ROZSUDEK SOUDU (třetího senátu)
7. února 2007
Věc T-339/03
Gabrielle Clotuche
v.
Komise Evropských společenství
„Úředníci – Přeřazení ředitele jako hlavního poradce – Zájem služby – Rovnocennost pracovních míst – Reorganizace Eurostatu – Žaloba na neplatnost – Žaloba na náhradu škody“
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2003 o přeřazení žalobkyně z pracovního
místa ředitelky na pracovní místo hlavní poradkyně a rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2003 o reorganizaci Eurostatu, neboť
neobsahuje žádné opatření týkající se přeřazení žalobkyně jako ředitelky, a jednak návrh na náhradu nemajetkové újmy.
Rozhodnutí: Komisi se ukládá, aby žalobkyni uhradila částku 1 euro z důvodu náhrady škody za služební pochybení. Ve zbývající části se
žaloba zamítá. Komise ponese vlastní náklady, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem, a
pětinu nákladů vynaložených žalobkyní, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem. Žalobkyně
ponese čtyři pětiny vlastních nákladů, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem.
Shrnutí
1.      Úředníci – Přeložení – Přeřazení – Rozlišovací kritérium
(Služební řád, článek 4, čl. 7 odst. 1 a článek 29)
2.     Úředníci – Žaloba – Právní zájem na podání žaloby
(Služební řád, články 38, 90 a 91)
3.     Úředníci – Organizace služeb – Přidělení zaměstnanců
(Služební řád, čl. 7 odst. 1)
4.     Úředníci – Organizace služeb – Přidělení zaměstnanců
(Služební řád, čl. 5 odst. 4 a čl. 7 odst. 1)
5.     Úředníci – Organizace služeb – Přidělení zaměstnanců
(Služební řád, čl. 7 odst. 1)
6.      Úředníci – Organizace služeb – Přidělení zaměstnanců
(Služební řád, čl. 7 odst. 1)
7.     Úředníci – Organizace služeb – Přidělení zaměstnanců
(Služební řád, čl. 7 odst. 1)
8.     Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Reorganizace služeb generálního ředitelství
po ukončení vyšetřování týkajících se nesrovnalostí, ke kterým došlo v jeho rámci
(Služební řád, čl. 7 odst. 1, články 90 a 91)
9.     Úředníci – Zásady – Ochrana legitimního očekávání
10.   Úředníci – Mimosmluvní odpovědnost orgánů – Služební pochybení
1.      Ze systému služebního řádu vyplývá, že o přeložení ve vlastním slova smyslu jde pouze tehdy, když je úředník převeden na volné
pracovní místo. Z toho vyplývá, že jakékoli přeložení ve vlastním slova smyslu podléhá formalitám upraveným články 4 a 29
služebního řádu. Tyto formality se však nepoužijí v případě přeřazení úředníka, neboť takovým převedením nevzniklo volné pracovní
místo.
Rozhodnutí o přeřazení však podléhají, stejně tak jako přeložení, pokud jde o ochranu práv a legitimních zájmů dotyčných úředníků,
pravidlům čl. 7 odst. 1 služebního řádu zejména v tom smyslu, že k přeřazení úředníků může dojít pouze v zájmu služby a při
dodržení rovnocennosti pracovních míst.
(viz body 31, 35 a 47)
Odkazy: Soudní dvůr, 24. února 1981, Carbognani a Coda Zabetta v. Komise, 161/80 a 162/80, Recueil, s. 543, bod 21; Soudní
dvůr, 23. března 1988, Hecq v. Komise, 19/87, Recueil, s. 1681, bod 6; Soudní dvůr, 7. března 1990, Hecq v. Komise, C‑116/88
a C‑149/88, Recueil, s. I‑599, bod 11; Soudní dvůr, 9. srpna 1994, Rasmussen v. Komise, C‑398/93 P, Recueil, s. I‑4043, bod
11; Soud, 22. ledna 1998, Costacurta v. Komise, T‑98/96, Recueil FP, s. I‑A‑21 a II‑49, bod 36; Soud, 15. září 1998, De Persio
v. Komise, T‑23/96, Recueil FP, s. I‑A‑483 a II‑1413, bod 79; Soud, 6. března 2001, Campoli v. Komise, T‑100/00, Recueil FP,
s. I‑A‑71 a II‑347, bod 29; Soud, 26. listopadu 2002, Cwik v. Komise, T‑103/01, Recueil FP, s. I‑A‑229 a II‑1137, bod 30
2.      Úředník se může domáhat zrušení rozhodnutí o přeřazení, které se jej týká, i když byl následně dočasně přidělen v zájmu služby.
Jestliže totiž po ukončení takového dočasného přidělení úředník bezprostředně zaujme pracovní místo, které zastával předtím,
zachová si osobní zájem na tom, aby se domáhal zrušení napadeného rozhodnutí, neboť v případě zrušení se má za to, že nikdy
neopustil pracovní místo, které zastával před přeřazením.
(viz body 40 až 43)
3.      Pokud se ukáže, že v rámci generálního ředitelství došlo k nesrovnalostem, správní útvar se nedopustí zjevně nesprávného posouzení,
když bude mít za to, že zájem služby odůvodňuje, aby byly všem ředitelům odejmuty řídící funkce, které zastávali, a aby byli
přeřazeni na pracovní místa hlavních poradců za účelem zajištění nestrannosti a řádného průběhu vyšetřování týkajících se
uvedených nesrovnalostí, a zejména šetření určených k posouzení jejich případné úlohy v rámci těchto nesrovnalostí. V tomto
ohledu nejsou s ohledem na takový cíl, který nesměřuje k potrestání ředitelů či k zabránění pokračování nesrovnalostí, relevantní
okolnosti, že dotčené finanční toky byly kontrolovány vedoucími oddělení a že se ředitel vzhledem k datu, kdy nastoupil do
funkcí, nemohl na nesrovnalostech podílet. Krom toho není přeřazením tohoto ředitele porušena zásada rovného zacházení, jelikož
se dotyčný nachází v situaci totožné se situací ostatních ředitelů, kteří rovněž nebyli podezříváni z toho, že se podíleli
na spáchaných nesrovnalostech.
Toto posouzení nelze zpochybnit údajným politickým či mediálním charakterem rozhodnutí o přeřazení, neboť vzhledem k tomu,
že zájem služby sám o sobě odůvodňuje tato rozhodnutí, nemůže být případnými vedlejšími úvahami, které by mohly představovat
důvody pro jejich přijetí, v žádném případě dotčena jejich legalita.
(viz body 70, 76, 77 a 107)
4.      Rozhodnutí o přeřazení úředníka na místo, které podle obecných prováděcích ustanovení čl. 5 odst. 4 služebního řádu přijatých
orgánem, pod nějž spadá, odpovídá stejné platové třídě a stejnému typu pracovního místa jako předtím vykonávaná funkce, neporušuje
pravidlo rovnocennosti pracovních míst a pravidlo souladu mezi platovou třídou a pracovním místem. Objektivně, jelikož vnímání
dotyčného není relevantní, nezdá se totiž, že tato funkce jako taková má nižší úroveň než předcházející funkce.
Okolnosti, že rozhodnutí o přeřazení, na základě něhož je úředník platové třídy A2 přeřazen z pracovního místa ředitele na
pracovní místo hlavního poradce, neobsahuje žádný popis funkce, do které je dotyčný přeřazen, a že jde o nově vytvořenou funkci,
nemohou s ohledem na tuto novost a samotnou povahu funkcí hlavního poradce stačit k prokázání, že nebyla dodržena rovnocennost
pracovních míst.
(viz body 93, 95, 97, 101 a 102)
5.      Skutečnost, že jsou v zájmu služby přeřazeni všichni ředitelé určitého generálního ředitelství na pracovní místa hlavních
poradců za účelem zajištění nestrannosti a řádného průběhu vyšetřování týkajících se nesrovnalostí spáchaných v rámci uvedeného
generálního ředitelství, a zejména šetření určených k posouzení jejich případné úlohy v rámci těchto nesrovnalostí, představuje
opatření obecného a neosobního charakteru, které vylučuje vůli správního útvaru potrestat individuální chování přeřazených
úředníků. Tito úředníci, získají-li nové pracovní místo odpovídající jejich platové třídě, nemohou důvodně tvrdit, že byli
potrestáni, a vytýkat správnímu útvaru, že zneužil pravomoc či řízení tím, že proti nim nezahájil disciplinární řízení.
(viz body 127 a 129)
6.      Legalita rozhodnutí o přeřazení přijatého v souladu se zájmem služby nemůže být sama o sobě dotčena tím, že jeho oznámení
veřejnosti správním útvarem mohlo chybně vzbudit dojem, že přeřazený úředník může být vinný, či přinejmenším podezřelý z toho,
že se na nesrovnalostech podílel. Tato okolnost však může představovat rozhodnou skutečnost v rámci posouzení návrhu na náhradu
škody, který dotyčný podal.
(viz body 145 a 146)
7.      Jelikož pouhým vnitřním organizačním opatřením přijatým v zájmu služby, jakým je přeřazení, není dotčeno služební postavení
úředníka či zásada souladu mezi platovou třídou a pracovním místem, nemusí jeho přijetí předcházet výslech dotyčného ani nemusí
být odůvodněno.
(viz body 147, 153 a 195)
Odkazy: výše uvedený rozsudek 7. března 1990, Hecq v. Komise, bod 14; výše uvedený rozsudek Cwik v. Komise, bod 62
8.      Jestliže správní útvar po ukončení vyšetřování týkajících se nesrovnalostí spáchaných v rámci určitého generálního ředitelství
přijme rozhodnutí o reorganizaci služeb, které obsahuje dva aspekty, z nichž první je představován snížením počtu ředitelství
a změnou jejich pravomocí, jakož i zveřejněním oznámení o volných pracovních místech za účelem obsazení nových pracovních
míst ředitele prostřednictvím přeložení, povýšení či vnějšího jmenování, a druhý je představován souborem individuálních rozhodnutí
zachovávajících přeřazení bývalých ředitelů, o němž bylo rozhodnuto dříve za účelem zajištění řádného průběhu vyšetřování,
první aspekt nemůže nepříznivě zasahovat do právního postavení těchto bývalých ředitelů, zatímco druhý aspekt do jejich právního
postavení nepříznivě zasahuje tím, že zachovává jejich přeřazení z důvodu, kterým je nezbytnost provést reorganizaci služeb,
který se liší od důvodu, který ospravedlnil jejich prozatímní přeřazení, což zakazuje, aby byl považován za čistě potvrzující.
(viz bod 180)
9.      Okolnosti, že rozhodnutí o přeřazení úředníka mělo prozatímní charakter a dosazení na jeho původní pracovní místo bylo jednou
z možností předpokládanou správním útvarem, nepředstavují přesná, nepodmíněná a shodující se ujištění, která by vyvolávala
legitimní očekávání ohledně takového dosazení, takže rozhodnutí o zachování přeřazení úředníka z důvodů odlišných od důvodů
ospravedlňujících jeho původní přeřazení nemůže být v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání.
(viz body 201, 202 a 204)
10. O služební pochybení správního útvaru, které může založit jeho odpovědnost, jde tehdy, kdy správní útvar prostřednictvím
tiskové zprávy volně přístupné veřejnosti vyvolá dojem, že úředník, který byl přeřazen v zájmu služby, byl zapleten do určitých
nesrovnalostí, a to i když rozhodnutí o přeřazení nemůže být samo o sobě stiženo protiprávností. Takové služební pochybení
uvedenému úředníkovi způsobuje nemajetkovou újmu, jelikož se nachází v situaci, kdy se musí neustále ospravedlňovat jak před
svými kolegy, tak i před osobami pracujícími mimo službu.
(viz body 219 až 221)