, Slovačke Republike i Rumunjske, kojom se ukida Uredba Vijeća (EEZ) br. 1189/93 i obustavlja postupak koji se odnosi na takav uvoz koji je porijeklom iz Republike Hrvatske (SL 1997., L 322, str. 1.).
(
15
)	U pogledu dosega tog zahtjeva, vidjeti moje mišljenje u predmetu Greencarrier Freight Services Latvia (C‑571/12, EU:C:2013:803, t. 60. i sljedeće točke).