62005CC0125_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įvadas
1. Šis Østre Landsret (Danija) (toliau − prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra pateiktas dėl platinimo susitarimo nutraukimo iš anksto pranešant apie tai prieš vienerius metus teisėtumo, atsižvelgiant į 1995 m. birželio 28 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1475/95 dėl Europos Bendrijų steigimo sutarties (81) straipsnio 3 dalies taikymo kai kurioms transporto priemonių platinimo, pardavimo ir techninės priežiūros paslaugų teikimo po pardavimo susitarimų rūšims 5 straipsnio 3 dalį(2) .
2. Ši byla ypatinga tuo, jog atsakymą į pateiktus klausimus sunku duoti dėl to, kad Reglamento (EB) Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies versija danų kalba labai skiriasi nuo kitų kalbinių versijų, taip pat dėl to, kad anksčiau paskelbtas Komisijos požiūris dėl minėto straipsnio išaiškinimo iš esmės skiriasi nuo jos pozicijos, išdėstytos šioje byloje.
II – Teisinis pagrindas
3. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1475/95 devynioliktą konstatuojamąją dalį:
„ < ... > siekiant netrukdyti plėsti veiksmingas platinimo struktūras, tiekėjas turėtų turėti teisę nutraukti susitarimus(3) atsiradus būtinybei pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį.“
Šio reglamento 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta:
„2. Jeigu platintojas pagal 4 straipsnio 1 dalį yra įsipareigojęs gerinti platinimo ir paslaugų teikimo struktūras, išimtis taikoma su sąlyga, kad:
1. < ... >
2. susitarimas sudarytas ne trumpesniam kaip penkerių metų terminui, o jeigu sudarytas neribotam terminui, abiem šalims nustatytas įprastas bent dvejų metų pranešimo apie susitarimo nutraukimą terminas; < ... >
3. < ... >
3. Išimties suteikimo sąlygos, nustatytos 1 ir 2 dalyse, nedaro įtakos:
– tiekėjo teisei nutraukti susitarimą pranešus apie tai iš anksto bent prieš vienerius metus, jeigu atsiranda būtinybė pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį (4),
– < ... > .
Kiekvienu atveju, kai iškyla nesutarimų, susitarimo šalys privalo nustatyti greito klausimų sprendimo sistemą, tokią kaip kreipimasis į trečiąją šalį-ekspertą arba arbitrą, nepažeidžiant susitarimo šalių teisės pagal nacionalinių įstatymų nuostatas kreiptis į kompetentingą teismą.“
4. Savo aiškinamajame leidinyje(5) dėl reglamento Komisija, atsakydama į 16 klausimo a punktą(6) − dėl platinimo sutarties nutraukimo prieš terminą − nurodo:
„Gamintojas turi teisę nutraukti susitarimą prieš terminą (iš anksto pranešdamas apie susitarimo nutraukimą prieš vienerius metus), jei jis turi pertvarkyti savo platinimo tinklą arba didelę jo dalį. Dėl būtinybės pertvarkyti susitariama bendru šalių susitarimu arba, jei platintojas prašo, jį nustato trečioji šalis-ekspertas arba arbitras. Kreipimasis į trečiąją šalį-ekspertą arba arbitrą neatima iš šalių teisės kreiptis į nacionalinį teismą pagal nacionalinę teisę (5 straipsnio 3 dalis). Kai tiekėjas susitarime pasilieka teisę vienašališkai nutraukti susitarimą viršydamas reglamente nustatytas ribas, jis automatiškai praranda teisę į grupinę išimtį (6 straipsnio 1 dalies 5 punktas < … > ).
Ši galimybė nutraukti susitarimą prieš terminą buvo suteikta, kad gamintojas galėtų lanksčiai adaptuoti savo platinimo struktūrą (devyniolikta konstatuojamoji dalis). Būtinybė pertvarkyti platinimo tinklą gali atsirasti dėl konkurentų veiksmų arba dėl ekonominių aplinkybių raidos, kurią gali sukelti gamintojo vidaus sprendimai arba išoriniai įvykiai, pavyzdžiui, įmonės, kurioje įdarbinama daug tam tikros vietovės darbininkų, veiklos nutraukimas. Kadangi yra daugybė galinčių susiklostyti aplinkybių, nerealu tikėtis išvardyti visus galimus pertvarkos motyvus.
Tik ištyrus konkrečią gamintojo tinklo organizacinę struktūrą kiekvienu konkrečiu atveju galima nuspręsti, ar pertvarkoma „didelė“ tinklo dalis. „Didelė“ tinklo dalis bendrai apima ekonominį ir geografinį aspektus, kurie gali būti susiję su visa atitinkamos valstybės narės teritorija arba su jos atitinkamoje dalyje įsteigtu tinklu. Bet kuriuo atveju gamintojas privalo susitarti, jei reikia, tarpininkaujant trečiajai šaliai-ekspertui arba arbitrui, su savo platintoju, su kuriuo nutraukiamas platinimo susitarimas, nesikonsultuodamas su kitais netiesiogiai paveiktais platintojais“(7) .
5. 2002 m. spalio 1 d. Reglamentą Nr. 1475/95 pakeitė 2002 m. liepos 31 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1400/2002(8) .
Reglamento Nr. 1400/2002 3 straipsnio 5 dalis numato:
„Išimtis taikoma su sąlyga, kad naujų motorinių transporto priemonių tiekėjo su platintoju arba remontininku sudarytame vertikaliame susitarime būtų numatyta, kad:
< ... >
b) susitarimas sudarytas neribotam laikui; šiuo atveju, abiem šalims pranešimui apie susitarimo nutraukimą numatytas dviejų metų terminas; šis terminas trumpinamas bent iki metų, kai:
< ... >
tiekėjas nutraukia susitarimą dėl to, kad būtina iš naujo pertvarkyti visą tinklą arba didelę jo dalį.“
Šio reglamento 10 straipsnyje nurodoma:
„81 straipsnio 1 dalyje nustatytas draudimas nuo 2002 m. spalio 1 d. iki 2003 m. rugsėjo 30 d. netaikomas susitarimams, jau galiojantiems 2002 m. rugsėjo 30 d. ir kurie neatitinka šiame reglamente numatytų išimties taikymo sąlygų, tačiau atitinka Reglamente (EB) Nr. 1475/95 numatytas išimties taikymo sąlygas“.
6. Savo aiškinamajame leidinyje dėl Reglamento Nr. 1400/2002(9) Komisija, atsakydama į 20 klausimą?“(10), nurodo:
„Reglamento Nr. 1475/95 galiojimo pasibaigimas 2002 m. rugsėjo 30 d. ir jo pakeitimas nauju reglamentu nereiškia, kad platinimo tinklą reikia de facto pertvarkyti. Tačiau, įsigaliojus naujam reglamentui, transporto priemonių gamintojas gali nuspręsti pertvarkyti didelę savo platinimo tinklo dalį. Siekiant laikytis Reglamento Nr. 1475/95 ir pasinaudoti pereinamuoju laikotarpiu, išankstinis pranešimas apie susitarimo nutraukimą turi būti pateikiamas prieš dvejus metus, išskyrus atvejus, kai dėl pertvarkos jau buvo nuspręsta arba atsiranda pareiga atlyginti žalą“.
Minėtame leidinyje pateikto atsakymo į šį 68 klausimą ketvirtojoje pastraipoje nurodyta:
„Būtinybė pertvarkyti platinimo tinklą yra objektyvus dalykas, ir tai, kad tiekėjas nusprendžia, jog tokia pertvarka būtina, ginčo atveju neišsprendžia šio klausimo. Tokiu atveju šį klausimą, atsižvelgdami į aplinkybes, turi išspręsti nacionalinis teismas arba arbitras.“
III – Faktinės aplinkybės pagrindinėje byloje
7. 1996 m. rugsėjo 21 d. Skandinavish Motor Co. A/5 (toliau − SM) su Vulcan Silkeborg A/S
(toliau − VS) − įmonė, nuo 1975 m. platinanti Audi prekių ženklo transporto priemones Danijoje, − sudarė susitarimą dėl šių transporto priemonių platinimo šioje valstybėje narėje.
8. Pagal šio susitarimo 19 straipsnio 1 punktą „Susitarimo nutraukimas su sutrumpintu išankstinio pranešimo terminu“:
„Tiekėjas < … > turi teisę nutraukti šį susitarimą raštu, išsiųsdamas registruotą laišką ir iš anksto apie tai pranešdamas ne anksčiau kaip prieš dvylika mėnesių, jei atsiranda būtinybė pertvarkyti tiekėjo platinimo tinklą arba didelę jo dalį.“
9. 2002 m. gegužės 16 d. Audi AG
(toliau – Audi ) patvirtino savo platinimo tinklo Danijoje pertvarkos planą (toliau − pertvarkos planas). Atsižvelgiant į ekonominės situacijos Danijos rinkoje numatomą pasikeitimą ir į laukiamus platintojų veiklos rezultatus, šiame plane yra numatyti įvairūs Audi prekių ženklo metinio pardavimo šioje rinkoje atvejai. Šiame plane bet kuriam atvejui nustatytas finansiniams tikslams pasiekti būtinas platintojų skaičius.
10. 2002 m. rugsėjo 2 d. SM išsiuntė tokį raštą 28 Audi platintojams Danijoje:
„Atsižvelgdami į naują Bendrijos išimtį vertikalių susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims motorinių transporto priemonių sektoriuje, kuri įsigalioja 2002 m. spalio 1 d., mes esame priversti per vienerius metus pertvarkyti savo platinimo tinklą bei suderinti platinimo susitarimus su naujuoju grupinės išimties reglamentu.
Atsižvelgdami į platinimo susitarimo 19 straipsnio 1 punktą ir remdamiesi pertvarkos būtinybe, mes privalome nutraukti mūsų pasirašytą susitarimą, kiek jis susijęs su Audi prekių ženklo lengvosiomis transporto priemonėmis, iš anksto pranešdami apie susitarimo nutraukimą prieš 12 mėnesių terminą, kuris baigiasi 2003 m. rugsėjo 30 dieną.“
11. Tą pačią dieną SM išsiuntė atskirą raštą VS, kuriame nurodė, kad artimiausiais mėnesiais ji nustatys naujus reikalavimus įvairiems Audi prekių ženklo transporto priemonių platintojams, pažymėdama, kad dar yra per anksti visapusiškai vertinti dabartiniam Audi prekių ženklo transporto priemonių platinimo tinklui kylančias pasekmes.
12. 2002 m. spalio 3 d. raštu SM pranešė VS apie tai, kad, atsižvelgiant į būsimą rinkos poreikį ir siekiant sustiprinti Audi
platinimo ekonominį pagrindą, esamas platinimo tinklas bus sumažintas nuo 28 iki 14 platintojų, o VS nebus pasiūlyta pasirašyti naujos platinimo sutarties.
13. Šiomis aplinkybėmis VW‑Audi Forhandlerforeningen Audi ( Volkswagen
ir Audi
platintojų asociacija) platintojų, su kuriais platinimo susitarimas buvo nutrauktas, vardu kreipėsi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusį teismą, nurodydama, kad išankstiniame pranešime apie susitarimo nutraukimą turėjo būti nustatytas 24 mėnesių terminas.
IV – Prejudiciniai klausimai
14. Manydamas, kad šioje byloje kyla klausimų dėl taikytinos Bendrijos teisės aiškinimo, bylą nagrinėjantis teismas pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1. Ar 1995 m. birželio 28 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1475/95 dėl Europos Bendrijų steigimo sutarties (81) straipsnio 3 dalies taikymo kai kurioms motorinių transporto priemonių platinimo, pardavimo ir techninės priežiūros paslaugų teikimo po pardavimo susitarimų rūšims 5 straipsnio 3 dalis aiškintina taip, kad tiekėjas, nutraukdamas platinimo susitarimą ir iš anksto pranešdamas apie tai prieš vienerius metus, privalo nurodyti nutraukimo motyvus, o ne tik padaryti nuorodą į šią nuostatą?
2. Jei atsakymas į pirmąjį klausimą yra teigiamas:
Kokie reikalavimai pagal Bendrijos teisę gali būti nustatyti tokiems motyvams ir kuriuo momentu jie turi būti pateikti?
3. Kokios yra tokių motyvų netinkamo pateikimo arba pavėluoto pateikimo pasekmės?
4. Ar (reglamento) 5 straipsnio 3 dalis aiškintina taip, kad susitarimo su tiekėju nutraukimas iš anksto pranešant apie tai prieš vienerius metus turi būti pagrįstas tiekėjo jau parengtu pertvarkos planu?
5. Jei atsakymas į ketvirtąjį klausimą yra teigiamas:
Kokie reikalavimai pagal Bendrijos teisę gali būti keliami tiekėjo parengto pertvarkos plano turiniui ir formai ir kada pertvarkos planas turi būti parengtas?
6. Jei atsakymas į ketvirtąjį klausimą yra teigiamas:
Ar tiekėjas privalo informuoti platintoją, jei susitarimas nutraukiamas pagal pertvarkos planą, ir atitinkamai kada ir kokia forma privalo tai padaryti?
7. Jei atsakymas į ketvirtąjį klausimą yra teigiamas:
Kokios yra galimo pertvarkos plano ir reikalavimų, kurie gali būti keliami šio plano formai ir turiniui, neatitikimo pasekmės?
8. Iš (reglamento) 5 straipsnio 3 dalies versijos danų kalba matyti, kad tiekėjas nutraukia susitarimą su platintoju, iš anksto pranešdamas apie tai prieš vienerius metus, jeigu „ < ... > atsiranda būtinybė pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį < ... > “. Frazė „atsiranda būtinybė“ yra visose (reglamento) kalbinėse versijose, tačiau žodis „iš esmės“ yra tik tekste danų kalba.
Tokiomis aplinkybėmis klausiama:
Kokie reikalavimai gali būti keliami pertvarkai, kad tiekėjas galėtų pagal (reglamento) 5 straipsnio 3 dalį nutraukti susitarimą, iš anksto pranešdamas apie tai prieš vienerius metus?
9. Ar nagrinėjant klausimą, ar tenkinamos sąlygos, kuriomis tiekėjas pagal (reglamento) 5 straipsnio 3 dalį gali nutraukti susitarimą iš anksto apie tai pranešdamas prieš vienerius metus, reikia atsižvelgti į galimas ekonomines pasekmes tiekėjui, jei jis būtų nutraukęs susitarimą iš anksto apie tai pranešęs prieš dvejus metus?
10. Kam tenka sąlygų, kuriomis tiekėjas gali pagal (reglamento) 5 straipsnio 3 dalį nutraukti susitarimą, iš anksto pranešdamas apie tai prieš vienerius metus, įvykdymo įrodinėjimo pareiga ir kaip tokia pareiga gali būti panaikinta?
11. Ar (reglamento) 5 straipsnio 3 dalis aiškintina taip, kad sąlygos, kuriomis tiekėjas gali pagal šią nuostatą nutraukti susitarimą, iš anksto pranešdamas apie susitarimo nutraukimą prieš vienerius metus, gali būti tenkinamos paprasčiausiai dėl to, kad pertvarkyti iš esmės platinimo tinklus arba didelę jų dalį yra būtina įgyvendinant Reglamentą Nr. 1400/2002?“
V – Preliminarios pastabos
A – Įvairios Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies teksto kalbinės versijos
15. Kaip teisingai pastebėjo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas aštuntajame klausime, iš tikrųjų tarp Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies teksto danų kalba ir kitų kalbinių versijų yra reikšmingas skirtumas, t. y. kalbant apie visose kalbinėse versijose nurodytą „būtinybę pertvarkyti“ tik danų tekste yra išskiriama „būtinybė iš esmės pertvarkyti“.
16. Pageidautina, kad tarp Bendrijos teisės aktų kalbinių versijų nebūtų daugiau ar mažiau svarbių skirtumų, tačiau atsižvelgiant į tai, kad šiuo metu Bendrijos teisės aktai turi būti prieinami dvidešimt keturiomis kalbomis, tai yra neišvengiama. Tokia situacija turi paskatinti Bendrijos institucijas ir jų tarnybas atkreipti dėmesį į tai, kad yra šių neatitikimų ir trūkumų, ypač jei jie gali turėti teisinių pasekmių socialiniams santykiams.
17. Iš bylos medžiagos matyti, kad į tai neatsižvelgė atitinkama Komisijos tarnyba, kuri 2002 m. rudenį susirašinėjo su Danijos konkurencijos tarnyba dėl Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies, nagrinėjamos šioje byloje, išaiškinimo ir taikymo. Mes esame nustebę, kad visai neseniai buvo pamiršta atkreipti Danijos konkurencijos tarnybos dėmesį į šį kalbinį neatitikimą ir jį ištaisyti. Be to, neabejotinai buvo galima išvengti, kad Danijos teismas pateiktų Teisingumo Teismui klausimus, išplaukiančius iš šio neatitikimo.
18. Atsižvelgdamas į būtinybę vienodai aiškinti Bendrijos teisės aktus, kurie leidžiami įvairiomis kalbomis, Teisingumo Teismas nustatė savo praktikoje keturis principus.
19. Pirmiausia, neturi būti aiškinami vien taikomi tekstai, o iškilus abejonėms jie turi būti aiškinami ir taikomi atsižvelgiant į kitas autentiškas kalbines versijas(11) .
20. Antra, jei įvairios kalbinės versijos skiriasi, nagrinėjamos nuostatos turi būti aiškinamos atsižvelgiant į teisės akto, kurio dalis jos yra, tikslą ir bendrą struktūrą(12) .
21. Trečia, teisinio saugumo principas reikalauja, kad konkrečios versijos tekstas būtų aiškinamas pagal jo tikrąją ir įprastą prasmę, o iškylantys klausimai būtų sprendžiami, nesuteikiant pirmenybės vienai iš kalbinių versijų(13) .
22. Galiausiai visos autentiškos kalbinės versijos turi vienodą galią, nesvarbu, koks yra vartojančių aptariamą kalbą žmonių skaičiaus(14) .
23. Vadovaujantis šiais principais, dėl teksto danų kalba, kuris šiek tiek skiriasi nuo Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies teksto, iškilęs klausimas gali būti santykinai lengvai išspręstas.
24. Ypatingas būtinybės pertvarkyti apibrėžimas pavartojant būdvardį „gennemgribende“ („iš esmės“), kuris pateiktas tik versijoje danų kalba, aiškinant Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalį pažodžiui, iš tikrųjų gali suteikti šiai nuostatai šiek tiek kitokią prasmę kitų kalbinių versijų atžvilgiu, nes jis nustato griežtesnes pertvarkymo sąlygas, leidžiančias iš anksto pranešti apie neribotam terminui sudarytų platinimo sutarčių nutraukimą prieš sutrumpintą terminą.
25. Mes manome, kad, atsižvelgiant į 5 straipsnio 3 dalies turinį, „iš esmės“, griežtai kalbant, yra nereikalingas, nes viso platinimo tinklo ar didelės jo dalies pertvarkymas jau pats savaime yra esminis. Žodžiai „iš esmės“ nepapildo kiekybinių kriterijų „visas“ ir „didelė dalis“. Tai, kad kitose kalbinėse versijose nėra tokio ypatingo apibrėžimo, įrodo jo nereikalingumą.
26. Taigi aiškinant ir taikant Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalį žodžiams „iš esmės“, esantiems versijoje danų kalba, nereikia suteikti ypatingos reikšmės.
B – Neatitikimai tarp Komisijos pozicijos, išreikštos aiškinamuosiuose leidiniuose dėl Reglamentų Nr. 1475/95 ir Nr. 1400/2002, ir rašytinių bei žodinių pastabų šioje byloje
27. Atsakydama į 16 klausimą savo aiškinamajame leidinyje dėl Reglamento Nr. 1475/95(15) ir į 68 klausimą savo aiškinamajame leidinyje dėl Reglamento Nr. 1400/2002(16), Komisija pažymėjo, kad Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalyje numatyta sąlyga, leidžianti iš anksto pranešti apie susitarimo nutraukimą prieš sutrumpintą terminą, konkrečiai kalbant, kai yra būtinybė pertvarkyti, yra objektyvaus pobūdžio, kurio buvimą kiekvienu konkrečiu atveju turi nustatyti nacionalinis teismas.
28. Remiantis sprendimu dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą Komisija taip pat gynė šią poziciją 2002 m. pabaigoje neformaliai bendraudama su Danijos konkurencijos tarnyba. Pastaroji šią poziciją nurodė 2002 m. gruodžio 20 d. laiške, adresuotame Danijos automobilių platintojų federacijai ( Dansk Automobilforhændler Forming ).
29. Neminėdama šiuose leidiniuose ginamo pirmesnio savo požiūrio, rašytinėse pastabose Komisija gina kitokį požiūrį – kad būtinybė pertvarkyti priklauso tik nuo subjektyvaus komercinio gamintojo vertinimo, kuriam netaikoma išsamesnė teisminė kontrolė.
30. Teisėjui pranešėjui ir mums pateikus klausimą, Komisija per posėdį aiškiai atsisakė savo pozicijos, kurią gynė šiuose leidiniuose.
31. Neatsižvelgiant į tai, kuris požiūris yra teisingas − mes dar sugrįšime prie šio klausimo, − reikia pateikti kelias pastabas dėl tokio Komisijos elgesio.
32. Šiuo atveju aptariami leidiniai turi būti laikomi neprivalomais Komisijos pranešimais, kuriuose ji pateikia savo poziciją dėl atitinkamų bendrųjų išimčių reglamentų aiškinimo ir taikymo. Jie negali prieštarauti EB sutarčiai ar antrinei teisei(17) .
33. Nors tokie dokumentai, kokie yra šioje byloje, nėra teisiškai privalomi, tačiau, kaip daug kartų savo teismų praktikoje nurodė Teisingumo Teismas ir Pirmosios instancijos teismas(18), jie gali turėti teisinių pasekmių ta prasme, kad, išnagrinėti kartu su teisėtų lūkesčių principu, jie reiškia, jog Komisija pati prisiėmė įsipareigojimus, vykdydama savo kompetenciją.
34. Neminėdama šių galimų teisinių pasekmių griežtąja prasme, Komisija taip pat turi įrodyti, jog rūpestingai veikia, siekdama, kad taikoma konkurencijos politika būtų veiksminga.
35. Rinkoje veikiantys ūkio subjektai paprastai tinkamai atsižvelgia į Komisijos aiškinamuosiuose pranešimuose, pavyzdžiui, šioje byloje nagrinėjamuose aiškinamuosiuose leidiniuose, išreikštą požiūrį. Jie sukelia pasekmių ne tik vertikaliems santykiams tarp Komisijos ir rinkos subjektų, bet taip pat turi įtakos horizontaliems santykiams tarp subjektų. Tą įrodo ir faktinės aplinkybės pagrindinėje byloje bei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti argumentai, kuriuose aiškiai nurodytos svarbios leidinių nuostatos.
36. Komisijos pranešimų, pavyzdžiui, nurodytų nagrinėjamuose leidiniuose, svarba valstybių narių politikoje ir teismų praktikoje išaugo nuo to laiko, kai remiantis 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo(19) konkurencijos taisyklių laikymosi kontrolė buvo perleista nacionalinėms konkurencijos institucijoms ir nacionaliniams teismams. Teisinis saugumas ir teisės vienodumas, laikantis šių taisyklių ir taikant jas, bei jų veiksmingumas yra garantuojami, jei Komisija duoda aiškius nurodymus dėl šių taisyklių taikymo. Tai taip pat patvirtina pagrindinės bylos aplinkybės, iš kurių išplaukia, kad iki šios bylos Komisija bendravo su Danijos kompetentingomis valdžios institucijomis konkurencijos srityje ir, kaip nurodoma sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, nacionalinis teismas ieškojo informacijos nagrinėjamuose leidiniuose.
37. Kaip jau paaiškinome, nagrinėjami pranešimai neturi privalomojo teisės normų pobūdžio, tačiau jie išaiškina, kaip reikia taikyti pirminės ir antrinės Bendrijos teisės aktus. Taigi negalima pašalinti galimybės, kad, atlikusi išsamesnį tyrimą, Komisija įsitikino, jog paaiškinimai ir vertinimai, kuriuos ji pateikė šiuose leidiniuose, nėra visiškai teisingi teisiniu požiūriu. Atsižvelgiant į Bendrijos konkurencijos taisyklių apimtį ir sudėtingumą, kartais galima kalbėti apie Komisiją kaip apie vykdomąją valdžią, kuri gali „keisti požiūrį“.
38. Tačiau siekiant suinteresuotųjų subjektų teisinio saugumo ir Bendrijos normų laikymosi bei veiksmingo taikymo nacionaliniame lygmenyje labai svarbu, kad Komisija kuo greičiau informuotų apie savo pasikeitusį požiūrį. Jei ji to nedaro, tai neigiamai veikia jos pranešimų apie Bendrijos konkurencijos teisės − arba jos dalies − aiškinimą ir taikymą patikimumą ir galiausiai jos politikos veiksmingumą.
39. Šios bylos aplinkybėmis Komisija neatsižvelgė į šį pavojų, kai, nepateikusi jokio kito paaiškinimo per posėdį, nurodė, kad 4 ir 6 punktuose pacituotuose leidinių straipsniuose esantis Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies išaiškinimas „ daugiau neturi būti taikomas “.
40. Tokio rūpestingumo nebuvimas yra dar svarbesnis dėl to, kad, kaip matyti iš kitų dar nagrinėjamų bylų, kuriose Teisingumo Teismo prašoma priimti prejudicinį sprendimą(20), Reglamento Nr. 1475/95 pakeitimas Reglamentu Nr. 1400/2002 daugeliui automobilių gamintojų suteikė progą pertvarkyti savo platinimo tinklus, nutraukiant visus platinimo susitarimus, iš anksto pranešus apie tai prieš vienerius metus, tam, kad sudarytų su ribotu platintojų skaičiumi platinimo susitarimus naujomis Reglamente Nr. 1400/2002 numatytomis sąlygomis(21) . Šiose situacijose dažnai iškyla teisinių klausimų, panašių į nagrinėjamus šioje byloje.
C – Pateiktų klausimų nagrinėjimas
41. Teisingumo Teismui pateiktus klausimus galima suskirstyti į keturias grupes:
– pateikdamas pirmuosius tris klausimus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar gamintojas, norėdamas nutraukti platinimo susitarimą, iš anksto pranešant apie tai prieš vienerius metus, privalo nurodyti tokio nutraukimo motyvus, ir, atsakius teigiamai, kokia yra šios motyvavimo pareigos taikymo apimtis;
– ketvirtasis – devintasis klausimai yra dėl pertvarkos pobūdžio, galinčio pateisinti susitarimo nutraukimą, taikant Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalyje numatytą sutrumpintą pranešimo apie sutarties nutraukimą terminą, o ketvirtasis – septintasis klausimai labiau susiję su informacija, kuri turi būti pateikta pagrindžiant pertvarkos būtinybę;
– dešimtuoju klausimu siekiama nustatyti, kas privalo įrodyti, kad platinimo susitarimo nutraukimo, iš anksto pranešant apie jo nutraukimą prieš sutrumpintą terminą, sąlygos yra įvykdytos arba neįvykdytos;
– galiausiai vienuoliktuoju klausimu klausiama, ar vien dėl paties Reglamento Nr. 1400/2002 įsigaliojimo atsiranda būtinybė pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį.
42. Toliau siūlome nagrinėti taip sugrupuotus klausimus.
VI – Pateiktų klausimų analizė ir atsakymai
A – Pirmasis – trečiasis klausimai: pareiga motyvuoti
43. Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalis nenumato aiškios pareigos motyvuoti būtinybę pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį. Ją paaiškinančioje reglamento devynioliktoje konstatuojamojoje dalyje taip pat apie tai nieko nepasakyta.
44. Priešingai, Reglamento Nr. 1400/2002 3 straipsnio 4 dalis aiškiai numato tokią pareigą. Ši nuostata detaliai aprašyta reglamento devintoje konstatuojamojoje dalyje(22) .
45. Tačiau ši pareiga taikoma ne tik tuo atveju, kai susitarimas nutraukiamas iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą, bet taip pat visais nutraukimo atvejais, kaip parodo 3 straipsnio 4 dalis ir devinta konstatuojamoji dalis. 3 straipsnio 5 dalies b punkto antroje įtraukoje dėl susitarimo nutraukimo iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą nenumatyta jokios ypatingos pareigos, taip pat pareigos motyvuoti(23) .
46. Tačiau dėl to, kad Reglamente Nr. 14 00/2002 yra numatyta bendra pareiga motyvuoti platinimo susitarimo nutraukimą, Komisija pagrindžia tokios implicitinės pareigos netaikymą sąlyga, numatančia, jog pagal Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalį tokį susitarimą galima nutraukti iš anksto pranešus apie tai prieš sutrumpintą terminą.
47. Šiuo metu Komisijos ginamas požiūris visiškai skiriasi nuo požiūrio, kurį ji pateikė 2002 m. pabaigoje Danijos konkurencijos tarnybai, nurodydama, kad susitarimo nutraukimas turi būti motyvuotas parengiant išsamų pertvarkos planą(24) .
48. Neatsižvelgiant į tai, kokios yra šio staigaus nuomonės pakeitimo priežastys, grindžiant a contrario, negalima remtis Reglamento Nr. 1400/2002 3 straipsnio 4 dalies tekstu ir taikymo apimtimi. Ši nuostata numato bendrą pareigą motyvuoti, kuria siekiama užkirsti motorinių transporto priemonių tiekėjams galimybę neteisėtai nutraukti platinimo susitarimus, norint sutrukdyti platintojams elgtis taip, kad būtų skatinama konkurencija.
49. Šioje byloje svarbu nustatyti, ar reikia motyvuoti susitarimo nutraukimą, apie kurį pranešama iš anksto prieš sutrumpintą terminą, ir kokia apimtimi, kad galima būtų pasinaudoti šia ypatinga teise nutraukti susitarimą.
50. Tačiau neįmanoma atsakyti į šį klausimą remiantis tuo argumentu, kad Reglamento Nr. 1475/95 numatytu platinimo susitarimo nutraukimo atveju gamintojams nėra numatyta bendros pareigos motyvuoti, ir tuo faktu, jog Reglamentas Nr. 1400/2002 nenumato tokios pareigos.
51. Kadangi šioje byloje Komisija ne tik nenuosekliai veikia, bet ir pateikia ginčytinus argumentus savo rašytinėse ir žodinėse pastabose, jos išreikštu požiūriu negalima pasitikėti.
52. Reglamente Nr. 1475/95, konkrečiai kalbant, jo 5 straipsnio 2 dalies 2 punkte ir 3 dalies pirmoje įtraukoje numatytas neribotam terminui sudarytų susitarimų nutraukimas, pranešant apie tai iš anksto bent prieš vienerius metus, yra akivaizdžiai numatytas kaip bendros taisyklės, numatančios, kad nutraukimo atveju turi būti laikomasi dvejų metų pranešimo apie susitarimo nutraukimą termino, išimtis.
53. Jei gamintojas nori pasinaudoti galimybe taikyti išimties tvarka sumažintą išankstinio pranešimo apie susitarimą nutraukimą terminą, jis turi bent jau užtikrinti, kad šio ypatingo sumažinto išankstinio pranešimo apie susitarimo nutraukimą termino taikymo sąlygos būtų įvykdytos.
54. Jei ši sąlyga nenumatyta, ypatingo sumažinto išankstinio pranešimo apie susitarimo nutraukimą termino taikymas netenka savo ypatingo pobūdžio. O tai, mūsų manymu, neatitinka Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 2 ir 3 dalių struktūros ir tikslo.
55. Todėl gamintojas, ketinantis nutraukti platinimo susitarimą iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą, remdamasis pirmesniame punkte numatytomis nuostatomis, privalo paaiškinti, kodėl jis nori taip nutraukti sutartį.
56. Siekiant atsakyti į klausimą, kokia yra šios pareigos motyvuoti taikymo apimtis, reikia atsižvelgti į 5 straipsnio 3 dalies pirmą įtrauką. Šioje nuostatoje nurodomi trys veiksniai:
a) būtinybė
b) pertvarkyti
c) visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį.
57. Tam tikrą pirmų dviejų veiksnių apibrėžimą galima rasti Reglamento Nr. 1475/95 devynioliktoje konstatuojamojoje dalyje(25) . Remiantis šios konstatuojamosios dalies antru sakiniu, įprastas dvejų metų išankstinio pranešimo apie susitarimo nutraukimą terminas neturi trukdyti plėsti veiksmingų platinimo struktūrų.
58. Iš to darytina išvada, kad „būtinybė pertvarkyti“, kaip ypatingo išankstinio pranešimo apie susitarimo nutraukimą sutrumpinto termino taikymo priežastis, turi būti susijusi su platinimo struktūrų ekonominiu veiksmingumu dinaminėje ekonominėje erdvėje, kurioje veikia gamintojas.
59. Trečias veiksnys yra labiau kiekybinis: būtinybė pertvarkyti turi būti tokia didelė, kad būtų susijusi su visu platinimo tinklu arba didele jo dalimi.
60. Remdamiesi nusistovėjusia teismų praktiką šioje srityje(26), mes visiškai pritariame Komisijos ir pagrindinės bylos šalių požiūriui, kad platintojų tinklas, kaip gamintojo viso platinimo tinklo dalis, gali būti laikomas „didele tinklo dalimi“.
61. Taip aiškinant šiuos tris veiksnius, visi jie reiškia, kad gamintojas, nutraukiantis platinimo susitarimą, iš anksto pranešdamas apie tai prieš sutrumpintą terminą, turi bent jau motyvuoti šios ypatingos teisės įgyvendinimą būtinybe išsaugoti arba pagerinti platinimo tinklo ekonominį veiksmingumą atsižvelgiant į objektyvius ekonominius pasikeitimus − vidinius arba išorinius, − kurių jis patiria, kuri taip pat turi būti tokia didelė, kad reikėtų pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį.
62. Logiška manyti, kad šie motyvai turi būti nurodyti pranešime, kurį gamintojas išsiunčia platintojui ir kuriuo jis nutraukia pasirašytą platinimo susitarimą, iš anksto pranešdamas apie tai prieš sutrumpintą terminą. Iš tikrųjų nesant tokių motyvų, kurie iš tikrųjų turi įrodyti, kad susitarimo nutraukimo, iš anksto pranešant apie tai per sutrumpintą terminą, sąlygos yra įvykdytos, toks nutraukimas neatitinka Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies reikalavimų.
B – Ketvirtasis – devintasis klausimai: būtinybė nutraukti susitarimą
63. Iš siūlomo atsakymo į pirmus tris klausimus išplaukia, jog gamintojas iš tikrųjų turi įrodyti, kad susitarimo nutraukimo iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą, laikytino išimtimi, sąlygos yra įvykdytos.
64. Tai neišvengiamai reiškia, kad turi būti tam tikra objektyvios būtinybės, kuria gamintojas remiasi kaip pertvarkos motyvu, teisminė kontrolė.
65. Jei būtų kitaip, gamintojas galėtų remtis tik tokia būtinybe tam, kad galėtų nutraukti platinimo susitarimą, nepateikdamas jokių tai patvirtinančių argumentų, kuriuos būtų galima patikrinti. Kaip jau pažymėjome 53 punkte, Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 2 dalyje numatyta platintojo apsauga taptų tik simbolinė.
66. Kadangi šioje byloje Komisijos patvirtintas požiūris, skirtingas nei pirmiau aiškinamuosiuose leidiniuose dėl Reglamentų Nr. 1475/95 ir Nr. 1400/2002(27) ginamas požiūris, turi tokių radikalių pasekmių, jis negali būti ginamas.
67. Iš tikrųjų, tuo atveju, kai susitarimas nutraukiamas iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą, dėl tokio požiūrio platintojas negautų jokios minimalios teisminės gynybos, kalbant apie klausimą, ar šis susitarimo nutraukimas pagrįstas objektyvia ekonomine būtinybe.
68. Taigi gamintojas, ketinantis nutraukti susitarimą iš anksto pranešdamas apie tai per sutrumpintą terminą, privalo įsitikinti, kad yra objektyvi ekonominė būtinybė tai padaryti. Šis reikalavimas, nustatomas atsižvelgiant į minimalią platintojo teisminę gynybą, neturi turėti įtakos gamintojo galimybėms lanksčiai reaguoti į pasikeitusias ekonomines aplinkybes, kuriomis jis vykdo veiklą.
69. Nacionalinis teismas, nenagrinėdamas ekonominių priežasčių, kurios yra platinimo tinklo pertvarkos ir jos įgyvendinimo pagrindas, gali kontroliuoti tik objektyvių ekonominių aplinkybių − vidinių arba išorinių − pasikeitimą, kuris gali pareikalauti tokios pertvarkos.
70. Iš to galima padaryti išvadą, kad objektyvių ekonominių aplinkybių pasikeitimas turi būti toks svarbus, kad galėtų būti tokio drąsaus žingsnio, koks yra viso platinimo tinklo arba jo didelės dalies pertvarkymas, priežastis. Nacionalinis teismas taip pat turi patikrinti šį kiekybinį veiksnį.
71. Jei sąlygos, reikalaujančios, kad gamintojas nustatytų, jog objektyvios ekonominės aplinkybės − vidinės arba išorinės − yra tokios svarbios, kad pateisina viso platinimo tinklo arba didelės jo dalies pertvarkymą, platintojas yra bent jau apsaugotas nuo paprasto gamintojo strategijos pakeitimo, kalbant apie optimalų platinimo tinklo pagerinimą, kuris nėra pagrįstas pasikeitusiomis objektyviomis aplinkybėmis. Tai patvirtina Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalis, patvirtinta šio reglamento devynioliktoje konstatuojamojoje dalyje(28) .
72. Kadangi būtina, kad platinimo susitarimo nutraukimą iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą tam tikra dalimi patikrintų teismai, kai toks platinimo susitarimas nutraukiamas, gamintojas turi pateikti informaciją, pateisinančią esminės pertvarkos būtinybę.
73. Iš to išplaukia, kad informacija, kurią turi pateikti gamintojas, nutraukdamas platinimo susitarimą iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą, neturi apimti pirmiau sudaryto pertvarkos plano. Toks reikalavimas viršytų tai, kas yra būtina siekiant teisėtai pasinaudoti šiuo specialiu išankstinio pranešimo apie susitarimo nutraukimą sutrumpintu terminu.
74. Kaip pažymėjome 15−26 punktuose, būdvardis „gennemgribende“ („iš esmės“) 5 straipsnio 3 dalies pirmos įtraukos tekste danų kalba neturi kitos ypatingos reikšmės nei ta, kad būtinybė, kurią gamintojas laiko pateisinančia, turi būti tokia, jog viso platinimo tinklo arba jo didelės dalies pertvarkymas būtų proporcingas.
75. 71 punkte netiesiogiai jau pateikėme atsakymą į devintąjį klausimą: jei dėl pasikeitusių objektyvių ekonominių aplinkybių − vidinių arba išorinių − gamintojas turi pertvarkyti visą savo platinimo tinklą arba didelę jo dalį, tai galima padaryti priešingą prielaidą, jog neatlikęs tokios pertvarkos jis patirtų nepalankių ekonominių pasekmių.
C – Dešimtasis klausimas: kam tenka įrodinėjimo pareiga?
76. Atsižvelgiant į tai, kas pirmiau nurodyta, galima atsakyti į klausimą, kam tenka įrodinėjimo pareiga: kalbama apie gamintoją, norintį pasinaudoti ypatinga galimybe nutraukti susitarimą. Taigi tai jis turi įrodyti, kad yra įvykdytos sąlygos, leidžiančios iš anksto pranešti apie susitarimo nutraukimą prieš sutrumpintą terminą.
77. Be to, pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, tas, kas remiasi išimtimi pagal EB 81 straipsnio 3 dalį, įskaitant grupinę išimtį, turi įrodyti, jog tam reikalingos sąlygos yra įvykdytos(29) : t. y. tas, kas nori pasinaudoti ypatingu susitarimo nutraukimo būdu, pavyzdžiui, grupine išimtimi, turi įrodyti, jog tam reikalingos sąlygos yra įvykdytos.
D – Vienuoliktasis klausimas: ar vien Reglamento Nr. 1400/2002 įsigaliojimas yra pakankamas pagrindas nutraukti platinimo susitarimą iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą?
78. Norint atsakyti į šį klausimą reikia atskirti naujo reglamento įsigaliojimą nuo ekonominių pasikeitimų motorinių priemonių gamybos ir pardavimo srityje, kurių gali atsirasti dėl šio reglamento.
79. Pats reglamento įsigaliojimas nėra faktas ar aplinkybė, dėl kurių, kaip dėl objektyvių ekonominių pasikeitimų, gali atsirasti būtinybė nutraukti pasirašytus platinimo susitarimus iš anksto pranešant apie tai per sutrumpintą terminą.
80. Grupinė išimtis yra viena iš galimybių, kuriomis gali pasinaudoti ūkio subjektai, siekdami apeiti EB 81 straipsnio 1 dalyje numatytų konkurenciją ribojančių sąlygų draudimą jų sudaromose sutartyse. Tačiau jie gali laisvai nuspręsti, ar pasinaudoti šia galimybe(30) .
81. Tai nereiškia, kad dėl naujos grupinės išimties įsigaliojimo negali kilti ekonominių pasekmių, pavyzdžiui, ekonominė aplinka, kurioje veikia motorinių transporto priemonių gamintojai, taip pasikeičia, jog atsiranda būtinybė pertvarkyti platinimo tinklą.
82. Tačiau Reglamente Nr. 1400/2002 numatyta nauja grupinė išimtis iš esmės skiriasi nuo prieš tai numatytos Reglamente Nr. 1475/95 ir dėl to, kad ji palieka gamintojams ir platintojams tam tikras įvairias galimybes, jie turi daug platinimo galimybių, leidžiančių atitinkamiems ūkio subjektams konkuruoti vartotojų naudai.
83. Remiantis aiškinamuoju leidiniu dėl Reglamento Nr. 1400/2002(31), nauja grupinė išimtis turi padėti plačiau taikyti naujas platinimo technologijas, pavyzdžiui, internetinę prekybą ir kelių prekių ženklų platintojus. Be to, automobilių savininkai galėtų pasirinkti vietą, kurioje jie atliks remontą ir priežiūrą, bei tam reikalingas atsargines dalis.
84. Remiantis šiais tikslais, ribojančios praktikos, pavyzdžiui, galimybės derinti išimtinį platinimą su atrankiniu ir pareigos užtikrinti naujų motorinių transporto priemonių pardavimą ir techninės priežiūros paslaugų teikimą po pardavimo, atsisakyta.
85. Iš to matyti, kad automobilių gamybos, pardavimo ir priežiūros sąlygos gali iš esmės pasikeisti įsigaliojus Reglamentui Nr. 1400/2002, ir šis rezultatas yra aiškiai numatytas šio reglamento konstatuojamosiose dalyse(32) .
86. Tokiomis aplinkybėmis galima padaryti prielaidą, kad nauja grupinė išimtis gali taip paveikti motorinių transporto priemonių pardavimo sąlygas, kad atsiras būtinybė prie jų pritaikyti esamus platinimo tinklus(33) .
87. Nacionalinis teismas turi nustatyti, ar vien dėl naujos grupinės išimties atsirandančių naujų aplinkybių gali atsirasti neišvengiama būtinybė pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį.
VII – Išvada
88. Atsižvelgdami į šiuos svarstymus, mes siūlome Teisingumo Teismui atsakyti taip į Østre Landsret
pateiktus prejudicinius klausimus:
„Pirmasis – trečiasis klausimai:
– Gamintojas, kuris, remdamasis 1995 m. birželio 28 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1475/95 dėl Europos Bendrijų steigimo sutarties (81) straipsnio 3 dalies taikymo kai kurioms transporto priemonių platinimo, pardavimo ir techninės priežiūros paslaugų teikimo po pardavimo susitarimų rūšims 5 straipsnio 3 dalimi, nutraukia platinimo susitarimą, iš anksto pranešdamas apie tai prieš sutrumpintą vienerių metų terminą, turi bent jau motyvuoti šios ypatingos teisės įgyvendinimą būtinybe išsaugoti arba pagerinti platinimo tinklo ekonominį veiksmingumą atsižvelgiant į objektyvius ekonominius pa sikeitimus − vidinius arba išorinius, − kurių jis patiria. Ši būtinybė taip pat turi būti tokia didelė, kad reikėtų pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį.
Klausimai nuo ketvirtojo iki devintojo
– Pranešime, kuriame platintojas informuojamas apie susitarimo nutraukimą iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą, gamintojas turi nurodyti objektyvias ekonomines aplinkybes − vidines arba išorines, − dėl kurių gali atsirasti būtinybė pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį.
– Nacionalinis teismas turi patikrinti šių ekonominių galimybių buvimą ir jų svarbą.
– Informacija, kurią turi pateikti gamintojas, neturi apimti daugiau įrodymų, nei būtina, siekiant iš anksto pranešti apie susitarimo nutraukimą prieš sutrumpintą terminą.
– Būdvardis „gennemgribende“ („iš esmės“) 5 straipsnio 3 dalies pirmos įtraukos tekste danų kalba neturi kitos ypatingos reikšmės nei ta, kad būtinybė, kurią gamintojas laiko pateisinančia, turi būti tokia, kad viso platinimo tinklo arba jo didelės dalies pertvarkymas būtų proporcingas.
– Jei dėl pasikeitusių objektyvių ekonominių aplinkybių − vidinių arba išorinių − gamintojas turi pertvarkyti visą savo platinimo tinklą arba didelę jo dalį, tai galima padaryti priešingą prielaidą, kad neatlikęs tokios pertvarkos jis patirtų nepalankių ekonominių pasekmių.
Dešimtasis klausimas
– Pareiga įrodyti, kad yra įvykdytos sąlygos, leidžiančios iš anksto pranešti apie susitarimo nutraukimą prieš sutrumpintą terminą, tenka gamintojui, remiantis Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalies pirma įtrauka.
Vienuoliktasis klausimas
– Reglamento Nr. 1475/95 5 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad vien dėl to, jog įsigaliojo 2002 m. liepos 31 d. Reglamento (EB) Nr. 1400/2002 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo vertikalių susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims motorinių transporto priemonių sektoriuje, nėra įvykdytos platinimo susitarimo nutraukimo iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą sąlygos.
– Tačiau dėl šio reglamento įsigaliojimo objektyvios ekonominės sąlygos gamintojo atžvilgiu gali pasikeisti, ir dėl to susitarimo nutraukimas iš anksto pranešant apie tai prieš sutrumpintą terminą bus pateisinamas.
– Gamintojas turi įrodyti, kad taip yra šiuo atveju“.
(1) .
(2)  –	OL L 145, p. 25.
(3)  – Prancūzų ir danų kalbinėse versijose vartojamas tas pats terminas „extraordinaire“ ir „ekstraordinaert“, o tekste anglų kalba atitinkamo būdvardžio nėra.
(4)  –	To paties straipsnio 3 dalies pirmos įtraukos danų tekste nurodoma būtinybė „iš esmės pertvarkyti visą tinklą arba jo dalį“.
(5)  –	Europos Komisija, IV Generalinis direktoratas „Konkurencija“, automobilių platinimas (Reglamentas (EB) Nr. 1475/9, 1995 m. birželio 29 d. paskelbtas OL L 145), aiškinamasis leidinys IV/9509/95 FR. Šis leidinys leidžiamas tik prancūzų, anglų ir vokiečių kalbomis.
(6)  –	Šis klausimas suformuluotas taip: „Ar įmanoma nutraukti susitarimą prieš terminą?“
(7)  – Prancūzų tekste išnašos nėra.
(8)  –	2002 m. liepos 31 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1400/2002 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo vertikalių susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims motorinių transporto priemonių sektoriuje (OL L 203, p. 30).
(9)  –	Europos Komisija – Generalinis direktoratas „Konkurencija“, 2002 m. liepos 31 d. Komisijos reglamentas Nr. 1475/95 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo vertikalių susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims motorinių transporto priemonių sektoriuje, aiškinamasis leidinys (htpp//europa.eu.int/comm/competition/car_sector).
(10)  –	20 klausimas suformuluotas taip: „Kaip pereinamuoju laikotarpiu nutraukti Reglamentą Nr. 1475/95 atitinkančius susitarimus?“
(11)  –	Žr., be kita ko, 1967 m. gruodžio 5 d. Sprendimą Van der Vecht
(19/67, Rink. p. 445) ir 1994 m. rugpjūčio 9 d. Sprendimą Prancūzija prieš Komisiją
(C‑327/91, Rink. p. I‑3641, 35 punktas).
(12)  –	Žr., be kita ko, 1996 m. spalio 24 d. Sprendimą Kraaijeveld
(C‑72/95, Rink. p. I‑5403, 28–31 punktai) ir 1996 m. gruodžio 5 d. Sprendimą Merck ir Beecham
(C‑267/95 ir C‑278/95, Rink. p. I‑6285, 21–24 punktai).
(13)  –	Žr. būtent 1977 m. kovo 3 d. Sprendimo Kerry Milk
(80/76, Rink. p. 425, 11 punktą).
(14)  –	Žr. būtent 1998 m. balandžio 2 d. Sprendimo EMU
(C‑296/95, Rink. p. I‑1605, 36 punktą).
(15)  –	Cituota 4 punkte.
(16)  –	Cituota 6 punkte.
(17)  –	Žr., be kita ko, 1987 m. vasario 24 d. Sprendimą Deufil prieš Komisiją
(310/85, Rink. p. 901, 22 punktas) ir 1997 m. sausio 14 d. Sprendimą Ispanija prieš Komisiją
(C‑169/95, Rink. p. I‑135, 22 punktas).
(18)  –	Žr., be kita ko, 1993 m. kovo 24 d. Sprendimą CIRFS prieš Komisiją
(C‑313/90, Rink. p. I‑1125, 34 ir 36 punktai) bei 1997 m. kovo 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą WWF UK prieš Komisiją (T‑105/95, Rink. p. II‑313, 53–55 punktai) ir 2002 m. kovo 20 d. Sprendimą LR AF 1998 prieš Komisiją
(T‑23/99, Rink. p. II‑1705, 274 punktas).
(19)  –	OL L 1, 2003, p. 1.
(20)  –	Bylos A. Brünsteiner
(C‑376/05 ir Autohaus Hilgert
(C‑377/05), žr. OL C 10, 2001, p. 8) ir City Motors Groep
(C‑421/05, OL C 36, 2006 p. 21).
(21)  –	Žr., būtent, P. Kileste ir C. Staudt. „2002 m. liepos 31 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1400/2002 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo vertikalių susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims motorinių transporto priemonių sektoriuje“, Journal des Tribunaux,
2003 m., p. 141, 76 punktas.
(22)  –	Reglamento Nr. 1400/2002 3 straipsnio 4 dalis nustato: „Išimtis taikoma su sąlyga, kad su platintoju arba remontininku sudarytame vertikaliame susitarime būtų numatyta, jog pageidaujantis pranešti apie sutarties nutraukimą tiekėjas turi apie tai pranešti raštu ir nurodyti išsamias, objektyvias ir aiškias sutarties nutraukimo priežastis, siekiant užkirsti kelią, kad tiekėjas vertikalaus susitarimo su platintoju arba remontininku nenutrauktų dėl veiksmų, kurie negali būti ribojami pagal šį reglamentą“. (Pataisytas vertimas)
–	Devinta konstatuojamoji dalis numato: „Siekiant neleisti tiekėjui nutraukti susitarimo dėl to, jog platintojas arba remontininkas imasi konkurenciją skatinančių veiksmų, kaip antai aktyvus arba pasyvus pardavimas užsienio vartotojams, kelių prekės ženklų naudojimas ar remonto arba techninės priežiūros paslaugų subranga, kiekviename pranešime apie nutraukimą turi būti aiškiai raštu nurodytos priežastys, kurios turi būti objektyvios ir suprantamos. Be to, siekiant padidinti platintojų ir remontininkų nepriklausomumą nuo jų tiekėjų, turėtų būti numatytas minimalus pranešimo apie ribotos trukmės sudarytų susitarimų nepratęsimą ir neribotos trukmės susitarimų nutraukimą terminas.“
(23)  –	Žr. 5 punkte minėto 3 straipsnio 5 dalį.
(24)  –	Šis požiūris atsispindėjo minėtame laiške (17 punktas), kurį Danijos konkurencijos tarnyba išsiuntė Danijos automobilių platintojų federacijai.
(25)  –	Minėtas 3 punkte.
(26)  –	Žr., be kita ko, 1989 m. liepos 11 d. Sprendimą Belasco ir kt. prieš Komisiją
(246/86, Rink. p. 2117).
(27)  –	Žr. 27 ir 45 punktus.
(28)  –	Konkrečiai kalbama apie devynioliktos konstatuojamosios dalies pirmą sakinį: „5 straipsnio 2 dalies 2 ir 3 punktuose bei 5 straipsnio 3 dalyje nustatyti minimalūs reikalavimai išimčiai, susijusiai su platinimo, pardavimo ir techninės priežiūros paslaugų teikimo po pardavimo susitarimų galiojimo terminu bei jų galiojimo nutraukimu, kadangi bendras platintojo investicijų, skirtų pagerinti susitarime numatytų gaminių platinimą ir priežiūrą, ir trumpalaikio susitarimo arba susitarimo, kurį galima greitai nutraukti, poveikis pasireiškia tuo, jog labai padidina platintojo priklausomybę nuo tiekėjo. Tačiau, siekiant netrukdyti plėsti veiksmingų platinimo struktūrų, tiekėjas turėtų turėti teisę nutraukti susitarimus atsiradus būtinybei pertvarkyti visą platinimo tinklą arba didelę jo dalį“.
(29)  –	1984 m. sausio 17 d. Sprendimas VBVB ir VBBB prieš Komisiją
(43/82 ir 63/82, Rink. p. 19, 52 ir 61 punktai).
(30)  –	1986 m. gruodžio 18 d. Sprendimas VAG France
(10/86, Rink. p. 4071, 16 punktas); 1997 m. birželio 5 d. Sprendimas VAG
(C‑41/96, Rink. p. I‑3123, 61 punktas) ir 1998 m. balandžio 30 d. Sprendimas Cabour
(C‑230/96, Rink. p. I‑2055, 46 punktas).
(31)  –	Minėtas 9 išnašoje, p. 3 ir 11.
(32)  –	Žr. būtent dvyliktą ir paskesnes konstatuojamąsias dalis.
(33)  –	Atsakydama į 20 klausimą savo aiškinamajame leidinyje dėl Reglamento Nr. 1400/2002, Komisija netiesiogiai padarė tokią prielaidą: „Vien Reglamento Nr. 1475/95 panaikinimas 2002 m. rugsėjo 30 d. ir jo pakeitimas nauju Reglamentu Nr. 1400/2002 nereiškia, kad tinklas turi būti pertvarkytas de facto . Tačiau, įsigaliojus naujam reglamentui, automobilių gamintojas gali nuspręsti pertvarkyti didelę savo tinklo dalį < ... > “. Komisija laikėsi daug aiškesnės pozicijos savo rašytinėse pastabose.