62023CJ0239_RES
Vec C‑239/23
Karl und Georg Anwander GbR Güterverwaltung
proti
Land Baden‑Württemberg
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Sigmaringen)
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. októbra 2024
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spoločná poľnohospodárska politika (SPP) – Financovanie z Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) – Nariadenie (EÚ) č. 1305/2013 – Články 31 a 32 – Platby oblastiam s prírodnými alebo inými osobitnými obmedzeniami – Horské oblasti – Kompenzačný príspevok – Vnútroštátne administratívne predpisy vylučujúce vyplatenie tohto príspevku pre oprávnené oblasti nachádzajúce sa v inom regióne toho istého členského štátu, než je región, v ktorom má poľnohospodár miesto podnikania – Ustanovenia, v ktorých je miesto podnikania poľnohospodára použité ako podmienka pre poskytnutie uvedeného kompenzačného príspevku“
Poľnohospodárstvo – Spoločná poľnohospodárska politika – Financovanie z EPFRV – Podpora rozvoja vidieka – Platby oblastiam s prírodnými alebo inými osobitnými obmedzeniami – Podmienka poskytnutia – Vylúčenie oprávnených oblastí nachádzajúcich sa mimo územia regiónu členského štátu, ktorý stanovuje takúto platbu vo svojom programe rozvoja vidieka – Prípustnosť – Podmienka súvisiaca s miestom podnikania poľnohospodára – Neprípustnosť
[Článok 40 ods. 2 ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1305/2013, zmenené nariadením 2017/2393, článok 2 ods. 1 druhý pododsek písm. b), články 31, 32, 60, 65 a 66]
(pozri body 46 – 51, 57, 58, 60, 61, 63 – 65, bod 1 výroku)
Poľnohospodárstvo – Spoločná poľnohospodárska politika – Financovanie z EPFRV – Podpora rozvoja vidieka – Platby oblastiam s prírodnými alebo inými osobitnými obmedzeniami – Právo na platbu priamo priznané právom Únie – Podmienka
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1305/2013, zmenené nariadením 2017/2393, článok 13, článok 31 ods. 1 prvý pododsek a článok 31 ods. 2)
(pozri body 68 – 73, bod 2 výroku)
Poľnohospodárstvo – Spoločná poľnohospodárska politika – Financovanie z EPFRV – Podpora rozvoja vidieka – Platby oblastiam s prírodnými alebo inými osobitnými obmedzeniami – Dlžník platby
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1305/2013, zmenené nariadením 2017/2393, článok 2 ods. 1 druhý pododsek a článok 31 ods. 1]
(pozri body 75 – 77, bod 3 výroku)
Zhrnutie
Súdny dvor, na ktorý podal Verwaltungsgericht Sigmaringen (Správny súd Sigmaringen, Nemecko) návrh na začatie prejudiciálneho konania, spresnil podmienky poskytovania platieb pre horské oblasti a iné oblasti s prírodnými alebo inými osobitnými obmedzeniami, stanovené v článku 31 nariadenia č. 1305/2013 (
1
).
Spoločnosť Karl und Georg GbR Anwander Güterverwaltung prevádzkuje mliekarenský podnik v Nemecku v pohraničnom regióne medzi Land Baden-Württemberg (spolková krajina Bádensko‑Württembersko) a Freistaat Bayern (spolková krajina Bavorsko). Miesto svojho podnikania má v Bádensku‑Württembersku. Vlastní približne 100 hektárov pôdy v tejto spolkovej krajine a približne 27 hektárov v Bavorsku. Všetky tieto pôdne plochy sa nachádzajú v horskej oblasti a orgánmi týchto spolkových krajín sú klasifikované ako plochy oprávnené na pomoc Európskej únie pre horské oblasti.
V roku 2019 predložila daná spoločnosť príslušnému orgánu spolkovej krajiny Bádensko‑Württembersko žiadosť o podporu na všetky tieto plochy. Pokiaľ ide o plochy nachádzajúce sa v Bavorsku, táto žiadosť bola zamietnutá, a to z dôvodu, že tieto plochy sa nenachádzajú v Bádensku‑Württembersku.
Po tom, čo bola sťažnosť danej spoločnosti proti tomuto čiastočnému zamietnutiu zo strany príslušného orgánu zamietnutá, podala táto spoločnosť žalobu na vnútroštátny súd, ktorý je súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom sa domáhala získania podpory na plochy nachádzajúce sa v Bavorsku. V tejto súvislosti sa tento súd pýta Súdneho dvora na rozsah miery voľnej úvahy, ktorou disponujú členské štáty a ich regióny pri určovaní podmienok poskytnutia kompenzačných príspevkov pre horské oblasti a iné oblasti s prírodnými alebo inými osobitnými obmedzeniami. Okrem toho sa pýta jednak to, či nariadenie č. 1305/2013 priznáva dotknutým poľnohospodárom priamo nárok na vyplatenie takéhoto príspevku, a jednak to, vo vzťahu ku ktorému orgánu by bol potom tento nárok na platbu vymáhateľný.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade pokiaľ ide o podmienky poskytnutia kompenzačného príspevku poľnohospodárom nachádzajúcim sa v horských oblastiach a v iných oblastiach s prírodnými alebo inými osobitnými obmedzeniami, Súdny dvor sa po prvé vyjadril k možnosti regiónu členského štátu obmedziť poskytnutie takéhoto príspevku na oprávnené oblasti nachádzajúce sa na jeho území.
V tejto súvislosti zdôraznil, že horské oblasti a iné oblasti s obmedzeniami, pre ktoré môže poľnohospodár získať kompenzačný príspevok, sú na základe článku 32 nariadenia č. 1305/2013 vymedzené v príslušných národných alebo regionálnych programoch. Z toho vyplýva, že ak sa členský štát rozhodol vypracovať súbor regionálnych programov, dotknutým regiónom prináleží, aby si zvolili opatrenia, ktoré sa majú prijať na dosiahnutie cieľov v oblasti rozvoja vidieka, spomedzi ktorých prípadne aj opatrenie stanovené v článku 31 tohto nariadenia, a aby ich zahrnuli do svojich príslušných programov. Jednotlivé regionálne programy majú totiž osobitnú a autonómnu povahu.
V prípade, že je zvolené regionálne plánovanie príslušných opatrení, tak zo štruktúry nariadenia č. 1305/2013 inherentne vyplýva, že mieru voľnej úvahy, ktorou disponujú regióny členských štátov, môžu tieto uplatniť len vo svojich regionálnych programoch, a v tomto prípade len vo vzťahu k územiu príslušného regionálneho územného celku. Rovnako platí, že región členského štátu nemôže ani vymedziť oprávnené oblasti, ani priznať kompenzačné príspevky pre takéto oblasti mimo jeho územia, keďže územné obmedzenie poskytovania týchto príspevkov inherentne vyplýva z uvedenej štruktúry.
Po druhé Súdny dvor konštatoval, že poskytnutie tohto príspevku v každom prípade nemôže závisieť od miesta podnikania poľnohospodára. Kritériá na vymedzenie oprávnených oblastí, stanovené v článku 32 nariadenia č. 1305/2013 sa totiž viažu na biofyzikálne alebo prírodné vlastnosti príslušných oblastí, t. j. na objektívne prvky vyplývajúce z prírodných vlastností príslušných oblastí.
Na jednej strane pritom miesto podnikania poľnohospodára sa medzi týmito kritériami nenachádza a nemá žiadnu súvislosť s biofyzikálnymi alebo prírodnými charakteristickými vlastnosťami oblasti, ktoré vedú k jej oprávnenosti ako oblasti s obmedzeniami. Na druhej strane, keď členský štát alebo región členského štátu vo svojom programe pre rozvoj vidieka zavedie dodatočnú podmienku oprávnenosti, odkláňa sa v rámci uplatnenia miery voľnej úvahy, ktorá mu je priznaná, od podmienok taxatívne vymenovaných v článkoch 31 a 32 nariadenia č. 1305/2013, ktoré sa týkajú jednak vymedzenia oprávnených oblastí, ako aj postavenia aktívneho poľnohospodára, čím narúša potrebný účinok týchto ustanovení a porušuje zásadu zákazu diskriminácie zakotvenú v článku 40 ods. 2 ZFEÚ.
V druhom rade, pokiaľ ide o existenciu nároku na vyplatenie takéhoto príspevku, vyplývajúceho priamo z nariadenia č. 1305/2013, Súdny dvor pripomína, že je pravda, že členské štáty alebo ich regióny sa môžu rozhodnúť, čo zahrnú alebo nezahrnú do svojich programov rozvoja vidieka. Okrem toho vyplatenie kompenzačného príspevku v zmysle článku 31 nariadenia č. 1305/2013 nemožno kvalifikovať ako opatrenie, ktoré členské štáty alebo ich regióny musia povinne zahrnúť do svojich programov.
Zo znenia článku 31 ods. 1 prvého pododseku a článku 31 ods. 2 nariadenia č. 1305/2013 však vyplýva, že pokiaľ členský štát alebo región členského štátu stanoví platby pre oblasti s obmedzeniami, ktoré boli vymedzené ako oprávnené oblasti, každý „aktívny poľnohospodár“ v zmysle článku 9 nariadenia č. 1305/2013 má nárok na vyplatenie takéhoto príspevku.
Naopak, ak platba pre takéto oblasti nie je v príslušnom programe rozvoja vidieka stanovená, nemôže poľnohospodárom obrábajúcim poľnohospodárske plochy v týchto oblastiach vzniknúť žiadny nárok na vyplatenie kompenzačného príspevku.
V poslednom rade, pokiaľ ide o vymáhateľnosť príspevku, Súdny dvor uviedol, že nárok aktívneho poľnohospodára na vyplatenie kompenzačného príspevku je vymáhateľný len voči územnému celku, ktorý sa vo svojom programe rozvoja vidieka rozhodol poskytnúť platbu kompenzačných príspevkov len pre oprávnené oblasti nachádzajúce sa na jeho vlastnom území.
(
1
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1305/2013 zo 17. decembra 2013 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 487), zmenené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/2393 z 13. decembra 2017 (Ú. v. EÚ L 350, 2017, s. 15) (ďalej len „nariadenie č. 1305/2013“).