62023TJ0350_EXT
ÜLDKOHTU OTSUS (teine koda)
19. märts 2025 (
*1
)
Lepinguväline vastutus – Riigiabi – Komisjoni osalemine liikmesriigi kohtu menetluses amicus curiae’na – Liidu institutsioonile etteheidetava tegevuse õigusvastasus – Õigusvastasuse vastuväide – Isikutele õigusi andva õigusnormi piisavalt selge rikkumine – Määruse (EL) 2015/1589 artikli 29 lõige 2 – Võimude lahususe, liikmesriikide kohtute sõltumatuse, õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile, erapooletuse ja neutraalsuse põhimõtted
Kohtuasjas T‑350/23,
Rems Kargins, elukoht Riia (Läti), esindaja: advokaat O. Behrends,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: L. Flynn ja B. Stromsky,
kostja,
keda toetab
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: A.‑L. Meyer ja A. Jensen,
menetlusse astuja,
ÜLDKOHUS (teine koda),
koosseisus: koja president A. Marcoulli, kohtunikud V. Tomljenović (ettekandja) ja W. Valasidis,
kohtusekretär: ametnik P. Cullen,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 6. novembri 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse (
1
)
1
ELTL artikli 268 ja ELTL artikli 340 teise lõigu alusel esitatud hagis palub hageja Rems Karginsil hüvitada kahju, mis talle väidetavalt tekitati Euroopa Komisjoni väidetava õigusvastase tegevusega, kuna viimane osales amicus curiae’na kolmandast isikust äriühingu vastu algatatud menetluses Augstākā tiesas (Läti kõrgeim kohus).
[…]
Poolte nõuded
17
Hageja palub Üldkohtul sisuliselt:
–
tuvastada, et komisjon vastutab kahju eest, mida ta on hagejale riigisisesesse kohtumenetlusse sekkumisega tekitanud;
–
mõista komisjonilt tema kasuks välja hüvitis kahju eest vähemalt 15028841,93 euro suuruses summas, millele lisandub intress 12% aastas alates 23. juunist 2016 kuni summa täieliku tasumiseni;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
18
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
19
Euroopa Liidu Nõukogu palub sisuliselt jätta hagi rahuldamata.
Õiguslik käsitlus
[…]
23
Käesolevas asjas väidab hageja, et komisjon tegutses õigusvastaselt, kui ta esitas amicus curiae’na oma märkused Augstākā tiesale (Läti kõrgeim kohus).
[…]
Vastuvõetamatuse vastuväide
26
Hageja palub Üldkohtul täiendavalt otsustada, et määruse 2015/1589 artikli 29 lõige 2 ei ole kohaldatav, kuna sellel puudub õiguslik alus, see rikub mitut liidu õiguse sätet, nimelt ELTL artiklit 267, ELTL artikli 108 lõike 2 teist lõiku ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 47, ning see ei paku piisavaid menetluslikke tagatisi.
27
Komisjon ja nõukogu vaidlevad hageja argumentidele vastu.
28
Määruse 2015/1589 artiklis 29 on sätestatud:
„1.   ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 kohaldamisel võivad liikmesriikide kohtud paluda komisjonil edastada neile tema valduses olevat teavet või esitada oma arvamuse riigiabi eeskirjade kohaldamisega seotud küsimuste kohta.
2.   Kui see on vajalik ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 ühetaoliseks kohaldamiseks, võib komisjon omal algatusel esitada kirjalikke tähelepanekuid liikmesriikide kohtutele, kes vastutavad kõnealuste riigiabi eeskirjade kohaldamise eest. […]“.
29
Mis puudutab esimesena määruse 2015/1589 artikli 29 lõikes 2 ette nähtud mehhanismi õiguslikku alust, siis tuleb meenutada, et see määrus võeti vastu ELTL artikli 109 alusel. Viimati nimetatud sättes on ette nähtud, et nõukogu võib anda asjakohaseid määrusi ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamiseks. Seega annab see nõukogule ulatusliku pädevuse osas, milles selles viidatakse „asjakohastele määrustele“, niivõrd kui need on seotud ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamisega.
30
Sellega seoses tuleb esiteks meenutada, et komisjonil on abimeetmete siseturuga kokkusobivuse hindamisel keskne roll ja ainupädevus. Teiseks on liikmesriikide kohtute ülesanne kaitsta ELTL artikli 108 lõike 3 alusel õigussubjektide õigusi, kuni komisjon teeb lõpliku otsuse, ning kui selline lõplik otsus on tehtud, peavad nad vastavalt liidu õiguse esimuse põhimõttele rakendama selle otsuse siduvusega seotud tagajärgi.
31
Seega peavad nii komisjon keskses rollis kui ka liikmesriikide kohtud õigussubjektide õiguste kaitsmisel ELTL artikli 108 alusel ja otsuste tagajärgedega seoses nimetatud artikli alusel kohaldama kumbki oma rollis ELTL artikleid 107 ja 108.
32
Neil asjaoludel tuleb märkida, et kasutades ELTL artikliga 109 antud ulatuslikku pädevust, võis nõukogu pidada ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamiseks vajalikuks anda komisjonile volitused eelkõige ühtlustatud kohaldamiseks liidus ning komisjoni ja liikmesriigi kohtute koostööks.
33
Nimelt on määruse 2015/1589 põhjenduses 37 märgitud, et riigiabi eeskirjade järjekindlaks kohaldamiseks tuleb ette näha liikmesriikide kohtute ja komisjoni koostöö kord, mis võimaldab liikmesriikide kohtutel küsida komisjonilt teavet või komisjoni arvamust riigiabi eeskirjade kohaldamisega seotud küsimustes ning komisjonil esitada kohtutele kirjalikke või suulisi tähelepanekuid, tegutsedes kooskõlas oma kohustusega kaitsta avalikku huvi.
34
Lisaks on määruse 2015/1589 põhjenduses 38 kõigepealt täpsustatud, et komisjoni tähelepanekud ei tohiks piirata ELTL artikli 267 kohaldamist ega ole liikmesriikide kohtutele õiguslikult siduvad. Seejärel on täpsustatud, et tähelepanekud esitatakse liikmesriikide menetluseeskirjade, sealhulgas poolte õiguste kaitset käsitlevate eeskirjade kohaselt. Lisaks on märgitud, et komisjoni tähelepanekud järgivad liikmesriikide kohtute sõltumatust. Viimasena on konkreetsemalt komisjoni omal algatusel esitatud tähelepanekute kohta täpsustatud, et neid tuleks piirata olukordadega, mil see on vajalik ELTL artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 ühetaoliseks kohaldamiseks.
35
Seega tuleb tõdeda, et määruse 2015/1589 artikli 29 lõikes 2 ette nähtud koostöömehhanismi komisjoni ja liikmesriikide kohtute vahel võib pidada ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamisel asjakohaseks ELTL artikli 109 tähenduses.
36
Neil asjaoludel tuleb tagasi lükata hageja argument, et liidu esmases õiguses puudub määruse 2015/1589 artikli 29 lõikes 2 ette nähtud mehhanismi alus.
37
Mis puudutab teisena kooskõla ELTL artikliga 267, siis tuleb märkida, et määruse 2015/1589 artiklist 29 ei nähtu, et komisjoni sekkumine kas liikmesriikide kohtute taotlusel või omal algatusel mõjutaks või kahjustaks liikmesriikide kohtute võimalust või – olenevalt asjaoludest – kohustust esitada Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 alusel eelotsuse küsimus.
38
Nimelt, nagu on märgitud määruse 2015/1589 põhjenduses 38, ei tohiks komisjoni kui amicus curiae märkused piirata ELTL artikli 267 kohaldamist. Seega on nimetatud määruse artiklis 29 ette nähtud mehhanism osa lojaalse koostöö vaimust, mis on ette nähtud ELL artiklis 4. See on liikmesriikide kohtute jaoks võimalus paluda komisjonilt arvamusi ja komisjoni jaoks võimalus esitada kohtutele mittesiduvaid märkusi. See on tugi, mida liikmesriikide kohtud saavad kasutada, kui nad peavad seda ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamisel asjakohaseks.
39
Sellega seoses on Euroopa Kohus otsustanud, et kui liikmesriigi kohtul on ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamisega seoses kahtlusi või raskusi, võib ta alati pöörduda komisjoni poole, et viimane teda lojaalse koostöö põhimõtte kohaselt abistaks (vt selle kohta 13. veebruari 2014. aasta kohtuotsus Mediaset, C‑69/13, EU:C:2014:71, punkt 30).
40
Samuti, mis puudutab komisjoni õigust esitada omal algatusel liikmesriikide kohtutele kirjalikke märkusi, siis on Euroopa Kohus seoses nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [ELTL artiklites 101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 15 lõikega 3, mis näeb ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamise puhul ette määruse 2015/1589 artikli 29 lõikes 2 ette nähtud mehhanismiga identse mehhanismi, leidnud, et selline koostöömehhanism kuulub ELL artiklis 4 nimetatud lojaalse koostöö üldpõhimõtte alla, millel on eriline tähtsus, kui koostööd tehakse liikmesriikide kohtutega, kes on kohustatud tagama liidu õiguse kohaldamise ja järgimise riigisiseses õiguskorras (vt selle kohta 11. juuni 2009. aasta kohtuotsus X, C‑429/07, EU:C:2009:359, punkt 21).
41
Liikmesriikide kohtute õigus või kohustus esitada ELTL artikli 267 alusel eelotsuse küsimus põhineb seevastu liidu õiguse ühetaolise kohaldamise ja esimuse põhimõttel. See säte annab liikmesriikide kohtutele õiguse ja – kui see on asjakohane – paneb neile kohustuse esitada eelotsusetaotlus, kui liikmesriigi kohus leiab kas omal algatusel või poolte taotlusel, et kohtuvaidluse sisulises küsimuses esineb selle artikli esimeses lõigus nimetatud asjaolu. Järelikult on liikmesriikide kohtutel asja saatmiseks Euroopa Kohtusse ulatuslikumad volitused juhul, kui nad leiavad, et nende lahendada olevas asjas on tekkinud küsimusi, mis puudutavad liidu õigusnormi tõlgendamist või selle kehtivuse hindamist ning mille kohta nad peavad seisukoha võtma (vt 21. juuli 2011. aasta kohtuotsus Kelly, C‑104/10, EU:C:2011:506, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
ELTL artiklis 267 ette nähtud mehhanism ja määruse 2015/1589 artiklis 29 ette nähtud mehhanism on seega üksteist täiendavad mehhanismid, mis ei ole teineteist välistavad, kuna on täiesti mõeldav, et pärast komisjonilt määruse 2015/1589 artikli 29 alusel märkuste saamist küsimuses, mis puudutab ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamist, esitab liikmesriigi kohus seejärel ELTL artikli 267 alusel sama küsimuse kohta Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse.
43
Kohtuasjas, milles tehti 5. märtsi 2019. aasta otsus Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172), tegi Euroopa Kohus nimelt eelotsusemenetluses otsuse ELTL artikli 267 alusel, samas kui komisjon oli asjasse puutuvas liikmesriigi kohtus toimunud põhikohtuasjas esitanud amicus curiae’na märkused (5. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Eesti Pagar, C‑349/17, EU:C:2019:172, punkt 37).
44
Lisaks tuleb märkida, et komisjoni kui amicus curiae märkused ei ole liikmesriikide kohtutele siduvad.
45
Euroopa Kohus on sellega seoses otsustanud, et liikmesriikide kohtute võimalus küsida komisjonilt selgitusi ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta ei piira liikmesriikide kohtute võimalust või kohustust esitada Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 alusel eelotsuse küsimus nende sätete tõlgendamise kohta (vt selle kohta 11. juuli 1996. aasta kohtuotsus SFEI jt, C‑39/94, EU:C:1996:285, punktid 50 ja 51).
46
Sellest järeldub, et vastupidi hageja väidetele ei ole määruse 2015/1589 artiklis 29 ette nähtud mehhanism ELTL artikliga 267 vastuolus.
47
Mis puudutab kolmandana hageja argumente, et määruse 2015/1589 artiklis 29 ette nähtud mehhanism on vastuolus ELTL artikli 108 lõike 2 teise lõiguga, kuna see mõjutab Euroopa Kohtu pädevust hinnata, kas asjasse puutuv liikmesriik on oma kohustusi rikkunud, siis tuleb esile tuua järgnevad kaalutlused.
48
ELTL artikli 108 lõike 2 kohaselt võib komisjon rikkumismenetluses anda asja otse Euroopa Kohtusse, kui liikmesriik ei täida komisjoni otsust, milles leitakse, et riigiabi ei sobi vastavalt ELTL artiklile 107 siseturuga kokku ning et abi tuleb lõpetada või seda muuta.
49
ELTL artiklist 108 seevastu ei nähtu, et komisjoni võimalus anda asi otse Euroopa Kohtusse oleks takistatud seetõttu, et komisjon osales amicus curiae’na riigisiseses menetluses määruse 2015/1589 artikli 29 alusel. Samuti ei ilmne viimati nimetatud sättest, et õigus osaleda menetluses amicus curiae’na sõltuks komisjoni võimalusest anda asi ELTL artikli 108 lõike 2 teise lõigu alusel Euroopa Kohtusse või mitte. Sellest tuleneb, et määruse 2015/1589 artiklis 29 ette nähtud mehhanism ei mõjuta kuidagi komisjoni teostatavat riigiabi kontrollimise mehhanismi, mis on ette nähtud ELTL artikli 108 lõikes 2. Seega ei mõjuta asjaolu, et komisjon osaleb riigisiseses vaidluses kohtuväliselt, esitades liikmesriikide kohtutele mittesiduvaid tähelepanekuid, menetlust, mille komisjon võib algatada ELTL artikli 108 lõike 2 alusel juhul, kui ta leiab, et riiklik meede on ELTL artikliga 107 vastuolus ning see tuleks tühistada või seda tuleks muuta.
50
Niisiis on tegemist eraldiseisvate mehhanismidega, mis on üksteist täiendavad ja mis ei välista üksteist.
51
Järelikult ei ole määruse 2015/1589 artiklis 29 ette nähtud mehhanism ELTL artikliga 108 vastuolus.
52
Hageja argument – mida ei ole millegagi tõendatud –, et ELTL artikkel 108 ise on õigusvastane, isegi kui eeldada, et see on vastuvõetav, on täiesti põhjendamatu. ELTL artiklis 107 sätestatud riigiabi keeld on nimelt siseturu toimimise alus, mille konkurentsi ei tohi riiklike meetmetega moonutada. Samuti on komisjonile ELTL artikliga 108 antud järelevalveülesanne aluslepingutega kehtestatud riigiabi kontrollisüsteemi üks põhielement.
53
Mis puudutab neljandana määruse 2015/1589 artikli 29 lõike 2 kohaldamist reguleerivaid menetluslikke tagatisi, siis nähtub selle määruse põhjendusest 38, et komisjoni märkused esitatakse liikmesriikide menetluseeskirjade kohaselt, sealhulgas poolte õiguste kaitset käsitlevate eeskirjade kohaselt, ning need järgivad liikmesriikide kohtute sõltumatust.
54
Järelikult on asjaomases riigisiseses menetluses kohaldatavad riigisiseses õiguses, mis peab vastama ELL artiklile 19 ja harta artiklile 47, ette nähtud menetluslikud tagatised. Seega tuleb tagasi lükata hageja argument, et määruse 2015/1589 artiklis 29 ette nähtud mehhanism ei näe ette piisavaid menetluslikke tagatisi.
[…]
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (teine koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Jätta Rems Karginsi kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
3.
Jätta Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud tema enda kanda.
Marcoulli
Tomljenović
Valasidis
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 19. märtsil 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.
(
1
)	Esitatud on üksnes kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.