Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
MANUEL
CAMPOS
SÁNCHEZ‑BORDONA
prednesené
5. marca 2026(1)
Vec C‑507/24 P
YS
proti
Rade Európskej únie
a
Európskej komisii
„ Odvolanie – Inštitucionálne
právo – Posilnená spolupráca na účely zriadenia Európskej prokuratúry – Nariadenie
(EÚ)
2017/1939 – Vymenovanie
európskych
prokurátorov
Európskej prokuratúry – Vymenovanie
jedného z uchádzačov
nominovaných
Helénskou
republikou – Údajné
porušenie
predpisov
uplatniteľných
na
vymenovanie
európskych
prokurátorov – Žaloba o neplatnosť – Preskúmanie
zákonnosti
návrhu
na
vymenovanie “
1.        Rada
rozhodnutím
(EÚ)
2023/1335(2) vymenovala
piatich
„európskych
prokurátorov
Európskej prokuratúry“
(ďalej
len
„európski
prokurátori“),
medzi
ktorými
sa
nachádzal
uchádzač
navrhnutý
Gréckom.
2.        Grécky
sudca,
ktorý
nebol
nominovaný
ako
uchádzač
vo
vnútroštátnej
etape
postupu,
podal
na
Všeobecný
súd(3) žalobu o neplatnosť
proti
rozhodnutiu
2023/1335(4).
3.        Všeobecný
súd v uznesení z 8. mája
2024
(ďalej
len
„napadnuté
uznesenie“)
konštatoval,
že
nemá
právomoc
rozhodnúť o platnosti
rozhodnutia
2023/1335 z dôvodu,
že
jeho
údajná
nezákonnosť
vyplýva z protiprávnosti
vnútroštátneho
aktu,
ktorú – rovnako
ako
návrh
uchádzačov
na
funkciu
európskych
prokurátorov – môžu
posúdiť
len
vnútroštátne
súdy.
4.        YS
podal
odvolanie
proti
uzneseniu,
ktoré
vydal
Všeobecný
súd.
Jeho
odvolanie
poskytuje
Súdnemu
dvoru
príležitosť
preskúmať
rozdelenie
právomocí
súdneho
preskúmania
vnútroštátnych
aktov a aktov
Únie,
ktoré
sú
súčasťou
postupu
vymenovania
európskych
prokurátorov
stanoveného
nariadením
(EÚ)
2017/1939(5).
I.      Okolnosti predchádzajúce sporu
5.        Okolnosti
predchádzajúce
sporu
sú
opísané v bodoch 2 až
12
napadnutého
uznesenia a možno
ich
zhrnúť
takto:
–        dňa
27. septembra
2022
grécke
orgány
vyhlásili
súťaž
medzi
prokurátormi
na
nomináciu
troch
uchádzačov
na
funkciu
európskeho
prokurátora s nástupom
do
funkcie
od
29. júla 2023,
–        dňa
17. októbra
2022
YS
predložil
svoju
prihlášku
gréckym
orgánom,
–        Anotato Dikastiko Symvoulio Politikis kai Poinikis Dikaiosynis (Vyššia
súdna
rada
pre
občianske a trestné
právo,
Grécko;
ďalej
len
„CSM“)
rozhodnutím z 20. decembra
2022
odmietla
prihlášku
YS,
lebo
YS
nespĺňal
požiadavku
stanovenú
vo
vnútroštátnom
zákone č. 4786/2021,
keďže
nemal
postavenie
prokurátora,
ale
postavenie
sudcu,
–        v tom
istom
rozhodnutí
CSM
nominovala v mene
Helénskej
republiky
troch
uchádzačov
na
funkciu
európskeho
prokurátora,
–        dňa
22. marca 2023
YS
napadol
rozhodnutie
CSM
žalobou
na
Symvoulio tis
Epikrateias (Štátna
rada,
Grécko),(6)
–        vzhľadom
na
nominácie
predložené
vnútroštátnymi
orgánmi
výberová
komisia(7) stanovená v článku 14 ods. 3
nariadenia
2017/1939
vypracovala
odôvodnené
stanoviská a poradie
každého z uchádzačov
nominovaných
vnútroštátnymi
orgánmi a zaslala
ich
Rade,
–        Rada
po
doručení
návrhu
výberovej
komisie
schválila
rozhodnutie
2023/1335.
II.    Konanie na Všeobecnom súde a napadnuté uznesenie
6.        YS
vo
svojej
žalobe o neplatnosť
podanej
na
Všeobecnom
súde
navrhol
–        zrušiť
rozhodnutie
2023/1335
buď v celom
rozsahu,
alebo
aspoň v časti
týkajúcej
sa
vymenovania
gréckeho
uchádzača
na
funkciu
európskeho
prokurátora,
–        konštatovať a „vyhlásiť
za
neplatnú“
nečinnosť
Komisie,
keďže
Komisia
protiprávne
nepreskúmala
návrh
na
vymenovanie
uchádzačov
na
funkciu
prokurátorov
Európskej
prokuratúry
podaný
gréckymi
orgánmi,
–        uložil
Rade a Komisii
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
7.        Tak
Rada,
ako
aj
Komisia
vzniesli
námietku
neprípustnosti
voči
žalobe
YS.
8.        Všeobecný
súd v napadnutom
uznesení
rozhodol,
že
nemá
právomoc
rozhodnúť o zákonnosti
návrhu
uchádzačov,
ktorý
grécke
orgány
predložili
Rade.(8)
9.        Všeobecný
súd
odôvodnil
svoje
rozhodnutie v nasledujúcich
bodoch
napadnutého
uznesenia:
–        v bode 37
citoval body 45 a 46
rozsudku
Berlusconi a Fininvest(9);
–        v bode 38
rozhodol,
že
ustanovenia článku 16 ods. 2
nariadenia
2017/1939
určujú
diskrečnú
právomoc
Rady,
pokiaľ
ide o nominácie
na
funkciu
prokurátora
Európskej
prokuratúry
predložené
členskými
štátmi,
obmedzenú
na
samotné
overenie
navrhovaných
nominácií
vzhľadom
na
požiadavky
na
výkon
povinností
európskeho
prokurátora.
Naopak,
Rada
nemá
nijakú
právomoc
skúmať
dôvody,
ktoré
odôvodňujú
odmietnutie
prihlášok
vylúčených
vo
vnútroštátnej
etape
postupu;
–        v bode 39
uviedol,
že z rozdelenia
právomocí
medzi
vnútroštátnymi
orgánmi a inštitúciami
Únie
stanoveného v oblasti,
ktorej
sa
týkajú
ustanovenia
nariadenia
2017/1939,
vyplýva,
že
akt,
ktorým
sa
nominujú
uchádzači
na
vymenovanie
do
funkcie
prokurátora
Európskej
prokuratúry,
prijatý
vnútroštátnym
orgánom,
je
pre
Radu
záväzný a určuje
podmienky
jej
rozhodnutia,
keďže v tomto
rozhodnutí
nemôžu
byť
uvedené
iné
nominácie
než
tie,
ktoré
Rade
predložia
dotknuté
členské
štáty;
–        v bode 40 z vyššie
uvedeného
vyvodil,
že
Všeobecnému
súdu
neprináleží
preskúmať
tvrdenie
týkajúce
sa
údajnej
protiprávnosti
rozhodnutia
CSM,
ktorým
bola
odmietnutá
prihláška
YS,
ktorého
preskúmanie
prináleží
vnútroštátnym
súdom
za
podmienok
pripomenutých v bode 37
toho
istého
uznesenia;
–        v bode 41
konštatoval,
že
YS
neuviedol
žiadne
iné
tvrdenie
umožňujúce
preukázať
protiprávnosť
rozhodnutia
2023/1335, a preto
je
potrebné
rozhodnúť,
že
jeho
návrh
týkajúci
sa
zrušenia
je
neprípustný.
10.      Všeobecný
súd
subsidiárne
konštatoval,
že
YS
sa
nepodarilo
preukázať
existenciu
skutočného
ani
určitého
právneho
záujmu
na
napadnutí
rozhodnutia
2023/1335.
Jeho
aktívna
legitimácia
na
napadnutie
tohto
rozhodnutia
podľa
Všeobecného
súdu
závisí
od
budúcej a neistej
skutočnosti,
akou
bolo
predchádzajúce
zrušenie
vnútroštátneho
rozhodnutia,
ktorým
bola
zamietnutá
jeho
prihláška.(10)
III. Odvolanie a konanie na Súdnom dvore
11.      Odvolanie,
ktoré
podal
YS,
bolo
doručené
do
kancelárie
Súdneho
dvora
18. júla
2024.
12.      YS
vo
svojom
odvolaní
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
–        zrušil
napadnuté
uznesenie,
–        zrušil
rozhodnutie
2023/1335
buď v celom
rozsahu,
alebo v časti
týkajúcej
sa
vymenovania
gréckeho
uchádzača a odmietnutia
kandidatúry
YS
na
funkciu
európskeho
prokurátora,
–        uložil
Rade a Komisii
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
13.      Odvolanie
sa
skladá z dvoch
dôvodov:
–        nesprávne
právne
posúdenie,
pokiaľ
ide o neexistenciu
právomoci
Všeobecného
súdu,
–        nesprávne
právne
posúdenie,
pokiaľ
ide o neexistenciu
aktívnej
legitimácie
na
napadnutie
rozhodnutia
2023/1335.
14.      Rada a Komisia
navrhujú,
aby
Súdny
dvor
zamietol
odvolanie a uložil
YS
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
IV.    Posúdenie
A.      Prípustnosť odvolania
1.      Tvrdenia
15.      Rada
síce
formálne
nenavrhuje
určiť,
že
odvolanie
YS
je
neprípustné,
ale
tvrdí,
že
sa v ňom
len
opakujú
alebo
inak
formulujú
tvrdenia
uvedené v prvostupňovom
konaní.
Domnieva
sa,
že
podľa
judikatúry
Súdneho
dvora
je
preto
odvolanie
neprípustné.
16.      YS
vo
svojej
replike
uviedol,
že
námietka
Rady
je
zjavne
nedôvodná,
keďže z dôkladného
posúdenia
znenia
odvolania
vyplýva,
že
cieľom
jeho
tvrdení
je
napraviť
nesprávne
právne
posúdenie,
ktorého
sa
dopustil
Všeobecný
súd.
2.      Analýza
17.      V odvolaní
musia
byť
presne
uvedené
napádané
časti
rozsudku,
ktorého
zrušenie
sa
navrhuje,
ako
aj
právne
tvrdenia,
ktoré
osobitným
spôsobom
podporujú
tento
návrh.(11)
18.      Časti
odvolania,
ktoré
neobsahujú
nijaké
tvrdenie,
ktoré
konkrétne
slúži
na
označenie
nesprávneho
právneho
posúdenia,
na
ktorom
by
bolo
napadnuté
rozhodnutie
založené, a obmedzujú
sa
na
opakovanie
tvrdení,
ktoré
už
boli
predložené v konaní
na
Všeobecnom
súde,
nespĺňajú
túto
požiadavku a treba
ich
zamietnuť z dôvodu,
že
sú
zjavne
neprípustné.(12)
19.      Pokiaľ
však
odvolateľ
napáda
výklad
alebo
uplatňovanie
práva
Únie
uskutočnené
Všeobecným
súdom,
právne
otázky
skúmané v prvostupňovom
konaní
môžu
byť
znova
prerokované v priebehu
odvolacieho
konania.
Ak
by
odvolateľ
nemohol
založiť
odvolanie
na
dôvodoch a tvrdeniach
už
použitých
na
Všeobecnom
súde,
odvolacie
konanie
by
bolo
zbavené
časti
svojho
zmyslu.(13)
20.      V tomto
odvolaní
YS
otvorene a podrobne
spochybňuje
argumenty,
ktoré
viedli
Všeobecný
súd k vydaniu
napadnutého
uznesenia.
Tieto
argumenty
kritizuje
tvrdeniami
týkajúcimi
sa
jednak
neexistencie
jeho
právomoci
rozhodnúť o zákonnosti
návrhu
uchádzačov,
ktorý
vnútroštátne
orgány
predložili
Rade, a jednak
neexistencie
aktívnej
legitimácie
YS
na
napadnutie
rozhodnutia
2023/1335.
21.      Odvolanie
je
teda
podľa
môjho
názoru
prípustné.
B.      O veci samej
1.      Prvý odvolací dôvod
22.      YS
vytýka
Všeobecnému
súdu,
že
sa
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia,
keďže
sa
domnieval,
že
nemá
právomoc
rozhodnúť o zákonnosti
návrhu
uchádzačov,
ktorý
vnútroštátne
orgány
predložili
Rade.
a)      Tvrdenia účastníkov konania
23.      YS
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
nesprávne
uplatnil
judikatúru
sformulovanú v rozsudku
Berlusconi a Fininvest.
24.      Domnieva
sa,
že z uvedenej
judikatúry
vyplýva,
že
určenie
súdu,
ktorý
má
právomoc
preskúmať
zákonnosť
nominácie
uchádzačov
na
funkciu
európskeho
prokurátora
členským
štátom,
závisí
od
toho,
či
inštitúcie
Únie
majú
dostatočnú
mieru
voľnej
úvahy
na
posúdenie
predmetného
vnútroštátneho
aktu.
25.      Ak
je
teda
vnútroštátny
akt
pre
inštitúcie
Únie
záväzný,
túto
právomoc
majú
vnútroštátne
súdy. V opačnom
prípade
sa
vnútroštátny
akt
považuje
za
prípravný a jeho
incidenčné preskúmanie
patrí
do
právomoci
súdov
Únie v rámci
overovania
zákonnosti
konečného
aktu
Rady.(14)
26.      Podľa
názoru
YS
sa
Všeobecný
súd
dopustil
nesprávneho
posúdenia,
keďže
dospel k záveru,
že
Rada
je
viazaná
vnútroštátnym
návrhom.
Po
prvé
preto,
lebo
je
nepredstaviteľné,
aby
Rada
nemohla
odmietnuť
zjavne
protiprávny
návrh a požiadať o predloženie
nových
nominácií.
Po
druhé
preto,
lebo
by
bolo
absurdné
brániť
Rade v preskúmaní
zákonnosti
tohto
návrhu,
ak – ako
uznal
samotný
Všeobecný
súd – Rada
disponuje
širokou
mierou
voľnej
úvahy
pri
hodnotení a porovnávaní
zásluh
uchádzačov.(15)
27.      Táto
okolnosť v spojení
so
širokými
právomocami
výberovej
komisie
podľa
YS
znamená,
že
inštitúcie
Únie
sú
do
postupu
zapojené
tak
aktívne,
že
nemôžu
zostať
necitlivé
voči
zjavnému
porušeniu
práva
Únie,
akým
by
bolo
nominovanie
uchádzačov
vybraných
podľa
vnútroštátneho
postupu,
ktorý
nie
je v súlade
so
zásadou
zákonnosti.
28.      Rada a Komisia
tvrdia,
že
Všeobecný
súd
sa
nedopustil
namietaného
nesprávneho
právneho
posúdenia a len
správne
uplatnil
judikatúru
sformulovanú v rozsudku
Berlusconi a Fininvest.
b)      Analýza
1)      Postup vymenovania európskych prokurátorov
29.      Na
základe článku 16 ods. 1
nariadenia
2017/1939
sa
postup
vymenovania
európskych
prokurátorov
začína
tým,
že
každý
členský
štát
nominuje
troch
uchádzačov:
–        ktorí
sú
aktívnymi
členmi
prokuratúr
alebo
súdnictva
príslušného
členského
štátu,
–        ktorých
nezávislosť
je
nespochybniteľná
a
–        ktorí
majú
kvalifikáciu
požadovanú
na
obsadenie
najvyšších
prokurátorských
alebo
sudcovských
funkcií
vo
svojich
členských
štátoch a relevantné
praktické
skúsenosti z vnútroštátnych
právnych
systémov,
finančného
vyšetrovania a medzinárodnej
justičnej
spolupráce v trestných
veciach.
30.      Splnenie
týchto
požiadaviek
sa
musí
podľa článku 16 ods. 2
nariadenia
2017/1939
overiť
prostredníctvom
odôvodneného
stanoviska
výberovej
komisie
spomenutej v článku 14 ods. 3
toho
istého
nariadenia.(16)
31.      Rada
po
doručení
odôvodneného
stanoviska
výberovej
komisie
vyberie a vymenuje
jedného z uchádzačov
do
funkcie
európskeho
prokurátora
za
daný
členský
štát,
ako
je
stanovené v článku 16 ods. 2
nariadenia
2017/1939.
32.      Ak
výberová
komisia
zistí,
že
uchádzač
nespĺňa
podmienky,
ktoré
sa
požadujú
na
výkon
povinností
európskeho
prokurátora,
jej
stanovisko
je
pre
Radu
záväzné.
33.      Zo
znenia
týchto
ustanovení
vyplýva,
že
postup
vymenovania
európskych
prokurátorov
sa
skladá z troch
etáp:
–        v prvej,
výlučne
vnútroštátnej
etape
každý z členských
štátov
navrhne
troch
uchádzačov,
–        v druhej
etape
výberová
komisia
upravená
nariadením
2017/1939
vydá
odôvodnené
stanovisko
týkajúce
sa
vhodnosti
navrhnutých
uchádzačov,
–        v tretej a poslednej
etape
Rada
vymenuje
jedného z uchádzačov,
ktorých
výberová
komisia
považovala
za
vhodných.
34.      Ide
teda o zmiešaný
postup, v ktorom
si
výkon
rozhodovacej
právomoci
zverenej
výlučne
inštitúcii
Únie
(vymenovanie
európskych
prokurátorov)
vyžaduje
predchádzajúce
uplatnenie
právomoci
členských
štátov
navrhnúť
uchádzačov,
ktorú
im
právo
Únie
rovnako
výlučne
priznáva
(nominovanie
uchádzačov o funkciu
európskych
prokurátorov).
2)      Rozdelenie právomocí súdneho preskúmania aktov, ktoré sú súčasťou zmiešaného postupu
35.      Súdny
dvor v rozsudku
Berlusconi a Fininvest
sformuloval
nižšie
uvedenú
judikatúru:
–        „akt
vnútroštátneho
orgánu,
ktorý
je
súčasťou
rozhodovacieho
procesu
Únie,
nepatrí
do
výlučnej
právomoci
súdu
Únie,
ak z rozdelenia
právomocí v príslušnej
oblasti
medzi
vnútroštátnymi
orgánmi a inštitúciami
Únie
vyplýva,
že
akt
prijatý
vnútroštátnym
orgánom
je
nevyhnutným
krokom
postupu
prijímania
aktu
Únie, v rámci
ktorého
majú
inštitúcie
Únie
iba
obmedzenú
alebo
neexistujúcu
mieru
voľnej
úvahy,
takže
vnútroštátny
akt
zaväzuje
inštitúciu
Únie“,(17)
–        „prináleží
teda
vnútroštátnym
súdom,
aby
rozpoznali
nezrovnalosti,
ktorými
by
mohol
byť
takýto
vnútroštátny
akt
postihnutý, v prípade
potreby
prostredníctvom
podania
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
na
Súdny
dvor, a to
za
rovnakých
podmienok
preskúmania,
ako
sú
podmienky
vyhradené
pre
akýkoľvek
konečný
akt
prijatý
rovnakým
vnútroštátnym
orgánom,
ktorý
môže
spôsobovať
ujmu
tretím
osobám, a okrem
toho v mene
zásady
účinnej
súdnej
ochrany
považovať
za
prípustnú
žalobu
podanú
na
tento
účel,
aj
keď
to
vnútroštátne
procesné
pravidlá
nestanovujú“.(18)
36.      V zmiešaných
postupoch,
na
ktorých
sa
zúčastňujú
vnútroštátne
orgány a orgány
Únie,
sa
môže
stať,
že
vnútroštátny
orgán
má
vlastnú
špecifickú a výlučnú
rozhodovaciu
právomoc,
pričom v takom
prípade
budú
mať
iba
vnútroštátne
súdy
právomoc
preskúmať
zákonnosť
jeho
aktov.(19)
37.      Na
rozdiel
od
prípadu
zmiešaných
postupov,
ktoré
existujú v rámci
bankovej
únie
(kde
je
vnútroštátna
etapa
jednoducho
prípravnou
fázou
vo
vzťahu k európskej
etape, v ktorej
rozhodovacia
právomoc
prináleží
inštitúcii
alebo
orgánu
Únie),(20) vnútroštátna
etapa
postupu
vymenovania
európskych
prokurátorov
má
vlastný
vecný
význam,
keďže
vnútroštátne
orgány
prijímajú
rozhodnutia
so
záväzným
účinkom v zmysle,
ktorý
rozoberiem
nižšie.
Tieto
rozhodnutia
podliehajú
jedine
preskúmaniu
zo
strany
vnútroštátnych
súdov.
3)      Súdna právomoc v spornom prípade
38.      Všeobecný
súd
vychádza z predpokladu,
že
akt,
ktorým
vnútroštátny
orgán
nominuje
uchádzačov
na
vymenovanie
do
funkcie
európskych
prokurátorov,
je
pre
Radu
záväzný a určuje
podmienky
jej
rozhodnutia,
keďže v tomto
rozhodnutí
nemôžu
byť
uvedené
iné
nominácie
než
tie,
ktoré
Rade
predložili
členské
štáty.(21)
39.      YS
sa
naopak
domnieva,
že
vnútroštátny
návrh
ponecháva
Rade
široký
priestor
na
voľnú
úvahu
pri
overovaní
spôsobilosti
navrhnutých
uchádzačov, a teda
nevyhnutne
aj
pri
preskúmaní
zákonnosti
vnútroštátneho
výberového
konania.(22)
40.      Podľa
môjho
názoru
má
Komisia
pravdu,
keď
tvrdí,
že
odvolateľ
nevyložil bod 39
napadnutého
uznesenia
správne.
41.      Vnútroštátny
akt,
ktorým
sa
navrhnú
traja
uchádzači
na
účely
ich
vymenovania
za
európskych
prokurátorov,
totiž
nie
je
pre
Úniu
záväzný v tom
zmysle,
že
Únia
musí
nevyhnutne
vymenovať
jedného z navrhnutých
uchádzačov,
ale v tom
zmysle,
že
Rada
nemôže
vymenovať
uchádzača,
ktorý
nie
je
uvedený v návrhu.
42.      Dôkazom
toho
je,
že
ak
Rada
odmietne
všetky
nominácie,
prináleží
(výlučne)
členskému
štátu,
aby
predložil
nový
návrh.(23)
43.      Inštitúcie
Únie
majú
úplnú
slobodu
pri
hodnotení
zásluh
uchádzačov a v tomto
zmysle
nie
sú
viazané
vnútroštátnym
návrhom.
Sú
však
viazané – a to
bez
akéhokoľvek
priestoru
na
odchýlku – rozhodnutím
členského
štátu
obmedziť
okruh
osôb,
ktoré
môže
Rada
vymenovať,
na
troch
navrhnutých
uchádzačov.
Tento
akt
vnútroštátneho
návrhu
tým,
že
vymedzuje
kontext, v ktorom
musí
Rada
rozhodnúť,
nenecháva
tejto
inštitúcii
Únie
priestor
na
voľnú
úvahu
(t. j. je
pre
ňu
záväzný).
44.      Inými
slovami,
Rada
je
oprávnená
odmietnuť
vnútroštátny
návrh,
ale
nie
nahradiť
alebo
zmeniť
ho.
Nemá
právomoc
navrhovať
uchádzačov,
ale
výlučne
právomoc
vymenovať
niektorého z uchádzačov,
ktorých
navrhol
členský
štát.
45.      Súdne
preskúmanie
aktu
navrhnutia
uchádzačov
(ktorý
je
pre
Radu
záväzný,
ako
už
bolo
uvedené)
môžu
vykonať
iba
vnútroštátne
súdy.
Naopak,
súdom
Únie
prináleží
preskúmať
platnosť
vymenovania
jedného z uchádzačov,
ktorých
navrhol
členský
štát,
Radou.
46.      Všeobecný
súd
sa
preto
nedopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia
tým,
že
rozhodol,
že
nemá
právomoc
rozhodnúť o zákonnosti
návrhu
uchádzačov,
ktorý
Rade
predložili
grécke
orgány,
keďže
táto
právomoc
patrí
gréckym
súdom.
47.      YS
trval
na
tom,
že
Rada
nemôže
byť
viazaná
návrhom
vypracovaným
na
základe
očividne
nezákonného
postupu.
Svoje
tvrdenie v tejto
súvislosti
ilustruje
pomocou
príkladov,
ktoré
sám
uznáva
za
extrémne.(24)
48.      V tomto
tvrdení
YS
sú
opísané
viaceré
hypotetické
situácie,
ktoré
nezodpovedajú
situácii, o ktorú
ide v prejednávanej
veci,(25) a preto
nemôžu
ovplyvniť
výsledok
odvolania,
ktoré
je
obmedzené
na
skutkové
okolnosti,
ktoré
zohľadnil
Všeobecný
súd.
49.      Ak
by
Súdny
dvor
považoval
za
potrebné
rozhodnúť o tomto
tvrdení
YS
napriek
jeho
hypotetickej
povahe,
domnievam
sa,
že
by
ho
mal
zamietnuť.
50.      Ak
totiž
členský
štát
zorganizuje
otvorené
výberové
konanie – čo
nie
je
podľa
nariadenia
2017/1939
povinný
urobiť
–,
musí
ho
usporiadať
tak,
aby
bolo v súlade s právom
Únie:
–        v prvom
rade
toto
konanie
musí
byť v súlade s nariadením
2017/1939,
teda
musí
byť
navrhnuté
tak,
aby
umožňovalo
výber
uchádzačov,
ktorí
spĺňajú
podmienky
stanovené v článku 16 ods. 1
uvedeného
nariadenia,
–        v druhom
rade a vo
všeobecnosti
sa v tomto
konaní
musia
dodržiavať
zásady a predpisy
práva
Únie,
najmä
zákaz
diskriminácie.
51.      Predmetom
tohto
odvolacieho
konania
je
však
iná
otázka,
ktorá
je
obmedzená
na
platnosť
rozhodnutia
2023/1335
ako
takého.
Túto
otázku
nemožno
stotožňovať s otázkou
týkajúcou
sa
objasnenia,
kto
je
zodpovedný
za
zabezpečenie
dodržiavania
práva
Únie v súvislosti s vnútroštátnym
návrhom
uchádzačov
na
funkciu
európskych
prokurátorov.
52.      Preskúmanie
zákonnosti
tohto
návrhu
samozrejme
neprináleží
Rade,
ako
to
tvrdí
YS,
ani
súdom
Únie,
keďže
podľa
judikatúry
zhrnutej v rozsudku
Berlusconi a Fininvest
prislúcha
preskúmanie
zákonnosti
vnútroštátnych
aktov v zmysle
vysvetlenom
vyššie v prípadoch,
ako
je
tento,
vnútroštátnym
súdom.
53.      To,
čo
som
uviedol
vyššie,
potvrdzuje
rozhodnutie
Súdneho
dvora v prípade
podobnom
prejednávanému prípadu:
preskúmanie
aktov,
ktoré
sú
súčasťou
postupu
vymenovania
sudcov
Všeobecného
súdu.
Týmto
rozhodnutím
je
rozsudok z 29. júla
2024,
Valančius.(26)
54.      Postup
vymenovania
sudcov
Všeobecného
súdu
sa
skladá z troch
etáp, z ktorých
sú
pre
toto
odvolanie
relevantné
prvá a druhá
etapa:
–        v prvej
etape
vláda
dotknutého
členského
štátu
navrhne
kandidáta
na
funkciu,
pričom
tento
návrh
predloží
Generálnemu
sekretariátu
Rady,
–        v druhej
etape
výbor
ustanovený v článku 255 ZFEÚ
poskytuje
stanovisko k vhodnosti
tohto
kandidáta
na
výkon
funkcie
sudcu
Všeobecného
súdu
vzhľadom
na
požiadavky
stanovené v článku 254
druhom
odseku
ZFEÚ.
55.      Súdny
dvor
vôbec
nespochybnil
právomoc
vnútroštátneho
súdu
overiť
zákonnosť
navrhnutia
kandidáta
na
funkciu
sudcu
Všeobecného
súdu
(prijatého
vnútroštátnymi
orgánmi v prvej
etape
postupu),(27) ale
poskytol
vnútroštátnemu
súdu
výklad
predpisov
Únie,
ktorých
sa
týkal
jeho
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania.
56.      Podľa
Súdneho
dvora
preskúmanie
zákonnosti
navrhnutia
kandidáta
na
sudcu
Všeobecného
súdu,
ktoré
vykonajú
vnútroštátne
orgány v prvej
etape
postupu,
prináleží
vnútroštátnemu
súdu,
ktorý
ju
musí
overiť
„z hľadiska
požiadaviek
stanovených
v…
ustanoveniach“
práva
Únie,
ktoré
upravujú
proces
vymenovania.(28)
57.      Stručne
povedané,
Rada
by
nebola
nevyhnutne
povinná
prijať
návrh
predložený
na
základe
postupu,
ktorý
nie
je v súlade s právom
Únie.
Naopak,
bude
mať k dispozícii
záruku
preskúmania
zákonnosti
tohto
návrhu,
prípadne
overenej
vnútroštátnymi
súdmi.
58.      Je
pravda,
že
Rade
môžu
byť
predložené
návrhy,
ktorých
vypracovanie
neposúdil
vnútroštátny
súd, a to
buď
preto,
lebo
sa
neuskutočnilo
verejné
výberové
konanie,
ktoré
možno
preskúmať,
alebo
preto,
lebo
ich
nikto
nenapadol. V prvom
prípade
by
neexistoval
nijaký
predmet
preskúmania
(ani
pre
Radu) a v druhom
prípade
sa
uplatní
prezumpcia
zákonnosti,
ktorá
je
vlastná
aktom
orgánov
verejnej
moci,
ktoré
síce
môžu
byť
predmetom
súdneho
preskúmania,
ale
neboli
napadnuté.(29)
59.      V tejto
veci,
ako
už
bolo
uvedené,
sa
na
vnútroštátnom
súde
vedie
konanie
týkajúce
sa
zákonnosti
návrhu,
ktorý
predložila
CSM. V tomto
konaní
možno
rozhodnúť,
či
sa v gréckom
postupe
výberu
uchádzačov
na
obsadenie
funkcie
európskeho
prokurátora
mali
pripustiť
prihlášky
sudcov, a nie
len
prihlášky
členov
prokuratúry.
2.      Druhý odvolací dôvod
60.      V druhom
odvolacom
dôvode
sa
Všeobecnému
súdu
vytýka,
že
sa
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia
tým,
že
konštatoval,
že
YS
nemal
skutočný a určitý
právny
záujem
na
napadnutí
rozhodnutia
2023/1335.
61.      Keďže
podľa
môjho
názoru
treba
prvý
odvolací
dôvod
zamietnuť,
nebolo
by
potrebné
preskúmať
druhý
odvolací
dôvod.
62.      Ak
by
totiž
Súdny
dvor
potvrdil,
že
Všeobecný
súd
nemal
právomoc
vyhovieť
návrhom
odvolateľa,
toto
konštatovanie
by
znemožnilo
preskúmať
akýkoľvek
iný
odvolací
dôvod.
63.      Týmto
druhým
odvolacím
dôvodom
sa
však
budem
zaoberať
pre
prípad,
že
by
Súdny
dvor
vyhovel
prvému
odvolaciemu
dôvodu.
a)      Tvrdenia účastníkov konania
64.      Podľa
názoru
YS:
–        ak
by
sa
vyhovelo
prvému
odvolaciemu
dôvodu,
znamenalo
by
to,
že
Všeobecný
súd
má
právomoc
„opätovne
preskúmať“
rozhodnutie
2023/1335
vrátane
„prípravného
aktu/rozhodnutia
CSM“.
Ak
by
Všeobecný
súd
prípadne
určil,
že
rozhodnutie
CSM
je
nezákonné,
viedlo
by
to k zrušeniu
odmietnutia
prihlášky
YS;(30)
–        podmienenie
aktívnej
legitimácie
na
napadnutie
rozhodnutia
2023/1335
predchádzajúcim
zrušením
odmietnutia
jeho
prihlášky
vnútroštátnym
súdom
znamená,
že
mu
je
odňaté
právo
na
účinnú
súdnu
ochranu,
keďže
lehota
na
podanie
žaloby
na
Všeobecný
súd
proti
tomuto
rozhodnutiu
by
už v čase
skončenia
vnútroštátneho
súdneho
konania
uplynula;
–        existuje
riziko,
že
vnútroštátny
súd,
ktorý
rozhoduje o žalobe
podanej
proti
rozhodnutiu
CSM,
nepredloží
Súdnemu
dvoru
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania;
–        porušenie
jeho
práva
na
účinnú
súdnu
ochranu
by
nebolo
možné
napraviť
žalobou o náhradu
škody.
65.      Rada a Komisia v podstate
tvrdia,
že
Všeobecný
súd
správne
uplatnil
judikatúru
Súdneho
dvora
týkajúcu
sa
aktívnej
legitimácie
na
podanie
žaloby o neplatnosť.
b)      Analýza
66.      Ako
som
už
vysvetlil,
Všeobecný
súd
subsidiárne
konštatoval,
že
YS
sa
nepodarilo
preukázať
existenciu
skutočného
ani
určitého
právneho
záujmu
na
napadnutí
rozhodnutia
2023/1335.
67.      Všeobecný
súd,
opierajúc
sa o svoju
predchádzajúcu
judikatúru,(31) pripomenul,
že
žaloba o neplatnosť
podaná
fyzickou
osobou
je
prípustná
len
vtedy,
ak
má
táto
osoba
právny
záujem
na
zrušení
napadnutého
aktu.
Predpokladom
takéhoto
právneho
záujmu
je,
že
samotné
zrušenie
aktu
musí
byť
spôsobilé
vyvolať
právne
následky, a žaloba
teda
musí
byť
spôsobilá v prípade
úspešného
výsledku
priniesť
prospech
pre
toho
účastníka
konania,
ktorý
ju
podal.
68.      Na
základe
tohto
predpokladu
Všeobecný
súd
uviedol,
že
aktívna
legitimácia
YS
na
napadnutie
rozhodnutia
2023/1335
bude
závisieť
od
budúcej a neistej
skutočnosti,
akou
je
predchádzajúce
zrušenie
vnútroštátneho
rozhodnutia o odmietnutí
jeho
prihlášky
vo
vnútroštátnej
etape
výberového
konania.
Také
rozhodnutie
bolo
predmetom
konania
na
vnútroštátnom
súde,
ktorý
ešte
nevydal
rozhodnutie.
69.      Domnievam
sa,
že
tento
prístup
je
nesprávny.
Podľa
môjho
názoru
bol
YS
aktívne
legitimovaný
napadnúť
rozhodnutie
2023/1335,
keďže
vzhľadom
na
to,
že
sa
chcel
zúčastniť
na
konaní,
na
konci
ktorého
bolo
vydané
uvedené
rozhodnutie,
mal
právny
záujem
na
tom,
aby
bolo
toto
rozhodnutie
vyhlásené
za
neplatné.
70.      Vyhlásenie
rozhodnutia
2023/1335
za
neplatné
mohlo
priniesť
prospech
pre
YS
(účasť
na
novom
výberovom
konaní),
pokiaľ
by
Všeobecný
súd
uznal
jeho
tvrdenia
týkajúce
sa
povinnosti
Rady
preskúmať
rozhodnutie
CSM.
71.      Inými
slovami,
ak
by
sa
uznalo
(čo
nie
je
tak),
že
Všeobecný
súd
má
právomoc
rozhodnúť o zákonnosti
vnútroštátnej
etapy
výberového
konania a v dôsledku
toho
(incidenčne)
posúdiť
rozhodnutie
CSM,
zdá
sa
mi
sotva
spochybniteľné,
že
YS
by
bol
aktívne
legitimovaný
napadnúť
rozhodnutie
2023/1335.
72.      Ak
by
totiž
Všeobecný
súd
prípadne
určil,
že
rozhodnutie
CSM
nebolo v súlade s článkom 16 ods. 1
nariadenia
2017/1939
(podľa
ktorého
uchádzači o funkciu
európskeho
prokurátora
musia
byť
aktívnymi
členmi
prokuratúr
alebo
súdnictva),
muselo
by
to
mať
za
následok
obnovenie
vnútroštátneho
konania
za
podmienok,
ktoré
by
prinajmenšom
umožnili
YS
podať
prihlášku. V tejto
situácii
by
bol
uchádzač,
ktorý
bol
vylúčený z vnútroštátnej
etapy
konania,
aktívne
legitimovaný
napadnúť
konečné
rozhodnutie o celom
konaní
(teda
rozhodnutie
2023/1335).
C.      O trovách
73.      Keďže
Rada a Komisia
to
navrhli, v súlade s článkom 184
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora
je
opodstatnené
uložiť
YS
povinnosť
nahradiť
trovy
tohto
konania.
V.      Návrh
74.      Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
–        zamietol
odvolanie,
–        uložil
YS
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
1      Jazyk
prednesu:
španielčina.
2      Rozhodnutie
Rady z 27. júna
2023,
ktorým
sa
vymenúvajú
európski
prokurátori
Európskej
prokuratúry
(Ú. v. EÚ L 166, 2023, s. 116).
3      Vec
YS/Rada a Komisia
(T‑411/23,
EU:T:2024:310).
4      Žaloba o neplatnosť
bola
podaná
aj
proti
konštatovaniu,
že
Komisia
protiprávne
nezačala
konanie o nesplnení
povinnosti
proti
Helénskej
republike.
Odvolanie
sa
obmedzuje
len
na
časť
uznesenia
týkajúce
sa
návrhu
na
zrušenie
rozhodnutia
2023/1335.
Preto
nesmeruje
proti
rozhodnutiu o neprípustnosti
žaloby
pre
nečinnosť
podanej
podľa článku 265 ZFEÚ.
5      Nariadenie Rady z 12. októbra 2017, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca na účely zriadenia Európskej prokuratúry (Ú. v. EÚ L 283, 2017, s. 1).
6      Výsledok
konania o tejto
žalobe
nebol
známy
8. mája
2024,
keď
Všeobecný
súd
vydal
napadnuté
uznesenie
(bod 44
napadnutého
uznesenia).
7      Upravená
vykonávacím rozhodnutím Rady (EÚ) 2018/1696 z 13. júla 2018 o pravidlách fungovania výberovej komisie podľa článku 14 ods. 3 nariadenia 2017/1939 (Ú. v. EÚ L 282, 2018, s. 8).
8      Všeobecný
súd
navyše
rozhodol,
že
návrh
na
určenie,
že
Komisia
neoprávnene
nekonala
tým,
že
nepodnikla
právne
kroky
proti
Helénskej
republike z dôvodu
nesplnenia
povinnosti
(body 25
až
32
napadnutého
uznesenia),
je
neprípustný.
YS v odvolaní
nenapadol
túto
časť
napadnutého
uznesenia.
9      Rozsudok z 19. decembra
2018,
Berlusconi a Fininvest
(C‑219/17,
EU:C:2018:1023;
ďalej
len
„rozsudok
Berlusconi a Fininvest“).
10      Body 42
až
46
napadnutého
uznesenia.
11      Rozsudok z 23. januára
2019,
Deza/ECHA
(C‑419/17 P,
EU:C:2019:52, bod 93).
Právny
základ
tejto
judikatúry
sa
nachádza v článku 256 ods. 1
druhom
pododseku
ZFEÚ, v článku 58
prvom
odseku
Štatútu
Súdneho
dvora
Európskej
únie a v článku 168 ods. 1 písm. d) a článku 169 ods. 2
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora.
12      Rozsudok
zo
4. júla
2000,
Bergaderm a Goupil/Komisia
(C‑352/98 P,
EU:C:2000:361, bod 35), a uznesenie z 19. septembra
2019,
Renew Consorzio Energie
Rinnovabili/Komisia a Taliansko
(C‑325/19 P,
EU:C:2019:768, bod 20).
13      Rozsudok
zo
7. júla
2005,
Le Pen/Parlament
(C‑208/03 P,
EU:C:2005:429, bod 40 a citovaná
judikatúra).
14      Bod 21
odvolania.
15      Bod 28
odvolania, v ktorom
sa
cituje
rozsudok
Všeobecného
súdu z 12. januára
2022,
Verelst/Rada
(T‑647/20,
EU:T:2022:5, bod 122).
16      Činnosť
tejto
komisie
je
upravená v prílohe k vykonávaciemu
rozhodnutiu
2018/1696.
Podľa oddielu VI bodu 2 tejto
prílohy
výberová
komisia
preskúma
prihlášky
nominovaných
uchádzačov
vzhľadom
na
požiadavky
stanovené v článku 16
ods. 1
nariadenia
2017/1939.
Výberová
komisia
na základe
svojich
zistení z preskúmania
prihlášok a pohovorov s uchádzačmi
sformuluje
odôvodnené
stanovisko k ich
kvalifikácii na plnenie
úloh
európskeho
prokurátora a výslovne
uvedie,
či
uchádzač
spĺňa
alebo
nespĺňa
požiadavky
uvedené v článku 16
ods. 1
nariadenia 2017/1939
(oddiel VII bod 2 prvý
odsek). V prípade,
že
nominovaní
uchádzači
nespĺňajú
uvedené
požiadavky,
výberová
komisia
požiada
príslušný
členský
štát,
aby
nominoval
zodpovedajúci
počet
nových
uchádzačov
(oddiel VII bod 2 druhý
odsek).
Výberová
komisia
napokon
určí
poradie
uchádzačov
podľa
ich
kvalifikácie a skúseností,
pričom
poradie
zohľadňuje
preferenciu a nie
je
záväzné
(oddiel VII bod 2 tretí
odsek).
17      Rozsudok
Berlusconi a Fininvest, bod 45.
18      Rozsudok
Berlusconi a Fininvest, bod 46.
19      Rozsudok z 29. januára
2020,
GAEC
Jeanningros (C‑785/18,
EU:C:2020:46, bod 25):
„vzhľadom
na
rozhodovaciu
právomoc,
ktorá v tomto
systéme
rozdelenia
právomocí
[v rámci
konania o zápise chráneného
označenia
pôvodu]
prináleží
len
vnútroštátnym
orgánom,
iba
vnútroštátnym
súdom
prislúcha
rozhodnúť o zákonnosti
aktov
prijatých
týmito
orgánmi,
ako
sú
akty
týkajúce
sa
žiadostí o zápis
označenia,
ktoré
sú
nevyhnutnou
etapou
postupu
prijatia
aktu
Únie,
keďže
inštitúcie
Únie
majú
vo
vzťahu k týmto
aktom
len
obmedzenú
alebo
žiadnu
mieru
posúdenia“.
20      V tomto
rámci
bol
vydaný
rozsudok
Berlusconi a Fininvest.
21      Bod 39
napadnutého
uznesenia.
22      Bod 6 repliky.
23      Oddiel
VII bod 2 druhý
odsek
prílohy k vykonávaciemu
rozhodnutiu
2018/1696.
24      Tak
by
to
bolo v prípade,
ak
by
členský
štát
obmedzil
svoj
návrh
na
„osoby,
ktoré
by
okrem
požadovaných
vedomostí
vykonávali
napríklad
povolanie
záhradníka“
(bod 24
odvolania),
navrhol
„obyčajných
právnikov
alebo
advokátov,
ktorí
by
neboli
členmi
prokuratúry
ani
súdnictva“
(bod 25
odvolania),
uskutočnil
„dražbu
na
výber
uchádzača
alebo
uchádzačky…“
(bod 4 repliky)
alebo
nakoniec
zverejnil
výzvu
na
predkladanie
prihlášok,
ktorá
by
viedla k diskriminácii
na
základe
pohlavia“
(tamže).
25      Nezákonnosť,
ktorou
je
(údajne)
poznačený
grécky
postup
výberu
európskych
prokurátorov,
nijako
nesúvisí s okolnosťami,
ktoré
YS
demonštratívne
uvádza
vo
svojom
odvolaní.
Neboli
uprednostnené
prihlášky
záhradníkov,
neboli
pripustené
prihlášky
advokátov,
funkcie
neboli
predmetom
dražby a tiež
nie
je
preukázané,
že
došlo k diskriminácii
na
základe
pohlavia.
26      Vec C‑119/23
(EU:C:2024:653,
ďalej
len
„rozsudok
Valančius“).
27      Rozsudok
Valančius, bod 29.
28      Rozsudok
Valančius, bod 38.
29      Tieto
hypotézy
sa
opäť
týkajú
oblasti,
ktorá
nesúvisí s prejednávaným
odvolaním.
30      Bod 41
odvolania.
31      V bode 42
napadnutého
uznesenia
sa
citujú body 30 a 31
uznesenia
Všeobecného
súdu
zo
17. decembra
2020,
IM/EIB a FEI
(T‑80/20,
EU:T:2020:636), v ktorých
sa
zasa
odkazuje
na body 134 a 135
rozsudku z 13. septembra
2011,
Dredging International a Ondernemingen Jan de
Nul/EMSA
(T‑8/09,
EU:T:2011:461). Bod 134
posledného
uvedeného
rozsudku
znie:
„Pokiaľ
sa
ponuka
uchádzača
zamietne
pred
fázou,
ktorá
predchádza
rozhodnutiu o zadaní
zákazky,
takže
sa
neporovnáva s ostatnými
ponukami,
existencia
právneho
záujmu
dotknutého
uchádzača
na
konaní
proti
rozhodnutiu o zadaní
zákazky
je
podmienená
zrušením
rozhodnutia o zamietnutí
jeho
ponuky.
Iba v prípade
zrušenia
uvedeného
rozhodnutia
totiž
môže
mať
zrušenie
rozhodnutia o zadaní
zákazky
prípadné
právne
dôsledky
pre
uchádzača,
ktorého
ponuka
sa
zamietla
pred
fázou,
ktorá
predchádza
rozhodnutiu o zadaní
zákazky, a môže
mu
priniesť
prospech, a to
zrušením
rozhodnutia
prijatého
na
základe
porovnania,
do
ktorého
neprávom
nebola
zahrnutá
jeho
ponuka.“