ROZSUDEK SOUDU (pátého senátu)
3. května 2007
Věc T-261/04
Alain Crespinet
v.
Komise Evropských společenství
„Úředníci – Povýšení – Hodnotící období pro povýšení 2003 – Udělení prioritních bodů“
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým byly žalobci uděleny prioritní body za hodnotící období
pro povýšení 2003, jakož i rozhodnutí o tom, že jméno žalobce nebude zapsáno na seznam úředníků povýšených do platové třídy
A5 za totéž hodnotící období pro povýšení.
Rozhodnutí: Žaloba se zamítá. Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
Shrnutí
1.      Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení
(Služební řád, články 90 a 91)
2.      Úředníci – Povýšení – Srovnávací přezkum zásluh
(Služební řád, čl. 45 odst. 1)
3.      Úředníci – Povýšení – Srovnávací přezkum zásluh
(Služební řád, články 5 a 7 a čl. 45 odst. 1)
4.      Úředníci – Rozhodnutí ovlivňující služební postavení úředníka
(Služební řád, články 26 a 45)
5.      Úředníci – Povýšení – Srovnávací přezkum zásluh
(Služební řád, čl. 45 odst. 1)
1.      Pokud jde o žalobu domáhající se zrušení rozhodnutí o udělení prioritních bodů žalobci a zároveň rozhodnutí o tom, že jeho
jméno nebude zapsáno na seznam povýšených úředníků, jsou prvně uvedená návrhová žádání nepřípustná, neboť rozhodnutí o udělení
prioritních bodů v rámci systému povyšování zavedeného Komisí představuje předběžný přípravný akt, který je nezbytný pro konečné
rozhodnutí o tom, že jméno žalobce nebude zapsáno na seznam povýšených úředníků, a pro oddělitelný autonomní akt, který toto
rozhodnutí obsahuje, a sice stanovení celkového počtu bodů. Jelikož však legalita přípravného aktu může být zpochybněna v
rámci žaloby směřující proti konečnému rozhodnutí, přezkum opodstatněnosti návrhových žádání směřujících ke zrušení rozhodnutí
o tom, že jméno žalobce nebude zapsáno na seznam povýšených úředníků, se musí týkat rovněž všech argumentů žaloby směřujících
k prokázání protiprávnosti rozhodnutí o udělení prioritních bodů.
(viz body 39 a 41 až 44)
Odkazy: Soud, 9. dubna 2003, Tejada Fernández v. Komise, T‑134/02, Recueil FP, s. I‑A‑125 a II‑609, bod 18; Soud, 19. října
2006, Buendía Sierra v. Komise, T‑311/04, Sb. rozh. s.
II-4137, body 97 a 98
2.      Při hodnocení zásluh, k nimž je třeba přihlédnout v rámci rozhodnutí o povýšení podle článku 45 služebního řádu, a tím pádem
i v rámci rozhodnutí o udělení prioritních bodů v systému povyšování, kde je takové hodnocení kvantifikováno, má správa širokou
posuzovací pravomoc a přezkum soudu Společenství se musí omezit na posouzení otázky, zda s ohledem na způsoby a prostředky,
na jejichž základě správa učinila své posouzení, se správa držela v mezích, k nimž nelze vyslovit výhrady, a neužila svou
pravomoc zjevně nesprávným způsobem.
(viz body 58 a 93)
Odkazy: Soudní dvůr, 21. dubna 1983, Ragusa v. Komise, 282/81, Recueil, s. 1245, bod 9; Soudní dvůr, 4. února 1987, Bouteiller
v. Komise, 324/85, Recueil, s. 529, bod 6; Soud, 11. prosince 2003, Breton v. Soudní dvůr, T‑323/02, Recueil FP, s. I‑A‑325
a II‑1587, bod 98; Buendía Sierra v. Komise, uvedený výše, body 291 a 320
3.      V rámci systému povyšování zavedeného interními předpisy Komise, který je založený na kvantifikaci zásluh, vyznačujícího se
tím, že jsou úředníkům každoročně udělovány různé typy bodů, skutečnost, že v souladu s články 5 a 7 služebního řádu se má
za to, že úředníci ve stejné platové třídě vykonávají funkce rovnocenné úrovně odpovědnosti, nijak neznamená, že jejich zásluhy
musejí být považovány za rovnocenné pro účely udělení prioritních bodů, které má každé generální ředitelství k dispozici,
neboť tyto body jsou vyhrazeny pro úředníky, kteří prokázali výjimečné zásluhy.
(viz bod 65)
Odkazy: Soud, 12. července 2001, Schochaert v. Rada, T‑131/00, Recueil FP, s. I‑A‑141 a II‑743, bod 38; Buendía Sierra v.
Komise, výše uvedený, bod 290
4.      Cílem článků 26 a 45 služebního řádu je zajistit dodržování práv na obhajobu úředníka tím, že se předejde tomu, aby rozhodnutí
přijatá orgánem oprávněným ke jmenování, která se dotýkají jeho služebního postavení a jeho služebního postupu, byla založena
na skutečnostech, které se týkají jeho chování a nejsou uvedeny v jeho osobním spisu. Z toho vyplývá, že rozhodnutí založené
na takových skutečnostech je v rozporu se zárukami služebního řádu a musí být zrušeno, jelikož bylo přijato na základě protiprávního
postupu.
Tak tomu není v případě rozhodnutí o udělení bodů pro povýšení založeného na strategickém významu funkcí vykonávaných úředníkem,
poněvadž tato okolnost může být v zásadě vyvozena ze skutečností obsažených v osobním spisu úředníka, a zejména z jeho posudku
o vývoji služebního postupu.
(viz body 77 a 78)
Odkazy: Soud, 9. února 1994, Lacruz Bassols v. Soudní dvůr, T‑109/92, Recueil FP, s. I‑A‑31 a II‑105, bod 68; Soud, 27. září
2006, Lantzoni v. Soudní dvůr, T‑156/05, Sb. VS s.
I-A-2-189 a II-A-2-969, bod 67
5.      Skutečnost, že každý úředník, který může být povýšen, oprávněně očekává, že orgán oprávněný ke jmenování porovná jeho zásluhy
se zásluhami všech ostatních úředníků, kteří jsou předurčeni k povýšeni do dotyčné platové třídy, včetně úředníků z ostatních
útvarů, v rámci systému povyšování zavedeném Komisí neznamená, že takový rozšířený přezkum zásluh musí předcházet udělení
bodů pro povýšení na úrovni generálních ředitelství. Předchozí přezkum zásluh kandidátů v rámci každého generálního ředitelství,
na základě něhož jsou tyto body uděleny, je naopak součástí zásady řádné správy, neboť umožní zejména orgánu oprávněnému ke
jmenování provést srovnávací přezkum zásluh všech úředníků, kteří mohou být povýšeni do dotyčné platové třídy na objektivním
základě.
(viz body 82 a 85)
Odkazy: Soud, 13. července 1995, Rasmussen v. Komise, T‑557/93, Recueil FP, s. I‑A‑195 a II‑603, bod 21; Soud, 16. září 1998,
Rasmussen v. Komise, T‑234/97, Recueil FP, s. I‑A‑507 a II‑1533, bod 24; Soud, 3. října 2000, Cubero Vermurie v. Komise, T‑187/98,
Recueil FP, s. I‑A‑195 a II‑885, bod 61; Soud, 19. března 2003, Tsarnavas v. Komise, T‑188/01 až T‑190/01, Recueil FP, s.
I‑A‑95 a II‑495, bod 121; Soud, 21. ledna 2004, Mavridis v. Komise, T‑97/02, Recueil FP, s. I‑A‑9 a II‑45, bod 77