62003CJ0373_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑373/03
dėl Verwaltungsgericht Freiburg
(Vokietija) 2003 m. kovo 12 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2003 m. rugsėjo 5 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Ceyhun Aydinli
prieš
Land Baden-Württemberg,
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė R. Silva de Lapuerta, teisėjai R. Schintgen (pranešėjas) ir P. Kūris,
generalinis advokatas D. Ruiz‑Jarabo Colomer,
kancleris R. Grass,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs rašytines pastabas, pateiktas:
– Land Baden-Württemberg, atstovaujamos I. Karrais,
– Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos A. Tiemann,
– Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos G. Rozet ir H. Kreppel,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą buvo pateiktas dėl 1980 m. rugsėjo 19 d. Asociacijos tarybos sprendimo Nr. 1/80 dėl asociacijos plėtros (toliau – Sprendimas Nr. 1/80) 6 ir 7 straipsnių išaiškinimo. Asociacijos taryba buvo įsteigta susitarimu, įsteigiančiu Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociaciją, kurį 1963 m. rugsėjo 12 d. Ankaroje pasirašė Turkijos Respublika bei Europos ekonominės bendrijos valstybės narės ir Bendrija ir kuris pastarosios vardu buvo sudarytas, aprobuotas bei patvirtintas 1963 m. Tarybos sprendimu 64/732/EEB (OL 217, 1964, p. 3685).
2. Šis prašymas paduotas nagrinėjant ginčą tarp Turkijos piliečio C. Aydinli ir Land Baden-Württemberg
dėl išsiuntimo iš Vokietijos teritorijos procedūros.
Teisės aktai
3. Pagal Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 ir 2 dalis:
„1. Išskyrus 7 straipsnyje, susijusiame su darbuotojo šeimos narių teise laisvai įsidarbinti, numatytus atvejus, turkų kilmės darbuotojas, teisėtai dirbantis valstybėje narėje, turi teisę:
– teisėtai išdirbęs vienerius metus, prašyti šioje valstybėje narėje atnaujinti jo leidimą dirbti pas tą patį darbdavį, jei pastarasis turi laisvą darbo vietą,
– teisėtai išdirbęs trejus metus ir, išskyrus atvejus, kai Bendrijos valstybių narių darbuotojams yra teikiama pirmenybė, šioje valstybėje narėje priimti kitą tos pačios profesijos jo pasirinkto darbdavio pasiūlymą įsidarbinti, pateiktą įprastomis sąlygoms ir įregistruotą šios valstybės narės įdarbinimo įstaigose,
– teisėtai išdirbęs ketverius metus, laisvai dirbti šioje valstybėje narėje bet kurį pasirinktą apmokamą samdomą darbą.
2. Metinės atostogos, nebuvimas darbe dėl motinystės, nelaimingo atsitikimo darbe arba dėl trumpalaikės ligos įskaitomi į legalaus darbo laikotarpį. Kompetentingų valdžios institucijų tinkamai nustatytas priverstinio nedarbo laikotarpis ir nebuvimas darbe dėl ilgalaikės ligos, kurie nėra įskaitomi į legalaus darbo laikotarpį, nepažeidžia teisių, įgytų remiantis ankstesnio darbo laikotarpiu.“ (Neoficialus vertimas)
4. Pagal šio sprendimo 7 straipsnį:
„Teisėtai dirbančio turkų kilmės darbuotojo šeimos nariai, kuriems buvo suteikta teisė atvykti pas jį, turi teisę:
– išskyrus atvejus, kai pirmenybė teikiama Bendrijos valstybių narių darbuotojams, priimti bet kokį pasiūlymą įsidarbinti, jei jie bent trejus metus teisėtai gyveno šioje valstybėje narėje,
– laisvai dirbti bet kokį savo pasirinktą apmokamą samdomą darbą, jei jie bent penkerius metus teisėtai gyveno šioje valstybėje narėje.
Turkų kilmės darbuotojų vaikai, įgiję profesinį išsilavinimą priimančiojoje valstybėje, gali, neatsižvelgiant į jų gyvenimo šioje valstybėje narėje trukmę, priimti bet kokį pasiūlymą įsidarbinti šioje valstybėje narėje su sąlyga, kad vienas iš jų tėvų bent trejus metus joje teisėtai dirbo.“ (Neoficialus vertimas)
5. To paties sprendimo 14 straipsnio 1 dalis nustato:
„Šio skyriaus nuostatos taikomos atsižvelgiant į apribojimus, pateisinamus viešosios tvarkos, visuomenės saugumo ir sveikatos sumetimais.“ (Neoficialus vertimas)
Faktinės bylos aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
6. Iš bylos duomenų matyti, kad C. Aydinli gimė 1974 m. Vokietijoje. Nuo 1980 m. iki 1989 m. jis gyveno kartu su seneliais Turkijoje ir ten mokėsi mokykloje. 1989 m. rugsėjo mėn. jam buvo leista atvykti pas tėvus į Vokietiją, kur jis įgijo profesinį išsilavinimą. Čia nuo 1995 m. sausio mėn. iki 2000 m. rugsėjo mėn. jis dirbo apmokamą samdomą darbą pas tą patį darbdavį ir nuo 1995 m. birželio mėn. jam buvo leista neterminuotai apsigyventi šioje valstybėje narėje.
7. Pripažintas kaltu dėl nelegalios prekybos dideliu kiekiu narkotikų, 2000 m. rugsėjo 27 d. jis buvo sulaikytas, suimtas ir 2001 m. gegužės 31 d. nuteistas trejų metų laivės atėmimo bausme, įskaitant suėmimo laiką.
8. C. Aydinli atlikus dalį nustatytos bausmės, 2001 m. spalio 2 d. likusios dalies vykdymas buvo atidėtas tam, kad jis galėtų ilgalaikiai gydytis nuo narkomanijos; gydymo kursą jis sėkmingai baigė 2002 m. liepos 16 dieną. 2002 m. lapkričio 6 d. teismo sprendimu gydymosi laikotarpis buvo įskaitytas į paskirtos bausmės laiką, o nuo likusios bausmės dalies jis buvo lygtinai atleistas.
9. Po gydymosi C. Aydinli dirba pas savo tėvą Vokietijoje.
10. 2001 m. rugpjūčio 16 d. Vokietijos valdžios institucijos priėmė sprendimą dėl skubaus jo išsiuntimo, dėl kurio tų pačių metų rugsėjo 20 d. C. Aydinli padavė skundą dėl panaikinimo.
11. Manydamas, kad įsakymas išsiųsti atitiko nacionalinę teisę, pagal kurią užsienietis, galutiniu nuosprendžiu nuteistas už nusikaltimą pagal įstatymą dėl narkotikų ne mažesne kaip trejų metų laisvės atėmimo bausme, neatidedant jos vykdymo, būtinai turi būti išsiųstas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iškėlė klausimą dėl šios išsiuntimo priemonės atitikties Sprendimui Nr. 1/80.
12. Iš tiesų pagal nusistovėjusią teismo praktiką šio sprendimo 14 straipsnio 1 dalis neleidžia išsiųsti Turkijos piliečio, kai toks sprendimas priimtas po apkaltinamojo nuosprendžio priėmimo, siekiant atgrasyti kitus užsieniečius, kai asmeninis suinteresuotojo asmens elgesys nesuteikia pagrindo manyti, kad jis padarys kitų sunkių nusikaltimų, keliančių grėsmę priimančios valstybės narės viešajai tvarkai (2000 m. vasario 10 d. Sprendimas Nazli, C‑340/97, Rink. p. I‑957).
13. Šiuo atžvilgiu prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas yra įsitikinęs, kad C. Aydinli nekėlė konkrečios naujų nusikaltimų padarymo grėsmės sprendimo dėl išsiuntimo priėmimo momentu.
14. Tačiau prieš darydamas išvadą dėl galimybės taikyti Sprendimo Nr. 1/80 14 straipsnio 1 dalį pagrindinėje byloje, prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas mano, kad reikia nustatyti, kiek suinteresuotasis asmuo galėjo pasinaudoti šiame sprendime, būtent jo 6 ir 7 straipsniuose, numatytomis teisėmis.
15. Akivaizdu, kad C. Aydinli, turkų kilmės darbuotojas, teisėtai dirbęs daugiau nei ketverius metus iš eilės, įgijo Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje numatytą statusą. Be to, kaip teisėtai dirbančio valstybėje narėje turkų kilmės darbuotojo vaikas, teisėtai išgyvenęs valstybėje narėje daugiau kaip penkerius metus ir šioje valstybėje įgijęs profesinį išsilavinimą, C. Aydinli gali naudotis šio sprendimo 7 straipsnio pirmosios pastraipos antroje įtraukoje ir antrojoje pastraipoje išvardytomis teisėmis.
16. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas vis dėlto klausia, ar iki sprendimo dėl išsiuntimo priėmimo dienos C. Aydinli neprarado savo teisių dėl to, kad ilgai nedirbo dėl prevencinio suėmimo, trukusio nuo 2000 m. rugsėjo 27 d. iki 2001 m. liepos 3 d., paskui dėl jam skirtos laisvės atėmimo bausmės atlikimo nuo 2001 m. liepos 4 d. iki 2001 m. spalio 1 d. ir galiausiai dėl gydymo nuo narkomanijos nuo 2001 m. spalio 2 d. iki 2002 m. liepos 16 dienos.
17. Manydamas, kad šiomis aplinkybėmis bylai išspręsti būtinas Bendrijos teisės išaiškinimas, Verwaltungsgericht Freiburg
nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1. Ar dėl to, kad turkų kilmės darbuotojas nedirbo dėl tam tikrą laiką trukusios įkalinimo bausmės, jis gali būti laikomas palikusiu darbo rinką ir todėl netekti teisių, įgytų pagal Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką dėl ilgalaikio darbo šioje valstybėje narėje?
2. Prireikus, kaip yra nustatomas su darbuotojo atliekama įkalinimo bausme susijusio nedarbo, dėl kurio suinteresuotasis asmuo netenka jam priklausiusių teisių, laikotarpis?
3. Ar galima nustatant šį laikotarpį taip pat atsižvelgti į turkų kilmės darbuotojo nedarbo laikotarpį dėl prevencinio suėmimo, po kurio jis iškart buvo įkalintas dėl paskirtos laisvės atėmimo bausmės?
4. Ar nustatant šį laikotarpį galima atsižvelgti į tą faktą, jog sprendimo dėl išsiuntimo priėmimo metu tikėtina, kad ieškovas dar pakankamai ilgai nedirbs dėl to, kad jei toks sprendimas nebus priimtas, labai tikėtina, jog jis pradės ilgalaikį gydymosi nuo narkomanijos kursą, siekdamas socialinės ir profesinės reabilitacijos, dėl ko jam bus atidėtas bausmės vykdymas ir kad šiuo atžvilgiu matyti pakankamai sėkmės perspektyvų?
5. Ar tam, kad turkų kilmės darbuotojo šeimos narys prarastų savo teises, įgytas pagal Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmosios pastraipos antrą įtrauką, būtina, jog, be šeimos ryšių tarp šio nario ir turkų kilmės darbuotojo, dėl kurio jam buvo suteikta teisė apsigyventi, nutraukimo, šis šeimos narys galutinai pasitrauktų iš valstybės narės, kurioje abu šie asmenys gyvena, darbo rinkos?
6. Ar dėl teisės apsigyventi galima pripažinti svarbiu šeimos ryšių nutraukimu tokius atvejus, kai pilnametis turkų kilmės darbuotojo vaikas ilgai gyvena atskirai nuo tėvų, todėl nei jam, nei turkų kilmės darbuotojui nebereikalingas artimumas arba ypatingas rūpestis?
7. Ar turkų kilmės darbuotojo šeimos nario pasitraukimas iš darbo rinkos, reikšmingas pagal 7 straipsnio pirmosios pastraipos antrą įtrauką, turi būti vertinamas pagal tuos pačius kriterijus kaip ir teisių, įgytų pagal Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio pirmos dalies trečią įtrauką, praradimas?
8. Ar turkų kilmės darbuotojo vaikas, įgijęs profesinį išsilavinimą priimančioje valstybėje narėje, netenka teisės, įgytos pagal Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio antrąją pastraipą, ieškoti bet kokio darbo šioje valstybėje narėje, jei jis jau integravosi į jos darbo rinką ilgai dirbęs šioje valstybėje narėje?
9. Ar suinteresuotasis asmuo netenka teisės, įgytos pagal Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio antrąją pastraipą, jei jis teisėtai nebedirba šioje valstybėje narėje, ir todėl netenka teisių, kuriomis naudojasi turkų kilmės darbuotojas pagal Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką?“
Dėl prejudicinių klausimų
Preliminarios pastabos
18. Pirmiausia pažymėtina, kad pagrindinė byla yra dėl Turkijos piliečio, Turkijos imigrantų sutuoktinių, iš kurių vienas teisėtai dirbo valstybėje narėje, vaiko, kuriam buvo leista dėl šeimos susijungimo priežasčių apsigyventi jos teritorijoje pagal Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmąją pastraipą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatavo, kad šiame kontekste dėl ilgiau nei penkerius metus teisėto buvimo šioje valstybėje narėje pagal šios nuostatos antrą įtrauką suinteresuotasis asmuo naudojasi teise laisvai dirbti bet kokį savo pasirinktą apmokamą samdomą darbą.
19. Be to, Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalis taikoma „nepažeidžiant 7 straipsnio nuostatų, susijusių su (turkų kilmės) darbuotojo šeimos narių teise laisvai įsidarbinti“. Iš to matyti, kad šios nuostatos yra lex specialis, palyginti su minėto 6 straipsnio 1 dalies trijose įtraukose išvardytomis ir priklausomai nuo teisėtai išdirbto laikotarpio laipsniškai didėjančiomis teisėmis.
20. Šiomis aplinkybėmis visų pirma nagrinėtini penktas, šeštas ir septintas klausimai, susiję su Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmosios pastraipos antros įtraukos išaiškinimu.
Dėl penkto, šešto ir septinto klausimų
21. Visais šiais klausimais siekiama sužinoti, kuria dalimi Turkijos pilietis, pavyzdžiui, C. Aydinli, kuris priimančioje valstybėje narėje naudojasi teise laisvai dirbti bet kokį savo pasirinktą apmokamą samdomą darbą pagal Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmosios pastraipos antrą įtrauką, gali netekti šios teisės, jei iš pradžių jis buvo nuteistas kelerių metų laisvės atėmimo bausme, iš pradžių neatidedant jos vykdymo, tačiau vėliau bausmės dalis buvo pakeista įpareigojimu ilgą laiką gydytis nuo narkomanijos. Todėl jie nagrinėtini kartu.
22. Siekiant naudingai į juos atsakyti, svarbu priminti teismų praktiką, pagal kurią Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmoji pastraipa taikytina Turkijos piliečio, kuriam, kaip teisėtai dirbančio arba dirbusio priimančioje valstybėje narėje turkų kilmės darbuotojo šeimos nariui, buvo leista joje apsigyventi dėl šeimos susijungimo priežasčių arba kuris yra gimęs ir visada gyveno šioje valstybėje, situacijai. Ši nuostata taikoma tokioms situacijoms neatsižvelgiant į aplinkybę, kad ginčijamu metu suinteresuotasis asmuo yra pilnametis ir nebegyvena kartu su šeima, o gyvena atskirai nuo darbuotojo šioje valstybėje narėje (šiuo atžvilgiu žr. 2000 m. kovo 16 d. Sprendimo Ergat, C‑329/97, Rink. p. I‑1487, 26 ir 27 punktus bei 2004 m. lapkričio 11 d. Sprendimo Cetinkaya, C ‑467/02, Rink. p. I‑0000, 34 punktą).
23. Toks Turkijos pilietis neturėtų netekti remiantis šia nuostata įgytos teisės dėl ankstesniame punkte minėtų aplinkybių atsiradimo. Be to, turkų kilmės darbuotojo šeimos narių teise po tam tikro laiko įsidarbinti priimančioje valstybėje narėje būtent siekiama sustiprinti jų poziciją šioje valstybėje, suteikiant galimybę tapti savarankiškais.
24. Be to, nors Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmosios pastraipos pirmoje įtraukoje iš principo reikalaujama, kad tuo atveju, jei pats suinteresuotasis asmuo neatitinka sąlygų, pagal kurias galėtų dirbti priimančioje valstybėje narėje, turkų kilmės darbuotojo šeimos narys trejus metus faktiškai gyventų su šiuo darbuotoju (žr. 1997 m. balandžio 17 d. Sprendimo Kadiman
C‑351/95, Rink. p. I‑2133, 33, 37, 40, 41, ir 44 punktus ir minėto sprendimo Cetinkaya
30 punktą), vis dėlto pasibaigus šiam trejų metų laikotarpiui valstybės narės nebeturi teisės kelti reikalavimų turkų kilmės darbuotojo šeimos nario gyvenimui jų teritorijoje ir tai a fortiori
taikoma Turkijos migrantui, atitinkančiam Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmos dalies antroje įtraukoje nustatytas sąlygas (žr. minėto sprendimo Ergat
37–39 punktus ir minėto sprendimo Cetinkaya
30 punktą).
25. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas būtent dėl šeimos narių, kuriems taikoma Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmoji pastraipa ir kurie kaip C. Aydinli po penkerių metų teisėto gyvenimo turi teisę laisvai įsidarbinti priimančioje valstybėje narėje pagal šios nuostatos antrą įtrauką, nusprendė, kad ne tik šios nuostatos tiesioginis veikimas lemia suinteresuotojo asmens asmeninę teisę įsidarbinti tiesiogiai pagal Sprendimą Nr. 1/80, bet ir šios teisės veiksmingumas būtinai apima susijusią teisę gyventi, nepriklausomą nuo to, ar tebeegzistuoja šių teisių įgijimo sąlygos (žr. minėto sprendimo Ergat
40 punktą; sprendimo Cetinkaya
31 punktą ir analogiškai 2005 m. liepos 7 d. Sprendimo Dogan, C‑383/03, Rink. p. I‑0000, 14 punktą).
26. Todėl ta aplinkybė, kad nagrinėjamos teisės atsiradimo sąlyga, nagrinėjamu atveju gyvenimas kartu su turkų kilmės darbuotoju tam tikrą laiką, išnyko po to, kai šio darbuotojo šeimos narys įgijo aptariamą teisę, nėra pagrindas ginčyti šią teisę.
27. Antra, iš teismo praktikos matyti, kad teisės apsigyventi, išplaukiančios iš teisės įsidarbinti ir teisės realiai dirbti, kuriomis naudojasi turkų kilmės darbuotojo šeimos nariai, atitinkantys Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmojoje pastraipoje numatytas sąlygas, apribojimai yra dviejų rūšių. Turko migranto buvimas priimančios valstybės narės teritorijoje dėl jo asmeninio elgesio turi kelti realią ir rimtą grėsmę viešajai tvarkai, visuomenės saugumui ar sveikatai pagal Sprendimo Nr. 1/80 14 straipsnio pirmą dalį arba suinteresuotasis asmuo turi būti išvykęs iš priimančios valstybės teritorijos reikšmingam laikotarpiui ir be pateisinamų priežasčių (šiuo atžvilgiu žr. minėtų sprendimų Ergat
45, 46 ir 48 punktus bei Cetinkaya
36 punktą).
28. Tačiau Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmoji pastraipa neleidžia, kad dėl asmens nuteisimo laisvės atėmimo bausme, net ir keleriems metams bei iš pradžių bausmės vykdymo neatidedant ir paskui ilgai gydantis nuo narkomanijos, šia nuostata C. Aydinli padėtyje esančiam Turkijos piliečiui suteikiamos teisės būtų ribojamos dėl to, jog jis ilgą laiką nebuvo darbo rinkoje (žr. analogiškai minėto sprendimo Cetinkaya 39 punktą).
29. Toks ankstesniame punkte pateikiamas išaiškinimas išplaukia ir iš to, kad, skirtingai nuo su turkų kilmės darbuotojais susijusios Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 1 dalies, tokių darbuotojų šeimos narių darbo teisių atsiradimas pagal to paties sprendimo 7 straipsnio pirmąją pastraipą priklauso ne nuo šių šeimos narių priklausymo tam tikros valstybės teisėtai darbo rinkai ir darbo veiklos vykdymo tam tikrą laiko tarpą, o nuo faktiško jų gyvenimo kartu su darbuotoju pirmus trejus metus, dėl kurio atsiranda jų teisės. Be to, šio 7 straipsnio pirmosios pastraipos pirma ir antra įtraukos suteikia turkų kilmės darbuotojo šeimos nariams teisę dirbti, o ne įpareigoja juos dirbti to paties sprendimo 6 straipsnio 1 dalyje numatytą apmokamą samdomą darbą.
30. Iš to išplaukia, pirma, kad Sprendimo Nr. 1/80 6 straipsnio 2 dalies nuostatos negali būti taikomos to paties sprendimo 7 straipsnio reglamentuojamiems atvejams. Iš tikrųjų 6 straipsnio 2 dalyje skirtingų darbo nutrūkimo priežasčių poveikis darbo laikotarpiams numatomas tik siekiant apskaičiuoti 6 straipsnio 1 dalyje numatytoms teisėms suteikti reikalingus darbo laikotarpius (žr. minėto sprendimo Dogan
15 punktą).
31. Antra, iš to išplaukia, kad turkų kilmės darbuotojo šeimos narys, kuris atitinka visas Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmosios pastraipos sąlygas ir nori dirbti priimančioje valstybėje narėje, neprivalo atitikti šiuo atžvilgiu griežtesnių šio sprendimo 6 straipsnio 1 dalyje numatytų sąlygų (šiuo atžvilgiu žr. analogiškai 1998 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Akman, C‑210/97, Rink. p. I‑7519, 48‑50 punktus).
32. Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į penktą, šeštą ir septintą klausimus reikia atsakyti, kad Turkijos pilietis, kuriam pagal Sprendimo Nr. 1/80 7 straipsnio pirmosios pastraipos antrą įtrauką suteikta teisė laisvai dirbti bet kokį savo pasirinktą apmokamą samdomą darbą, nepraranda šios teisės nei dėl ilgalaikio nedarbo dėl jo net kelerius metus trunkančio įkalinimo, po kurio jis ilgai gydėsi nuo narkomanijos, nei dėl aplinkybės, kad sprendimo išsiųsti priėmimo metu suinteresuotasis asmuo buvo pilnametis ir nebegyveno kartu su turkų kilmės darbuotoju, dėl kurio jis buvo įgijęs šią teisę, o gyveno nuo šio darbuotojo nepriklausomą gyvenimą.
Dėl pirmo, antro, trečio ir ketvirto bei aštunto ir devinto klausimų
33. Atsižvelgiant į penkto, šešto ir septinto klausimų atsakymus, į kitus klausimus atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
34. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų nacionalinio teismo nagrinėjamoje byloje, išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
Turkijos pilietis, kuriam pagal 1980 m. rugsėjo 19 d. Asociacijos tarybos sprendimo Nr. 1/80 dėl asociacijos plėtros 7 straipsnio pirmosios pastraipos antrą įtrauką suteikta teisė laisvai dirbti bet kokį savo pasirinktą apmokamą samdomą darbą, nepraranda šios teisės nei dėl ilgalaikio nedarbo dėl jo net kelerius metus trunkančio įkalinimo, po kurio jis ilgai gydėsi nuo narkomanijos, nei dėl aplinkybės, kad sprendimo išsiųsti priėmimo metu suinteresuotasis asmuo buvo pilnametis ir nebegyveno kartu su turkų kilmės darbuotoju, dėl kurio jis buvo įgijęs teisę gyventi, o gyveno nuo šio darbuotojo nepriklausomą gyvenimą.