Vec C‑478/17
IQ
proti
JP
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Cluj)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností – Nariadenie (ES) č. 2201/2003 – Článok 15 – Postúpenie súdu, ktorý je vo vhodnejšej situácii na prejednanie veci – Pôsobnosť – Článok 19 – Prekážka začatého konania“
Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) zo 4. októbra 2018
Súdna spolupráca v občianskych veciach – Právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností – Nariadenie č. 2201/2003 – Právomoc vo veciach rodičovských práv a povinností – Postúpenie súdu, ktorý je vo vhodnejšej situácii na prejednanie veci – Pôsobnosť – Postúpenie súdu, ktorý má právomoc rozhodovať vo veci samej – Vylúčenie
(Nariadenie Rady č. 2201/2003, článok 15)
Článok 15 nariadenia Rady (ES) č. 2201/2003 z 27. novembra 2003 o právomoci a uznávaní a výkone rozsudkov v manželských veciach a vo veciach rodičovských práv a povinností, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1347/2000, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatní na situáciu, o akú ide vo veci samej, v ktorej oba súdy konajúce vo veci majú právomoc rozhodovať vo veci samej, pričom jeden podľa článku 12 a druhý podľa článku 8 tohto nariadenia.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že článok 15 ods. 1 nariadenia č. 2201/2003 stanovuje možnosť pre súdy členského štátu, ktoré majú právomoc vo veci samej, postúpiť túto vec alebo jej špecifickú časť súdu iného členského štátu, vo vzťahu ku ktorému má dieťa osobitnú väzbu, ak tento súd je vo vhodnejšej situácii na prejednanie veci, a ak je to v najlepšom záujme dieťaťa. Z toho vyplýva, že článok 15 ods. 1 nariadenia č. 2201/2003 umožňuje súdu, ktorý má obvykle právomoc rozhodovať vo veci rodičovských práv a povinností, či už na základe všeobecného pravidla podľa článku 8 ods. 1 tohto nariadenia, alebo na základe dohody o právomoci podľa článku 12 uvedeného nariadenia, postúpiť svoju právomoc na prejednanie veci, ktorá mu je predložená, alebo jej špecifickej časti na súd, ktorý obvykle nemá právomoc v tejto oblasti, ale ktorý treba v danom prípade považovať za súd „vo vhodnejšej situácii“ na prejednanie uvedenej veci. To znamená, že súd iného členského štátu, vo vzťahu ku ktorému má dieťa osobitnú väzbu, ktorý je vo vhodnejšej situácii na prejednanie veci, uvedený v článku 15 ods. 1 nariadenia č. 2201/2003, nemôže byť súd, ktorý má obvykle právomoc rozhodovať vo veci samej na základe článkov 8 alebo 12 tohto nariadenia.
(pozri body 30, 33, 39, 49 a výrok)