62015CO0049
EUROOPA KOHTU ASEPRESIDENDI MÄÄRUS
5. juuni 2015 (
*1
)
„Apellatsioonkaebus — Ajutiste meetmete kohaldamise määrus — Ehitustööde hange — Delegeeritud määrus (EÜ) nr 1268/2012 — Gaasiturbiinipõhise kolmiktootmisjaama ehitamise ja seonduva hoolduse hange — Pärast pakkumuste avamist muudetud pakkumus — Hageja pakkumuse tagasilükkamine — Vastuvõetamatus — Õigusnormi rikkumine — Puudumine”
Kohtuasjas C‑49/15 P(R),
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 57 teise lõigu alusel 6. veebruaril 2015 esitatud apellatsioonkaebus,
STC SpA, asukoht Forlì (Itaalia), esindajad: avvocato A. Marelli ja avvocato G. Delucca,
apellant,
teised menetlusosalised:
Euroopa Komisjon, esindajad: L. Cappelletti, L. Di Paolo ja F. Moro,
kostja esimeses kohtuastmes,
CPL Concordia Soc. coop., asukoht Concordia Sulla Secchia (Itaalia), esindaja: avvocato A. Penta,
menetlusse astuja esimeses kohtuastmes,
EUROOPA KOHTU ASEPRESIDENT,
olles ära kuulanud peakohtujuristi M. Wathelet',
on andnud järgmise
määruse
1
STC SpA (edaspidi „STC”) palub oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu presidendi määrus kohtuasjas STC vs. komisjon (T‑355/14 R, EU:T:2014:1046; edaspidi „vaidlustatud kohtumäärus”), millega jäeti rahuldamata tema taotlus ajutiste meetmete kohaldamiseks Euroopa Komisjoni mitme otsuse suhtes, mis käsitlevad hankemenetlust JRC IPR 2013 C04 0031 OC gaasiturbiinipõhise kolmiktootmisjaama ehitamise ja seonduva hoolduse kohta Teadusuuringute Ühiskeskuse asukohas Ispras (Itaalia) (ELT 2013/S 137‑237146).
Õiguslik raamistik
2
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, lk 1), artikkel 112 „Võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõte” on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Hankemenetluse vältel peavad kõik hankija ja taotlejate või pakkujate vahelised kontaktid vastama tingimustele, millega tagatakse läbipaistvus ja võrdne kohtlemine. Kontaktid ei või põhjustada lepingu või algse pakkumuse tingimuste muutmist.
2.   Komisjonile antakse õigus võtta kooskõlas artikliga 210 vastu delegeeritud õigusakte võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtet käsitlevate üksikasjalike eeskirjade kohta. Lisaks antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 210 vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad hankijate ja pakkujate vahel hankemenetluse ajal lubatud kontakte, miinimumnõudeid hindamisprotokollile ja hankija tehtud otsuses esitatavaid minimaalseid üksikasju.”
3
Komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb määruse nr 966/2012 kohaldamise eeskirju (ELT L 362, lk 1, edaspidi „delegeeritud määrus”), artiklis 160 „Kontaktid hankijate ja pakkujate vahel” on sätestatud:
„1.   Hankija ja pakkujad võivad hankemenetluse ajal üksteisega kontakti võtta ainult erandkorras lõigetes 2 ja 3 sätestatud tingimustel.
[…]
3.   Kui pärast pakkumuste avamist vajatakse pakkumuse kohta mõningaid selgitusi või kui pakkumuses tuleb parandada ilmseid tehnilisi vigu, võib hankija pakkujaga kontakti võtta, kuid selle tagajärjel ei või pakkumuse tingimustesse mingeid muudatusi teha.
[…]”
Vaidluse taust, ajutiste meetmete kohaldamise menetlus ja vaidlustatud kohtumäärus
4
Vaidluse taust on kokku võetud vaidlustatud kohtumääruse punktides 1–6 järgmiselt:
„1
Euroopa Komisjon avaldas 17. juulil 2013 Euroopa Liidu Teatajas hanketeate avatud hankemenetluses JRC IPR 2013 C04 0031 OC gaasiturbiinipõhise kolmiktootmisjaama ehitamise ja seonduva hoolduse kohta Teadusuuringute Ühiskeskuse asukohas Ispras (Itaalia). Pakkumuste esitamise tähtaeg ja pakkumuste avamine olid Euroopa Liidu Teatajas avaldatud paranduse kohaselt määratud vastavalt 15. ja 21. novembrile 2013. Pakkumuste esitamise ettepanekule lisatud dokumendis „Administratiivne lisa” täpsustati, et edukaks tunnistatakse majanduslikult soodsaim pakkumus, mis määratakse lähtudes selle kogumaksumusest ja tehnilisest kvaliteedist; maksimaalsed 80 hindamispunkti võidakse anda pakkumuse kogumaksumuse eest ja maksimaalselt 20 hindamispunkti pakkumuse tehnilise kvaliteedi eest.
2
Teadusuuringute Ühiskeskuse asukohas Ispras toimus 10. septembril 2013 teabekoosolek. Vastuses ühele sellel koosolekul esitatud küsimusele viidati dokumendi „Töövõtja pakkumus” real 2.31 esinevale veale, mis puudutas teenust „Turbiinipõhise generaatori täielik hooldus 24 kuu jooksul alates jaama vastuvõtmisest” ja mille puhul oli nõutavaks koguseks märgitud nelja asemel kaks. Nimetatud dokumenti sisaldav parandustega fail avaldati Teadusuuringute Ühiskeskuse veebisaidil uuesti 17. septembril 2013. Pärast koosolekut tuvastati samas dokumendis veel üks viga real 2.18, mis käsitleb teenust „Tootmisjaama 1. osa elektritoite paigaldamine (MMC muundur ja tootmisjaama kõigi seadmete toiteallikad)”, mille puhul oli nõutavaks koguseks märgitud kahe asemel üks, mistõttu dokumenti „Töövõtja pakkumus” sisaldav fail avaldati Teadusuuringute Ühiskeskuse veebisaidil uuesti 9. oktoobril 2013.
3
[STC] poolt 15. novembril 2013 esitatud pakkumus sisaldas põhipakkumust ja kahte „alternatiivset lahendust”. Hindamiskomisjon lükkas mõlemad alternatiivsed lahendused tagasi, kuna need ei vastanud hankedokumentides esitatud kirjeldustele. Põhipakkumuse osas asus ta seisukohale, et [STC] tehniline pakkumus ei sisalda hankedokumentide tehnilise kirjelduse peatükis 12 nõutud hinnangulist üksikasjalikku pakkumust järelevalve kohta ja et [STC] oli koostanud oma hinnapakkumuse dokumendi „Töövõtja pakkumus” ajakohastamata versiooni alusel. Komisjon saatis 30. jaanuaril 2014 [STC‑le] kirja, milles ta palus esitada üksikasjaliku hinnangulise ajakava vastavalt tehnilises kirjelduses nõutule. Hinnapakkumuse osas edastas ta [STC‑le] kirjale lisatud dokumendi „Töövõtja pakkumus” parandatud versiooni, milles ta oli kasutanud [STC] pakutud ühikuhindu ja kohaldanud neid nõutud kogustele, mida oli parandatud 9. oktoobril 2013. Ta palus [STC‑l] kinnitada arvutused, mis olid saadud parandatud dokumendile „Töövõtja pakkumus” väljapakutud ühikuhindu kohaldades.
4
[STC] saatis e‑kirjaga vastuse 7. veebruaril 2014. Kuna hindamiskomisjon leidis, et esitatud vastused ei vasta tema ootustele, teavitas komisjon 3. aprillil 2014 saadetud kirjas [STC‑le], et tema pakkumusele anti negatiivne hinnang. Samas kirjas teatati [STC‑le] eduka pakkuja nimi, kelleks oli osutunud [CPL Concordia Soc. coop., edaspidi „CPL Concordia”], tema pakkumusele antud hindamispunktid ja viidati võimalusele saada teavet edukaks tunnistatud pakkumuse omaduste ja suhteliste eeliste kohta.
5
[STC] vaidlustas 11. aprilli 2014. aasta kirjaga hindamiskomisjoni hinnangu nii tema tehnilise pakkumuse kui ka hinnapakkumuse osas. Ta soovis veel tutvuda dokumentidega, mis puudutavad hindamiskomisjoni moodustamist, hindamisprotokolle, hankedokumentide „täiendamise” või „selgitamise” taotlusi ja nendele saadud vastuseid, hindamise järjestust ja igale pakkujale antud hindamispunkte koos pakkumuste tagasilükkamise ja edukaks tunnistamise põhjendustega.
6
Komisjon kordas 15. aprillil 2014 [STC‑le] saadetud kirjas eduka pakkuja nime, esitas [CPL Concordia] pakkumusele antud hindamispunktid ja tehnilise ja hinnapakkumuse omadused ning edastas talle hindamiskomisjoni koostatud hindamisprotokolli väljavõtte.”
5
STC palus 30. mail 2014 Üldkohtu kantseleisse saabunud hagiavalduses esiteks tühistada komisjoni 3. aprilli 2014. aasta otsus, millega lükati tagasi tema poolt hankemenetluses JRC IPR 2013 C04 0031 OC esitatud pakkumus; komisjoni otsus tunnistada edukaks pakkujaks CPL Concordia; kõik seotud aktid, mis on hilisemad või tulenevad nendest otsustest, sh võimalik lepingu sõlmimise otsus ja leping ise, samuti komisjoni otsus, millega jäeti rahuldamata hankedokumentidega tutvumise taotlus, (edaspidi „vaidlustatud otsused”) ja teiseks palus ta kohustada komisjoni muutma edukaks tunnistamise otsust ja tegema kõik tema edukaks tunnistamiseks vajalikud toimingud või teise võimalusena, kui kahju ei ole võimalik heastada, taotles ta kantud kahju hüvitamist.
6
STC esitas samal päeval Üldkohtu kantseleisse saabunud eraldi dokumendiga ajutiste meetmete kohaldamise taotluse, milles ta sisuliselt palus Üldkohtu presidendil:
—
peatada vaidlustatud otsuste kohaldamine;
—
võtta sobivad ajutised meetmed, et võimaldada tal täies ulatuses teostada õigust tutvuda kõigi hankemenetluse dokumentidega, ja
—
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
7
Komisjon taotles asjaomase taotluse kohta esitatud selgitustes sisuliselt, et Üldkohtu president jätaks ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata, kuna see on osaliselt vastuvõetamatu ja täielikult põhjendamata ning palus otsustada kohtukulude kandmine edaspidi. Üldkohtu presidendi 2. septembri 2014. aasta määrusega lubati CPL Concordial komisjoni nõuete toetuseks menetlusse astuda.
8
Üldkohtu president jättis 8. detsembri 2014. aasta määrusega, mis on vaidlustatud, ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata, kuna kõnealusel juhul ei olnud täidetud fumus boni juris tingimus. Üldkohtu president hindas vaidlustatud kohtumääruse punktides 20–31 teist tühistamisväidet, mis puudutab STC esitatud hinnapakkumust ja otsustas nimetatud määruse punktis 32, et teiste tühistamisväidete suhtes ei ole vaja otsustada, kuna esmapilgul nähtub, et STC pakkumuse tagasilükkamine oli põhjendatud, mistõttu fumus boni juris'e esinemist ei ole nende teiste väidetega võimalik tõendada.
Poolte nõuded
9
STC palub sisuliselt Euroopa Kohtul:
—
tühistada vaidlustatud kohtumäärus;
—
peatada vaidlustatud otsuste kohaldamine, ja
—
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
10
Komisjon palub Euroopa Kohtul:
—
jätta apellatsioonkaebus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või igal juhul põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
—
teise võimalusena jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata, ja
—
mõista STC‑lt välja apellatsioon‑ ja Üldkohtu menetluse kulud.
11
CPL Concordia palub Euroopa Kohtul:
—
jätta apellatsioonkaebus ilmselge vastuvõetamatuse ja ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
—
jätta vaidlustatud kohtumäärus ja vaidlusalused otsused jõusse, ja
—
mõista kohtukulud välja STC‑lt.
Apellatsioonkaebuse analüüs
12
Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab STC kolm väidet. Kõik väited puudutavad Üldkohtu presidendi järeldust vaidlustatud kohtumääruse punktis 31, mille kohaselt esimeses kohtuastmes esitatud teine tühistamisväide STC hinnapakkumuse kohta, ei võimalda tõendada fumus boni juris'e esinemist.
13
Lisaks märgib STC, et tema apellatsioonkaebus puudutab ka vaidlustatud kohtumääruse punkte 32–35, milles Üldkohtu president põhjendas oma seisukohta, et kuna teisel tühistamisväitel tugineva fumus boni juris'e esinemisega ei nõustutud, siis ei olnud otsust vaja teha teiste esitatud väidete kohta, st esimese ja kolmanda tühistamisväite kohta ega STC argumentide kohta, mis puudutasid kiireloomulisust ja huvide kaalumist.
14
Kõigepealt tuleb hinnata viimati nimetatud argumendi vastuvõetavust ja seejärel uurida apellatsioonkaebuse kolme väidet koos.
Kiireloomulisust ja huvide kaalumist puudutava väite vastuvõetavus ja esimeses kohtuastmes esitatud esimesse ja kolmandasse tühistamisväitesse kuuluvate fumus boni juris't käsitlevate argumentide tagasilükkamine
15
Üldkohtu kodukorra artikli 104 lõikes 2 on sätestatud, et ajutiste meetmete kohaldamise taotluses tuleb nimetada „hagi ese, kiireloomulisust põhjendavad asjaolud ning fakti‑ ja õigusväited, mis esmapilgul õigustavad taotletava ajutise meetme kohaldamist”. Nii võib ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik määrata kohaldamise peatamise ja muude ajutiste meetmete kohaldamise, kui on tõendatud, et nende määramine on esmapilgul faktiliselt ja õiguslikult põhjendatud (fumus boni juris), ning kui ajutiste meetmete kohaldamise küsimus on kiireloomuline selles mõttes, et tõsise ja korvamatu kahju vältimiseks selle poole huvidele, kes ajutiste meetmete kohaldamist taotleb, on vajalik, et ajutiste meetmete kohaldamine määratakse ja neid kohaldatakse enne põhimenetluses lahendatava hagi suhtes otsuse tegemist. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu kui ka üks nendest tingimustest on täitmata, tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlused jätta rahuldamata. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kaalub vajaduse korral ka asjaomaseid huve (kohtumäärus komisjon vs. Pilkington Group, C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
16
Pealegi tuleneb väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ELTL artikli 256 lõikest 1, Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 168 lõike 1 punktist d, et apellatsioonkaebuses tuleb näidata täpselt selle kohtuotsuse või ‑määruse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid. Nimetatud nõudele ei vasta apellatsioonkaebus, mis piirdub üksnes Üldkohtule esitatud argumentidega ega sisalda argumentatsiooni, mis konkreetselt viitaks vaidlustatud otsuses väidetavalt sisalduvatele vigadele. Selline apellatsioonkaebus kujutab tegelikult endast ainult nõuet, millega soovitakse saavutada Üldkohtule juba esitatud hagiavalduse uuesti läbivaatamine, mis ei kuulu aga Euroopa Kohtu pädevusse (kohtumäärus Goldstein vs. komisjon, C‑148/96 P(R), EU:C:1996:307, punktid 23 ja 24 ning seal viidatud kohtupraktika; vt ka kohtuotsus Nordspedizionieri di Danielis Livio jt vs. komisjon, C‑62/05 P, EU:C:2007:607, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
17
Käesoleva kohtumääruse punktis 15 viidatud kohtupraktikast ilmneb, et Üldkohtu president asus vaidlustatud kohtumääruse punktis 35 õigele seisukohale, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus tuleb jätta rahuldamata ilma kiireloomulisuse küsimust hindamata ja huve kaalumata, kuna fumus boni juris'ega seotud tingimus ei ole täidetud. Lisaks olgu märgitud, et kuna STC kordas oma apellatsioonkaebuses nende küsimuste kohta esimeses kohtuastmes esitatud argumente, siis tuleb need vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata vastavalt käesoleva kohtumääruse punktis 16 viidatud kohtupraktikale.
18
Üldkohtus esitatud esimeses ja kolmandas tühistamisväites käsitletud fumus boni juris't puudutatavate argumentide tagasilükkamise kohta märkis STC oma apellatsioonkaebuses, et „Üldkohus asus seisukohale, et fumus boni juris'e väidetav puudumine vabastab ta kohustusest teha otsus muude esitatud tühistamisväidete kohta”. Sellegipoolest toob ta esile, et ta „ei võta neid tühistamisväiteid tagasi ja jääb nende juurde, et vaidlustada Üldkohtu otsus jätta need läbi vaatamata” ning „nõuab nende rahuldamist ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavalt kohtunikult või asjaomasel juhul Euroopa Kohtult endalt või kui kohtuasi saadetakse tagasi, siis Üldkohtult”. Selleks meenutab STC sõna‑sõnalt argumente, mis ta esimeses kohtuastmes esitas nimetatud nõuete toetuseks.
19
Kõigepealt olgu märgitud, et vastupidi STC väidetele lükkas Üldkohtu president tagasi talle esimeses ja kolmandas väites esitatud fumus boni juris't puudutavad argumendid.
20
Kuigi Üldkohus ei hinnanud neid argumente sisuliselt, põhjendas ta vaidlustatud kohtumääruse punktis 32 miks see hindamine ei ole vajalik, sedastades, et „kuna esmapilgul tundub kohaldatavaid õigusnorme silmas pidades, et [STC] pakkumuse tagasilükkamine oli õige, siis on välistatud, et fumus boni juris'e esinemist oleks nende teiste väidetega võimalik tõendada”.
21
Samas olgu märgitud, et STC piirdus oma apellatsioonkaebuses üksnes märkimisega, et ta vaidlustab vaidlustatud kohtumääruse asjakohased punktid ega tagane oma väidetest, mis ta esitas esimeses kohtuastmes ning piirdus Üldkohtu esitatud argumentide kordamisega, ja seega ei ole STC esitanud ühtegi väidet ega argumenti mis võiks kahtluse alla seada Üldkohtu presidendi poolt talle esimeses ja kolmandas tühistamisväites esitatud fumus boni juris't puudutavate argumentide tagasilükkamise. Tegelikult ei ole STC oma apellatsioonkaebuses põhjendanud, miks ta arvab, et Üldkohtu president rikkus õigusnormi, asudes seisukohale, et teise tühistamisväitesse kuuluvate argumentide tagasilükkamiseks piisab viitamisest teistes väidetes esitatud analoogsete argumentide tagasilükkamisest.
22
Neil kaalutlustel tuleb vastavalt käesoleva kohtumääruse punktis 16 viidatud kohtupraktikale need argumendid vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
Apellatsioonkaebuse kolm väidet
Poolte argumendid
23
Sisuliselt on esimese väite kohaselt moonutatud asjaolusid STC pakkumuses esineva ilmse tehnilise vea osas ning Üldkohtu presidendi poolt komisjoni poolse võimu kuritarvitamise arvessevõtmata jätmise osas. STC väidab, et tema hinnapakkumust mõjutav ilmne viga ei puudutanud mitte ühikuhindu vaid teatud teenuste mahtu, kuna ta esitas oma pakkumuse dokumendi „Töövõtja pakkumus” vananenud versiooni kohaselt. Sellises olukorras oleks olnud ainus parandamisvõimalus paluda tal endal esitada pakutavad ühikuhinnad uute mahtude kohta. Komisjon ei oleks tohtinud STC asemel täita dokumenti „Töövõtja pakkumus” ega sekkuda niiviisi pakkumuse kogumaksumuse kindlaksmääramisse.
24
Teise väite kohaselt on Üldkohtu president rikkunud õigusnormi, kuna pakkujal ja mitte hankijal on õigus muuta pakkuja hinnapakkumust, et parandada selles esinev ilmne viga. Arvestades et komisjon muutis mahtusid, oleks STC‑le pidanud andma võimaluse esitada nende mahtude kohta uus ühikuhind. STC on seisukohal, et pakutud ühikuhinnad on pakkujale siduvad üksnes pakkumuses näidatud mahtude puhul ja ta rõhutab, et pakkumuse kogumaksumus määras ära hinnapakkumusele antud hindamispunktid.
25
Kolmanda väite kohaselt rikkus Üldkohtu president õigusnormi, kui ta otsustas, et STC poolt pakkumuses esitatud ühikuhindade muutmine pärast teatud teenuste mahtude muutmist oli õigusvastane.
26
Komisjon, keda toetab CPL Concordia, märgib et apellatsioonkaebuse kolm väidet on vastuvõetamatud ja igal juhul põhjendamatud.
Euroopa Kohtu hinnang
27
Kõigepealt olgu meenutatud, nagu Üldkohtu president märkis vaidlustatud kohtumääruse punktis 23, et delegeeritud määruse artikli 160 lõige 3 lubab pärast pakkumuste avamist parandada pakkumuses ilmseid tehnilisi vigu üksnes hankija algatusel ja juhul kui pakkujaga kontakti võtmise tagajärjel tehakse pakkumuse tingimustes mingeid muudatusi. See säte võeti vastu määruse nr 966/2012 artikli 112 alusel, mille lõige 1 sätestab muu hulgas, et sellised kontaktid võivad toimuda tingimusel, et tagatakse läbipaistvus ja võrdne kohtlemine.
28
Niisiis on delegeeritud määruse artikli 160 lõike 3 eesmärgiks lubada parandada pakkuja poolt pakkumuses tehtud tehnilisi vigu, vältides samas, et hankija ja pakkuja vaheline kontakt sellise tehnilise vea parandamiseks ei anna viimati nimetatule eelist, mis võimaldab tal muuta oma pakkumust ajal, kui teistel pakkujatel endal sellist võimalust ei ole.
29
Käesoleval juhul ei ole vaidlust küsimuses, et komisjon palus oma 30. jaanuari 2014. aasta kirjas STC‑l parandada pakkumust viimati nimetatud sätte alusel, millele selles kirjas on ka viidatud.
30
Samuti ei ole vaidlust küsimuses, et dokumendi „Töövõtja pakkumus”, mis avaldati esialgu 17. juulil 2013, ridades 2.18 ja 2.31 oli tehtud kaks viga teatud teenuste puhul nõutava mahu osas. STC toob eelkõige esile, et tal oleks pidanud nende vigade arvessevõtmiseks olema võimalik muuta oma vastuses komisjoni 30. jaanuari 2014. aasta kirjale oma esialgses 15. novembril 2013 esitatud pakkumuses toodud ühikuhindu.
31
Samas on vaidlustatud kohtumääruse punktis 2 märgitud, et STC ei ole aga vaidlustanud asjaolu, et dokumenti „Töövõtja pakkumus” sisaldav fail avaldati Teadusuuringute Ühiskeskuse veebisaidil 9. oktoobril 2013, see tähendab enam kui kuu aega enne 15. novembrit 2013, mis oli pakkumuste esitamise tähtaeg ja kuupäev, mil STC ise esitas oma pakkumuse.
32
Seega ei olnud tehnilised vead, mida STC tahtis 30. jaanuari 2014. aasta kirjale vastates parandada, needsamad vead, mis komisjon oli teinud esialgses hanketeates, mis olid parandatud õigel ajal. Vaidlustatud kohtumääruses toimiku materjalide alusel välja toodud faktilistest asjaoludest ja eelkõige vaidlustatud kohtumääruse punktidest 2, 3 ja 24 ilmneb, et parandamist vajavad vead tulenesid eelkõige asjaolust, et STC ei olnud oma 15. novembril 2013 esitatud pakkumuses võtnud arvesse 9. oktoobril 2013 tehtud muudatusi, mis puudutasid hooldusmahte ja elektritoite seadmeid.
33
Nagu Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 24 õigesti märkis, oli STC seega teinud oma pakkumuses tehnilised vead delegeeritud määruse artikli 160 lõike 3 tähenduses, kuna ta lähtus esialgu avaldatud hanketeates nimetatud valedest teenusemahtudest.
34
Nagu märgib STC, puudutavad need vead siiski nimetatud teenuste nõutavat mahtu ja mitte pakutud ühikuhindu kui selliseid. Nagu Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktides 25–27 õigesti märkis, avaldasid need vead siiski mõju STC hinnapakkumusele, kuna need mõjutasid nende hindade alusel pakkumuse kogumaksumuse väljaarvutamist.
35
Kuna Üldkohtu president tuvastas õigesti, et parandamist vajavad vead – mida ei olnud teinud hankija, vaid pakkuja – puudutasid teatud teenuste nõutavat mahtu ja mõjutasid pakkumuse kogumaksumust, siis tuleb tagasi lükata STC argumendid, mis ta esitas oma apellatsioonkaebuse esimeses väites ja mille kohaselt on moonutatud faktilisi asjaolusid tema pakkumuses esineva ilmsete tehniliste vigade osas.
36
Nimelt ei võimalda need argumendid järeldada, et nende vigade suhtes anti vaidlustatud kohtumääruses hinnang viisil, mis moonutas toimikus esitatud asjaolusid.
37
STC apellatsioonkaebuse esimeses väites esitatud ülejäänud argumente, mis puudutavad komisjoni poolt võimu kuritarvitamise arvessevõtmata jätmist, ning STC apellatsioonkaebuse teises ja kolmandas väites esitatud argumente, tuleb hinnata koos. Neis argumentides toob STC sisuliselt esile, et Üldkohtu president rikkus õigusnormi, kui ta otsustas, et teine talle esitatud tühistamisväide ei võimalda tõendada fumus boni juris'e esinemist hoolimata komisjonipoolsetest õigusnormi rikkumistest, mis tõttu anti STC pakkumusele negatiivne hinnang, millest talle teatati 3. aprillil 2014. Need vead, mis puudutasid käesoleval juhul pakkuja pakkumuses esinevate ilmsete tehniliste vigade parandamise menetluse kohaldamist.
38
Selles osas märgib STC oma apellatsioonkaebuse esimeses ja teises väites õigesti, et üksnes pakkuja võib otsustada oma pakkumuse sisu üle. Kuigi delegeeritud määruse artikli 160 lõige 3 võimaldab hankijal võtta kontakti pakkujaga selleks, et võimaldada tal parandada oma pakkumust, ei anna see säte talle õigust pakkuja asemel seda pakkumust muuta.
39
Nagu käesoleval juhul Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 25 õigesti märkis, võttis komisjon tõesti kontakti STC‑ga, et võimaldada tal muuta tema pakkumuses tuvastatud ilmseid tehnilisi vigu vastavalt delegeeritud määruse artikli 160 lõikele 3.
40
Nagu ilmneb vaidlustatud kohtumääruse punktist 3, edastas komisjon 30. jaanuari 2014. aasta kirjaga STC‑le dokumendi „Töövõtja pakkumus” ajakohastatud versiooni, mis sisaldas ühikuhindu ja pakkumuse parandatud kogumaksumust. STC märkis aga oma 7. veebruari 2014. aasta e‑kirjas, et ta ei nõustu sel viisil pakutud muudatustega ja jätab pigem jõusse oma pakkumuse kogumaksumuse, muutes nii esialgu näidatud ühikuhindu ning komisjon võttis pakkuja seisukoha teadmiseks. Nagu Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 4 märkis, võttis tegelikult komisjon oma 30. jaanuari 2014. aasta kirjale saadetud vastuse alusel vastu oma hilisema otsuse – mis sisaldus komisjoni 3. aprilli 2014. aasta kirjas – lükata tagasi STC pakkumus, mida viimati nimetatu oli muutnud.
41
Tuleb märkida, et niiviisi toimides ei muutnud komisjon STC eest tema pakkumust ja vastupidi STC argumentidele ei otsustanud Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruses, et selline muudatus oleks olnud õiguspärane. Nagu Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 25 sedastas, ei ületanud komisjon prima facie oma pädevust pakkujaga kontakti võttes, kuna ta tegi STC‑le üksnes ettepaneku, et too parandaks oma pakkumuses teatud teenuste mahte.
42
STC väidab veel, et Üldkohtu president rikkus õigusnormi hinnates fumus boni juris'e esinemist seoses küsimusega kas komisjonil oli õigus lükata STC pakkumus tagasi põhjusel, et too oli muutnud oma hinnapakkumuse tingimusi, selle asemel et neid parandada.
43
Selles osas tuleb meenutada vastavalt käesoleva kohtumääruse punktis 28 sedastatule, et pakkuja poolt tema pakkumuses tehtud tehnilise vea parandamine delegeeritud määruse artikli 160 lõike 3 alusel, ei saa tal võimaldada seda muuta ega anda talle õigustamatut eelist.
44
Seega ei ole delegeeritud määruse artikli 160 lõike 3 alusel lubatud hinnapakkumuse mingi muutmine, mis ei kuulu ilmse tehnilise vea parandamise alla või ei tulene automaatselt sellisest parandusest. Tegelikult ei saa hankija pakkuda pärast pakkumuste avamist üheleainsale pakkujale võimalust muuta oma pakkumuse tingimusi, ilma et rikutaks võrdse kohtlemise põhimõtet ning seega nimetatud sätet.
45
STC väidab, et tema 7. veebruari 2014. aasta e‑kirjas toodud ühikuhindade parandamine oleks pidanud olema lubatav, kuna see ei mõjutanud tema pakkumuse kogumaksumust. Nagu Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 27 õigesti märkis, tooksid STC poolt selle e‑kirjaga tehtud muudatused kaasa tema pakkumuse maksumuse kahekordistumise nende teenuste hindade osas, mille puhul nõutud mahud olid jagatud kahega ja käesoleva kohtumääruse punktis 29 on märgitud, et pakkumuse kogumaksumus oli arvutatud automaatselt nõutavate mahtude ja ühikuhindade alusel, kuna viimati nimetatud olid ainsad, mis pakkujad pidid esitama dokumendis „Töövõtja pakkumus”.
46
Neid järeldusi arvestades ja silmas pidades käesoleva kohtumääruse punktis 44 sedastatut, leidis Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 28 fumus boni juris'e esialgse hindamise raames õigesti, et STC‑le ei saanud pärast pakkumuste avamist anda võimalust ümber hinnata oma ühikuhindu lähtudes nõutud mahtudest ja ta otsustas vaidlustatud kohtumääruse punktis 29 õigesti, et need hinnad on pakkumuse puhul määravaks teguriks. Tegelikult oleks STC poolt pakkumuse parandamine esitatud ühikuhindade muutmise teel andnud talle teiste pakkujate ees õigustamatu eelise ja oleks seega olnud vastuolus delegeeritud määruse artikli 160 lõikega 3 ning võrdse kohtlemise põhimõttega.
47
Neil kaalutlustel otsustas Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktides 25 ja 30 õigesti, et esmapilgul sai ainus parandus, mis oli võimalik ilma pakkumust õigusvastaselt muutmata, olla üksnes 15. novembril 2013 esitatud esialgses pakkumuses toodud ühikuhindade kohaldamine 9. oktoobril 2013 muudetud hanketeates nõutud uutele mahtudele. Samuti märkis ta vaidlustatud kohtumääruse punktides 25 ja 27 õigesti, et esmapilgul tuleb asuda seisukohale, et komisjon toimis seda parandust välja pakkudes õiguspäraselt ja vastavalt talle antud pädevusele, samas kui STC, kes soovis säilitada oma pakkumuse kogumaksumust hoolimata nõutud mahtude muutmisele, muutis pakkumuse tingimusi.
48
Eeltoodust nähtub, et nõustuda ei saa STC argumentidega, milles ta väidab, et tal oli vastupidi Üldkohtu presidendi poolt vaidlustatud kohtumääruses otsustatule õigus parandada oma esialgses pakkumuses toodud ühikuhindu, nagu ta tegi oma 7. veebruari 2014. aasta e‑kirjaga.
49
Niisiis ei võimalda ükski apellatsioonkaebuse väide järeldada, et Üldkohtu president toimis õigusvastaselt, asudes talle esitatud argumentide alusel ja ilma et see oleks piiranud asja edasist sisulist läbivaatamist seisukohale, et teise tühistamisväitega ei ole suudetud tõendada fumus boni juris'e esinemist.
50
Neist kaalutlustest lähtudes tuleb apellatsioonkaebus tervikuna rahuldamata jätta, ilma et oleks vaja võtta seisukohta STC nende nõuete vastuvõetavuse osas, mis puudutavad vaidlustatud otsuste kohaldamise peatamist. Kuigi neid nõudeid ei ole esitatud teise võimalusena, tuleb asuda nimelt seisukohale, et need saavad olla asjakohased üksnes vaidlustatud kohtumääruse tühistamise korral.
Kohtukulud
51
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 lõikes 2 nähakse ette, et kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu, siis otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotuse. Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon ja CPL Concordia on STC‑lt kohtukulude hüvitamist nõudnud ja viimane on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb käesoleva apellatsioonmenetluse kulud temalt välja mõista.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohtu asepresident määrab:
1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2.
Mõista apellatsioonmenetluse kulud välja STC SpA‑lt.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.