62017TJ0571(01)_RES
Byla T‑571/17 RENV
UG
prieš
Europos Komisiją
2023 m. birželio 21 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Viešoji tarnyba – Sutartininkai – Neterminuota sutartis – Sutarties nutraukimas – KTĮS 47 straipsnio c punkto i papunktis – Profesinė nekompetencija – Su tarnybos interesu nesuderinamas elgesys tarnyboje ir požiūris į darbą – Pareiga motyvuoti – Teisė būti išklausytam – Teisė į vaiko priežiūros atostogas – Pareigūnų tarnybos nuostatų 42a straipsnis – Direktyvose 2010/18/ES ir 2002/14/EB nustatytų minimalių reikalavimų taikymas Sąjungos pareigūnams ir tarnautojams – Pagrindinių teisių chartijos 27, 30 ir 33 straipsniai – Darbuotojų teisė į informaciją ir konsultacijas – Pareigūnų tarnybos nuostatų 24b straipsnis – Akivaizdi vertinimo klaida – Apsauga nepagrįsto atleidimo iš darbo atveju – Netiesioginis galutinių aktų ginčijimas – Nepriimtinumas – Proporcingumo principas – Piktnaudžiavimas įgaliojimais – Atsakomybė“
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Pareiga motyvuoti ir teisės į gynybą paisymas – Apimtis
(SESV 296 straipsnis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies a ir c punktai; Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnis; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 47 straipsnio c punkto i papunktis)
(žr. 35, 36, 50, 51, 62, 63, 69 ir 70 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Profesine nekompetencija grindžiamas motyvas – Pareiga pirma taikyti tvarką, taikomą pareigūnams profesinės nekompetencijos atvejais – Nebuvimas – Drausminio nusižengimo arba aplaidumo vykdant pareigas būtinybė – Nebuvimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 51 straipsnis; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 47 straipsnio c punkto i papunktis)
(žr. 58, 376 ir 379 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Atostogos – Vaiko priežiūros atostogos – Patikslintas BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ir ETUC sudarytas Bendrasis susitarimas dėl vaiko priežiūros atostogų – Direktyva 2010/18 – Apsauga nuo mažiau palankaus požiūrio ar atleidimo iš darbo dėl prašymo suteikti vaiko priežiūros atostogas ar pasinaudojimo jomis – Sąjungos teismo atsižvelgimas į šį susitarimą aiškinant Pareigūnų tarnybos nuostatų normas
(SESV 288 straipsnio trečia pastraipa; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 33 straipsnio 2 dalis; Pareigūnų tarnybos nuostatų 1e straipsnio 2 dalis ir 42a straipsnis; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 16 straipsnis ir 80 straipsnio 4 dalis; Tarybos direktyvos 2010/18 priedo 5 straipsnio 4 dalis
(žr. 77–88 ir 118–121 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Profesine nekompetencija ar tarnautojo padarytu šiurkščiu drausminiu pažeidimu grindžiamas motyvas – Vaiko priežiūros atostogose esantis tarnautojas – Sutarties nutraukimas nelaukiant, kol jis grįš į darbą – Leistinumas – Ribos – Draudimas atleisti iš darbo dėl prašymo suteikti vaiko priežiūros atostogas ar pasinaudojimo jomis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 42a straipsnis; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 3a, 16 straipsniai, taip pat 47 straipsnio b punkto ii papunktis ir c punkto i papunktis; Tarybos reglamento Nr. 723/2004 2 konstatuojamoji dalis; Tarybos direktyvos 96/34 priedo 2 straipsnio 4 dalis ir Tarybos direktyvos 2010/18 priedo 5 straipsnio 4 dalis)
(žr. 93–113, 117, 122–126 ir 142 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Bendra išvada dėl profesinės nekompetencijos, grindžiama keliais motyvais – Kai kurių ginčijamo sprendimo motyvų neteisėtumas – Panaikinimas – Ribos – Kitų teisėtų arba neginčijamų motyvų, kurie yra pakankamai svarbūs ginčijamam sprendimui pagrįsti, buvimas
(žr. 145, 352 ir 360 punktus)
Institucijų aktai – Direktyvos – Direktyva 2002/14 dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo – Administracijos pareiga laikytis direktyvoje nustatytų minimalių reikalavimų
(SESV 288 straipsnis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 27 straipsnis; Pareigūnų tarnybos nuostatų 9 straipsnio 3 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/14 1 straipsnio 1 dalis, 2 straipsnio f ir g punktai ir 4 straipsnis)
(žr. 150–156 punktus)
Pareigūnai – Atstovavimas – Darbuotojų atstovų apsauga – Apimtis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 24b straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/14 7 straipsnis)
(žr. 158–162 punktus)
Pareigūnai – Atstovavimas – Darbuotojų atstovų apsauga – Sutartininko sutarties nutraukimas – Tarnautojo delegavimas į profesinę sąjungą 50 % darbo laiko – Motyvas, grindžiamas tuo, kad tarnautojas nesilaikė pareigos laiku informuoti vadovybę apie savo dalyvavimą profesinės sąjungos posėdžiuose – Leistinumas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 60 straipsnis ir II priedo 1 straipsnio šešta pastraipa; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/14 7 straipsnis)
(žr. 171–175, 313 ir 314 punktus)
Pareigūnai – Administracijos aktai – Galiojimo prezumpcija – Ginčijimas – Įrodinėjimo pareiga
(žr. 190 ir 191 punktus)
Pareigūnų ieškiniai – Pagrindai – Pagrindas, grindžiamas pernelyg ilga proceso Sąjungos teismuose trukme – Teisingumo Teismo sprendimas panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą ir grąžinti bylą šiam teismui – Bendrojo Teismo kolegijos, kuriai grąžinta byla, kompetencijos nebuvimas
(SESV 256 straipsnio 1 dalis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa; Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnis)
(žr. 200–202 punktus)
Pareigūnai – Darbo sąlygos – Darbas ne visą darbo laiką – Leidimas – Suinteresuotojo asmens galimybė prašyti panaikinti leidimą nepasibaigus sutartam laikotarpiui
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 55a straipsnis ir IVa priedo 2 straipsnio pirma pastraipa; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 16 ir 91 straipsniai)
(žr. 210–212 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Profesine nekompetencija grindžiamas motyvas – Administracijos konstatuota nekompetencija – Galimybė remtis per pastaruosius trejus metus konstatuotomis faktinėmis aplinkybėmis – Pareiga remtis tik tarnautojo vertinimo ataskaitose nurodytais pakartotiniais pažeidimais – Nebuvimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 51 straipsnio 1 dalies a punktas; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 47 straipsnio c punkto i papunktis)
(žr. 222–228, 364 ir 372 punktus)
Pareigūnų ieškiniai – Terminai – Imperatyvus pobūdis – Netiesioginis ankstesnio sprendimo, kuris nebuvo užginčytas per nustatytą terminą, ginčijimas – Teisės praradimas praleidus terminą – Atnaujinimas – Sąlyga – Nauja aplinkybė
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalis)
(žr. 234 ir 235 punktus)
Pareigūnų ieškiniai – Terminai – Netiesioginis ankstesnio sprendimo, kuris nebuvo užginčytas per nustatytą terminą, ginčijimas – Pagrindas, grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida ginčijant pasekmes, administracijos kildinamas iš ankstesnio akto, kuris nebuvo užginčytas per nustatytą terminą – Priimtinumas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
(žr. 236 ir 260 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Motyvas, grindžiamas pakartotiniu ir nepagrįstu termino, nustatyto neatvykimą į darbą pateisinantiems dokumentams pateikti, nesilaikymu – Leistinumas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 57 straipsnio antra pastraipa, 60 straipsnis ir V priedo 6 straipsnis; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 16 straipsnis, 47 straipsnio c punkto i papunktis ir 91 straipsnis)
(žr. 251–255 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Motyvas, grindžiamas pareigos vykdyti tiesioginio vadovo nurodymus nesilaikymu – Leistinumas – Ribos – Akivaizdžiai neteisėtas arba taikytinoms saugos normoms prieštaraujantis nurodymas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 21 straipsnio pirma pastraipa ir 21a straipsnis; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 11 ir 81 straipsniai)
(žr. 292–295 punktus)
Pareigūnai – Sutartininkai – Neterminuotos sutarties nutraukimas – Motyvas, grindžiamas pareigų nevykdymu tyčia ar dėl aplaidumo – Plati administracijos diskrecija – Vienašalis nutraukimas – Leistinumas – Pareiga pradėti drausminę procedūrą – Nebuvimas – Išimtis – Atleidimas iš darbo iš anksto neįspėjus sunkaus nusižengimo atveju
(Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedas; Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 47 straipsnio b ir c punktai, 49–50a straipsniai)
(žr. 388–390 punktus)
Santrauka
Ieškovė UG yra buvusi Europos Komisijos sutartininkė. Jos neterminuota sutartis buvo nutraukta dėl kelerius metus buvusių nepatenkinamų darbo rezultatų ir elgesio tarnyboje.
Tuo metu, kai Komisija priėmė sprendimą nutraukti sutartį (toliau – ginčijamas sprendimas), ieškovė buvo išėjusi vaiko priežiūros atostogų. Ji taip pat kelerius metus dalyvavo profesinės sąjungos veikloje ir dėl to buvo atleista nuo pareigų vykdymo 50 % darbo laiko.
Bendrajame Teisme pareikštame ieškinyje ieškovė prašė panaikinti ginčijamą sprendimą ir atlyginti jos patirtą turtinę ir neturtinę žalą. Bendrasis Teismas patenkino ieškinį (
1
) ir panaikino šį sprendimą.
Išnagrinėjęs Komisijos pateiktą apeliacinį skundą, Teisingumo Teismas (
2
) panaikino Bendrojo Teismo sprendimą tiek, kiek juo, pirma, panaikintas ginčijamas sprendimas, antra, konstatuotas pažeidimas, galintis užtraukti Komisijos atsakomybę, ir, trečia, kaip nepriimtinas atmestas ieškovės reikalavimas atlyginti neturtinę žalą. Be to, Teisingumo Teismas grąžino bylą Bendrajam Teismui.
Bendrasis Teismas (išplėstinė kolegija) atmetė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo ir pateikė paaiškinimų dėl kompetentingos institucijos pareigos priimant tokį sprendimą atsižvelgti į patikslinto Bendrojo susitarimo dėl vaiko priežiūros atostogų (
3
), įgyvendinto Direktyva 2010/18 (
4
), 5 straipsnio 4 dalyje įtvirtintus minimalius reikalavimus ir Direktyvos 2002/14 (
5
) 7 straipsnyje įtvirtintus minimalius reikalavimus, atitinkamai taikant Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 33 ir 27 straipsnius, kuriuose užtikrinamos pagrindinės teisės į vaiko priežiūros atostogas ir darbuotojų teisė į informaciją ir konsultacijas.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirmiausia Bendrasis Teismas priminė, kad turi teikti pirmenybę tokiam Pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) ir Kitų Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) normų aiškinimui, kuris leistų suderinti jas su Chartijoje aiškiai įtvirtintais Sąjungos socialinės teisės principais, ir įtraukti į Pareigūnų tarnybos nuostatus ir KTĮS Sąjungos antrinės teisės nuostatų, kaip minimalios apsaugos taisyklių, prireikus papildančių kitas Pareigūnų tarnybos nuostatų normas, turinį.
Dėl Bendrojo susitarimo 5 straipsnio 4 dalyje įtvirtintų minimalių reikalavimų
Bendrojo susitarimo 5 straipsnio 4 dalyje nustatyti minimalūs reikalavimai, atspindintys ir patikslinantys Chartijos 33 straipsnio 2 dalyje įtvirtintą pagrindinę teisę į vaiko priežiūros atostogas, kiek jais kiekvienam darbuotojui užtikrinama apsauga nuo mažiau palankaus požiūrio ar atleidimo iš darbo dėl to, kad jis paprašė vaiko priežiūros atostogų ar pasinaudojo jomis, turi būti laikomi neatskiriama Pareigūnų tarnybos nuostatų dalimi ir, su sąlyga, kad juose nėra numatyta palankesnių nuostatų, turi būti taikomi Sąjungos institucijų pareigūnams ir tarnautojams.
Šiuo aspektu pasakytina, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų ir KTĮS normas, siejamas su šiais minimaliais reikalavimais, kompetentingai tarnybai nedraudžiama priimti sprendimo atleisti pareigūną arba nutraukti sutarties su sutartininku ar laikinuoju tarnautoju, be kita ko, dėl profesinės nekompetencijos, net jei tokio sprendimo priėmimo dieną toks darbuotojas yra išėjęs vaiko priežiūros atostogų ir pasibaigus tokioms atostogoms iš esmės turi grįžti į šį darbą arba pareigas.
Bendrojo susitarimo 5 straipsnio 4 dalimi nesiekiama uždrausti darbdaviui priimti sprendimą atleisti darbuotoją iš darbo, net jei tokio sprendimo priėmimo dieną šis darbuotojas yra išėjęs vaiko priežiūros atostogų, jeigu atleidžiama ne dėl prašymo suteikti minėtas atostogas ar pasinaudojimo jomis ir jeigu šis atleidimas atitinka kitas įstatyme ar taikytinuose teisės aktuose numatytas sąlygas, ir ja nedaroma tokio poveikio.
Dėl Direktyvos 2002/14 7 straipsnyje įtvirtintų minimalių reikalavimų
Direktyva 2002/14 sukuriant bendrą darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemą išreiškiami Chartijos 27 straipsnyje įtvirtinti bendrieji Sąjungos teisės principai, kurie yra privalomi institucijoms. Kalbant konkrečiai, šios direktyvos nuostatose įtvirtinami minimalūs darbuotojų informavimo ir konsultavimosi reikalavimai, nepaveikiant darbuotojams palankesnių nuostatų, ir darbuotojų informavimas ir konsultacijos organizuojamos per taikytinuose teisės aktuose ar praktikoje numatytus jų atstovus.
Taigi, viena vertus, Sąjungos institucijos turi pripažinti, kad darbuotojų ar profesinės organizacijos vykdo atstovavimo ir konsultavimosi funkcijas visais su darbuotojais susijusiais klausimais, o kita vertus, jos negali kaip nors bausti pareigūnų ar tarnautojų dėl jų veiklos profesinėse sąjungose.
Vis dėlto pareigūnas ar tarnautojas, kuris 50 % darbo laiko yra deleguojamas į profesinę sąjungą, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 60 straipsnį turi gauti išankstinį savo tiesioginio vadovo sutikimą, kad galėtų neatvykti į tarnybą ir dalyvauti posėdžiuose, į kuriuos buvo pakviestas dėl turimų profesinės sąjungos atstovo arba personalo atstovo įgaliojimų. Prireikus vadovybė gali neleisti suinteresuotajam asmeniui dalyvauti šiuose posėdžiuose, priimdama raštu motyvuotą sprendimą. Iš tiesų nukrypti nuo Pareigūnų tarnybos nuostatų 60 straipsnyje numatytos pareigos gauti išankstinį leidimą galima tik ligos ar nelaimingo atsitikimo atveju, o ne tada, kai dalyvaujama darbuotojų profesinės sąjungos atstovų veikloje ar atstovaujamojo organo posėdžiuose.
Taigi, nepažeidžiant Direktyvos 2002/14 7 straipsnyje įtvirtintų minimalių reikalavimų, ginčijamas sprendimas galėjo būti grindžiamas tuo, kad ieškovė neįvykdė pareigos laiku (t. y. dar neįvykus personalo komitetų, kurių narė ji buvo, posėdžiams) informuoti savo tiesioginę vadovę apie dalyvavimą tuose posėdžiuose, nes toks motyvas paremtas ne jos, kaip personalo atstovės, funkcijų vykdymu, o tuo, kad ji nesilaikė tarnybos darbo organizavimo sąlygų, būtinų jai suteiktiems įgaliojimams vykdyti.
Dėl Sąjungos teismo kontrolės lygio
Kalbant apie laikinojo tarnautojo ar sutartininko neterminuotos sutarties nutraukimą, pažymėtina, kad pagal KTĮS 47 straipsnio c punkto i papunktį STSĮT, laikydamasi sutartyje numatyto įspėjimo termino, turi didelę diskreciją, todėl Sąjungos teismo kontrolė turi apsiriboti patikrinimu, ar nebuvo padaryta akivaizdžios vertinimo klaidos arba piktnaudžiauta įgaliojimais.
Be to, iš Sąjungos institucijų aktų teisėtumo prezumpcijos principo išplaukia, kad laikinasis tarnautojas arba sutartininkas, dėl kurio yra priimtas sprendimas atleisti iš darbo ir kuris pareiškia ieškinį Sąjungos teismuose, turi įrodyti tokio sprendimo neteisėtumą.
Iš Chartijos 30 straipsnio, pagal kurį kiekvienas darbuotojas turi teisę į apsaugą nuo nepagrįsto atleidimo iš darbo, negalima daryti išvados, kad Bendrasis Teismas privalo atlikti nuodugnesnę kontrolę nei akivaizdžios vertinimo klaidos vertinimo kontrolė arba kad jis turi atitinkamai institucijai nustatyti pareigą įrodyti tokio sprendimo teisėtumą.
Taip pat pasakytina, kad, Teisingumo Teismui grąžinus bylą pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnį, reikalavimus dėl panaikinimo, prireikus pateiktus kartu su reikalavimais atlyginti žalą, įpareigota nagrinėti Bendrojo Teismo kolegija neturi kompetencijos vertinti galimą pernelyg ilgą teismo proceso trukmę, todėl negali siekti ją pakoreguoti, be kita ko, taikydama kitokios apimties sprendimo, kurį prašoma panaikinti, motyvų teisėtumo kontrolę.
Dėl atleidimo iš darbo motyvavimo profesine nekompetencija
Sprendimas remiantis KTĮS 47 straipsnio c punkto i papunkčiu atleisti iš darbo laikinąjį tarnautoją arba sutartininką iš esmės dėl to, kad jam priekaištaujama dėl profesinės nekompetencijos, gali būti pateisinamas atsižvelgiant į visumą konkrečių ir tarpusavyje neprieštaraujančių faktų, prireikus paremtų keliomis metinėmis vertinimo ataskaitomis, kuriose užfiksuoti nepatenkinami darbo rezultatai, nors vertinami atskirai šie faktai neatrodo pakankamai svarbūs, kad pateisintų tokią priemonę.
Iš tiesų pareigūno, laikinojo tarnautojo ar sutartininko profesinė nekompetencija turi būti vertinama, be kita ko, atsižvelgiant į jo kompetenciją, darbo rezultatus ir elgesį tarnyboje.
Pareigūnui, laikinajam tarnautojui arba sutartininkui nustatyto termino, per kurį jis turi pateikti neatvykimą į darbą pateisinančius dokumentus, nesilaikymas, ypač pakartotinis, gali būti vertinamas, kaip netinkamas atitinkamo pareigūno ar tarnautojo elgesys.
Be to, Pareigūnų tarnybos nuostatų 51 straipsnis netaikomas sutartininkams net pagal analogiją, todėl nėra nė vienos KTĮS nuostatos, kurioje būtų reikalaujama, kad priimdama sprendimą nutraukti sutartininko sutartį dėl profesinės nekompetencijos administracija remtųsi tik pasikartojančiais trūkumais, kurie turėtų būti išdėstyti atitinkamo tarnautojo vertinimo ataskaitose.
Galiausiai pažymėtina, kad, nors už nusižengimą ar aplaidumą vykdant laikinojo tarnautojo arba sutartininko pagrindines funkcijas prireikus gali būti skirta drausminė nuobauda, nesant tokio nusižengimo ar aplaidumo, administracija taip pat gali nutraukti laikinojo tarnautojo arba sutartininko sutartį dėl profesinės nekompetencijos, jei bendras atitinkamo tarnautojo elgesys kelerius metus iš eilės yra netinkamas ir turi neigiamų pasekmių sklandžiam jį įdarbinusios institucijos tarnybos darbui.
Dėl sprendimo atleisti iš darbo dėl profesinės nekompetencijos, kuriame nurodyta daugiau motyvų, neteisėtų motyvų panaikinimo
Esant keliems ginčijamo akto motyvams, net jeigu vienas ar keli jų nepagrįsti, dėl tokio trūkumo šio akto negalima panaikinti, jei vieno ar kelių kitų motyvų pakanka minėtam aktui teisiškai pagrįsti, neatsižvelgiant į neteisėtus motyvus.
Taigi, kai į Bendrąjį Teismą kreipiamasi dėl sprendimo atleisti iš darbo dėl profesinės nekompetencijos, grindžiamo keliais motyvais, teisėtumo, teismas turi nustatyti, ar dėl pažeidimų, nurodytų nagrinėjant tam tikrus ieškinio pagrindus, ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas, o gal motyvų, kurie nebuvo ginčyti arba kurių neteisėtumas neįrodytas, pakanka bendrai išvadai dėl profesinės nekompetencijos ir šiam sprendimui teisiškai pagrįsti, neatsižvelgiant į motyvus, kuriuos Bendrasis Teismas pripažino neteisėtais.
(
1
)	2020 m. balandžio 2 d.Sprendimas UG / Komisija (T‑571/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2020:141).
(
2
)	2021 m. lapkričio 25 d.Sprendimas Komisija / UG (C‑249/20 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2021:964).
(
3
)	2009 m. birželio 18 d. įvairių Europos pramonės šakų socialinių partnerių organizacijų (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ir ETUC) sudarytas patikslintas Bendrasis susitarimas dėl vaiko priežiūros atostogų (toliau – Bendrasis susitarimas).
(
4
)	2010 m. kovo 8 d. Tarybos direktyva 2010/18/ES, įgyvendinanti patikslintą BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ir ETUC sudarytą Bendrąjį susitarimą dėl vaiko priežiūros atostogų ir panaikinanti Direktyvą 96/34/EB (OL L 68, 2010, p. 13).
(
5
)	2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje. Bendras Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos pareiškimas dėl darbuotojų atstovavimo (OL L 80, 2002, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 219).