62023CJ0419
EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
12. detsember 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 63 – Kapitali vaba liikumine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 17 – Omandiõigus – Kasutusvaldus põllumajandusmaale – Riigisisesed õigusnormid, mis lõpetavad kasutusvalduse ex lege ja hüvitist maksmata – Liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastamise kohtuotsus – Varem registrist kustutatud kasutusvalduse uuesti kinnistusraamatusse kandmine ilma esmase kande õiguspärasust kontrollimata – Esmase kande lõplikkus
Kohtuasjas C‑419/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Győri Törvényszéki (Győri kohus, Ungari) 21. juuni 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 6. juulil 2023, menetluses
CN
versus
Nemzeti Földügyi Központ,
menetluses osales:
GW,
EUROOPA KOHUS (neljas koda),
koosseisus: Euroopa Kohtu president K. Lenaerts neljanda koja presidendi ülesannetes, kolmanda koja president C. Lycourgos (ettekandja), kohtunikud S. Rodin, N. Jääskinen ja O. Spineanu‑Matei,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Ungari valitsus, esindajad: Zs. Biró‑Tóth, M. Z. Fehér ja K. Szíjjártó,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Mataija, A. Tokár ja G. von Rintelen,
olles 11. juuli 2024. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus puudutab ELTL artikli 63 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 17 tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud CN‑i ja Nemzeti Földügyi Központi (riigi maa‑amet, Ungari) vahelises kohtuvaidluses selle üle, kas otsus, millega see ametiasutus kandis uuesti kinnistusraamatusse GW nimel oleva kasutusvalduse CN‑ile kuuluval põllumajanduslikul maatükil, on õiguspärane.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
ELTL artikli 63 lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva peatüki sätete kohaselt keelatakse kõik kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel.“
4
Harta artikli 17 lõikes 1 on märgitud:
„Igaühel on õigus vallata, kasutada, käsutada ja pärandada oma seaduslikul teel saadud omandit. Kelleltki ei tohi tema omandit ära võtta muidu kui üldistes huvides ja seaduses ettenähtud juhtudel ja tingimustel ning õigeaegse ja õiglase hüvituse eest. Omandi kasutamist võib reguleerida seadusega niivõrd, kui see on vajalik üldistes huvides.“
Ungari õigus
Tsiviilseadustik
5
2013. aasta V seaduse tsiviilseadustiku kohta (a polgári törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény) § 5:147 lõikes 1 on sätestatud, et kasutusvaldus annab kasutusvaldajale õiguse omada, kasutada, tarvitada ja koguda hüvesid sellise asja puhul, mille omanik on kolmas isik.
Valitsuse määrus 171/1991
6
Valitsuse 27. detsembri 1991. aasta määruse 171/1991 (171/1991 Korm. rendelet), mis jõustus 1. jaanuaril 1992, § 1 lõikes 5 välistati isikutel, kellel ei ole Ungari kodakondsust, välja arvatud alalise elamisloaga isikud ja isikud, kelle pagulasseisundit on tunnustatud, võimalus omandada maatulundusmaad.
1994. aasta seadus maatulundusmaa kohta
7
1994. aasta LV seaduses maatulundusmaa kohta (a termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény; edaspidi „1994. aasta maatulundusmaa seadus“) jäeti osutatud omandamiskeeld jõusse, laiendades seda ka juriidilistele isikutele, olenemata sellest, kas nad on asutatud Ungaris.
8
Selleks et välistada ka maatulundusmaale lepingu alusel kasutusvalduse seadmine Ungari kodakondsuseta isikute või juriidiliste isikute kasuks, tehti 2001. aasta CXVII seadusega 1994. aasta LV seaduse maatulundusmaa kohta muutmiseks (a termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény módosításáról szóló 2001. évi CXVII. törvény) nimetatud seadusse muudatused, mis jõustusid 1. jaanuaril 2002.
9
Pärast neid muudatusi oli 1994. aasta maatulundusmaa seaduse § 11 lõikes 1 sätestatud, et „[l]epingu alusel kasutusvalduse või kasutusõiguse seadmisel tuleb kohaldada II peatüki sätteid, mis käsitlevad omandamispiiranguid. […]“.
10
Seejärel muudeti 1994. aasta maatulundusmaa seaduse § 11 lõiget 1 2012. aasta CCXIII seadusega teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta (az egyes agrár tárgyú törvények módosításáról szóló 2012. évi CCXIII. törvény). Selle muudatuse tagajärjel kehtima hakanud uues redaktsioonis, mis jõustus 1. jaanuaril 2013, oli § 11 lõikes 1 sätestatud, et „[l]epingu alusel seatud kasutusvaldus on tühine, välja arvatud juhul, kui see on seatud lähisugulase kasuks“.
11
2012. aasta CCXIII seadusega teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta lisati 1994. aasta maatulundusmaa seadusse uue sättena § 91 lõige 1, mille kohaselt „[k]õik 1. jaanuari 2013. aasta seisuga kehtivad kasutusvaldused, mis on seatud kas tähtajatult või tähtajaks, mis lõpeb pärast 30. detsembrit 2032, lepingu alusel, mille pooled ei ole lähisugulased, lõpevad seadusest tulenevalt 1. jaanuaril 2033.“
2013. aasta CXXII seadus põllumajandus- ja metsamaa müügi kohta
12
2013. aasta CXXII seadus põllumajandus- ja metsamaa müügi kohta (a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény) võeti vastu 21. juunil 2013 ning see jõustus 15. detsembril 2013.
13
Selle seaduse § 37 lõike 1 kohaselt jäi kehtima norm, mille kohaselt on lepingu alusel seatud kasutusvaldus või kasutusõigus tühine, välja arvatud juhul, kui see on seatud lähisugulase kasuks.
2013. aasta üleminekumeetmete seadus
14
2013. aasta CCXII seadus, millega kehtestatakse 2013. aasta CXXII seaduse põllumajandus- ja metsamaa müügi kohta teatavad üleminekusätted ja -meetmed (a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. tövénnyel összefügő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény; edaspidi „2013. aasta üleminekumeetmete seadus“), võeti vastu 12. detsembril 2013 ning see jõustus 15. detsembril 2013.
15
Selle seaduse põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis oli § 108 lõikes 1 märgitud:
„Kõik 30. aprilli 2014. aasta seisuga kehtivad kasutusvaldused või kasutusõigused, mis on seatud lepingu alusel isikute vahel, kes ei ole lähisugulased, tähtajatult või tähtajaliselt pärast 30. aprilli 2014 saabuva tähtpäevaga, lõpevad seadusest tulenevalt 1. mail 2014.“
16
2021. aasta CL seadusega, millega muudetakse teatavaid põllumajandusseadusi, lisati 2013. aasta üleminekumeetmete seadusse peatükk 20/F. See peatükk, mis sisaldab uusi paragrahve 108/B ja 108/F, kannab pealkirja „Erisätted, mis on vastu võetud [21. mai 2019. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale) (C‑235/17, EU:C:2019:432)] täitmiseks, mis tehti kohtuasjas, milles Euroopa Kohtu poole pöörduti pärast põllumajandusmaale seatud kasutusvalduste ex lege lõppemist“. See seadus jõustus 1. jaanuaril 2022.
17
2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108/B lõikes 1, nagu see tuleneb 2021. aasta CL seadusest teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta, on sätestatud:
„Iga füüsiline ja juriidiline isik, kelle kasutusvaldus on kinnistusraamatust kustutatud käesoleva seaduse § 108 lõike 1 alusel, mis kehtib alates 30. aprillist 2014 […], või tema õigusjärglane võib käesoleva peatüki alusel taotleda kustutatud kasutusvalduse uuesti kinnistusraamatusse kandmist ja hüvitist, millele tal on käesoleva peatüki kohaselt õigus.“
18
Selle seaduse § 108/F lõigetes 6–8, nagu need tulenevad 2021. aasta CL seadusest teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta, on ette nähtud:
„6.   Kustutatud kasutusvalduse võib uuesti registrisse kanda, kui
a)
ükskõik milline lõikes 7 osutatud isik ei tegutse heas usus ja
b)
kui puuduvad õiguslikud takistused lõike 8 tähenduses.
7.   Poolte puhul ei loeta heas usus tegutsemiseks järgmist:
a)
kinnistu omaniku puhul seda, kui tema omandiõigus kasutusvalduse tühistamise hetkel juba kehtis;
b)
kinnistu omaniku puhul seda, kui tema omandiõigus tekkis kas pärast 6. märtsi 2018 sõlmitud lepingu alusel või enne seda kuupäeva sõlmitud lepingu alusel, mis esitati aga pädevale asutusele [2013. aasta CXXII seadusega põllumajandus- ja metsamaa müügi kohta] kooskõlas oleva menetluse – kaasa arvatud registrikande tegemine – raames pärast 6. märtsi 2018, või kui see omandiõigus tekkis pärast 6. märtsi 2018 surma puhuks tehtud korralduse alusel;
c)
kinnistu omaniku puhul seda, kui tema omandiõigus tekkis pärast 6. märtsi 2018 (välja arvatud lepingu või pärandi alusel);
d)
kinnistu omaniku puhul seda, kui tema tegevust on küll punkti b või c alusel võimalik lugeda heauskseks, kuid ta seadis kinnistule kasutusvalduse pärast 6. märtsi 2018;
e)
kinnistu kasutusvaldaja puhul seda, kui kasutusvaldus seati surma puhuks tehtud lepingu või korraldusega pärast 6. märtsi 2018 või kui see jäi tema kasuks kehtima omandiõiguse üleandmise aktiga;
f)
kinnistu omaniku puhul seda, kui ta on omandanud omandiõiguse pärimise teel ühelt punktides a–d nimetatud omanikest.
8.   Uuesti registrisse kandmise õiguslikuks takistuseks loetakse seda, kui kinnistu on sundvõõrandatud või kui selle omandiõigus antakse üle sundvõõrandamise lepinguga.“
Kinnistusraamatu seadus
19
1997. aasta CXLI seaduse kinnistusraamatu kohta (az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „kinnistusraamatu seadus“) oli §-s 94 sätestatud:
„1.   [2013. aasta üleminekumeetmete seaduse] § 108 lõike 1 alusel lõpetatud kasutusvalduste ja kasutusõiguste (käesolevas paragrahvis edaspidi koos „kasutusvaldus“) kinnistusraamatust kustutamise korral peab füüsiline isik, kelle kasuks on kasutusvaldus seatud, registrit pidava ametiasutuse hiljemalt 31. oktoobril 2014 saadetud märgukirja peale 15 päeva jooksul pärast märgukirja kättetoimetamist deklareerima selleks ministri kehtestatud vormil sugulussideme – kui see on olemas –, mis seob teda kasutusvalduse seadmise ja registrisse kandmise aluseks oleval dokumendil kinnistu omanikuna märgitud isikuga. Kui deklaratsiooni tähtajaks ei esitata, ei rahuldata pärast 31. detsembrit 2014 uuesti registreerimise taotlusi.
[…]
3.   Kui deklaratsioon ei kajasta sidet lähisugulasega või kui seda tähtaja jooksul ei esitata, kustutab kinnistusraamatut pidav ametiasutus omal algatusel kasutusvalduse nimetatud registrist kuue kuu jooksul pärast deklaratsiooni esitamiseks antud tähtaja möödumist ja hiljemalt 31. juulil 2015.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
20
Äriühing Readiness Kft ja GW sõlmisid 30. detsembril 2001 kasutusvalduse sellele äriühingule kuuluvale põllumajandusmaale, mis asus Kőszegi (Ungari) omavalitsusüksuse territooriumil. GW kasutusvaldus kanti kinnistusraamatusse 29. jaanuari 2002. aasta otsusega, mille peale ei ole esitatud ühtegi kaebust.
21
CN‑i omandiõigus nimetatud kinnistule registreeriti 18. mail 2012.
22
Vas Megyei Kormányhivatal Szombathelyi Járási Hivatal (Vasi komitaadi valitsusasutuse Szombathelyi valla büroo, Ungari) kustutas 27. juulil 2015 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108 lõike 1 ja kinnistusraamatuseaduse § 94 lõigete 1 ja 3 alusel GW kasutusvalduse kinnistusraamatust põhjendusel, et GW ei ole asjaomase põllumajandusmaa omaniku lähisugulane.
23
Euroopa Kohus otsustas 6. märtsi 2018. aasta kohtuotsuses SEGRO ja Horváth (C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157), et ELTL artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille alusel põllumajandusmaale varem seatud kasutusvaldused, mille omanikud ei ole selle maa omaniku lähisugulased, lõpevad seadusest tulenevalt ja kustutatakse seetõttu kinnistusraamatust.
24
Euroopa Kohus otsustas 21. mai 2019. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale) (C‑235/17, EU:C:2019:432), et kuna Ungari on vastu võtnud 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108 lõike 1 ning kustutanud nii ex lege Ungaris asuvatele põllumajandus- ja metsamaadele teiste liikmesriikide kodanike kasuks otseselt või kaudselt seatud kasutusvaldused, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELTL artiklist 63 ja harta artiklist 17.
25
30. novembril 2022 tegi riigi maa‑amet 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108/B ja § 108/F alusel, mis lisati sellesse seadusse 2021. aasta CL seadusega teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta, korralduse kanda GW kasutusvaldus uuesti kinnistusraamatusse, täpsustades, et CN‑i ei saa pidada heauskseks selle seaduse § 108/F lõike 7 tähenduses, kuna ajal, mil kasutusvaldus kinnistusraamatust kustutati, oli ta kõnealuse põllumajandusmaa omanik.
26
CN esitas eelotsusetaotluse esitanud kohtule kaebuse, milles ta palus see uuesti kinnistusraamatusse kandmise otsus tühistada põhjusel, et GW kasutusvaldus oli kantud 29. jaanuaril 2002 kinnistusraamatusse ebaseaduslikult. Nimelt ei võimaldanud 1994. aasta maatulundusmaa seaduse sel kuupäeval kehtinud redaktsiooni § 11 lõige 1 kanda kinnistusraamatusse põllumajandusmaale pärast 1. jaanuari 2002 kasutusvaldust, kui kasutusvaldus oli seatud sellise füüsilise isiku kasuks, kes ei olnud Ungari kodanik.
27
Riigi maa-amet ja GW palusid jätta see kaebus rahuldamata põhjendusel, et kõnealuse kasutusvalduse kinnistusraamatusse uuesti kandmiseks ei ole seadusest tulenevaid takistusi ning et lähtuvalt 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse redaktsioonist, mis tuleneb 2021. aasta CL seadusest teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta, ei ole selle uuesti kinnistusraamatusse kandmise puhul vaja kontrollida, kas kasutusvalduse esmane kanne sellisesse registrisse on õiguspärane.
28
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib kõigepealt, et CN elab Saksamaal ja et kinnisvarainvesteeringud, mille on teinud liikmesriigi territooriumil isikud, kes ei ela selles liikmesriigis, kuuluvad ELTL artikli 63 kohaldamisalasse. Ta rõhutab seejärel, et GW kasutusvaldust põhikohtuasjas kõne all olevale põllumajanduslikule maatükile ei andnud CN, vaid selle maatüki eelmine omanik, ning järelikult ei saa asuda seisukohale, et CN tegutses pahauskselt. Lõpuks märgib see kohus, et GW kasutusvalduse kustutamise tõttu kinnistusraamatust oli CN‑il kuni kasutusvalduse uuesti registreerimiseni nimetatud maatüki suhtes täielik omandiõigus. Samuti võis CN pärast GW kasutusvalduse kustutamist kinnistusraamatust õiguspäraselt leida, et tal on õigus kõnealust maatükki vabalt kasutada ja oodata selle väärtuse suurenemist.
29
Neid täpsustusi silmas pidades rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus esimesena, et 1994. aasta maatulundusmaa seaduse § 11 lõige 1 keelas alates 1. jaanuarist 2002 põllumajandusmaale kasutusvalduse seadmise isikutele, kes ei ole Ungari kodanikud. Lisaks oli liikmesriigi kohtupraktika kohaselt selle sättega vastuolus ka see, kui selline õigus kantakse kinnistusraamatusse pärast seda kuupäeva, isegi kui kasutusvalduse seadmise leping oli sõlmitud varem.
30
Käesoleval juhul oli GW kasutusvaldus põhikohtuasjas kõne all olevale põllumajandusmaale seatud 30. detsembril 2001 sõlmitud lepingu alusel, kuid see õigus registreeriti alles 29. jaanuaril 2002. Seega oli kasutusvalduse kandmine kinnistusraamatusse eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates õigusvastane. Registrisse kandmise otsus oli siiski lõplikult jõustunud, sest seda ei olnud vaidlustatud.
31
Teisena märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et otsus kanda kasutusvaldus GW kasuks uuesti kinnistusraamatusse tehti 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108/B ja § 108/F alusel, nagu need tulenevad 2021. aasta CL seadusest teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta, kuna need paragrahvid võeti vastu 21. mai 2019. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale) (C‑235/17, EU:C:2019:432) täitmiseks.
32
2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108/F lõike 6 kohaselt võib varem kinnistusraamatust kustutatud kasutusvalduse uuesti kinnistusraamatusse kanda, kui omanik või kasutusvaldaja ei ole § 108/F lõike 7 kohaselt heauskne.
33
Viimati nimetatud sätte kohaselt loetakse kasutusvaldaja pahauskseks üksnes siis, kui ta on omandanud kinnisasjale kasutusvalduse pärast 6. märtsi 2018 sõlmitud lepingu või surma puhuks tehtud korralduse alusel või säilitanud selle õiguse pärast seda kuupäeva kinnisasja omandiõiguse ülemineku ajal. Kasutusvaldajat ei loeta seevastu pahauskseks, kui tema kasutusvaldus on kantud kinnistusraamatusse kande tegemise ajal kehtinud liikmesriigi õigusnorme rikkudes.
34
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab aga, et 6. märtsi 2018. aasta kohtuotsuse SEGRO ja Horváth (C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157) punktides 112, 117 ja 122 nõudis Euroopa Kohus sellise riigisisese menetluse kehtestamist, mis hõlmab kasutusvalduste registreerimise õiguspärasuse juhtumipõhist kontrollimist.
35
Kolmandana leiab see kohus, et 10. märtsi 2022. aasta kohtuotsusest Grossmania (C‑177/20, EU:C:2022:175) tuleneb, et lõplikuks muutunud haldusotsus, nagu GW kasutusvalduse kandmine kinnistusraamatusse, ei saa takistada pädeval liikmesriigi kohtul võtta kõiki vajalikke meetmeid, et tagada liidu õiguse soovitav toime, kui õiguskindluse põhimõtte järgimine seaks ohtu liidu õiguse tõhususe ja lojaalse koostöö põhimõtte.
36
Käesoleval juhul leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et võttes arvesse põhimõtet, mille kohaselt võib kasutusvalduse kustutada ainult siis, kui liikmesriigi pädevatel kohtutel on võimalik igal üksikjuhul kontrollida esmase kande õiguspärasust, peaks ta järeldama, et GW kasutusvalduse esmane kandmine kinnistusraamatusse on õigusvastane ja seega, et selle kasutusvalduse uuesti kinnistusraamatusse kandmine on õigusvastane. 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108/F lõige 7, nagu see tuleneb 2021. aasta CL seadusest teatavate põllumajandusvaldkonna seaduste muutmise kohta, keelab tal sellist kontrolli siiski läbi viia.
37
Neil asjaoludel otsustas Győri Törvényszék (Győri kohus, Ungari) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas ELTL artiklit 63 ja [harta] artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt ei nähta pärast ebaseaduslikult registreeritud, kuid jõustunud kasutusvalduse kustutamist liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse tulemusel kasutusvalduse uuesti kinnistusraamatusse kandmisel ette kohustuslikku kontrolli selle suhtes, kas kasutusvalduse esmane kanne oli seaduslik?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Vastuvõetavus
38
Ungari valitsus vaidlustab eelotsuse küsimuse vastuvõetavuse põhjusel, et need liidu õigusnormid, mille tõlgendamist eelotsusetaotluse esitanud kohus taotleb, ei ole viimase menetluses olevas kohtuasjas asjakohased. Esiteks on põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid kohaldatavad vahet tegemata ning need ei takista mitteresidentidel teha või säilitada oma investeeringuid Ungaris. Teiseks tegutses põhikohtuasja kaebaja pahauskselt, samas kui liidu õigusele ei saa tugineda, et õigustada kuritarvitavat käitumist.
39
Seoses sellega tuleb meelde tuletada, et kui – nagu käesoleval juhul – ei ole ilmne, et liidu õigusnormi tõlgendusel puudub igasugune seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, ei puuduta väide, et säte ei ole põhikohtuasjas kohaldatav, eelotsusetaotluse vastuvõetavust, vaid sisulisi küsimusi (24. juuli 2023. aasta kohtuotsus Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
See, et ELTL artikkel 63 ja harta artikkel 17 ei ole põhikohtuasjas kohaldatavad, ei ole aga ilmne. Nii nähtub eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasjas kõne all olev põllumajandusmaa kuulub CN‑ile, kes elab muus liikmesriigis kui Ungari. Põhikohtuasja asjaolud ei piirdu seega üheainsa liikmesriigiga.
41
Lisaks on asjaolu – eeldusel, et see on tõendatud –, et põhikohtuasja kaebaja soovib kuritarvituse õigustamiseks tegelikult tugineda liidu õigusele, seotud asja sisulise küsimuse ühe aspektiga ega mõjuta kuidagi esitatud eelotsuse küsimuse vastuvõetavust.
42
Järelikult on eelotsuse küsimus vastuvõetav.
Sisulised küsimused
43
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt teada, kas ELTL artiklit 63 ja harta artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tuleb selle liikmesriigi territooriumil asuva põllumajandusmaa kasutusvaldus, mis pärast lõplikku kinnistusraamatusse kandmist tühistati ja kustutati sellest registrist liikmesriigi õigusnormide tagajärjel, mis on nende artiklitega vastuolus, kanda sellest õigusest ilma jäetud isiku taotlusel uuesti nimetatud registrisse, isegi kui selle õiguse esmane kanne oli selle registreerimise kuupäeval kohaldatavate riigisiseste õigusnormidega vastuolus.
Sissejuhatavad märkused
44
Esimesena, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 20, sõlmis GW 30. detsembril 2001 kasutusvalduse seadmise lepingu Ungari õiguse alusel asutatud äriühinguga, kes oli põllumajandusmaa omanik enne selle omandiõiguse CN‑ile üle andmist. See kasutusvaldus kanti kinnistusraamatusse 29. jaanuaril 2002.
45
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et kuigi GW sõlmitud kasutusvalduse seadmise leping oli selle sõlmimise ajal õiguspärane, oli selle kandmine kinnistusraamatusse õigusvastane, kuna see toimus pärast 1. jaanuari 2002.
46
Ta märgib, et põllumajandusmaadele välismaalaste kasuks kasutusvalduse seadmine oli alates 1. jaanuarist 2002 keelatud tulenevalt 2001. aasta CXVII seadusega 1994. aasta maatulundusmaa seaduse § 11 lõikesse 1 tehtud muudatusest, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 8. Ungari kohtud tõlgendasid seda sätet nii, et alates sellest kuupäevast ei saa neile maadele välisriigi kodaniku kasuks kasutusvaldust enam kinnistusraamatusse kanda, isegi kui see on seatud enne 1. jaanuari 2002.
47
Teisena tuleb märkida, et esiteks kustutati GW kasutusvaldus 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108 lõike 1 alusel 27. juulil 2015 kinnistusraamatust põhjendusel, et asjaomane isik ei olnud põllumajandusmaa omaniku lähisugulane.
48
Euroopa Kohus leidis 21. mai 2019. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale) (C‑235/17, EU:C:2019:432) siiski, et kuna Ungari võttis vastu 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108 lõike 1, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELTL artiklist 63 koostoimes harta artikliga 17.
49
Pärast seda kohtuotsust muutis Ungari seadusandja 2013. aasta üleminekumeetmete seadust, et võimaldada teatavatel tingimustel uuesti kanda kinnistusraamatusse kasutusvaldused, mis on selle seaduse § 108 lõike 1 kohaselt registrist kustutatud.
50
Uute õigusnormide kohaselt kanti GW kasutusvaldus 30. novembril 2022 uuesti kinnistusraamatusse.
51
Teiseks näib, et eelotsusetaotlusest võib järeldada, et GW kasutusvaldus kuulub ELTL artikli 63 kohaldamisalasse, kuna asjaomane isik on muu liikmesriigi kui Ungari kodanik. Seega tuleb eelotsuse küsimusele vastata sellest eeldusest lähtudes, mille kontrollimine on siiski eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
52
Kolmandana otsustas Euroopa Kohus, et ELTL artiklit 63 rikkudes lõpetatud kasutusvalduste uuesti kandmine kinnistusraamatusse on kõige sobivam vahend, et taastada – vähemalt tulevikus – õiguslik ja faktiline olukord, milles huvitatud isik oleks olnud siis, kui tema õigusi ei oleks õigusvastaselt kaotatud. Teatud juhtudel võib siiski esineda objektiivseid ja legitiimseid, eelkõige õiguslikke takistusi, näiteks kui pärast kasutusvalduste kustutamist on maa, millele asjaomased õigused laienesid, heas usus üle läinud uuele omanikule või kui see maatükk on ümber korraldatud. Õigus saada rahalist või muud hüvitist, mille väärtus on rahaliselt kohane nende õiguste kustutamisest tuleneva majandusliku kahju hüvitamiseks, tuleb isikutele, kelle nimele olid seatud kustutatud kasutusvaldused, anda liidu õiguse rikkumise õigusvastaste tagajärgede heastamiseks ainult juhul, kui selline uuesti kinnistusraamatusse kandmine osutub tõepoolest võimatuks (vt selle kohta 10. märtsi 2022. aasta kohtuotsus Grossmania, C‑177/20, EU:C:2022:175, punktid 66 ja 68).
53
Neid täpsustusi arvestades tuleb kindlaks teha, kas ELTL artikliga 63 ja harta artikliga 17 on vastuolus see, kui kasutusvaldus Ungaris asuvale põllumajandusmaale kantakse uuesti kinnistusraamatusse isiku taotlusel, kellelt see õigus ära võeti, samas kui selle maatüki omanik ei ela Ungaris ja kasutusvaldus kanti algul sellesse registrisse kande tegemise ajal kehtinud liikmesriigi õigusnorme rikkudes.
Kapitali vaba liikumise piirangu esinemine
54
ELTL artikli 63 lõige 1 keelab üldiselt kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel (6. märtsi 2018. aasta kohtuotsus SEGRO ja Horváth, C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
55
Tehingud, millega mitteresidendid teevad liikmesriigi territooriumil kinnisvarainvesteeringuid, kuuluvad kapitali liikumise alla ELTL artikli 63 tähenduses. Nii on see eelkõige kinnisvarainvesteeringute puhul, mis – nagu käesoleval juhul – on seotud kasutusvalduse omandamisega põllumajandusmaale (vt selle kohta 6. märtsi 2018. aasta kohtuotsus SEGRO ja Horváth, C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157, punktid 56 ja 57, ning 18. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus JD (residentsusnõue), C‑562/22, EU:C:2024:55, punktid 30 ja 31).
56
Lisaks võib vahet tegemata kohaldatav riigisisene meede kujutada endast kapitali vaba liikumise piirangut, kui see võib mõjutada investori olukorda, eriti kui see võib pärssida teiste liikmesriikide investorite tahet teha või säilitada investeeringut asjaomases liikmesriigis (vt selle kohta eelkõige 4. juuni 2002. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, C‑483/99, EU:C:2002:327, punktid 38–42; 13. mai 2003. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, C‑463/00, EU:C:2003:272, punktid 54–62; 10. novembri 2011. aasta kohtuotsus komisjon vs. Portugal, C‑212/09, EU:C:2011:717, punkt 65, ning 8. mai 2013. aasta kohtuotsus Libert jt, C‑197/11 ja C‑203/11, EU:C:2013:288, punktid 64–66).
57
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et CN elab Saksamaal ja et põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid kohustavad kolmandaid isikuid taastama kasutusvalduse Ungaris asuvatele põllumajanduslikele maatükkidele, sealhulgas CN‑ile kuuluvale maatükile, mis vähendab nende maa väärtust ja piirab nende omanike, sealhulgas teises liikmesriigis elavate omanike võimet kasutada vara, mille omandamiseks nad on investeerinud kapitali.
58
Sellised õigusnormid kujutavad endast seega ELTL artikliga 63 tagatud põhivabaduse piirangut (vt analoogia alusel 6. märtsi 2018. aasta kohtuotsus SEGRO ja Horváth, C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157, punkt 64).
Õigustuse olemasolu
59
Kapitali vaba liikumist piirav meede on lubatav üksnes tingimusel, et see on esiteks põhjendatud ELTL artiklis 65 nimetatud põhjustega või ülekaaluka üldise huviga ning teiseks järgib proportsionaalsuse põhimõtet, mis tähendab nõuet, et see oleks taotletava legitiimse eesmärgi saavutamiseks sobiv ega läheks kaugemale, kui selle saavutamiseks vajalik (21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punktid 59 ja 60).
60
Lisaks on oluline meenutada, et hartas tagatud põhiõigusi tuleb kohaldada kõikides liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluvates olukordades ja neid tuleb seega kaitsta niipea, kui riigisisesed õigusnormid piiravad ühte või mitut EL toimimise lepinguga tagatud põhivabadust ja asjaomane liikmesriik tugineb sellise piirangu õigustamiseks ELTL artiklis 65 nimetatud põhjustele või liidu õiguses tunnustatud ülekaalukatele üldistele huvidele, nagu käesolevas asjas. Niisugusel juhul saavad ettenähtud erandid väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kehtida asjaomaste riigisiseste õigusnormide suhtes üksnes siis, kui need õigusnormid on kooskõlas põhiõigustega, mille järgimise Euroopa Kohus tagab (vt selle kohta 21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punktid 63 ja 64 ning seal viidatud kohtupraktika).
61
Käesoleval juhul nähtub esiteks eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasjas kõne all olevate õigusnormide eesmärk on täita 21. mai 2019. aasta kohtuotsust komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale) (C‑235/17, EU:C:2019:432), millega tunnistati varasemad Ungari õigusnormid ELTL artikliga 63 ja harta artikliga 17 vastuolus olevaks, taastades õigused kasutusvaldajatel, kes sarnaselt GW‑le olid neist ilma jäetud viisil, mis on nende artiklitega vastuolus.
62
Tuleb märkida, et selline eesmärk kujutab endast ülekaalukat üldist huvi.
63
Sellega seoses tuleb rõhutada, et ELTL artikli 260 lõikest 1 tuleneb, et kui Euroopa Kohus leiab, et liikmesriik ei ole täitnud aluslepingutest tulenevaid kohustusi, peab see liikmesriik võtma vajalikud meetmed Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks, millel on asjaomase kohtulahendiga tegelikult või vältimatult ära otsustatud faktiliste ja õiguslike asjaolude osas seadusjõud. Seega oli Ungari seadusandja kohustatud muutma riigisiseseid õigusnorme, mis sellise kohtuotsusega tunnistati liidu õigusega vastuolus olevaks (vt selle kohta 10. märtsi 2022. aasta kohtuotsus Grossmania, C‑177/20, EU:C:2022:175, punktid 35 ja 36).
64
Mis puudutab teiseks proportsionaalsuse põhimõtte järgimist, siis tuleb ühelt poolt märkida, et riigisisesed õigusnormid on konkreetse eesmärgi saavutamiseks sobivad üksnes juhul, kui need vastavad tõepoolest huvile saavutada see eesmärk ühtselt ja süstemaatiliselt (21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punkt 61). Käesoleval juhul ei viita miski sellele, et põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid ei ole asjaomastele kasutusvalduse omanikele liidu õigusest tulenevate õiguste taastamiseks sobivad.
65
Teiselt poolt ei näi sellised õigusnormid minevat kaugemale sellest, mis on sellise eesmärgi saavutamiseks vajalik, kuid seda peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
66
Seega, nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 52, võib üksnes siis, kui kasutusvalduse uuesti kinnistusraamatusse kandmiseks esineb objektiivseid ja õiguspäraseid takistusi, asuda seisukohale, et endisele õiguste omajale uue kande tegemise asemel hüvitise maksmine taastab huvitatud isiku õigused, mis tal on liidu õiguse alusel. Asjaolu, et GW kasutusvalduse algse kandmisega kinnistusraamatusse rikuti eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul 1994. aasta maatulundusmaa seaduse kasutusvalduse registreerimise kuupäeval kehtinud redaktsiooni § 11 lõiget 1, ei kujuta endast sellist objektiivset ja õiguspärast takistust.
67
Sellega seoses tuleneb kõigepealt eelotsusetaotlusest endast, et põhikohtuasjas kõne all olev kasutusvalduse seadmise leping sõlmiti selle sõlmimise ajal kehtinud õigusnorme järgides, mis on selline asjaolu, mida tuleb arvesse võtta (vt analoogia alusel 21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punktid 73–75). Ainult kasutusvalduse kandmist kinnistusraamatusse saab pidada õigusvastaseks 1994. aasta maatulundusmaa seaduse § 11 lõike 1 niisuguse tõlgenduse alusel, mis kehtis GW kasutusvalduse kinnistusraamatusse kandmise kuupäeval. Liikmesriigil on aga vabadus võtta vastu õigusnorme, mille alusel ta otsustab, et sellise riigisisesest õigusest tuleneva rikkumise eest ei ole enam vaja sanktsiooni kohaldada.
68
Lisaks tuleb meenutada, et põhikohtuasjas kõne all olev kasutusvaldus kanti kinnistusraamatusse 29. jaanuaril 2002 ning see kanne oli jõustunud. Ungari õiguse kohaselt oli aga sellise registreerimise tagajärg see, et asjaomane kasutusvaldus oli olemas, kuni ei ole tõendatud vastupidist (vt selle kohta 21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punkt 79). Samuti on selge, et GW sai seda õigust kasutada ilma probleemideta kuni 27. juulini 2015. Seega räägib õiguskindluse põhimõte ka GW kasutusvalduse taastamise kasuks, isegi kui selle esmast kinnistusraamatusse kandmist võib pidada õigusvastaseks (vt selle kohta 21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punkt 80).
69
Pealegi oleks kasutusvalduse esmasel kinnistusraamatusse kandmisel toime pandud õigusrikkumine võinud kaasa tuua kasutusvaldaja õigusi vähem kahjustavate sanktsioonide kohaldamise, kui Ungari ametiasutused oleksid üles näidanud suuremat hoolsust, kohaldades algusest peale selle õigusrikkumise eest sanktsioone (vt selle kohta 21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punkt 108).
70
Lisaks, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktides 66–68, ei mõjutanud põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid ebaproportsionaalselt CN‑i omandiõigust. Nende õigusnormide ainus tagajärg on see, et CN‑ile antakse kasutusvalduseta omaniku õigused, mille ta oli omandanud põhikohtuasjas kõne all oleva põllumajandusliku maatüki endiselt omanikult, kuna GW kasuks sellel maatükil seatud kasutusvaldus kanti lõplikult kinnistusraamatusse enne kuupäeva, mil CN‑ist sai omanik ilma kasutusvalduseta.
71
Lõpuks on Euroopa Kohus küll otsustanud – nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis –, et kasutusvalduste seadmise tingimuste juhtumipõhine hindamine oleks olnud proportsionaalne meede eesmärgiga võidelda põllumajandusmaa omandamise ja kasutamise valdkonna kuritarvituste vastu kui Ungari seadusandja otsus ex lege kaotada kasutusvaldused, mis kuulusid muudele isikutele kui asjaomase põllumajandusmaa omaniku lähisugulased (21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale), C‑235/17, EU:C:2019:432, punkt 115–119). Samas ei tulene sellisest hinnangust kuidagi, et see on ülekantav olukorrale, kus seadusandja otsustab kanda need õigused uuesti kinnistusraamatusse mitte kuritarvituste vastu võitlemiseks, vaid selleks, et tagada isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste järgimine.
72
Kolmandaks tuleb veel analüüsida, nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 60, kas sellised õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on vastuolus omandiõigusega, nagu see on tagatud harta artikliga 17.
73
Seoses sellega on vastavalt harta artikli 17 lõikele 1 igaühel õigus vallata, kasutada, käsutada ja pärandada oma seaduslikul teel saadud omandit ning kelleltki ei tohi tema omandit ära võtta muidu kui üldistes huvides ja seaduses ettenähtud juhtudel ja tingimustel ning õigeaegse ja õiglase hüvituse eest.
74
Omandi kasutamist võib reguleerida seadusega niivõrd, kui see on vajalik üldistes huvides. Lisaks võib vastavalt harta artikli 52 lõikele 1 seada hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste – nagu omandiõigus – teostamisele piiranguid, tingimusel et need piirangud on ette nähtud seadusega, arvestavad nende õiguste ja vabaduste olemust ning on proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt vajalikud ja vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või vajadusele kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi.
75
Kuigi miski ei viita sellele, et põhikohtuasjas käsitletavale põllumajanduslikule maatükile CN‑ile kuuluvat õigust ei omandatud õiguspäraselt harta artikli 17 lõike 1 tähenduses, ei ole see nii tehingu puhul, millega CN omandas selle maatüki täieliku omandiõiguse, kuna GW kasutusvalduse kanne sellele maatükile kustutati kinnistusraamatust. Nimelt, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 61, toimus selline tehing ELTL artiklit 63 ja harta artiklit 17 rikkudes.
76
Sellest järeldub, et põhikohtuasjas kõne all oleva põllumajandusliku maatüki täielikku omandiõigust, mille CN omandas pärast GW kasutusvalduse kustutamist 2013. aasta üleminekumeetmete seaduse § 108 lõike 1 ja registrist kustutamise kuupäeval kehtinud kinnistusraamatuseaduse § 94 lõigete 1 ja 3 alusel, ei saa pidada „seaduslikul teel saaduks“ harta artikli 17 lõike 1 tähenduses. Järelikult ei saa põhikohtuasjas kõne all olevaid õigusnorme, mille alusel see kasutusvaldus kanti uuesti kinnistusraamatusse, pidada nende õiguste piiramiseks, mis CN‑il harta artikli 17 alusel võivad olla.
77
Kõigist eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et ELTL artiklit 63 ja harta artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tuleb selle liikmesriigi territooriumil asuva põllumajandusmaa kasutusvaldus, mis pärast lõplikku kinnistusraamatusse kandmist tühistati ja kustutati sellest registrist liikmesriigi õigusnormide tagajärjel, mis on nende artiklitega vastuolus, kanda sellest õigusest ilma jäetud isiku taotlusel uuesti nimetatud registrisse, isegi kui selle õiguse esmane kanne oli selle registreerimise kuupäeval kohaldatavate riigisiseste õigusnormidega vastuolus.
Kohtukulud
78
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
ELTL artiklit 63 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tuleb selle liikmesriigi territooriumil asuva põllumajandusmaa kasutusvaldus, mis pärast lõplikku kinnistusraamatusse kandmist tühistati ja kustutati sellest registrist liikmesriigi õigusnormide tagajärjel, mis on nende artiklitega vastuolus, kanda sellest õigusest ilma jäetud isiku taotlusel uuesti nimetatud registrisse, isegi kui selle õiguse esmane kanne oli selle registreerimise kuupäeval kohaldatavate riigisiseste õigusnormidega vastuolus.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: ungari.