62018TO0574_RES
Byla T‑574/18 R
Agrochem-Maks d.o.o.
prieš
Europos Komisiją
2019 m. sausio 21 d. Bendrojo Teismo pirmininko nutartis
„Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Augalų apsaugos produktai – Veiklioji medžiaga oksasulfuronas – Patvirtinimo dėl pateikimo rinkai galiojimo nepratęsimas – Prašymas sustabdyti vykdymą – Skubos nebuvimas – Interesų palyginimas“
Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Vykdymo sustabdymas – Laikinosios apsaugos priemonės – Išdavimo sąlygos – Didelė ir nepataisoma žala – Finansinė žala – Žalos didumas – Aplinkybės, galinčios kelti pavojų ieškovės įmonės egzistavimui – Vertinimas atsižvelgiant į jos dydį ir apyvartą, taip pat į situaciją grupėje, kuriai priklauso – Veikla labai reguliuojamose rinkose – Atsižvelgimas į konkrečias kiekvieno atvejo aplinkybes
(SESV 278 ir 279 straipsniai)
(žr. 32–35, 39, 40–47 ir 49 punktus)
Europos Sąjungos teisė – Principai – Teisėtų lūkesčių apsauga – Rėmimasis Sąjungos teisės atžvilgiu – Sąlygos – Būtinybė, kad Sąjungos institucija būtų sukūrusi situaciją, kuri galėtų sukelti teisėtų lūkesčių – Augalų apsaugos medžiagos patvirtinimo galiojimo atnaujinimo procedūra – Valstybės narės ataskaitos rengėjos pateiktos tarpinės ataskaitos rezultatai – Teisėtų lūkesčių nebuvimas
(žr. 48 punktą)
Laikinųjų apsaugos priemonių taikymas – Vykdymo sustabdymas – Laikinosios apsaugos priemonės – Išdavimo sąlygos – Įgyvendinimo reglamentas, kuriuo nepratęsiamas patvirtinimo dėl pateikimo rinkai galiojimas – Pavojaus visuomenės sveikatai nustatymas – Teisminė kontrolė – Apimtis – Visų nagrinėjamų interesų palyginimas
(SESV 268, 278, 279 ir 340 straipsniai)
(žr. 85–94 punktus)
Santrauka
2019 m. sausio 21 d. priimta Nutartimi Agrochem-Maks / Komisija (T‑574/18 R) Bendrojo Teismo pirmininkas atmetė SESV 278 ir 279 straipsniais grindžiamą prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kurį pateikė Kroatijos augalų apsaugos produktų rinkoje veikianti įmonė, siekianti sustabdyti Įgyvendinimo reglamento (ES) 2018/1019, kuriuo nepratęsiamas veikliosios medžiagos oksasulfurono patvirtinimo galiojimas, vykdymą (
1
). Prašymas taikyti laikinąsias apsaugos priemones buvo paduotas pareiškiant ieškinį dėl minėto įgyvendinimo reglamento panaikinimo. Įmonė iš esmės nurodė didelę ir nepataisomą žalą, kuri atsirastų dėl neigiamo poveikio jos apyvartai, rinkos dalių praradimo ir bendros įmonės vertės sumažėjimo.
Pirma, dėl skubos ir ypač dėl šioje byloje nurodytos (vien finansinės) žalos didumo Bendrojo Teismo pirmininkas priminė, kad, kiek tai susiję su nuostoliais, kurie sudaro mažiau nei 10 % stipriai reguliuojamoje rinkoje veikiančių įmonių apyvartos, finansiniai sunkumai, kurių gali patirti tokios įmonės, nėra tokie, kad kiltų grėsmė jų egzistavimui, ir, kiek tai susiję su nuostoliais, kurie sudaro beveik du trečdalius šių įmonių apyvartos, nors yra pripažįstama, kad joms sukelti finansiniai sunkumai galėtų pakenkti jų egzistavimui, vis dėlto buvo pabrėžta, kad kalbant apie stipriai reguliuojamą sektorių, kaip antai augalų apsaugos sektorių, kuriame dažnai reikia didelių investicijų ir kuriame kompetentingos institucijos gali būti priverstos įsikišti, kai dėl priežasčių, kurias ne visada gali numatyti atitinkamos įmonės, iškyla rizika visuomenės sveikatai, jos privalo, nebent pačios padengtų dėl tokio įsikišimo patirtus nuostolius, būti pasirengusios tokio įsikišimo pasekmėms pasirinkdamos atitinkamą politiką. Buvo patikslinta, kad, vertindamas žalos dydį, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas negali mechaniškai ir siaurai vertinti tik atitinkamų apyvartų. Jis taip pat turi atsižvelgti į kiekvienos bylos aplinkybes ir sprendimo priėmimo momentu jas susieti su padaryta žala apyvartos atžvilgiu. Bendrojo Teismo pirmininko teigimu, šis siauros ir mechaniškos analizės atsisakymas, kuriuo remiamasi iš esmės siekiant leisti teisėjui įvertinti, ar galima nustatyti tariamą didelę žalą, nepaisant to, kad apyvarta neviršijo orientacinės 10 % ribos, taip pat turi būti suprantamas kaip reikalaujantis, kad teisėjas patikrintų, ar, atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes, didelė žala turėtų būti nustatyta net ir viršijus šią ribą.
Šiuo klausimu Bendrojo Teismo pirmininkas visų pirma pažymėjo, kad buvimas atitinkamos medžiagos platintoja reiškia, jog nereikia patirti tokių pačių finansinių išlaidų, kokių patiria gamintojas vystydamas veiklą, ir įpareigoja pateikti įrodymų, kad nėra perspektyvių alternatyvų.
Bendrojo Teismo pirmininkas taip pat nusprendė turįs atsižvelgti į ieškovės pasirinktą komercinę strategiją, nes ieškovė veikia stipriai reguliuojamoje rinkoje. Atliekant šį vertinimą, nesant papildomų įrodymų dėl galimų priemonių, kurių įmonė ėmėsi, kad išvengtų potencialiai rizikingos situacijos, atsižvelgiant į nagrinėjamos rinkos pobūdį, vien tai, kad buvo viršyta 10 % orientacinė riba, negali nulemti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo sprendimo, kad tariama žala yra didelė.
Šiomis aplinkybėmis priminus, jog teisėtų lūkesčių apsaugos principu galima remtis, tik kai situaciją, kuriai esant jų gali atsirasti, lėmė institucija, kuri turi teisę priimti galutinį sprendimą, taip pat buvo pabrėžta, kad, vykstant augalų apsaugos medžiagos patvirtinimo galiojimo atnaujinimo procedūrai, negali būti vadovaujamasi teisėtų lūkesčių apsaugos principu, kiek tai susiję su valstybės narės ataskaitos rengėjos pateiktos tarpinės ataskaitos rezultatais, nes tokia ataskaita yra tik tarpinis gerai žinomos procedūros etapas ir negali iš anksto nulemti galutinio sprendimo, kurį priims Komisija.
Antra, dėl interesų pusiausvyros ir, konkrečiau kalbant, aptariamos įmonės argumento, kad atitinkama veiklioji medžiaga nekelia žinomo ir įrodyto pavojaus visuomenės sveikatai, Bendrojo Teismo pirmininkas visų pirma pabrėžė, kad aptariama įmonė negali vadovautis įtikinamu argumentu remdamasi tuo, kad medžiagą saugiai ilgą laiką naudojant Sąjungoje niekada nebuvo pranešta apie žmogaus sveikatai kenksmingą poveikį. Iš tiesų augalų apsaugos sektoriuje dažnai mokslo raida suteikia galimybę iš naujo įvertinti medžiagas, atsižvelgiant į naujas žinias ir mokslinius atradimus. Tai yra atnaujinimo procedūrų pagrindas ir leidimų teikti rinkai laikinų apribojimų nustatymo esmė. Taigi lyginant interesus laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo vertinimas turi remtis, pirma, nustatytomis rizikomis ir, antra, rizikomis, kurios negali būti atmestos. Be to, jis neturi atlikti techninio mokslo informacijos vertinimo, nes taip viršytų savo įgaliojimus. Taigi argumentai, kad nėra pavojaus visuomenės sveikatai, kuriais remiamasi įrodinėjant, kad egzistuoja fumus boni juris, yra susiję su procedūros teisėtumo kontrole ir, nesant kitos informacijos, išskyrus išimtį, kai gali būti pripažinta, kad padaryta akivaizdi vertinimo klaida, jie negali lemti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo, kai jis lygina interesus, sprendimo, kad jo argumentai viršesni už ginčijamą vertinimą, kuris iš principo yra kruopštaus ir išsamaus vertinimo rezultatas. Tai juo labiau taikytina, kai tariama žala, kiek ji susijusi su visuomenės sveikata, kyla ne dėl surinktų mokslinių duomenų, bet dėl jų nebuvimo. Vis dėlto informacijos trūkumas neleidžia pašalinti rizikos visuomenės sveikatai, į kurią turi būti atsižvelgta vertinant kitus interesus, žinant, kad, pirma, reikalavimams, susijusiems su visuomenės sveikata, neginčijamai turi būti teikiama pirmenybė ekonominių motyvų atžvilgiu ir, antra, visuomenės sveikatos apsaugos reikalavimų buvimas gali pateisinti apribojimus, turinčius neigiamų pasekmių, netgi rimtų, kai kuriems ūkio subjektams.
(
1
)	2018 m. liepos 18 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2018/1019, kuriuo, remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką, nepratęsiamas veikliosios medžiagos oksasulfurono patvirtinimo galiojimas ir iš dalies keičiamas Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 540/2011 (OL L 183, 2018 p. 14).