62023CJ0727
TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. sausio 29 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygos – Laikinieji tarnautojai – Sprendimas nepriskirti prie kito lygio – Administracijos galimybė papildyti sprendimo nepriskirti prie kito lygio motyvus Sąjungos teisme – Sąlygos – Išimtiniai atvejai – Administracinio skundo ir vėliau pareikšto ieškinio atitikties principas – Ieškinys dėl panaikinimo“
Byloje C‑727/23 P
dėl 2023 m. lapkričio 28 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
PB, atstovaujamas avocate N. de Montigny,
apeliantas,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
Bendrai pertvarkymo valdybai (BPV), atstovaujamai H. Ehlers ir L. Forestier, padedamų avocats D. Waelbroeck ir A. Duron,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Schalin, teisėjai M. Gavalec ir Z. Csehi (pranešėjas),
generalinis advokatas R. Norkus,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu PB prašo panaikinti 2023 m. rugsėjo 20 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą PB / BPV (T‑293/22, EU:T:2023:577; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo tas teismas atmetė SESV 270 straipsniu grindžiamą jo ieškinį dėl 2021 m. liepos 16 d. Bendros pertvarkymo valdybos (BPV) sprendimo nepriskirti jo prie kito lygio per 2021 m. priskyrimo prie kito lygio procedūrą (toliau – ginčijamas sprendimas nepriskirti prie kito lygio) panaikinimo.
Teisinis pagrindas
Pareigūnų tarnybos nuostatai
2
Byloje taikytinos redakcijos Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) 45 straipsnio, kuris pagal analogiją taikomas laikiniesiems tarnautojams pagal Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) 16 straipsnio pirmą pastraipą, 1 dalyje nustatyta:
„Sprendimus dėl paaukštinimo priima paskyrimų tarnyba, atsižvelgdama į 6 straipsnio 2 dalį. Jei 4 straipsn[yje] ir 29 straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka netaikoma, pareigūnai gali būti paaukštinti į aukštesnį lygį tik tada, jei užima pareigybę, kuri atitinka vieną iš I priedo A skirsnyje nustatytos rūšies pareigybę. Pareigūno pareigos paaukštinamos paskiriant jį į kitą aukštesnį jo pareigų grupės lygį. Pareigos gali būti paaukštintos tik pareigūnams, atrinktiems iš ne mažiau kaip dvejus metus savo lygyje išdirbusių pareigūnų, apsvarsčius pareigūnų, kurių pareigos gali būti paaukštintos, nuopelnus. Lygindama nuopelnus, paskyrimų tarnyba visų pirma atsižvelgia į ataskaitas apie pareigūnus, kalbas, kurias jie vartoja atlikdami savo pareigas, išskyrus tą kalbą, apie kurios puikų mokėjimą jie yra pateikę įrodymų pagal 28 straipsnio f dalį, ir jų atliekamų pareigų lygį [pareigų atsakomybės lygį].“
3
Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Bet kuris asmuo, kuriam taikomi šie Tarnybos nuostatai, gali paduoti paskyrimų tarnybai skundą dėl kiekvieno jo nenaudai priimto akto, ir tuo atveju, kai minėta institucija priėmė sprendimą, ir tuo atveju, kai ji nepriėmė Tarnybos nuostatuose nustatyto sprendimo. Skundas turi būti paduotas per tris mėnesius. <…>“
Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygos
4
KTĮS 2 straipsnyje nustatyta:
„Šiose Įdarbinimo sąlygose „laikinai priimti tarnautojai“ reiškia:
<…>
f)
darbuotojus, priimtus užimti pareigybę, kuri įtraukta į pareigybių sąrašą, pridedamą prie agentūrai skirto biudžeto skirsnio, kaip nurodyta Tarnybos nuostatų 1a straipsnio 2 dalyje, ir kurią biudžeto valdymo institucijos priskiria prie laikinųjų pareigybių, išskyrus agentūrų vadovus ir agentūrų vadovų pavaduotojus, kaip nurodyta Sąjungos teisės akte, kuriuo steigiama agentūra, ir pareigūnus, komandiruotus į agentūrą tarnybos labui.“
5
KTĮS 54 straipsnyje numatyta:
„Į kitą aukštesnį lygį atrenkami tik tie 2 straipsnio f punkte nurodyti laikinieji darbuotojai, kurie savo lygyje išdirbo ne mažiau kaip dvejus metus, apsvarsčius tokių laikinųjų darbuotojų lyginamuosius nuopelnus ir išnagrinėjus ataskaitas apie juos. Pagal analogiją taikomas Tarnybos nuostatų 45 straipsnio 1 dalies paskutinis sakinys ir 45 straipsnio 2 dalis. Negalima viršyti vidutinės karjeros lygiavertiškumo daugiklių, pareigūnams nustatytų Tarnybos nuostatų I priedo B skirsnyje.
Pagal Tarnybos nuostatų 110 straipsnį kiekviena agentūra priima bendrąsias šio straipsnio įgyvendinimo nuostatas.“
BĮN
6
2017 m. balandžio 24 d. BPV sprendimo, kuriuo nustatomos KTĮS 54 straipsnio bendrosios įgyvendinimo nuostatos (toliau – BĮN), 4 straipsnis „Priskyrimo prie kito lygio procedūros pagrindas“ suformuluotas taip:
„1.   Priskyrimo prie kito lygio procedūros pagrindas yra reikalavimus atitinkančių laikinųjų tarnautojų nuopelnų palyginimas. Procedūra administruojama naudojantis saugia elektronine sistema, joje pateikiama tokiam palyginimui atlikti reikalinga informacija. Atlikdama šį palyginimą, [sudaryti tarnybos sutartis įgaliota tarnyba (toliau – STSĮT)] visų pirma atsižvelgia į:
a)
ataskaitas apie laikinuosius tarnautojus nuo jų paskutinio priskyrimo prie kito lygio arba, jei t[o] nebuvo padaryta, nuo jų įdarbinimo, ypač į vertinimo ataskaitas, parengtas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnio bendrąsias įgyvendinimo nuostatas;
b)
kalbas, kurias laikinieji tarnautojai vartoja atlikdami savo pareigas, išskyrus tą kalbą, apie kurios puikų mokėjimą jie yra pateikę įrodymų pagal KTĮS 12 straipsnio 2 dalies e punktą; ir
c)
atliekamų pareigų atsakomybės lygį.
2.   Tuo atveju, kai laikinųjų tarnautojų, atitinkančių reikalavimus pagal 1 dalyje nurodytus tris kriterijus, nuopelnai yra vienodi, STSĮT gali papildomai atsižvelgti į kitus veiksnius.“
7
Pagal BĮN 5 straipsnį BPV priskyrimo prie kito lygio procedūra vykdoma šiais etapais:
–
pirma, Žmogiškųjų išteklių tarnyba paskelbia administracinį pranešimą, kuriame pranešama apie vertinimo procedūros pabaigą (BĮN 5 straipsnio 1 dalis),
–
antra, biuro nariai konsultuojasi su reikalavimus atitinkančių tarnautojų vertintojais (BĮN 5 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa), paskui pirmą kartą palygina jų nuopelnus (BĮN 5 straipsnio 3 dalies antra pastraipa),
–
trečia, BPV pirmininkas susisiekia su personalo komitetu ir šiam paprašius praneša apie papildomus kriterijus, į kuriuos atsižvelgiama tuo atveju, kai nuopelnai yra vienodi (BĮN 5 straipsnio 4 dalis),
–
ketvirta, BPV pirmininkas sudaro tarnautojų, kuriuos siūloma priskirti prie kito lygio, sąrašą (BĮN 5 straipsnio 5 dalis), kurį paviešina visiems BPV darbuotojams ir jungtiniam priskyrimo prie kito lygio komitetui (toliau – jungtinis komitetas) (BĮN 5 straipsnio 6 dalis),
–
penkta, į šį sąrašą neįtraukti tarnautojai gali apskųsti tai, kad jų pavardžių nėra tarp asmenų, kuriuos jungtiniam komitetui siūloma priskirti prie kito lygio. Šis komitetas palygina atitinkamų tarnautojų nuopelnus ir pateikia STSĮT sąrašą tarnautojų, kuriuos rekomenduoja priskirti prie kito lygio (BĮN 5 straipsnio 7 dalis),
–
šešta, STSĮT savo ruožtu palygina reikalavimus atitinkančių tarnautojų nuopelnus ir patvirtina prie kito lygio priskiriamų tarnautojų sąrašą (BĮN 5 straipsnio 8 dalis). Šis sąrašas paskelbiamas BPV darbuotojams (BĮN 5 straipsnio 9 dalis).
Ginčo aplinkybės
8
Ginčo aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 2–10 punktuose:
„2
2016 m. lapkričio 1 d. BPV įdarbino ieškovą kaip laikinąjį tarnautoją pagal [KTĮS] 2 straipsnio f punktą, jis buvo priskirtas prie AD 6 lygio 2 pakopos. Kaip teisininkas jis buvo paskirtas į BPV sekretoriato 01 skyrių.
3
Sėkmingai dalyvavęs BPV surengtoje išorės įdarbinimo procedūroje ieškovas buvo įdarbintas pagal naują darbo sutartį tame pačiame skyriuje ir nuo 2017 m. spalio 1 d. priskirtas prie AD 7 lygio.
4
2021 m. gegužės 11 d. BPV pirmininkės (toliau – pirmininkė) tarnybiniu pranešimu BPV darbuotojams <…> BPV pradėjo 2021 m. laikinųjų tarnautojų priskyrimo prie kito lygio procedūrą.
5
Pirmininkė neįtraukė ieškovo į 2021 m. birželio 14 d. paskelbtą tarnautojų, kuriuos siūloma priskirti prie kito lygio, sąrašą.
6
2021 m. birželio 22 d. ieškovas pateikė skundą dėl to, kad jo pavardė nebuvo įtraukta į [jungtiniam komitetui] siūlomų priskirti prie kito lygio asmenų sąrašą. 2021 m. liepos 9 d. šis komitetas trimis balsais prieš du nerekomendavo [STSĮT] priskirti jį prie kito lygio.
7
2021 m. liepos 16 d. pirmininkė, kaip STSĮT, pateikė darbuotojams tarnautojų, kurie buvo priskirti prie kito lygio per 2021 m. procedūrą, sąrašą; jame ieškovo pavardės nebuvo.
8
2021 m. liepos 19 d.–rugsėjo 19 d. ieškovas pateikė kelis prašymus leisti susipažinti su dokumentais, susijusiais, be kita ko, su 2019–2021 m. priskyrimo prie kito lygio procedūromis <…>. 2021 m. spalio 1 d. BPV suteikė ieškovui galimybę iš dalies susipažinti su prašomais dokumentais.
9
2021 m. spalio 15 d. ieškovas pagal [Pareigūnų tarnybos nuostatų] 90 straipsnio 2 dalį, pagal analogiją taikomą laikiniesiems tarnautojams pagal KTĮS 46 straipsnį, pateikė skundą dėl sprendimo nepriskirti prie kito lygio. 2022 m. vasario 14 d. BPV sprendimu šis skundas buvo atmestas (toliau – sprendimas atmesti skundą).
10
Po to, kai buvo pareikštas ieškinys, BPV nepratęsė ieškovo sutarties ir nutraukė jo tarnybą.“
Ieškinys Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
9
2022 m. gegužės 19 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šio sprendimo 1 punkte nurodytą apelianto ieškinį.
10
Skundžiamo sprendimo 31 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad grįsdamas savo ieškinį apeliantas iš esmės nurodė šešis pagrindus:
–
pirmasis grindžiamas tuo, kad nebuvo palyginti visų reikalavimus atitinkančių tarnautojų nuopelnai,
–
antrasis grindžiamas pareigos motyvuoti pažeidimu ir tarnybos stažo tam tikrame lygyje apskaičiavimo klaida,
–
trečiasis susijęs su atsakomybės lygio vertinimu,
–
ketvirtasis susijęs su pažeidimais, dėl kurių atsirado priskyrimo prie kito lygio procedūros trūkumų,
–
penktasis pagrindas grindžiamas BĮN II priede nurodyto planinio vidurkio pažeidimu ir
–
šeštasis subsidiariai grindžiamas akivaizdžia ieškovo nuopelnų ir jo darbo stažo tam tikrame lygyje vertinimo klaida.
11
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė visus šiuos pagrindus, taigi atmetė apelianto ieškinį dėl panaikinimo.
Apeliacinės bylos šalių reikalavimai
12
Apeliantas Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
panaikinti ginčijamą sprendimą nepriskirti prie kito lygio ir
–
priteisti iš BPV bylinėjimosi išlaidas, kurias apeliantas patyrė apeliaciniame procese ir pirmojoje instancijoje.
13
BPV Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį kaip nepriimtiną ir bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą ir
–
priteisti iš apelianto bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
14
Grįsdamas apeliacinį skundą, apeliantas remiasi aštuoniais pagrindais. Be šešių apeliaciniame skunde išvardytų pagrindų, apeliantas pirmiausia nurodo vadinamąjį „įvadinį“ pagrindą, kuris yra kompleksinio pobūdžio ir dublike nurodytas kaip pirmasis pagrindas, susijęs su priedų ir pagrindų priimtinumu, ir galiausiai – pagrindą, grindžiamą klaidingu bylinėjimosi išlaidų paskirstymu skundžiamame sprendime. Apeliaciniame skunde išvardyti pagrindai grindžiami šiais aspektais: antrasis – tuo, kad nebuvo atliktas visų reikalavimus atitinkančių tarnautojų nuopelnų palyginimas, trečiasis – motyvavimo stoka, ketvirtasis – atsakomybės lygio vertinimu, penktasis – procedūriniais pažeidimais, šeštasis – BĮN nurodytų Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytų planinių vidurkių pažeidimu ir septintasis – akivaizdžia vertinimo klaida.
Dėl apeliacinio skundo priimtinumo
Šalių argumentai
15
BPV visų pirma remiasi viso apeliacinio skundo nepriimtinumu, motyvuodama tuo, kad jis yra painus ir kai kas jame kartojasi, todėl kai kurios jo dalys ir prieštaravimai neturi nuoseklios struktūros.
16
Apeliantas ginčija šių argumentų pagrįstumą.
Teisingumo Teismo vertinimas
17
Remiantis SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktu, darytina išvada, kad apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos ginčijamos sprendimo, kurį prašoma panaikinti, dalys ir šį prašymą konkrečiai pagrindžiantys teisiniai argumentai, antraip apeliacinis skundas arba atitinkamas jo pagrindas bus nepriimtini (2022 m. kovo 3 d. Sprendimo WV / EIVT, C‑162/20 P, EU:C:2022:153, 44 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
18
Visų pirma šių reikalavimų neatitinka ir turi būti pripažintas nepriimtinu pagrindas, kurio argumentai nėra pakankamai aiškūs ir tikslūs, kad Teisingumo Teismas galėtų vykdyti teisėtumo kontrolę, be kita ko, dėl to, kad esminės aplinkybės, kuriomis grindžiamas šis pagrindas, pakankamai nuosekliai ir suprantamai neišplaukia iš šio apeliacinio skundo teksto, kuris šiuo klausimu suformuluotas neaiškiai ir dviprasmiškai. Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepriimtiną apeliacinį skundą, kuriame nėra nuoseklios struktūros, apsiribojama bendrais teiginiais ir nepateikiama tikslios informacijos apie tai, kuriuose skundžiamo sprendimo motyvuose galbūt padaryta teisės klaida (2022 m. kovo 3 d. Sprendimo WV / EIVT, C‑162/20 P, EU:C:2022:153, 45 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
19
Nagrinėjamu atveju, nors apeliaciniam skundui pagrįsti pateikti argumentai turėtų būti išdėstyti aiškiau, kad būtų lengviau jį suprasti, vis dėlto šiame apeliaciniame skunde nurodyti kritikuojami skundžiamo sprendimo punktai ir pateikti keli teisiniai argumentai, susiję būtent su aiškiai apibrėžtomis to sprendimo dalimis. Taigi BPV argumentai negali lemti viso apeliacinio skundo pripažinimo nepriimtinu.
20
Tokiomis aplinkybėmis apeliacinį skundą reikia pripažinti priimtinu.
Dėl esmės
21
Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirmoje dalyje ir septintojo pagrindo pirmoje dalyje, kurias reikia nagrinėti kartu ir pirmiausia, apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad BPV turėjo teisę papildyti ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio motyvus vykstant procesui, ir, antra, pažeidė administracinio skundo ir ieškinio atitikties principą, nes kaip nepriimtiną atmetė pagrindą, susijusį su apelianto nuopelnų vertinimo klaida.
Dėl trečiojo pagrindo pirmos dalies
Šalių argumentai
22
Trečiojo pagrindo pirmoje dalyje apeliantas iš esmės teigia, kad skundžiamo sprendimo 238 ir 240–245 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai konstatavo, kad BPV turėjo teisę papildyti ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio motyvus vykstant procesui. Viena vertus, Bendrasis Teismas turėjo atsižvelgti į tokios galimybės išimtinį pobūdį ir, kita vertus, negalėjo pagrįstai manyti, kad informacija, kuri apeliantui buvo pateikta 2021 m. spalio 1 d. atsakant į jo prašymus leisti susipažinti su dokumentais, yra pirminiai motyvai, atitinkantys jurisprudencijoje, kuria rėmėsi šis teismas, nustatytą reikalavimą. Be to, šioje dalyje apeliantas pateikia argumentus, glaudžiai susijusius su septintojo pagrindo pirmos dalies nagrinėjimu, dėl sprendimo nepriskirti prie kito lygio nepakankamo motyvavimo pasekmių ieškinio septintojo pagrindo, subsidiariai grindžiamo akivaizdžia jo nuopelnų vertinimo klaida, priimtinumui.
23
BPV teigia, kad trečiojo pagrindo pirma dalis yra nepriimtina ir bet kuriuo atveju nepagrįsta. Šiuo klausimu BPV teigia, kad šioje dalyje apeliantas tik pakartoja argumentus, grindžiamus pareigos motyvuoti pažeidimu, kuriuos jau buvo nurodęs Bendrajame Teisme, ir taip prašo Teisingumo Teismo iš naujo išnagrinėti šį argumentą, o tai nepatenka į Teisingumo Teismo jurisdikciją. Be to, BPV mano, kad iš Bendrojo Teismo jurisprudencijos, kuria jis remiasi skundžiamo sprendimo 238 punkte, matyti, kad per ikiteisminę procedūrą pateiktų motyvų nepakankamumu negalima pateisinti atitinkamo sprendimo panaikinimo, jeigu STSĮT pateikė papildomų paaiškinimų vykstant procesui ir jeigu prieš pareikšdamas ieškinį suinteresuotasis asmuo jau žinojo pirminius motyvus. Šiuo požiūriu tai, kad svarbūs įrodymai buvo pateikti tik atsakant į Bendrojo Teismo klausimus, neturi reikšmės.
Teisingumo Teismo vertinimas
24
Dėl trečiojo pagrindo pirmos dalies priimtinumo primintina, kad šioje dalyje apeliantas iš esmės teigia, jog Bendrasis Teismas sutiko, kad vykstant procesui BPV papildytų ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio motyvus. Taigi šis argumentas negali būti tik Bendrajame Teisme pareikštame ieškinyje pateikto argumento pakartojimas, nes šiuos papildomus motyvus BPV pateikė po to, kai buvo pareikštas ieškinys. Taigi reikia atmesti BPV pateiktą trečiojo pagrindo pirmos dalies nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą.
25
Dėl trečiojo pagrindo pirmos dalies pagrįstumo pirmiausia pažymėtina, kad motyvai iš principo turi būti pateikti suinteresuotajam asmeniui kartu su jo nenaudai priimtu aktu, o jų nebuvimo negali ištaisyti aplinkybė, jog suinteresuotasis asmuo sprendimo motyvus sužino per procesą Sąjungos teisme. Pagal suformuotą jurisprudenciją tik kai motyvų nepakanka, o ne kai jų apskritai nėra, dėl per procesą pateiktų motyvų išimtiniais atvejais pagrindas, grindžiamas pareigos motyvuoti atitinkamą sprendimą pažeidimu, gali netekti dalyko (šiuo klausimu žr. 2008 m. vasario 28 d. Sprendimo Neirinck / Komisija, C‑17/07 P, EU:C:2008:134, 50 ir 51 punktus ir 2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 51 ir 52 punktus).
26
Taigi galimybė a posteriori ištaisyti motyvų nepakankamumą kaip procedūrinį pažeidimą, pateikiant motyvus vykstant procesui, nėra absoliuti. Iš tiesų tokia galimybė suteikiama tik „išimtiniais atvejais“, kai akivaizdu, kad bent jau pagrindiniai motyvai, dėl kurių buvo priimtas asmeniui nepalankus administracinis sprendimas, buvo išdėstyti aiškiai ir nedviprasmiškai.
27
Nagrinėjamu atveju skundžiamo sprendimo 232 ir 235 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad individualus ir svarbus motyvas, pagrindžiantis ginčijamą sprendimą nepriskirti prie kito lygio, nebuvo aiškiai nurodytas sprendime atmesti skundą, nes BPV neišreiškė pozicijos dėl apelianto nuopelnų. Konkrečiau kalbant, skundžiamo sprendimo 233 ir 234 punktuose Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ginčijamame sprendime aiškiai nenurodyta, koks buvo apelianto individualus rezultatas, kai buvo palyginti visų reikalavimus atitinkančių tarnautojų nuopelnai, nors STSĮT turėjo bent jau nurodyti, ar jo nuopelnai buvo mažesni arba, jei taip buvo, tokie pat kaip to paties lygio tarnautojų, kurie buvo priskirti prie kito lygio, nuopelnams, o vienodų nuopelnų atveju patikslinti taikytą (‑us) papildomą (‑us) kriterijų (‑us), kuris (‑ie) leido atrinkti šiuos tarnautojus.
28
Vis dėlto skundžiamo sprendimo 239–245 punktuose Bendrasis Teismas iš esmės konstatavo, kad apeliantas iš jungtinio komiteto nuomonės, kuri jam buvo pateikta 2021 m. spalio 1 d. atsakant į jo prašymą leisti susipažinti su dokumentais, galėjo padaryti išvadą, kad jo nepakankami nuopelnai galėjo būti priežastis, dėl kurios jis nebuvo priskirtas prie kito lygio, todėl vykstant procesui BPV pateikta informacija leido papildyti sprendimo atmesti skundą motyvus ir pateikti pakankamai motyvų ginčijamam sprendimui nepriskirti prie kito lygio pagrįsti.
29
Pirma, primintina, kad reikalavimas motyvuoti, viena vertus, turi aiškiai ir nedviprasmiškai atskleisti aktą priėmusios atitinkamos Sąjungos institucijos argumentus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų sužinoti priimtos priemonės pagrindimą, o kompetentingas teismas – vykdyti jos kontrolę, ir, kita vertus, turi būti vertinamas atsižvelgiant į visas konkretaus atvejo aplinkybes, ypač į akto turinį, nurodytų motyvų pobūdį ir asmenų, kuriems skirtas aktas, ar kitų asmenų, su kuriais jis konkrečiai ir tiesiogiai susijęs, suinteresuotumą gauti paaiškinimus. Todėl atsižvelgiant būtent į šio reikalavimo tikslą ir visas nurodytas aplinkybes galima pripažinti, kad sprendimo motyvų nėra arba jie nepakankami (2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 54 punktas).
30
Taigi reikia skirti du skirtingus atvejus – akto nemotyvavimą ir nepakankamą jo motyvavimą; kiekvienam iš šių atvejų taikomos tam tikros taisyklės. Tuo atveju, kai sprendimas nemotyvuotas, jį priėmusi institucija negali ištaisyti tokio trūkumo, pateikdama motyvus Sąjungos teismui, o sprendimo trūkumai, atsiradę dėl nepakankamų motyvų, gali būti ištaisyti a posteriori, bet tik jei tai pateisinama išimtinėmis aplinkybėmis (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 52 ir 60 punktus).
31
Be to, motyvų nebuvimas gali būti konstatuotas, net jei ginčijamame sprendime yra tam tikrų motyvų elementų. Taigi prieštaringi ar nesuprantami motyvai prilygsta motyvų nebuvimui. Tas pats pasakytina ir tuo atveju, kai ginčijamame sprendime esantys motyvai yra tokie neišsamūs, kad jo adresatui, atsižvelgiant į sprendimo priėmimo aplinkybes, neįmanoma suprasti jo autoriaus argumentų (2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 55 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
32
Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad nei ginčijamame sprendime nepriskirti prie kito lygio, pateiktame kaip lentelė, kurioje išvardyti prie kito lygio priskirti tarnautojai ir daroma nuoroda į visų reikalavimus atitinkančių tarnautojų nuopelnų lyginamąją analizę, nei sprendime atmesti skundą nebuvo individualių motyvų, pateisinančių apelianto nepriskyrimą prie kito lygio.
33
Dėl jungtinio komiteto nuomonės, apeliantui pateiktos atsakant į jo prašymą leisti susipažinti su dokumentais, pažymėtina, kad iš skundžiamo sprendimo 138, 157, 240 ir 388 punktų matyti, kad šioje nuomonėje tik nurodyta, jog komitetas pateikė rekomendaciją nepriskirti apelianto prie kito lygio, prieš tai išnagrinėjęs jo bylos medžiagą ir palyginęs jo ir kitų reikalavimus atitinkančių tarnautojų, kurių lygis toks pat kaip apelianto, nuopelnus. Iš to matyti, kad jungtinio komiteto nuomonėje išdėstyti motyvai, susiję su nuopelnų palyginimu, buvo suformuluoti bendrai, t. y. taip pat, kaip ir nurodytieji ginčijamame sprendime nepriskirti prie kito lygio, todėl iš šių motyvų negalima aiškiai ir nedviprasmiškai suprasti, ar apelianto nuopelnai buvo mažesni, ar tokie pat kaip prie kito lygio priskirtų to lygio tarnautojų.
34
Taigi, kadangi šioje nuomonėje nėra pirminių ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio motyvų, susijusių su konkrečiomis priežastimis, dėl kurių dėl apelianto individualiai turėjo būti priimtas toks sprendimas, konstatuotina, kad ji yra „nemotyvuota“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 31 punkte nurodytą jurisprudenciją, ir šio motyvų nebuvimo atitinkama įstaiga, šiuo atveju BPV, negali ištaisyti a posteriori, pateikdama motyvus vykstant procesui (pagal analogiją žr. 2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 60 punktą).
35
Antra, net darant prielaidą, kad Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, jog jungtinio komiteto nuomonė iš tikrųjų yra ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio pirminiai motyvai, vis dėlto Sąjungos institucijos ir įstaigos iš principo neturi teisės Sąjungos teisme ištaisyti nepakankamai motyvuotų sprendimų, o vertindamas, ar laikytasi pareigos motyvuoti, šis teismas neturi jokios pareigos atsižvelgti į papildomus paaiškinimus, kuriuos atitinkama institucija ar įstaiga pateikė vykstant procesui (2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 58 punktas).
36
Taigi tik „išimtiniais atvejais“, pavyzdžiui, kai vykstant konkursui, kuriame dalyvauja daug kandidatų, atitinkama Sąjungos institucija ar įstaiga praktiškai negali laiku pateikti pakankamų motyvų kiekvienam kandidatui, motyvai gali būti papildyti akto autoriaus vykstant procesui pateiktais paaiškinimais (šiuo klausimu žr. 2008 m. vasario 28 d. Sprendimo Neirinck / Komisija, C‑17/07 P, EU:C:2008:134, 57 punktą ir 2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 53 ir 59 punktus).
37
Kaip teisingai teigia apeliantas, nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas visiškai nepatikrino, ar BPV galėjo remtis tokiomis išimtinėmis aplinkybėmis, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 30 punkte nurodytą jurisprudenciją.
38
Šiuo klausimu reikia pridurti, kad BPV net neteigė ir juo labiau neįrodė, kad praktiškai negalėjo laiku pateikti pakankamų motyvų kiekvienam prie kito lygio nepriskirtam tarnautojui. Bet kuriuo atveju, darant prielaidą, kad jungtinio komiteto nuomonė, apeliantui pateikta atsakant į jo prašymą leisti susipažinti su dokumentais, buvo ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio pirminiai motyvai, pateikti apeliantui išsamų atsakymą po jo apeliacinio skundo šiam komitetui arba juo labiau sprendime atmesti skundą nebūtų lėmę pernelyg didelio darbo krūvio BPV, nes lyginamasis apeliacinių skundų nagrinėjimas buvo susijęs tik su apeliantu ir dviem kitais to paties lygio tarnautojais (pagal analogiją žr. 2008 m. vasario 28 d. Sprendimo Neirinck / Komisija, C‑17/07 P, EU:C:2008:134, 58 punktą).
39
Be to, šio sprendimo 36 punkte nurodyti „išimtiniai atvejai“ apima atvejus, kai atitinkama Sąjungos institucija ar įstaiga praktiškai negali pateikti pakankamų motyvų kiekvienam suinteresuotajam asmeniui. Nagrinėjamu atveju visiškai neįrodyta, kad BPV praktiškai negalėjo pakankamai motyvuoti ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio. Taigi paprasti teiginiai, kuriuos BPV pateikė savo rašytinėse pastabose pirmojoje instancijoje arba atsakydama į Bendrojo Teismo klausimus, negali kompensuoti to, kad šis sprendimas nuo pat pradžių buvo nepakankamai motyvuotas.
40
Trečia, pažymėtina, kad Bendrasis Teismas taip pat nepatikrino, ar jo sprendimas išimties tvarka leisti BPV papildyti to sprendimo motyvus vykstant procesui galėjo pažeisti apelianto teisę į gynybą, visų pirma procesinio lygiateisiškumo principą.
41
Net jei Sąjungos teismas konstatuoja, kad esama „išimtinio atvejo“, kai jis gali leisti atitinkamai institucijai ar įstaigai papildyti asmens nenaudai priimto akto motyvus, toks leidimas nėra automatinis. Atsižvelgdamas į šalių nelygybę, kuri gali atsirasti dėl pavėluoto ginčijamo akto motyvų nurodymo, Sąjungos teismas dar turi patikrinti, ar leidimas išimties tvarka pateikti papildomus motyvus negali pažeisti teisės į gynybą. Šiuo klausimu jis, be kita ko, turi atsižvelgti į proceso etapą, kuriame atitinkama Sąjungos institucija pateikė paaiškinimus, ir įsitikinti, kad atitinkamas asmuo iš tikrųjų galėjo į juos atsakyti (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 11 d. Sprendimo Komisija / Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, 59 punktą).
42
Nagrinėjamu atveju nusprendęs, kad BPV turėjo būti leista papildyti ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio motyvus iš esmės dėl to, kad apeliantas iš šio sprendimo parengiamojo dokumento „galėjo“ padaryti išvadą, kokia „gali“ būti jo nepriskyrimo prie kito lygio priežastis, Bendrasis Teismas nesilaikė šių principų ir visų pirma neužtikrino, kad apelianto teisė į gynybą nebūtų pažeista.
43
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog BPV galėjo pateikti papildomus motyvus vykstant procesui. Taigi nusprendęs, kad ginčijamas sprendimas nepriskirti prie kito lygio nėra nepakankamai motyvuotas, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.
44
Darytina išvada, kad trečiojo pagrindo pirma dalis yra pagrįsta.
Dėl septintojo pagrindo pirmos dalies
Šalių argumentai
45
Septintojo pagrindo pirmoje dalyje, susijusioje su skundžiamo sprendimo 365–373 punktais, apeliantas iš esmės tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė administracinio skundo ir ieškinio atitikties principą, nes atmetė kaip nepriimtiną jo pagrindą, susijusį su BPV padaryta jo nuopelnų vertinimo klaida.
46
Grįsdamas šią dalį apeliantas teigia, kad šiame pagrinde pateikti argumentai, kuriais grindžiamas jo ieškinys pirmojoje instancijoje, atitinka jo skunde išdėstytus argumentus. Jis taip pat primena, kad pagal Bendrojo Teismo jurisprudenciją, jeigu nurodytos faktinės aplinkybės ir pateikti argumentai išlieka tokie patys, ieškovas Bendrajame Teisme gali pakeisti savo skunde nurodyto pagrindo pavadinimą, taigi šis pagrindas negali būti dėl šios priežasties pripažintas nepriimtinu. Be to, kadangi apeliantas pateikė skundą ir pakartojo tuos pačius argumentus savo ieškinyje pirmojoje instancijoje, Bendrasis Teismas itin siaurai aiškino atitikties principą. Vis dėlto Bendrasis Teismas leido BPV pateikti individualų motyvą, dėl kurio apeliantas nebuvo priskirtas prie kito lygio, tik teismo proceso etape. Nagrinėjamu atveju ieškinio pagrindą, susijusį su apelianto nuopelnų vertinimo klaida, jis pateikė subsidiariai, jeigu ginčijamas sprendimas nepriskirti prie kito lygio iš tikrųjų būtų grindžiamas šiuo vertinimu. Tik atsižvelgiant į papildomus motyvus, kuriuos BPV pateikė vykstant procesui, paaiškėjo, kad tas sprendimas iš tikrųjų buvo grindžiamas minėtu vertinimu.
47
BPV teigia, kad septintojo pagrindo pirma dalis nepriimtina, nes joje apeliantas iš tikrųjų prašo Teisingumo Teismo iš naujo išnagrinėti Bendrajame Teisme jau nurodytą pagrindą. Anot jos, ši dalis bet kuriuo atveju yra nepagrįsta.
Teisingumo Teismo vertinimas
48
Dėl septintojo pagrindo pirmos dalies, kurioje apeliantas tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė administracinio skundo ir ieškinio atitikties principą, priimtinumo pažymėtina, kad toks pagrindas negalėjo būti nurodytas ieškinyje pirmojoje instancijoje, nes šią atitiktį Bendrasis Teismas nagrinėjo tik skundžiamame sprendime. Taigi reikia atmesti BPV pateiktą šios dalies nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą.
49
Kiek tai susiję su šios pirmos dalies pagrįstumu, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog tam, kad per ikiteisminę procedūrą būtų pasiektas jos tikslas leisti taikiai išspręsti tarp pareigūnų ir administracijos kilusius ginčus, reikia, kad paskyrimų tarnyba pakankamai tiksliai žinotų prieštaravimus, kuriuos suinteresuotieji asmenys pateikia dėl jų nenaudai priimto sprendimo. Kita vertus, administracija neturi skundų aiškinti siaurai, priešingai, ji turi juos nagrinėti vadovaudamasi plačiu požiūriu. Taigi, nors pareigūno Sąjungos teisme pateikto ieškinio dalykas gali būti tik toks pats kaip ir skunde, ir ieškinyje nurodytų reikalavimų pagrindas turi būti toks pats kaip ir skunde, vis dėlto Sąjungos teisme šie reikalavimai gali būti grindžiami pagrindais ir argumentais, kurie nebūtinai nurodyti skunde, bet yra glaudžiai su juo susiję (2002 m. balandžio 23 d. Sprendimo Campogrande / Komisija, C‑62/01 P, EU:C:2002:248, 33 ir 34 punktai).
50
Kadangi ikiteisminė procedūra yra neformalaus pobūdžio ir suinteresuotieji asmenys šiame etape paprastai nesinaudoja advokato pagalba, Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsniu nesiekiama griežtai ir galutinai apriboti galimo bylos nagrinėjimo teisme etapo, su sąlyga, kad ieškiniu nekeičiamas nei skundo pagrindas, nei dalykas (šiuo klausimu žr. 1986 m. gegužės 7 d. Sprendimo Rihoux ir kt. / Komisija, 52/85, EU:C:1986:199, 12 punktą ir 2002 m. balandžio 23 d. Sprendimo Campogrande / Komisija, C‑62/01 P, EU:C:2002:248, 35 punktą).
51
Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad apeliantas pats parengė skundą dėl ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio ir skunde aiškiai nepateikė prieštaravimo, susijusio su BPV padaryta jo nuopelnų vertinimo klaida. Iš tiesų šiame etape apeliantas pateikė skundą tik žinodamas apie prie kito lygio priskirtų laikinųjų tarnautojų sąrašą. Šiame skunde apeliantas, kaip pats teisingai nurodo savo apeliaciniame skunde, teigė, kad BPV jį nuvertino ir neatsižvelgė į priežastis, dėl kurių jo profesinė patirtis buvo pripažinta nepakankama, ir šiuo tikslu lygino jo situaciją su kitų to paties lygio kolegų, kurie buvo priskirti prie kito lygio, padėtimi. Tie patys argumentai buvo identiškai pakartoti ieškinio pirmojoje instancijoje šeštajame pagrinde. Šiomis aplinkybėmis ieškinio pagrindas, grindžiamas apelianto nuopelnų vertinimo klaida, turi būti laikomas pakankamai glaudžiai susijusiu su skundu, kurį jis pateikė per ikiteisminę procedūrą.
52
Be to, pažymėtina: kadangi iš skundžiamo sprendimo 232–235 punktų matyti, kad net po to, kai buvo priimtas sprendimas atmesti skundą, apeliantas vis dar neturėjo visos svarbios informacijos, leidžiančios sužinoti individualų motyvą, kuriuo grindžiamas ginčijamas sprendimas nepriskirti prie kito lygio, juo labiau neaišku, ar skundo nagrinėjimo stadijoje jis galėjo remtis šiuo pagrindu (pagal analogiją žr. 2020 m. birželio 25 d. Sprendimo Schneider / EUIPO, C‑116/19 P, EU:C:2020:501, 36 punktą).
53
Be to, ši septintojo pagrindo pirma dalis turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į konkrečią procesinę situaciją, kai Bendrasis Teismas leido administracijai papildyti ginčijamo sprendimo nepriskirti prie kito lygio motyvus, pakankamai nepatikrinęs, ar toks leidimas pažeistų apelianto teisę į gynybą, ar ne. Toks pažeidimas gali būti nustatytas tais atvejais, kai dėl administracijos pateiktų papildomų motyvų būtų pakeista teisės akto esmė ir dėl to suinteresuotasis asmuo būtų įpareigotas iš esmės pakeisti savo argumentus, kad tinkamai atsakytų į naujus administracijos teiginius.
54
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai atmetė apelianto nurodytą pagrindą, grindžiamą BPV padaryta jo nuopelnų vertinimo klaida.
55
Vadinasi, septintojo pagrindo pirma dalis yra pagrįsta.
56
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia pritarti apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirmai daliai ir septintojo pagrindo pirmai daliai ir panaikinti skundžiamą sprendimą, o kitų apeliacinio skundo trečiojo ir septintojo pagrindų dalių ir kitų pagrindų nagrinėti nebereikia.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
57
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą tuo atveju, jeigu jis panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, gali grąžinti bylą Bendrajam Teismui arba pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
58
Kadangi šioje bylos stadijoje galima priimti sprendimą, reikia priimti sprendimą dėl ieškinio reikalavimų panaikinti ginčijamą sprendimą nepriskirti prie kito lygio.
59
Konstatuotina, kad BPV pažeidė jai tenkančią pareigą motyvuoti, nes ginčijamame sprendime nenurodė, ar apelianto nuopelnai buvo mažesni arba, jei taip buvo, tokie patys kaip ir kitų to paties lygio tarnautojų, kurie buvo priskirti prie kito lygio, o jeigu apelianto ir kitų tarnautojų nuopelnai buvo vienodi, nenurodė papildomo (‑ų) kriterijaus (‑ų), kuris (‑ie) buvo taikytas (‑i) siekiant juos atrinkti. Taigi dėl šios priežasties minėtą sprendimą reikia panaikinti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
60
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
61
Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
62
Kadangi nagrinėjamu atveju apeliantas prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš BPV ir ši pralaimėjo bylą, ji turi padengti ne tik savo, bet ir apelianto šiame apeliaciniame procese bei pirmojoje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2023 m. rugsėjo 20 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą PB / BPV (T‑293/22, EU:T:2023:577).
2.
Panaikinti 2021 m. liepos 16 d. Bendros pertvarkymo valdybos (BPV) sprendimą nepriskirti PB prie kito lygio pasibaigus 2021 m. priskyrimo prie kito lygio procedūrai.
3.
BPV padengia savo ir PB bylinėjimosi išlaidas, patirtas apeliacinėje ir pirmojoje instancijoje.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.