62023CJ0048_RES
Lieta C‑48/23
Alajärven Sähkö Oy u.c.un
Elenia Verkko Oyj
pret
Energiavirasto
(Markkinaoikeus lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (piektā palāta) 2025. gada 6. marta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Direktīva (ES) 2019/944 – 57. panta 4. un 5. punkts – Valsts regulatīvās iestādes neatkarība, pildot pienākumus un īstenojot pilnvaras – Dalībvalsts formulētas vadlīnijas – Tiesību aktu grozījumi, kuru mērķis ir pazemināt elektroenerģijas sadales cenas – Lēmums par elektroenerģijas sistēmas darbības tarifu kontroles metodiku, ko pēc šiem grozījumiem pieņēmusi attiecīgā regulatīvā iestāde – Likuma, ar kuru izdarīti minētie grozījumi, sagatavošanas darbu ņemšana vērā
Enerģētika – Elektroenerģijas iekšējais tirgus – Direktīva 2019/944 – Regulatīvās iestādes – Neatkarība – Dalībvalstu pienākumi – Apjoms – Likuma, kura mērķis ir ietekmēt elektroenerģijas sadales cenas, pieņemšana – Normu, kas reglamentē elektroenerģijas pārvades vai sadales tarifus, neesamība – Lēmums par elektroenerģijas sistēmas darbības tarifu kontroles metodikas grozījumiem, ko pēc minētā likuma stāšanās spēkā pieņēmusi regulatīvā iestāde – Valsts dalībvalsts pienākuma ievērot regulatīvās iestādes neatkarību pārkāpums – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2019/944 57. panta 4. un 5. punkts un 59. pants)
(skat. 29.–47. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Saņēmusi markkinaoikeus (Komerclietu tiesa, Somija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa precizē tvērumu dalībvalstu pienākumam ievērot valsts regulatīvo iestāžu neatkarību, kad tās pilda uzdevumus, kas tām uzticēti ar Direktīvu 2019/944 par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu (
1
).
Ar vairākiem 2021. gada decembrī pieņemtiem lēmumiem (turpmāk tekstā – “strīdīgie lēmumi”) Somijas regulatīvā iestāde attiecībā uz laikposmu no 2022. gada 1. janvāra līdz 2023. gada 31. decembrim pārskatīja 2015. gadā noteikto elektroenerģijas sistēmas darbības tarifu kontroles metodiku. Saskaņā ar šajos lēmumos sniegtajiem paskaidrojumiem minētā iestāde pārskatīšanu veica pēc savas ierosmes pēc tam, kad bija stājies spēkā Likums 730/2021 (
2
), ar kuru tika pagarināta dažu ar elektroenerģijas sistēmas būvniecību un uzturēšanu saistīto prasību īstenošana.
Šajā ziņā Komerclietu tiesa precizē – no Likuma 730/2021 sagatavošanas darbiem izriet, ka tā mērķis bija radīt elektroenerģijas sadales cenu pazemināšanos, taču neietverot nedz normas, kas reglamentē elektroenerģijas pārvades vai sadales tarifus, nedz arī to aprēķināšanas metodiku.
Divi Somijas uzņēmumi, elektroenerģijas sistēmas operatori, vērsās Komerclietu tiesā, lūdzot atcelt strīdīgos lēmumus, ciktāl ar tiem ir grozīta elektroenerģijas sistēmas darbības tarifu kontroles metodika. Atsaucoties uz saikni starp Likumu 730/2021 un strīdīgajiem lēmumiem, šie uzņēmumi it īpaši apgalvo, ka Somijas regulatīvā iestāde nav pieņēmusi minētos lēmumus autonomi saskaņā ar Direktīvā 2019/944 šajā ziņā paredzētajām prasībām.
Ņemot vērā šo iebildumu, Komerclietu tiesa būtībā nolēma uzdot Tiesai jautājumu, vai, ņemot vērā saikni starp Likuma 730/2021 stāšanos spēkā un to, ka Somijas regulatīvā iestāde ir pieņēmusi strīdīgos lēmumus, Direktīvas 2019/944 57. panta 4. un 5. punktam un 59. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā Likums 730/2021.
Tiesas vērtējums
Iesākumā Tiesa atgādina, ka saskaņā ar Direktīvas 2019/944 57. panta 4. punktu dalībvalstis nodrošina regulatīvās iestādes neatkarību regulatīvo uzdevumu izpildē, kas tai uzticēti ar šo direktīvu un saistītajiem tiesību aktiem. Turklāt 57. panta 5. punkta pirmās daļas a) apakšpunktā ir paredzēts – lai aizsargātu regulatīvās iestādes neatkarību, dalībvalstis tostarp nodrošina, ka šī iestāde var pieņemt lēmumus neatkarīgi no politiskām struktūrām.
Šajā ziņā, pirmkārt, Tiesa konstatē, ka regulatīvo iestāžu neatkarība jāgarantē gan no ekonomiskajām vienībām, gan valsts iestādēm vienalga, vai tās ir administratīvas vai politiskas struktūras, un pēdējā minētajā gadījumā – ne tikai no valdības, bet arī no valsts likumdevēja.
Otrkārt, Tiesa norāda, ka regulatīvajai iestādei rezervētās pilnvaras ir izpildes pilnvaras, pamatojoties uz tehnisku un specializētu realitātes vērtējumu, un, īstenojot šīs pilnvaras, šai iestādei jāievēro principi un noteikumi, kas paredzēti detalizētā normatīvajā regulējumā Savienības līmenī un kas ierobežo to rīcības brīvību un liedz tām izdarīt politisku izvēli.
Lai gan saskaņā ar Direktīvas 2019/944 59. panta 1. punkta m) apakšpunkta formulējumu regulatīvajām iestādēm, protams, jānodrošina, lai tiktu ievēroti noteikumi, kas reglamentē sistēmas drošību un uzticamību, kā arī jānovērtē to iepriekšējā darbība, no šī formulējuma neizriet, ka šo noteikumu izstrāde ietilpst to pilnvarās.
Šajā ziņā, kā izriet no šīs direktīvas 87. apsvēruma un kā paredzēts LESD 194. panta 2. punkta otrajā daļā, dalībvalstīm ir tiesības paredzēt nosacījumus savu energoresursu izmantošanai. Tātad dalībvalstis var brīvi pieņemt tiesisko regulējumu attiecībā uz valsts elektroenerģijas tirgu, izņemot šajā direktīvā paredzētos regulatīvo iestāžu pienākumus un pilnvaras.
No šī viedokļa raugoties, tas, ka dalībvalsts īsteno savas pilnvaras attiecībā uz savas enerģētikas politikas noteikšanu, var ietekmēt elektroenerģijas sistēmas darbības izmaksas. Tas vien, ka dalībvalsts, pieņemot tiesisko regulējumu, vēlas samazināt elektroenerģijas sadales cenas, pats par sevi nav nesaderīgi ar Direktīvas 2019/944 57. panta 4. un 5. punktu.
Tomēr, ņemot vērā Direktīvas 2019/944 57. panta 4. un 5. punktu, nav pieļaujami tādi valsts regulatīvie pasākumi, kuros ietverti sīki izstrādāti noteikumi, ar ko konkrēti nosaka elementus, kuri ir regulatīvās iestādes ziņā, piemēram, elektroenerģijas sistēmas tarifu līmeni vai konkrētu to aprēķināšanas metodiku.
Tomēr tas, ka valsts likumdevējs ir pieņēmis likumu, ar ko groza elektroenerģijas apgādes drošības prasības un ka tāpēc regulatīvā iestāde ir grozījusi elektroenerģijas sistēmas tarifus, pats par sevi neapšauba to, ka regulatīvā iestāde šīs pilnvaras īsteno neatkarīgi.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, Tiesa uz uzdotajiem jautājumiem atbild, ka Direktīvas 2019/944 57. panta 4. punkts un 5. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts, lasot tos kopsakarā ar 59. pantu, jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kura mērķis, kā izriet no tā sagatavošanas darbiem, ir tostarp ietekmēt elektroenerģijas sadales cenas, taču tajā nav ietvertas nedz normas, kas konkrēti reglamentē elektroenerģijas pārvades vai sadales tarifus, nedz to aprēķināšanas metodika, bet kura spēkā stāšanās sekas ir tādas, ka šī tiesiskā regulējuma spēkā stāšanās dienā valsts regulatīvā iestāde ir grozījusi elektroenerģijas sistēmas darbības tarifu kontroles metodiku pirms esošā kontroles perioda beigām.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/944 (2019. gada 5. jūnijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un ar ko groza Direktīvu 2012/27/ES (OV 2019, L 158, 125. lpp.).
(
2
)	Laki sähkömarkkinalain muuttamisesta (730/2021) (Likums, ar ko groza Elektroenerģijas tirgus likumu (730/2021), turpmāk tekstā – “Likums 730/2021”).