62024CJ0215_RES
Byloje C-215/24 (Fira) (
i
)
YX
(Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. rugsėjo 11 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – Europos arešto orderis, išduotas siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę – 4 straipsnio 6 punktas – Europos arešto orderio neprivalomasis nevykdymo pagrindas – Socialinės reabilitacijos tikslas – Nuteistojo gyvenamoji vieta – Vykdančioji valstybė narė imasi vykdyti bausmę pagal savo vidaus teisę – Pamatinis sprendimas 2008/909/TVR – Nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimas siekiant juos vykdyti kitoje valstybėje narėje – Vykdančiosios valstybės narės sprendimas atidėti laisvės atėmimo bausmės vykdymą – 8 straipsnis – Vykdančiosios valstybės narės pareiga pripažinti nuosprendį ir įvykdyti bausmę – 17 straipsnis – Vykdančiosios valstybės narės galimybė nustatyti vykdymo tvarką“
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Tarybos pamatinis sprendimas 2008/909 dėl nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimo principo taikymo skiriant laisvės atėmimo bausmes – Vykdančiosios valstybės narės atsisakymas vykdyti Europos arešto orderį, išduotą siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę arba sprendimą dėl įkalinimo – Šios valstybės narės įsipareigojimas įvykdyti bausmę – Vėliau kitos šios valstybės teisminės institucijos atidėtas bausmės vykdymas – Neleistinumas
(Tarybos pamatinio sprendimo 2008/909, iš dalies pakeisto Pamatiniu sprendimu 2009/299, 8 straipsnio 1 dalis ir 17 straipsnio 1 dalis)
(žr. 66, 71–78, 83–85 punktus ir rezoliucinę dalį)
Santrauka
Vykstant procesui dėl Europos arešto orderio, išduoto siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę, vykdymo, Teisingumo Teismas patikslino, kad valstybės narės kompetentinga teisminė institucija, atsisakiusi vykdyti šį arešto orderį ir įsipareigojusi įvykdyti šią bausmę, negali atidėti jos vykdymo.
Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia (Porto apylinkės teismas – Vila Nova de Gajos vietos baudžiamasis teismas, Portugalija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nuteisė YX šešių mėnesių laisvės atėmimo bausme. Kadangi suinteresuotasis asmuo persikėlė gyventi į Ispaniją, šis teismas išdavė Europos arešto orderį dėl jo perdavimo siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę.
Kompetentinga Ispanijos teisminė institucija, remdamasi Pagrindų sprendimo 2002/584 (
1
) 4 straipsnio 6 punktu, atsisakė perduoti YX prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, tačiau nurodė, kad pripažįsta jo priimtą nuosprendį siekiant jį vykdyti Ispanijoje.
Vėliau Juzgado Central de lo Penal no 1 de Madrid (Madrido nacionalinis baudžiamasis teismas Nr. 1, Ispanija), taikydamas Ispanijos baudžiamąjį kodeksą, atidėjo pagrindinėje byloje nagrinėjamos laisvės atėmimo bausmės vykdymą dvejiems metams.
Manydamas, kad toks sprendimas atidėti bausmės vykdymą gali pakenkti Pamatiniu sprendimu 2008/909 (
2
) siekiamiems tikslams ir tarpusavio pripažinimo principui, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kreipėsi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą. Jis pažymėjo, kad vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija iš esmės privalo pripažinti išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos priimtą apkaltinamąjį nuosprendį ir įvykdyti skirtą bausmę, kurios trukmė ir pobūdis turi atitikti tame nuosprendyje numatytą trukmę ir pobūdį. Taigi vykdančioji valstybė negali, nepažeisdama Pamatinio sprendimo 2008/909 8 straipsnio, pakeisti išduodančiosios valstybės skirtos bausmės esmės ir negali atidėti bausmės, kuri atitinkamam asmeniui buvo skirta išduodančiojoje valstybėje, vykdymo.
Be to, anot prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, Pamatinio sprendimo 2008/909 17 straipsnyje, pagal kurį bausmės vykdymą reglamentuoja vykdančiosios valstybės teisė, daroma nuoroda tik į priemones, skirtas faktiniam laisvės atėmimo bausmės vykdymui užtikrinti, todėl, priešingai, nei nusprendė Madrido nacionalinis baudžiamasis teismas Nr. 1, šis straipsnis neapima sprendimo atidėti tokios bausmės vykdymą.
Teisingumo Teismas konstatavo, kad svarbu nustatyti, ar laisvės atėmimo bausmės vykdymo atidėjimas laikytinas pakeičiančiu apkaltinamąjį nuosprendį (tokiu atveju pagal Pamatinio sprendimo 2008/909 8 straipsnio 1 dalį vykdančiosios valstybės kompetentingai institucijai būtų draudžiama taikyti tokį atidėjimą), ar susijusiu su šio nuosprendžio vykdymu (tokiu atveju pagal šio pamatinio sprendimo 17 straipsnio 1 dalį ši institucija galėtų atidėti bausmės vykdymą).
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nei Pamatinio sprendimo 2008/909 8 straipsnio 1 dalyje, nei jo 17 straipsnio 1 dalyje aiškiai nenurodytas atvejis, kai vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija atideda išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos paskirtos laisvės atėmimo bausmės vykdymą. Konkrečiai kalbant, iš teksto neaišku, ar tokia atidėjimo priemonė patenka į bausmės „vykdymo tvarkos“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal Pamatinio sprendimo 2008/909 17 straipsnio 1 dalį.
Vis dėlto, nors šio pamatinio sprendimo 17 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos naudojasi išimtine kompetencija dėl bausmės vykdymo tvarkos ir visų su ja susijusių priemonių, įskaitant paleidimą nesuėjus terminui ar lygtinai, šio straipsnio 3 ir 4 dalyse numatytos išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos teisės, pateikus prašymą, būti informuotai apie vykdančiosios valstybės nuostatas dėl paleidimo nesuėjus terminui ar lygtinai, panaikinti liudijimą (
3
), kuriuo išreiškiamas išduodančiosios valstybės sutikimas, kad skirta bausmė būtų vykdoma vykdančiojoje valstybėje, taip pat galimybė pranešti apie išduodančiosios valstybės paleidimo nesuėjus terminui ar lygtinai sąlygas, kad vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija į jas atsižvelgtų.
Taigi, nors šio pamatinio sprendimo 17 straipsnio 3 ir 4 dalyse pripažinti išduodančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos įgaliojimai a fortiori turėtų būti taikomi laisvės atėmimo bausmės vykdymo atidėjimui, nes tokia priemonė taikoma prieš faktiškai vykdant minėtą bausmę, taigi, priešingai nei paleidimo nesuėjus terminui ar lygtinai atveju, atidedamas visos bausmės vykdymas, Teisingumo Teismas konstatavo, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas šiuos įgaliojimus numatė tik dėl paleidimo nesuėjus terminui ar lygtinai sąlygų.
Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad tokia laisvės atėmimo bausmės vykdymo atidėjimo priemonė nepatenka į Pamatinio sprendimo 2008/909 17 straipsnio 1 dalyje vartojamą sąvoką „vykdymo tvarka“.
Šį vertinimą patvirtina aplinkybė, kad Pamatinis sprendimas 2008/947 (
4
), kurio taikymo sritis nesuderinama su Pamatinio sprendimo 2008/909 (
5
) taikymo sritimi, taikomas nuosprendžiams, kuriais pačiais atidedamas laisvės atėmimo bausmės vykdymas arba kartu su kuriais priimti atskiri sprendimai dėl lygtinio nuteisimo; abiem atvejais šiuos nuosprendžius priima išduodančiosios valstybės kompetentinga institucija (
6
). Taigi Pamatinis sprendimas 2008/947 patvirtina, jog laisvės atėmimo bausmės vykdymo atidėjimas priklauso išduodančiosios valstybės kompetentingos institucijos kompetencijai, taigi priskiriamas prie pripažintino nuosprendžio, o ne jo vykdymo ir vykdančiosios valstybės kompetentingos institucijos kompetencijos.
Be to, vykdančiosios valstybės galimybė adaptuoti išduodančiojoje valstybėje skirtą bausmę arba jos vykdymo tvarką, išskyrus Pamatinio sprendimo 2008/909 8 ir 17 straipsniuose aiškiai numatytus atvejus, galėtų pakenkti ypatingam valstybių narių tarpusavio pasitikėjimui jų teisinėmis sistemomis, todėl prieštarautų tikslui stiprinti valstybių narių bendradarbiavimą vykdant nuosprendžius baudžiamosiose bylose. Taigi šie 8 ir 17 straipsniai atlieka pagrindinį vaidmenį siekiant tikslo, nes juose patikslinamos vykdančiosios valstybės kompetentingoms institucijoms suteiktų įgaliojimų nuosprendžių baudžiamosiose bylose pripažinimo ir vykdymo klausimais apimtis ir ribos.
Dėl šių priežasčių Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad laisvės atėmimo bausmės vykdymo atidėjimas patenka į Pamatinio sprendimo 2008/909 8 straipsnio taikymo sritį, todėl vykdančiosios valstybės kompetentinga institucija negali atidėti bausmės vykdymo pagal šio pamatinio sprendimo 17 straipsnį.
Galiausiai Teisingumo Teismas patikslino, jog tai, kad laisvės atėmimo bausmės vykdymo atidėjimo atšaukimas dėl to, kad suinteresuotasis asmuo pažeidė su šiuo atidėjimu susijusią objektyvią sąlygą, nėra „sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4a straipsnį (
7
), ir gali būti priskiriamas prie paskirtos bausmės vykdymo aspektų, nebūtinai reiškia, jog sprendimas atidėti laisvės atėmimo bausmės vykdymą arba jo neatidėti yra tokio paties pobūdžio.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
(
1
)	2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34; toliau – Pagrindų sprendimas 2002/584). Pagal šio pagrindų sprendimo 4 straipsnio 6 punktą vykdančioji teisminė institucija gali atsisakyti vykdyti Europos arešto orderį, jei jis išduotas siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę arba sprendimą dėl įkalinimo, kai prašomas perduoti asmuo yra vykdančiojoje valstybėje arba yra jos pilietis ar gyventojas, ir toji valstybė imasi vykdyti bausmę arba sprendimą dėl įkalinimo pagal savo vidaus teisę.
(
2
)	2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2008/909/TVR dėl nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimo principo taikymo skiriant laisvės atėmimo bausmes ar su laisvės atėmimu susijusias priemones, siekiant jas vykdyti Europos Sąjungoje (OL L 327, 2008, p. 27), iš dalies pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos pamatiniu sprendimu 2009/299/TVR (OL L 81, 2009, p. 24) (toliau – Pamatinis sprendimas 2008/909).
(
3
)	Tai yra Pamatinio sprendimo 2008/909 4 straipsnyje nurodytas liudijimas; jo perdavimas yra viena iš taisyklių, kurių turi būti laikomasi, kai vykdančioji valstybė imasi vykdyti išduodančiojoje valstybėje paskirtą laisvės atėmimo bausmę.
(
4
)	2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2008/947/TVR dėl teismo sprendimų ir sprendimų dėl lygtinio nuteisimo tarpusavio pripažinimo principo taikymo siekiant užtikrinti lygtinio atleidimo priemonių ir alternatyvių sankcijų priežiūrą (OL L 337, 2008, p. 102).
(
5
)	Pamatinio sprendimo 2008/947 1 straipsnio 3 dalies a punktas.
(
6
)	Pamatinio sprendimo 2008/947 2 straipsnio 1, 2 ir 5 punktai.
(
7
)	Šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026, 77 ir 78 punktai) ir 2023 m. kovo 23 d. Sprendimą Minister for Justice and Equality (Vykdymo sustabdymo atšaukimas) (C‑514/21 ir C‑515/21, EU:C:2023:235, 53 ir 54 punktai).