62023CJ0233_RES
Дело C‑233/23
Alphabet Inc. и др.
срещу
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato)
Решение на Съда (голям състав) от 25 февруари 2025 година
„Преюдициално запитване — Конкуренция — Господстващо положение — Член 102 ДФЕС — Цифрови пазари — Цифрова платформа — Отказ на разработило цифрова платформа предприятие с господстващо положение да предостави възможност за достъп до тази платформа на разработило приложение трето предприятие, като осигури оперативната съвместимост на платформата и на приложението — Преценка дали достъпът до цифрова платформа е абсолютно необходим — Последици от поведението, в което се упреква въпросното предприятие — Обективна обоснованост — Необходимост предприятието с господстващо положение да разработи модел за категория приложения, за да предостави възможност за достъп — Определяне на съответния пазар надолу по веригата“
Господстващо положение — Злоупотреба — Отказ на предприятие с господстващо положение да даде достъп на друго предприятие до необходима за дейността му стока или услуга — Инфраструктура, разработена от предприятие с господстващо положение, за да се предостави възможност за ползването ѝ от трети предприятия, а не само за нуждите на собствената му дейност — Преценка за наличие на злоупотреба — Прилагане на условието за абсолютна необходимост от достъпа до тази инфраструктура от поискалото го предприятие — Липса
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 37—52)
Господстващо положение — Злоупотреба — Понятие — Обективно понятие, отнасящо се до поведението, което е от естество да въздейства на структурата на пазара и вследствие на което се препятства поддържането или развитието на конкуренцията — Задължения на предприятието с господстващо положение — Конкуренция, основана само на качества — Критерии за преценка — Доказателство за практики, които могат да имат антиконкурентни последици на пазара — Обстоятелства, които могат да се вземат предвид
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 54—61)
Господстващо положение — Злоупотреба — Отказ на разработило цифрова платформа предприятие с господстващо положение да осигури оперативната съвместимост на разработено от трето предприятие приложение с тази платформа — Обективна обоснованост — Условия — Тежест на доказване — Задължения на предприятието с господстващо положение в случай на необоснован отказ
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 70—81)
Господстващо положение — Съответен пазар — Определяне — Отделни пазари — Определяне на пазара надолу по веригата — Критерии за преценка — Определяне на потенциалния пазар — Липса на задължение за точно определяне на съответния продуктов и географски пазар
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 83—86)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване, Съдът, заседаващ в голям състав, уточнява условията, при които отказът на предприятие с господстващо положение да осигури оперативната съвместимост между своята цифрова платформа и приложение на трето предприятие, може да представлява злоупотреба и да породи антиконкурентни последици. Той изяснява и обстоятелствата, които могат да бъдат изтъкнати като обективно основание за отказа, както и задълженията на предприятието с господстващо положение, когато отказът не е обоснован.
Google LLC е дъщерно дружество на Alphabet Inc., което контролира Google Italy Srl, установено в Италия. През 2015 г. Google пуска Android Auto, което предоставя на ползвателите на мобилни устройства, работещи с операционната система Android OS, възможност за пряк достъп до намиращи се на тези устройства приложения чрез екрана на информационно-развлекателната система на моторно превозно средство.
През 2018 г. Enel X Italia Srl, дружество от групата Enel, което стопанисва над 60 % от наличните колонки за зареждане на електрически превозни средства в Италия, иска от Google да предприеме необходимите действия, за да осигури оперативната съвместимост на JuicePass — неговото приложение за зареждане на електрически автомобили — с Android Auto.
Поради отказа на Google Enel X Italia сезира италианския орган за защита на конкуренцията. В решение от 2021 г. посоченият орган приема, че поведението на Google, което се изразява във възпрепятстване и отлагане на предоставянето на разположение на JuicePass в Android Auto, представлява злоупотреба с господстващо положение по смисъла на член 102 ДФЕС, и налага глоба от над 100 милиона евро на Alphabet, Google и Google Italy.
Посочените дружества сезират италианския административен съд с жалба срещу това решение. След като жалбата им е отхвърлена, те подават въззивна жалба до Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия), който решава да отправи запитване до Съда относно тълкуването на понятието „злоупотреба с господстващо положение“ по смисъла на член 102 ДФЕС, когато е налице отказ на достъп като разглеждания в случая.
Съображения на Съда
След като обявява преюдициалното запитване за допустимо, Съдът разглежда, на първо място, въпроса дали отказът на разработило цифрова платформа предприятие с господстващо положение да осигури оперативната ѝ съвместимост с приложение, разработено от трето предприятие, по искане на последното, може да представлява злоупотреба с господстващо положение дори когато посочената платформа не е абсолютно необходима за търговската експлоатация на посоченото приложение на пазар надолу по веригата по смисъла на съдебната практика, установена с решение Bronner (
1
).
Съдът най-напред припомня, че член 102 ДФЕС санкционира поведението на предприятия с господстващо положение, което със средства, различни от основана на качествата конкуренция, създава пречки за запазването или развитието на конкуренцията на пазар, на който именно поради присъствието на едно или повече предприятия с господстващо положение степента на конкуренция вече е отслабена.
В този контекст в решение Bronner Съдът е постановил, че отказ да се предостави достъп до инфраструктура, развита от предприятие с господстващо положение за нуждите на собствената му дейност и притежавана от него, може да представлява злоупотреба с господстващо положение, при условие че отказът не само може да отстрани всяка конкуренция на съответния пазар от страна на търсещия достъпа и не може да бъде обективно обоснован, но и че инфраструктурата сама по себе си е абсолютно необходима за упражняването на дейността на последния, в смисъл че няма никакъв реален или потенциален заместител на тази инфраструктура.
В това отношение Съдът подчертава, че налагането на тези условия е било обосновано от конкретните обстоятелства по дело Bronner, изразяващи се в отказ на предприятие с господстващо положение да предостави достъп на конкурент до инфраструктура, която е развило за нуждите на собствената си дейност, като се изключи всяко друго поведение.
Всъщност задължаването на предприятие с господстващо положение поради обстоятелството, че отказът му представлява злоупотреба, да договаря с конкурент, за да му предостави възможност за достъп до тази инфраструктура, накърнява в значителна степен свободата му на договаряне и правото му на собственост. Освен това, ако такъв достъп се предоставя твърде лесно, предприятие с господстващо положение би било в по-малка степен склонно да инвестира в ефикасна инфраструктура и в разработването на качествени продукти и услуги в интерес на потребителите, а другите предприятия няма да бъдат насърчени да създадат конкурентни инсталации.
Когато обаче предприятие с господстващо положение е разработило инфраструктура с цел да предостави възможност за използването ѝ от трети предприятия, условието, изложено от Съда в решение Bronner, отнасящо се до абсолютната необходимост от посочената инфраструктура за упражняването на дейността на поискалия достъп, не се прилага, тъй като то не е обосновано нито от опазването на свободата на договаряне и на правото на собственост на предприятието с господстващо положение, нито от необходимостта да се продължи насърчаването му да инвестира. Задължаването на предприятие с господстващо положение да предостави достъп до инфраструктура, разработена с оглед на използването ѝ от трети предприятия, не променя съществено икономическия модел в основата на разработването.
Освен ако запитващата юрисдикция не установи друго, в случая се оказва, че цифровата платформа не е била разработена от предприятието, което я притежава, само за нуждите на собствената му дейност, тъй като достъпът до тази цифрова платформа е открит за трети предприятия. При това положение отказът да се предостави възможност за достъп до посочената цифрова платформа, може да представлява злоупотреба с господстващо положение дори когато тази платформа не е абсолютно необходима за търговската експлоатация на съответното приложение на пазара надолу по веригата, но може да го направи по-привлекателно за потребителите.
На второ място, Съдът постановява, че обстоятелството, че както предприятието, поискало от предприятие с господстващо положение да осигури оперативната съвместимост на своята цифрова платформа, така и конкурентите на първото предприятие са продължили да извършват дейност на съответния пазар и са развили положението си на него, макар да не са се възползвали от такава оперативна съвместимост, не сочи само по себе си, че отказът на предприятието с господстващо положение да уважи това искане, не може да породи антиконкурентни последици.
Съдът припомня, че поведението на предприятие с господстващо положение може да се квалифицира като злоупотреба, при условие че се докаже, че като прибягва до средства, различни от основаната на качествата конкуренция между предприятията, това поведение има за действителен или потенциален ефект ограничаването на конкуренцията чрез отстраняване на също толкова ефективни конкурентни предприятия от съответния пазар или съответните пазари или като възпрепятства развитието им на тези пазари.
Това квалифициране обаче не изисква да се докаже, че е бил постигнат очакваният резултат от осъществявано от такова предприятие поведение за отстраняване на конкурентите от съответния пазар. Следователно орган за защита на конкуренцията може да констатира нарушение на член 102 ДФЕС, като докаже въз основа на конкретни доказателства, че разглежданото поведение действително е могло да породи антиконкурентни последици.
Всъщност запазването на същото равнище на конкуренция на съответния пазар и дори развитието на конкуренцията на този пазар не означават непременно, че укоримото поведение не може да породи антиконкурентни последици. По-специално, Съдът отбелязва, че характерът на злоупотреба на такова поведение не зависи от способността на конкурентите да смекчат такива последици.
На трето място, Съдът разглежда обективните основания, които могат да се изтъкнат, за да се обоснове отказ на достъп като разглеждания, и евентуалните задължения на предприятието с господстващо положение, когато този отказ не е обоснован. В това отношение той отбелязва, че отказът да се осигури оперативната съвместимост на приложение на трето лице с цифровата платформа на предприятие с господстващо положение, може да бъде обективно обоснован, когато предоставянето на такава оперативна съвместимост би застрашило целостта на съответната платформа или безопасното ѝ използване или когато по други технически причини тази оперативна съвместимост би била невъзможна.
Ако случаят не е такъв, предприятието с господстващо положение е длъжно да осигури оперативната съвместимост в разумен срок, като се вземат предвид едновременно трудностите, които това предприятие среща във връзка с разработването, и нуждите на третото предприятие, и евентуално срещу подходяща насрещна имуществена престация, която трябва да бъде справедлива и пропорционална с оглед на действителните разходи за разработването и на правото на предприятието с господстващо положение да извлече подходяща печалба от него.
На четвърто и последно място, Съдът констатира, че за да прецени дали е налице злоупотреба, състояща се в отказ на предприятие с господстващо положение да осигури оперативната съвместимост на приложение на трето лице със своята цифрова платформа, органът за защита на конкуренцията може да се ограничи да идентифицира пазара, на който този отказ може да породи антиконкурентни последици, тоест пазара надолу по веригата, дори той да е само потенциален. За идентифицирането не е непременно необходимо точно определяне на съответния продуктов и географски пазар, по-специално когато пазарът надолу по веригата все още се развива или се променя бързо, така че неговият обхват не е напълно определен към датата, на която се реализира поведението, за което се твърди, че представлява злоупотреба.
(
1
)	Решение от 26 ноември 1998 г., Bronner (C‑7/97, EU:C:1998:569).