62002CC0420_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. V tomto konaní začatom podľa článku 226 ES Komisia žiada Súdny dvor, aby určil, že Helénska republika si tým, že neprijala nevyhnutné opatrenia na zaistenie toho, aby sa odpad uložený v mieste „Péra Galini“ v prefektúre Heraklion zhodnocoval alebo zneškodňoval bez ohrozenia ľudského zdravia, bez ohrozovania vody, ovzdušia, pôdy, rastlín a živočíchov, bez obťažovania okolia hlukom alebo zápachom a tým, že udelila povolenie na prevádzku tohto zariadenia, ktoré neobsahovalo potrebné informácie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 4 a 9 smernice 75/442/EHS o odpadoch v znení smernice 91/156/EHS(2) (ďalej len „smernica“).
II – Právny rámec
2. Článok 4 smernice uvádza:
„Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia na zaistenie toho, aby sa odpad zhodnocoval alebo zneškodňoval bez ohrozenia ľudského zdravia a bez použitia postupov či metód, ktoré by mohli poškodiť životné prostredie, najmä:
– bez ohrozovania vody, ovzdušia, pôdy, rastlín a živočíchov,
– bez obťažovania okolia hlukom alebo zápachom,
– bez nepriaznivého ovplyvňovania krajiny alebo miest zvláštneho záujmu.
Členské štáty taktiež prijmú nevyhnutné opatrenia na zákaz svojvoľného opúšťania, nepovoleného ukladania a nekontrolovateľného zneškodňovania odpadu.“
3. Podľa článku 9 ods. 1 smernice:
„Na účely vykonávania článkov 4, 5 a 7 každé zariadenie alebo podnik, ktorý vykonáva činnosti uvedené v prílohe II A, musí získať povolenie od príslušného orgánu uvedeného v článku 6.“
...
III – Konanie
4. Na základe informácií získaných v rámci petícií adresovaných Európskemu parlamentu týkajúcich sa nezákonného ukladania odpadu v mieste Péra Galini a prevádzkovania miesta bez povolenia, požiadala Komisia listom z 23. februára 2000 grécke orgány o poskytnutie ďalších informácií o prevádzkových podmienkach miesta.
5. Grécka vláda odpovedala listom z 10. mája 2000. Nasledovali konzultácie v decembri 2000 a ďalší list gréckej vlády z 20. marca 2001. Poskytnuté informácie však nepresvedčili Komisiu o tom, že Helénska republika konala v súlade so svojimi povinnosťami, ktoré jej vyplývajú z článkov 4 a 9 smernice. Adresovala preto gréckej vláde 24. apríla 2001 výzvu.
6. Keďže Komisia usúdila, že grécke orgány v reakcii na výzvu stále neprijali adekvátne opatrenia, aby vyhoveli príslušným ustanoveniam smernice, zaslala Helénskej republike 21. decembra 2001 odôvodnené stanovisko. Ani po uplynutí dvojmesačnej lehoty určenej v odôvodnenom stanovisku, 20. februára 2002, grécke orgány podľa názoru Komisie nezabezpečili súlad so smernicou. Preto podala tento návrh, ktorý bol Súdnemu dvoru doručený 21. novembra 2002.
IV – Zhodnotenie sťažností Komisie
7. Helénska republika berie na vedomie, že porušila svoju povinnosť podľa článku 9 smernice zabezpečiť, aby zariadenia spracúvajúce odpad museli po splnení istých požiadaviek dostať povolenie, pretože prevádzkové povolenie týkajúce sa miesta Péra Galini bolo zrušené súdom prvého stupňa v Heraklion. To znamená, že je potrebné posudzovať len údajné porušenie článku 4 smernice.
8. Článok 4 smernice od členských štátov vyžaduje, aby prijali nevyhnutné opatrenia na zaistenie toho, aby bol odpad zhodnocovaný alebo zneškodňovaný bez ohrozovania ľudského zdravia a bez použitia postupov alebo metód, ktoré by mohli ohroziť životné prostredie, a najmä bez ohrozovania vody, ovzdušia, pôdy, rastlín a živočíchov, bez obťažovania hlukom alebo zápachom a bez nepriaznivého ovplyvňovania krajiny alebo miest zvláštneho záujmu.
9. Ako už Súdny dvor jasne uviedol, hoci „uvedené ustanovenie nešpecifikuje konkrétny obsah opatrení, ktoré je potrebné prijať, aby sa zabezpečilo, aby odpad bol zneškodňovaný bez ohrozenia ľudského zdravia a bez poškodenia životného prostredia, napriek tomu platí, že je pre členské štáty záväzné ako cieľ, ktorý je potrebné dosiahnuť, pričom ponecháva členským štátom určitú mieru voľnej úvahy pri zhodnotení potreby takýchto opatrení. Zo skutočnosti, že situácia nie je v súlade s cieľmi zakotvenými v prvom odseku článku 4 zmienenej smernice potom nemožno v zásade priamo vyvodzovať, že dotknutý členský štát nevyhnutne nesplnil svoju povinnosť podľa uvedeného ustanovenia prijať požadované opatrenia na zabezpečenie toho, aby bol odpad zneškodňovaný bez ohrozenia ľudského zdravia a bez poškodenia životného prostredia. Ak však táto situácia pretrváva a vedie najmä k značnému zhoršeniu životného prostredia počas dlhšej doby bez toho, aby bolo kompetentnými orgánmi prijaté nejaké opatrenie, môže to byť náznak toho, že členský štát prekročil mieru voľnej úvahy priznanú mu uvedeným ustanovením.“(3)
10. Komisia tvrdí, že prevádzka (od roku 1994) skládky odpadov v mieste Péra Galini v prefektúre Heraklion na Kréte je zdrojom znečistenia životného prostredia a nevyhnutne predstavuje riziko pre zdravie miestneho obyvateľstva. Opatrenia prijaté na zabránenie ďalšiemu znečisťovaniu (odvodňovacie kanály, oplotenie, protipožiarne zóny, zakrytie odpadu pieskom) nepostačujú, vo svetle záväzkov podľa článku 4 smernice, na zabezpečenie riadnej prevádzky zariadenia. Komisia uvádza, že tieto opatrenia by mali sprevádzať hydrogeologické štúdie a analýza nepriepustnosti podložia, ako aj iné ochranné opatrenia. Poukazuje na skutočnosť, že podľa správy vypracovanej prefektúrou Heraklion v januári 2002 nie sú výluhy zachycované ochranným múrom, ktorý bol na tieto účely postavený, a tečú do vodného toku, ktorý končí v mori. Tiež nebolo dokázané, že horniny pod miestom sú nepriepustné tak, aby zabránili znečisteniu podzemných vôd. Navyše neboli uskutočňované žiadne pravidelné inšpekcie, nebola analyzovaná kvality vody a ani bioplyn nebol zachytávaný a spracúvaný. Programy a plány nakladania s odpadmi, na ktoré odkazovali grécke orgány, ešte neprekročili etapu štúdií. Komisia ďalej poukazuje na skutočnosť, že grécke orgány nepopierajú, že miesto nevyhovuje gréckym právnym predpisom, čo preukazuje aj zrušenie prevádzkového povolenia súdom prvého stupňa v Heraklion. Na záver uvádza, že neprijatím účinných opatrení na ochranu životného prostredia a zdravia miestneho obyvateľstva proti znečisteniu spôsobenému miestom Péra Galini, Helénska republika prekročila mieru voľnej úvahy, ktorá jej bola poskytnutá v článku 4 smernice.
11. Počas pojednávania Komisia poukázala na technický súbor dokumentov, ktorý jej poslala grécka vláda 17. novembra 2003, v ktorom boli stanovené rozličné podmienky, ktorých cieľom bolo zabezpečiť, že miesto bude prevádzkované spôsobom, ktorý neohrozuje životné prostredie alebo ľudské zdravie. Tieto podmienky sa však mali uplatňovať niekedy v budúcnosti, v ešte presne neurčený čas a určite sa neuplatňovali na konci obdobia uvedeného v odôvodnenom stanovisku Komisie.
12. Grécka vláda zastáva názor, že vo vzťahu k opatreniam, ktoré v súvislosti s miestom prijala, neprekročila mieru voľnej úvahy, ktorú článok 4 ponecháva členským štátom. Namieta, že spôsob, akým v súčasnosti zariadenie funguje, neohrozuje životné prostredie alebo ľudské zdravie. Správa, na ktorú odkázala Komisia, bola vypracovaná po inšpekcii miesta, ktorá sa uskutočnila v čase, kedy boli okolnosti osobitne nepriaznivé z dôvodu dlhotrvajúcich silných dažďov. Podľa inej správy, vypracovanej v marci 2003, je odvádzaná voda zhromažďovaná vo vodotesných cisternách a je na mieste recyklovaná. Správa o posúdení vplyvov na životné prostredie týkajúca sa projektu rekultivácie skládky, ktorý bolo vykonaný v rámci regionálneho plánu nakladania s odpadmi, bola predstavená 10. februára 2003. Navyše poukazuje na skutočnosť, že nepriepustnosť hornín pod miestom bola potvrdená v geologickej analýze vypracovanej na účely implementácie plánu nakladania s odpadmi. Merania kvality vody kompetentnými orgánmi neodhalili, že by boli prekročené príslušné limity. Ďalej grécka vláda odkazuje na regionálny plán nakladania s odpadmi pre Krétu, ktorý okrem iného zakotvuje zriadenie a prevádzku zariadenia „XYTA“. Žiadosť na Kohézny fond o príspevok na financovanie výstavby tohto zariadenia bola vypracovaná roku 2003. Len čo bude sprevádzkované, bude miesto Péra Galini uzavreté. Grécka vláda tiež spomína plán na vybudovanie zariadenia na recykláciu obalových materiálov. Pôvodne sa tento plán mal uskutočniť koncom roku 2003; v duplike je tento dátum nahradený rokom 2004.
13. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora otázka, či členský štát nesplnil svoje povinnosti, musí byť zodpovedaná posúdením situácie prevažne existujúcej v členskom štáte ku koncu obdobia uvedeného v odôvodnenom stanovisku(4), v tomto prípade 20. februára 2002. Vo svetle výkladu daného Súdnym dvorom k článku 4 smernice (už citovaného v bode 9 vyššie), otázka, na ktorú je potrebné odpovedať je, či v danom čase Helénska republika prekročila mieru voľnej úvahy, ktorú jej poskytlo toto ustanovenie tým, že neprijala adekvátne opatrenia na zabránenie znečistenia životného prostredia z miesta Péra Galini.
14. Na to, aby mohlo byť určené, či ide o tento prípad, treba poukázať na skutočnosť, že napriek existencii rámca voľnej úvahy týkajúceho sa opatrení, ktoré treba prijať, sú členské štáty povinné zabezpečiť, aby boli dosiahnuté ciele smernice. Celkom zjavne je cieľom článku 4 zabezpečiť, aby bol odpad zhodnocovaný alebo zneškodňovaný spôsobom, ktorý nie je na ujmu ľudskému zdraviu alebo nevedie k zhoršeniu kvality životného prostredia. Súdny dvor uznal, že navzájom izolované prípady spracovávania odpadu spôsobom, ktorý nie je v súlade s cieľmi smernice, nemusia hneď predstavovať porušenie článku 4 smernice. Keď sa však takéto izolované porušenia stanú svojím charakterom viac štruktúrovanými, môže to naznačovať porušenie smernice. V tomto ohľade Súdny dvor odkazuje na pretrvávajúci stav nedodržiavania smernice vedúci k značnému zhoršeniu životného prostredia počas dlhého časového obdobia.(5) Je preto potrebné preskúmať, či situácia miesta Péra Galini by mohla byť považovaná za takú štruktúrovanú situáciu na konci dvojmesačnej lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku Komisie z 21. decembra 2001.
15. Z informácií v spise a predložených na pojednávaní 24. júna 2004 vyplýva, že miesto Péra Galini bolo v prevádzke od roku 1992 a že problémy týkajúce sa životného prostredia boli zaznamenané po inšpekčnej návšteve vnútroštátnych orgánov 11. februára 1998. Od tej doby bolo miesto prevádzkované bez prerušenia prinajmenšom až do začatia predmetného konania. Tento časový rámec jasne naznačuje, že problém je štrukturálneho charakteru. Rád by som dodal, že skutočnosť, že prípad samotný vznikol z petície Európskemu parlamentu tiež naznačuje, že problém je dlhotrvajúci.
16. Keď Komisia cituje vnútroštátnu správu týkajúcu sa inšpekcie z 24. januára 2002, ktorá potvrdzuje jej stanovisko, a grécka vláda sa dovoláva správy nasledujúcej po návšteve miesta 12. marca 2003, ktorá vyvracia zistenia prvej správy, nepovažujem tieto dokumenty za rozhodujúce. Hlavnou oporou v obhajobe gréckej vlády a v pripomienkach, ktoré vzniesla počas pojednávania, je tvrdenie, že sa pripravujú rozličné plány a štúdie na rôznych stupňoch verejnej správy, ktorých cieľom je zlepšenie zariadení na spracúvanie odpadu na Kréte. Pokiaľ ide o miesto Péra Galini, tieto plány uvádzajú rekultiváciu miesta a jeho definitívne uzatvorenie hneď po sprevádzkovaní projektovaného zariadenia XYTA. Toto nebolo dosiahnuté do 25. marca 2003, do dňa dupliky gréckej vlády. Samotná existencia týchto plánov znamená nielen uznanie hrozby pre životné prostredie a ľudské zdravie predstavovanej miestom Péra Galini, ale je tiež zrejmé, že tieto plány nevstúpili do účinnosti ani nevyústili do prijatia adekvátnych opatrení ku koncu obdobia stanoveného v odôvodnenom stanovisku Komisie.
17. V dôsledku toho je potrebné určiť, že Helénska republika si nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice.
V – Návrh
18. Navrhujem preto, aby Súdny dvor:
– určil, že Helénska republika si tým, že neprijala nevyhnutné opatrenia na zaistenie toho, aby sa odpad zhodnocoval alebo zneškodňoval bez ohrozenia ľudského zdravia, bez ohrozovania vody, ovzdušia, pôdy, rastlín a živočíchov, bez obťažovania okolia hlukom alebo zápachom a tým, že udelila povolenie, ktoré neobsahovalo potrebné informácie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 4 a 9 smernice 75/442/EHS o odpadoch v znení smernice 91/156/EHS,
– uložil Helénskej republike nahradiť trovy konania.
(1) .
(2)  –	Smernica Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch, Ú. v. ES L 194, s. 39 v znení smernice Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991, Ú. v. ES L 78, 1991, s. 32.
(3)  –	Rozsudok z 9. novembra 1999, Komisia/Taliansko, C‑365/97, Zb. s. I‑7773, body 67 a 68.
(4)  –	Pozri okrem iného rozsudky z 20. marca 2003, Komisia/Taliansko, C‑143/02, Zb. s. I‑2877, bod 11, a z 12. júna 2003, Komisia/ Španielsko, C‑446/01, Zb. s. I‑6053, bod 15.
(5)  –	Pozri rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 3, bod 68.