62018CJ0123_RES
Дело C‑123/18 P
HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH
срещу
Съвет на Европейския съюз
Решение на Съда (голям състав) от 10 септември 2019 г.
„Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран — Поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие от включването на фирмата му в списъка на лицата и дружествата, по отношение на които се прилага замразяването на средства и икономически ресурси“
Извъндоговорна отговорност — Условия — Достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза — Свобода на преценка на институцията при приемането на акта — Преценка на незаконосъобразността на акта или действието на институцията — Преценка на наличието на достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза — Невъзможност институцията да се позовава на релевантно обстоятелство, което не е взето предвид при приемането на спорния акт или извършването на спорното действие
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 32—34, 36—39, 42—51, 82, 83, 85 и 86)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран — Замразяване на средства на лица, образувания или структури, идентифицирани от Съвета като участващи в разпространението на ядрено оръжие — Задължение да се разшири тази мярка към образуванията, притежавани или контролирани от подобно образувание — Понятие за притежавано или контролирано образувание — Косвено притежаване или косвен контрол — Възможност за влияние от страна на образувания или структури, идентифицирани от Съвета като участващи в разпространението на ядрено оръжие, върху решенията на притежаваното или контролираното образувание — Включване — Липса на правоотношение на собственост или на участие в капитала на притежаваното или контролираното образувание — Липса на последици — Образувание, което действа от името на засегнатото от ограничителната мярка образувание — Включване
(член 16, параграф 2, буква г) от Регламент № 961/2010 на Съвета)
(вж. т. 68—70, 75 и 77)
Резюме
Отменя се решението на Общия съд, с което се отхвърля иска за обезщетение, предявен от учредено по германското право дружество вследствие на включването му в списъка на лицата и дружествата, засегнати от мерките за замразяване на финансовите средства срещу Иран
Със своето решение от 10 септември 2019 г., HTTS/Съвет (C‑123/18 P) големият състав на Съда уважава жалбата, подадена от дружеството HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (наричано по-нататък „жалбоподателят“) срещу решението на Общия съд от 13 септември 2017 г., HTTS/Съвет (T‑692/15, EU:T:2017:890, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“). С посоченото решение Общият съд е отхвърлил иска за обезщетение за вреди, които жалбоподателят счита, че е претърпял поради включването му с два регламента на Съвета (
1
) в списъците на лицата и образуванията, засегнати от мерките за замразяване на финансови средства и икономически ресурси срещу Иран (наричани по-нататък „спорните списъци“). За разлика от Общия съд Съдът приема, че Съветът не е могъл да се позовава на обстоятелства, които не са били взети предвид при включването на жалбоподателя в тези списъци, за да докаже, че не е допуснал нарушение на правото на Съюза, което може да доведе до ангажирането на извъндоговорната отговорност на Съюза.
Жалбоподателят е дружество по германското право, което извършва дейност в областта на морското представителство и техническото управление на кораби. Правният спор, по който той и Съветът са насрещни страни, е част от поредица от дела във връзка с ограничителните мерки, приети в рамките на борбата срещу ядреното разпространение в Иран срещу морско дружество и определени свързани с него физически или юридически лица, към които то се числи. Първоначалното включване на фирмата на жалбоподателя в спорните списъци е осъществено през юли 2010 г. и не е обжалвано. В замяна на това второто му включване, което е извършено през октомври 2010 г., е отменено от Общия съд (решение от 7 декември 2011 г., HTTS/Съвет, T‑562/10, EU:T:2011:716). С обжалваното съдебно решение последният обаче е отхвърлил искането за обезщетение за вредите, произтичащи от тези включвания.
В настоящия случай Съдът приема, че обжалваното съдебно решение е опорочено от няколко грешки при прилагането на правото. Той по-специално подчертава, че условието за реализиране на извъндоговорната отговорност на Съюза, свързано с наличието на достатъчно съществено нарушение на норма на правото на Съюза, налага особено важната в областта на ограничителните мерки необходимост от претегляне на защитата на интересите на частноправните субекти спрямо незаконосъобразните действия на институциите и на свободата на действие, която трябва да се признае на последните, за да не се парализира дейността им. Като има предвид тези съображения, Съдът отбелязва, че в производството по иск за обезщетение за вреди, както и в производствата по другите способи за защита незаконосъобразността на даден акт или дадено действие, които могат да доведат до извъндоговорна отговорност на Съюза, трябва да се преценява в зависимост от правните и фактическите обстоятелства, съществували към момента на приемането на посочения акт или на извършването на посоченото действие. Той също така счита, че наличието на достатъчно съществено нарушение на норма на правото на Съюза задължително трябва да се преценява в зависимост от обстоятелствата, при които е действала институцията точно на тази определена дата. От това Съдът прави заключението, че за да оспори наличието на такова нарушение, съответната институция може да се позовава само на обстоятелства, които е взела предвид за целите на приемането на въпросния акт.
Ето защо Съдът отменя решението на Общия съд и му връща делото за ново разглеждане като му разпорежда да провери дали евентуално е налице достатъчно съществено нарушение на норма на правото на Съюза, без да се вземат предвид обстоятелствата, които Съветът не е взел предвид при включването на жалбоподателя в посочените списъци, но на които той се е позовал в рамките на производството по иска за обезщетение за вреди.
(
1
)	Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, 2010 г., стр. 25) и Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, 2010 г., стр. 1).