62020TJ0678_RES
Дело T‑678/20
Solar Electric Holding и др.
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (oсми състав) от 10 ноември 2021 година
„Държавни помощи — Пазар на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници, включително фотоволтаична енергия — Задължение по силата на френския закон за изкупуване на електроенергията на цена, по-висока от пазарната — Отхвърляне на жалба — Член 12, параграф 1 и член 24, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2015/1589 — Приложно поле“
Помощи, предоставяни от държавите — Разглеждане на жалбите — Задължения на Комисията — Жалба, подадена от получатели на мерки за помощи, за които не е изпратено уведомление, с цел да се постанови решение да не се повдигат възражения — Задължение на Комисията да разгледа жалбата — Липса
(член 1, буква з), член 12, параграф 1 и член 24, параграф 2 от Регламент 2015/1589 на Съвета)
(вж. т. 22—39 и 43)
Помощи, предоставяни от държавите — Съответни правомощия на Комисията и на националните юрисдикции — Роля на националните юрисдикции — Защита на правата на правните субекти в случай на нарушение на задължението за предварително уведомяване — Задължение за националните юрисдикции да направят всичко предвидено от националното право при такова нарушение — Обхват
(членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС)
(вж. т. 30 и 31)
Помощи, предоставяни от държавите — Разглеждане от Комисията — Мерки за помощи, за които не е изпратено уведомление — Задължение на Комисията да извърши преценка на съвместимостта с вътрешния пазар — Условие — Жалба, подадена от заинтересована страна на основание нарушение на разпоредбите в областта на държавните помощи
(член 1, буква з), член 12, параграф 1 и член 24, параграф 2 от Регламент 2015/1589 на Съвета)
(вж. т. 49—54)
Резюме
С цел да насърчи развитието на енергията от възобновяеми енергийни източници на своята територия, през 2000 г. Франция въвежда предвиденото в закон задължение за Électricité de France (EDF) и някои други електроразпределителни предприятия по искане на заинтересованите производители да сключват договори за изкупуване на електроенергията, произведена от възобновяеми енергийни източници (наричана по-нататък „зелена електроенергия“). Тези договори са сключени за срок от 20 години и предвиждат изкупуването на зелената електроенергия на цената, фиксирана с министерската наредба за цените, която е в сила към датата, на която производителят е подал попълнено искане за свързване към обществената мрежа.
В този контекст групата Solar Electric, която участва в разработването, изграждането и експлоатацията на фотоволтаични инсталации в Гвиана и в Мартиника, сключва договори за изкупуване на зелена електроенергия от EDF на цени, определени съответно с наредбите за цените от 10 юли 2006 г., 12 януари 2010 г. и 31 август 2010 г.
До края на 2015 г. за разходите, понесени от електроразпределителните предприятия поради задължението за изкупуване на зелена електроенергия, се прилага механизъм за пълна компенсация, финансиран чрез вноска, събирана от потребителите на електроенергия. От 2016 г. тези разходи се компенсират чрез сметка със специално предназначение, финансирана посредством данъци върху потреблението на енергийни продукти.
През 2019 г. френският Cour de cassation (Касационен съд, Франция) постановява, че мерките, основани на наредбите за цените от 10 юли 2006 г. и 12 януари 2010 г., с които се установява механизъм за задължение за изкупуване зелената електроенергия на цена, по-висока от пазарната, представляват неправомерни държавни помощи, тъй като Европейската комисия не е била уведомена за тях.
След като получава потвърждение от Комисията, че не е уведомена за мерките, основавани на разглежданите наредби за цените, Solar Electric подава жалба относно схемите за помощи, произтичащи от посочените наредби за цените, и моли Комисията да се произнесе изрично по съвместимостта им с вътрешния пазар.
Тази жалба е подадена съгласно член 24, параграф 2 от Регламента за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 ДФЕС (
1
), съгласно който всяка заинтересована страна може да подаде жалба, за да информира Комисията за твърдяна неправомерна помощ или за твърдяно неправилно използване на помощ.
С писмо от 3 септември 2020 г. Комисията отхвърля жалбата с мотива, че нейният предмет не попада в приложното поле на член 24, параграф 2 от Регламента за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 ДФЕС.
Като потвърждава този извод, Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена от Solar Electric срещу това решение.
Съображения на Общия съд
Общият съд отбелязва най-напред, че подадената от Solar Electric жалба има за цел Комисията да постанови решение да не повдига възражения относно съвместимостта с вътрешния пазар на приведените в действие от френските органи мерки, основани на наредбите за цените от 10 юли 2006 г., 12 януари 2010 г. и 31 август 2010 г.
Ето с неговата жалба се повдига въпросът дали член 24, параграф 2 от Регламента за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 ДФЕС предоставя на получателя на неправомерно предоставена нова помощ субективно право да сезира Комисията с жалба с цел тя да постанови решение, обявяващо за съвместима с вътрешния пазар помощ, за която съответната държава членка не е изпратила уведомление.
Макар при буквално тълкуване на разпоредбите от Регламента за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 ДФЕС да може да се установи, че получателите на неправомерно предоставени помощи могат да подават жалба до Комисията на основание член 24, параграф 2, този извод трябва обаче да се отхвърли по съображения, свързани със структурата на контрола върху държавните помощи и със структурата на механизма на обжалване.
Що се отнася, от една страна, до структурата на контрола върху държавните помощи, Общият съд припомня, че задължението за уведомяване е един от основните елементи на системата за контрол на държавните помощи, въведена с Договора за функционирането на ЕС, която установява превантивен контрол върху проектите за нови помощи, въведен с член 108, параграф 3 ДФЕС. В този контекст от самата структура на член 108, параграф 3 ДФЕС следва, че задължението за уведомяване на Комисията за проекти за помощи е в тежест на държавите членки. Да се приеме обаче, че получателят на неправомерно предоставена помощ може да сезира Комисията с жалба, за да установи тя съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар, не би имало друг резултат освен да се позволи на този получател да замени съответната държава членка, която единствена е компетентна да уведоми Комисията за дадена мярка за помощ.
Освен това подобна възможност, призната на получателя на неправомерно платена помощ да сезира Комисията, би поставила под въпрос основополагащия и императивен характер на задължението за уведомяване за мерките за помощ и на забраната за тяхното привеждане в изпълнение по силата на член 108, параграф 3 ДФЕС, както и на принципната санкция, свързана с неизпълнението от страна на държавата членка по-конкретно на това задължение за предварително уведомяване, а именно възстановяването на помощта.
Освен това получателите на неправомерна помощ могат да сезират националните си юрисдикции, за да се санкционира изричният или мълчалив отказ на отпускащата помощта държава да изпълни задължението си за уведомяване. Ето защо не следва да им се признава правото чрез жалба до Комисията да започват проверката на съвместимостта на помощта с цел нейното разрешаване.
Що се отнася, от друга страна, до структурата на механизма на обжалване, установен с Регламента за установяване на подробни правила за прилагане на член 108 ДФЕС, Общият съд отбелязва, че този механизъм има за предназначение да се установят несъвместимите с вътрешния пазар помощи. От това следва, че приложното поле на член 24, параграф 2 от посочения регламент се ограничава до жалбите, които имат за цел да се оспорят неправомерните помощи, които жалбоподателите считат за несъвместими с вътрешния пазар. За сметка на това в приложното поле на член 24, параграф 2 не попадат жалбите, с които жалбоподателите твърдят, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар и на това основание трябва да бъде разрешена от Комисията.
Следователно получателите на неправомерна помощ не могат да се позовават на член 24, параграф 2 от Регламента за установяване на подробни правила за прилагането на член 108, за да подадат жалба срещу неправомерна помощ, от която пряко или непряко се ползват, с цел Комисията да приеме решение, с което се установява съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар.
В заключение Общият съд отхвърля и довода на Solar Electric, че обстоятелството, че Комисията не е взела становище по жалбата му, създавало празнота в правото, която членове 107—109 ДФЕС, както и Регламент 2015/1589 имали за цел да избегнат, като припомня, че правото на Съюза не налага на Комисията задължение да извърши преценка на съвместимостта на помощ, за която не е отправено уведомление, веднага щом бъде информирана за нея с жалба, подадена от получател на помощ като Solar Electric.
(
1
)	Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9, наричан по-нататък „Регламентът за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 ДФЕС“).