62006CC0231_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Ievads
1. Šī prejudiciālā nolēmuma procesa priekšmets atkārtoti ir tiesiskā situācija, kādā ir Beļģijas stjuartes, salīdzinot ar to kolēģiem vīriešiem, ko Tiesa jau ir izvērtējusi septiņdesmitajos gados un pamatojoties uz kuru tā jau ir pasludinājusi savus trīs “Defrenne” spriedumus (2) . Pēc tam, kad Tiesa kopš tā laika judikatūrā daudzās lietās ir izvērtējusi it īpaši vienlīdzīgas darba samaksas vīriešiem un sievietēm principu un vienlīdzīgu attieksmi pret tiem no nodarbināšanas nosacījumu viedokļa, šis gadījums liek tematiski atskatīties uz sākotnējo situāciju Defrenne
judikatūrā, proti, attiecībā uz jautājumu par vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, piešķirot likumā paredzēto pensiju.
2. No 1964. līdz 1980. gadam Beļģijā uz stjuartiem vīriešiem attiecās īpašs tiesiskais regulējums par likumā paredzēto pensiju apdrošināšanu, kas tiem deva iespēju saņemt augstāku vecuma pensiju, nekā tā, ko parasti būtu bijis iespējams saņemt saskaņā ar attiecībā uz darba ņēmējiem spēkā esošo vispārējo sistēmu. Tomēr šim mērķim tiem bija jāveic arī lielākas pensiju apdrošināšanas iemaksas.
3. Uz stjuartēm sievietēm šis tiesiskais regulējums ir attiecināms tikai kopš 1981. gada (3) . Par apdrošināšanas laika posmu pirms 1981. gada uz stjuartēm īpašo tiesisko regulējumu ar atpakaļejošu spēku var attiecināt tikai tad, ja tās apdrošinās vēlāk. Šajā sakarā 1997. gadā tika izveidota “koriģēšanas procedūra”, kas no attiecīgajām personām prasa maksāt korekcijas iemaksas vispārēja vienreizēja maksājuma veidā, pieskaitot 10 % gadā kopš attiecīgā apdrošināšanas gada beigām.
4. Šī koriģēšanas procedūra, kas vienlīdzīgu attieksmi dara iespējamu tikai ar būtisku finanšu apgrūtinājumu attiecīgajām personām, šajā procesā ir jāpārbauda saskaņā ar Kopienu tiesībām. Ir jānoskaidro, vai vēlākas apdrošināšanās nosacījumi, kādi ir paredzēti Beļģijas tiesībās attiecībā uz agrākajām stjuartēm, neietekmē vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa lietderīgo iedarbību.
II – Atbilstošās tiesību normas
A – Kopienu tiesības
5. Direktīvas 79/7/EEK (4) mērķis ir pakāpeniska vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošana sociālā nodrošinājuma jautājumos. Saskaņā ar tās 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu šī direktīva ir piemērojama cita starpā tiesību aktos noteiktajām sistēmām, kas nodrošina aizsardzību vecuma gadījumā.
6. Direktīvas 79/7 4. panta 1. punkta redakcija ir šāda:
“Vienlīdzīgas attieksmes princips nozīmē to, ka nepastāv nekāda – ne tieša, ne netieša – diskriminācija dzimuma dēļ, jo īpaši atsaucoties uz civilo vai ģimenes stāvokli, konkrēti, attiecībā uz:
– sociālā nodrošinājuma sistēmu darbības apjomu un pieejas nosacījumiem,
– pienākumu veikt iemaksas un iemaksu aprēķināšanu,
– pabalstu aprēķināšanu, ietverot palielinājumus, kas maksājami attiecībā uz laulāto un par apgādājamiem, un nosacījumus, kas reglamentē termiņus, kuros ir tiesības uz pabalstiem, un to saglabāšanu.”
7. Direktīvas 79/7 transponēšanas termiņš beidzās 1984. gada 23. decembrī (5) .
B – Valsts tiesības
8. Sākot ar 1964. gada 1. janvāri Beļģijā likumā paredzētajā pensiju apdrošināšanā attiecībā uz tā saukto “civilās aviācijas personālu” stājās spēkā īpašs tiesiskais regulējums, kas paredz izņēmumus no vispārējās darbinieku vecuma un apgādnieka zaudējuma pensiju sistēmas. Pēc attiecīgo noteikumu pārskatīšanas 1969. gadā šobrīd īpašā tiesiskā regulējuma attiecīgais tiesiskais pamats ir 1969. gada 3. novembra Karaliskais dekrēts (6) .
9. Īpašo tiesisko regulējumu būtībā raksturo tas, ka, gan iekasējot iemaksas pensiju fondā, gan aprēķinot lidmašīnu personāla pensijas, tiek ņemta vērā lielāka darba samaksas daļa nekā tā, kas tiek izmantota par aprēķinu bāzi vispārējā sistēmā, kas ir piemērojama darba ņēmējiem. Tādējādi personas, uz kurām attiecas īpašais tiesiskais regulējums, var saņemt lielākas pensijas, nekā personas, kurām bija piemērojama vispārējā sistēma darba ņēmējiem, tomēr tiem bija jāmaksā arī lielākas pensiju apdrošināšanas iemaksas nekā saskaņā ar vispārējo sistēmu.
10. Uz stjuartēm sievietēm sākotnēji šī īpašā tiesiskā regulējuma piemērojamība noteikti nebija attiecināma (7), kas attiecīgi nozīmēja mazākas pensijas (8) . Tikai 1980. gada 27. jūnija Karaliskais dekrēts (9) sākot ar 1981. gada 1. janvāri paplašināja īpašā tiesiskā regulējuma priekšrocību iedarbību arī attiecībā uz stjuartēm, tomēr tas nenotika ar atpakaļejošu spēku. Attiecībā uz apdrošināšanas laika posmu no 1964. gada 1. janvāra līdz 1980. gada 31. decembrim stjuartu iemaksu un pensiju apmēram joprojām bija piemērojama vispārējā darba ņēmēju sistēma.
11. Ar 1997. gada 25. jūnija Karalisko dekrētu (10), visbeidzot, bija jānodrošina vienlīdzīga attieksme pret stjuartiem vīriešiem un sievietēm konkrētajā laika posmā no 1964. gada 1. janvāra līdz 1980. gada 31. decembrim. Šajā sakarā 1969. gada 3. novembra Karaliskais dekrēts tika papildināts ar “koriģēšanas procedūru”, kura attiecīgajām stjuartēm dod iespēju vēlākas apdrošināšanās ceļā saņemt pensiju, kuras aprēķina bāze ir tāda pati kā lidmašīnas vīriešu personālam. Šī vēlākā apdrošināšanās tiek īstenota, attiecīgajām personām samaksājot korekcijas iemaksas vispārēja vienreizēja maksājuma veidā par viņu nodarbinātības laika posmu no 1964. gada 1. janvāra līdz 1980. gada 31. decembrim, pieskaitot 10 % gadā kopš attiecīgā apdrošināšanas gada beigām.
12. Konkrētāk šī koriģēšanas procedūra ir noregulēta jaunajā 1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b pantā (11), kura 2. punkta un 4. punkta trešās daļas redakcija ir šāda:
“[..]
2. noteikumu [par koriģēšanu] piemērošana ir atkarīga no darba devēja un darba ņēmēja kopējās korekcijas iemaksas, kas ir jāmaksā saistībā ar pensiju saskaņā ar īpašo tiesisko regulējumu, kurš attiecas uz civilās aviācijas personālu, atskaitot to darba devēja un darba ņēmēja veikto iemaksu summu, kas tika iemaksāta pensiju kapitālā nodarbinātā statusā.
[..]
4. [..] Parastā procentu likme 10 % gadā ir jāmaksā par laika posmu, kas sākas katra tā kalendārā gada beigās, kurš ietilpst koriģēšanas periodā, un beidzas korekcijas pieteikuma iesniegšanas dienā.
[..]”
13. No 1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b panta 9. punkta otrās daļas b) apakšpunkta turklāt izriet, ka pensiju aprēķināšana no jauna, piemērojot koriģēšanas procedūru, tiek veikta tikai pēc pieteikuma par vēlāku apdrošināšanu iesniegšanas un ir spēkā tikai attiecībā uz nākotni.
III – Fakti un pamata prāva
14. Pamata prāvas priekšmets ir strīds starp trīs agrākajām stjuartēm, kuras tolaik strādāja Beļģijas aviosabiedrībā Sabena (12), un Beļģijas Office national des pensions ( ONP ) (13) par vecuma pensijas aprēķinu. Būtībā visas trīs prasītājas pamata prāvā vēlējās panākt to, ka viņu pensijas tiek aprēķinātas saskaņā ar viņām izdevīgāko īpašo tiesisko regulējumu attiecībā uz civilās aviācijas personālu, tomēr, lai tām šajā sakarā nebūtu pienākuma vēlāk apdrošināties par laika posmu pirms 1981. gada 1. janvāra, kas nozīmētu būtiskus izdevumus. ONP
to tomēr noraidīja.
15. Lietā C‑231/06 ar 1997. gada 24. marta lēmumu Office national des pensions
Emiljenei Žonkmanei [ Émilienne Jonkman ], kas ir dzimusi 1938. gada 24. februārī, piemērojot individuālu likmi, piešķīra vecuma pensiju BEF 536 960 (EUR 13 311) apmērā ik gadu, sākot ar 1997. gada 1. februāri, kas aprēķināta, pamatojoties uz 27/34 no izpeļņas, kas gūta laika posmā no 1966. līdz 1992. gadam, kad tā strādāja par stjuarti.
16. Lietā C‑232/06 ar 1996. gada 6. maija lēmumu Office national des pensions
Helēnai Verševālai [Hélène Vercheval ], kas dzimusi 1941. gada 25. jūnijā, piemērojot individuālu likmi, piešķīra vecuma pensiju BEF 682 915 (EUR 16 929) apmērā ik gadu, sākot ar 1996. gada 1. jūliju. Šī pensija tika aprēķināta, pamatojoties uz 33/34 no izpeļņas, kas, atzīstot tās profesionālo darbību, gūta laika posmā no 1963. līdz 1995. gadam, kad tā strādāja par stjuarti.
17. Visbeidzot, lietā C‑233/06 ar 1996. gada 6. decembra lēmumu, kas ir apstiprināts 1997. gada 22. septembrī, Office national des pensions
Noelai Permezānai [ Noëlle Permesaen ], kas dzimusi 1942. gada 3. janvārī, piemērojot individuālu likmi, piešķīra vecuma pensiju BEF 676 734 (EUR 16 776) apmērā ik gadu, sākot ar 1997. gada 1. februāri. Šī pensija tika aprēķināta, pamatojoties uz 31/34 no izpeļņas, kas gūta laika posmā no 1966. līdz 1994. gadam, kad tā strādāja par stjuarti.
18. Par šiem lēmumiem Žonkmane, Verševāla un Permezāna Tribunal du travail de Nivelles (14) cēla atsevišķas prasības un izvirzīja prasījumus, kas balstīti uz turpinātu diskrimināciju starp stjuartēm un lidmašīnu vīriešu dzimuma personālu, aprēķinot pensijas par laika posmu līdz 1981. gadam.
19. Pēc tam, kad divu prasītāju – Žonkmanes un Verševālas – prasības pirmajā instancē tika apmierinātas, ONP
par attiecīgajiem Tribunal du travail Nivelles (15) spriedumiem iesniedza apelāciju. Turpretī trešajā pamata prāvā prasītājas Permezānas prasība tika apmierināta tikai daļēji; par šo uz viņu attiecināmo Tribunal du travail Nivelles (16) spriedumu tā iesniedza apelāciju. Tādējādi visas trīs pamata prāvas patlaban tiek izskatītas otrajā instancē Briseles Cour du travail (17) (turpmāk tekstā – “iesniedzējtiesa”).
IV – Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un tiesvedība Tiesā
20. Ar 2006. gada 10. maija spriedumiem Briseles Cour du travail
iesniedza Tiesai trijās lietās C‑231/06, C‑232/06 un C‑233/06 attiecīgi šādus prejudiciālos jautājumus:
“1) Attiecībā uz korekcijas iemaksām (18)
Vai Direktīva 79/7/EEK ir interpretējama tādējādi, ka tā ļauj dalībvalstīm pieņemt tiesisko regulējumu, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju sistēmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, ar atpakaļejošu spēku veicot iemaksas (vienreizēja ļoti lielas naudas summas iemaksa), par ko saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem attiecībā uz pēdējo minēto personu kategoriju ir iestājies noilgums?
Apstiprinošas atbildes gadījumā – vai Direktīva 79/7/EEK ir interpretējama tādējādi, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus šim regulējumam pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu, vai arī vismaz noilguma termiņā, kas šajā gadījumā attiecas uz iemaksu parādu, kas radies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?
2) Attiecībā uz nokavējuma procentiem (19)
Vai Direktīva 79/7/EEK ir interpretējama tādējādi, ka tā ļauj dalībvalstij pieņemt tiesisko regulējumu, kas paredz, ka kāda sākotnēji diskriminēta konkrēta dzimuma personu kategorija var piedalīties pensiju sistēmā, kas attiecas uz pretējā dzimuma personu kategoriju, samaksājot augstus nokavējuma procentus, par ko saskaņā ar šajā valstī piemērojamiem tiesību aktiem attiecībā uz pēdējo minēto personu kategoriju ir iestājies noilgums?
Apstiprinošas atbildes gadījumā – vai Direktīva 79/7/EEK ir interpretējama tādējādi, ka tā pieprasa, lai dalībvalsts veiktu grozījumus šim regulējumam pretrunā esošajos tiesību aktos, tiklīdz Eiropas Kopienu Tiesa konstatē šo normu konfliktu, vai arī vismaz noilguma termiņā, kas attiecas uz nokavējuma procentiem, kuri radušies šī tiesiskā regulējuma pieņemšanas rezultātā?”
21. Ar Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 21. jūnija rīkojumu lietas C‑231/06, C‑232/06 un C‑233/06 rakstveida un mutvārdu procesā un galīgā sprieduma taisīšanai tika apvienotas.
22. Procesā Tiesā papildus lietas dalībniekiem trijās pamata prāvās savu nostāju rakstveidā un mutvārdos pauda Eiropas Kopienu Komisija; turklāt rakstveida procesā piedalījās Itālijas valdība.
V – Vērtējums
A – Ievada apsvērumi
23. Šajā lietā strīds nav par to, ka stjuartes Beļģijā no 1964. līdz 1980. gadam tika tieši diskriminētas dzimuma dēļ, jo viņām likumiskās pensiju apdrošināšanas ietvaros tika liegtas īpašā tiesiskā regulējuma attiecībā uz civilās aviācijas personālu priekšrocības.
24. Strīds ir tikai par to, vai 1997. gadā ieviestā koriģēšanas procedūra, kurai bija jānovērš šī diskriminācija, savukārt ir saderīga ar principu par vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā, kā tas ir paredzēts Direktīvā 79/7.
25. Minētās koriģēšanas procedūras pamatā ir vēlākas apdrošināšanās princips. No sievietēm, kuras vēlas izmantot īpašā tiesiskā regulējuma priekšrocības tiek prasīta, no vienas puses, korekcijas iemaksas samaksa vispārēja vienreizēja maksājuma veidā un, no otras puses, šai korekcijas iemaksai tiek pieskaitīti procenti 10 % apmērā kopš attiecīgā koriģēšanas perioda kalendārā gada beigām. Tas attiecīgajām personām var nozīmēt būtisku finanšu apgrūtinājumu.
26. Koriģēšanas procedūras īpatnības iesniedzējtiesa izvirza kā savu prejudiciālo jautājumu priekšmetu. Būtībā tā vēlas noskaidrot, vai princips par vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nepieļauj vēlākas apdrošināšanās regulējumu, kas attiecīgajām personām nozīmē būtisku finanšu apgrūtinājumu.
27. Iesniedzējtiesa pamatoti šajā sakarā atsaucas uz Direktīvu 79/7. Lai arī šīs direktīvas transponēšanas termiņš beidzās ilgi pēc strīdīgo iemaksu perioda no 1964. līdz 1980. gadam (20), tad tomēr, tā kā direktīva neietver pretējus noteikumus, tā ir piemērojama nākotnē (protams, arī tagadnē) agrākā likuma spēkā esamības laikā radušos situāciju sekām, kas iestājušās vēlāk (21) . Līdz ar to nodrošinot pensijas, kā to prasītājas trijās pamata prāvās prasa šodien, atsaucoties uz īpašo tiesisko regulējumu attiecībā uz civilās aviācijas personālu, ir jāpiemēro vienlīdzīgas attieksmes princips Direktīvas 79/7 izpratnē.
B – Par abiem prejudiciālajiem jautājumiem
28. Tā kā atbilde uz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu gan no korekcijas iemaksu viedokļa, gan procentu pieskaitīšanas tām viedokļa, ir atkarīga no vieniem un tiem pašiem apsvērumiem, es ierosinu abus prejudiciālos jautājumus izvērtēt kopā.
1) Korekcijas iemaksas un procentu pieskaitīšana tām no vienlīdzīgas attieksmes principa viedokļa
29. Saskaņā ar Direktīvas 79/7 4. panta 1. punktu, uz kuru privātpersona tieši var atsaukties (22), princips par vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā cita starpā nozīmē to, ka nepastāv nekāda – ne tieša, ne netieša – diskriminācija dzimuma dēļ attiecībā uz pieejas sociālā nodrošinājuma sistēmai nosacījumiem, kā arī pabalstu aprēķinu.
30. Šis noteikums precizē vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminēšanas principu, kas ir ietverts Kopienu tiesību vispārējos principos un saskaņā ar pastāvīgo judikatūru prasa, lai līdzīgas situācijas netiktu kvalificētas atšķirīgi un dažādas situācijas savukārt netiktu aplūkotas vienādi, ja vien tādai pieejai nav objektīva pamata (23) .
31. Ja pensiju apdrošināšanas sistēma sākotnēji ir bijusi izveidota tādējādi, ka tā sniedza priekšrocības tikai vienam dzimumam, tad vienlīdzīgas attieksmes princips prasa, lai nelabvēlīgākā situācijā esošiem darba ņēmējiem tiktu radīta tāda pati situācija
kā pretējā dzimuma darba ņēmējiem (24) . Konkrētāk, tam ir divas nozīmes.
32. No vienas puses, šādas sistēmas – līdz jebkādai novēršanai vai pārveidošanai – piemērošana ir jāpaplašina arī attiecībā uz pretējo dzimumu, lai novērstu diskriminēšanu (25) .
33. Tomēr, no otras puses, līdz šim diskriminētās kategorijas personas nevar prasīt, lai no finanšu viedokļa pret tām tiek izrādīta labāka attieksme nekā tā, kāda tai būtu bijusi pieejama saskaņā ar šo sistēmu no paša sākuma; tādējādi tās nevar izvairīties it īpaši no vēlāku apdrošināšanas iemaksu veikšanas par strīdīgo laika posmu, ja viņas vēlas izmantot īpašā tiesiskā regulējuma priekšrocības (26) .
34. Šajā sakarā principā nevar apstrīdēt, ka tāds koriģēšanas tiesiskais regulējums, kāds ir Beļģijā, sākotnēji neietvertajām stjuartēm pensiju sistēmas priekšrocības civilās aviācijas personālam nodrošina tikai tad, ja tās vēlāk apdrošinās, veicot iemaksas ar atpakaļejošu spēku.
35. Proti, ja agrākajām stjuartēm tagad nodrošinātu minētā īpašā tiesiskā regulējuma priekšrocības, neprasot no tām tādu iemaksu veikšanu, kas atbilst tām, kuras ir veikuši viņu kolēģi vīrieši, tas nozīmētu nepamatotu vienlīdzīgu attieksmi pret būtiski atšķirīgām situācijām, proti, abas personu kategorijas saņemtu saskaņā ar priekšrocības sniedzošo īpašo tiesisko regulējumu aprēķinātās pensijas, lai gan tikai stjuarti vīrieši iepriekš attiecīgi ir veikuši lielākas iemaksas pensiju fondā, lai saņemtu šīs priekšrocības. Viņu kolēģes sievietes tajā laikā maksāja mazākas iemaksas vispārējā pensiju apdrošināšanas fondā un tādējādi viņām bija lielāki neto ienākumi.
36. Tādējādi tiktu radīta nepamatota priekšrocība agrākajām stjuartēm, ja viņām tagad tiktu nodrošināta lielāka saskaņā ar īpašo tiesisko regulējumu aprēķinātā vecuma pensija, neprasot no tām korekcijas iemaksas atbilstoši vēlākas apdrošināšanās tiesiskajam regulējumam (27) .
37. Tomēr tas, vai no vienlīdzīgas attieksmes principa viedokļa arī procentu pieskaitīšana šādās korekcijas iemaksām ir leģitīma, ir atkarīgs no tiesiskā regulējuma par procentiem konkrētās sistēmas un izvirzītā mērķa.
38. Nevar iebilst pret to, ja vēlākas apdrošināšanās ietvaros procentu pieskaitīšana korekcijas iemaksām tiktu veikta pirktspējas koriģēšanas nolūkā, lai tādējādi ņemtu vērā pa šo laiku notikušo naudas vērtības krišanos. Tā drīzāk būtu pat vienlīdzīgas attieksmes pret visiem iemaksu veicējiem veids Direktīvas 79/7 4. panta 1. punkta izpratnē, ja stjuartu sieviešu korekcijas iemaksas ne tikai nomināli, bet arī reāli atbilstu iemaksām, kuras pensiju apdrošināšanas fondā ir veikuši viņu kolēģi vīrieši ar līdzīgu izpeļņu.
39. Protams, procentu pieskaitīšana pirktspējas koriģēšanas nolūkā ir pieņemama tikai tiktāl, ciktāl naudas vērtība nav tikusi ņemta vērā, jau aprēķinot pašas korekcijas iemaksas. Ja korekcijas iemaksas ir aprēķinātas, jau ievērojot inflāciju, tad naudas vērtības samazināšanos nevar ņemt vērā otro reizi procentu pieskaitīšanas ietvaros. Tiesas sēdē Tiesā ONP
pārstāve nevarēja sniegt izsmeļošu atbildi uz jautājumu par to, vai korekcijas iemaksas, kas tiek prasītas no agrākajām stjuartēm, piemērojot koriģējošo 1997. gada tiesisko regulējumu, jau ietver pirktspējas koriģēšanas faktu.
40. Nosakot pirktspējas koriģēšanai attiecīgi vēl vajadzīgo procentu pieskaitīšanu, dalībvalstīm ir jāatstāj noteikta rīcības brīvība. Arī vienotu procentu likme, kas vidēji
nodrošina samērīgu pagājušajā laikā notikušās naudas vērtības samazināšanās korekciju, tiktāl būtu jāuzskata par pieņemamu. Tikai tāda procentu likme, kas pārsniedz to, kas vajadzīgs pirktspējas koriģēšanai, būtu nesaderīga ar vienlīdzīgas attieksmes principu, ja tas tomēr no sākotnēji diskriminētās personu kategorijas prasītu ne tikai nomināli, bet arī reāli lielākas iemaksas pensiju fondā nekā tās, kuras tolaik bija jāmaksā pārējiem apdrošinātajiem.
41. Turpretī nav būtiski, vai šādus procentus agrākās stjuartes būtu saņēmušas, ja viņas no 1964. līdz 1980. gadam attiecīgo summu, par kuru viņu neto atalgojumus ir lielāks par kolēģu vīriešu neto atalgojumu, tātad summu, par kuru kolēģu vīriešu saskaņā ar īpašo tiesisko regulējumu veiktās iemaksas pārsniedza tolaik Beļģijā spēkā esošās vispārējās iemaksas pensiju apdrošināšanas fondā, ik mēnesi būtu ieguldījušas kapitāla tirgū. Faktiski uz stjuartēm tolaik nebija attiecināms pienākums uzkrāt sev papildu privātu pensiju vai veikt uzkrājumu jebkādam vēlākam apdrošināšanās gadījumam. Tādējādi tām arī tagad nevar pārmest, ka viņas nav izveidojušas atbilstošus privātus uzkrājumus.
42. Tāpat būtu nepiemēroti no agrākajām stjuartēm prasīt nokavējuma procentus . Kā to pareizi norāda prasītājas pamata prāvā, attiecīgajā laika posmā no 1964. līdz 1980. gadam saskaņā ar tā laika tiesisko situāciju Beļģijā viņām pat nebija iespējas veikt iemaksas pensiju apdrošināšanas fondā atbilstoši īpašajam tiesiskajam regulējumam attiecībā uz civilās aviācijas personālu. Tas, ka viņas šīs iemaksas var veikt tikai tagad ar atpakaļejošu spēku, nav balstīts uz stjuartu sieviešu pārkāpumu, bet gan tā laika valsts tiesisko situāciju, kas viņas tiešām diskriminēja.
43. Lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu tiek uzskatīts, ka šajā gadījumā no attiecīgajām personām tiek prasīta nokavējuma procentu samaksa (28) . Iesniedzējtiesas uzdevums ir vēlreiz izsmeļoši pārbaudīt, vai procentu pieskaitīšana 10 % gadā, kā to paredz 1997. gada koriģēšanas tiesiskais regulējums, vismaz daļēji nav paredzēta pirktspējas koriģēšanai attiecībā uz kopš apdrošināšanas perioda no 1964. līdz 1980. gadam notikušo naudas vērtības samazināšanos. Pēdējā gadījumā procentu pieskaitīšana būtu leģitīma, lai gan tikai tiktāl, ciktāl
tas nepārsniedz to, kas vajadzīgs samērīgai pirktspējas koriģēšanai.
44. Līdz ar to ir jānonāk pie šāda starpsecinājuma:
Valsts tiesiskais regulējums, kuram sākotnēji diskriminētai viena dzimuma personu kategorijai ir jādod iespēja gūt priekšrocības no atti ecībā uz līdzīgu pretējā dzimuma kategoriju spēkā esošās, izdevīgākās pensiju sistēmas, nav nesaderīgs ar Direktīvu 79/7 tikai tāpēc, ka tas no attiecīgajām personām prasa vēlākas apdrošināšanās ceļā
– samaksāt korekcijas iemaksas
un
– šīm korekcijas iemaksām pieskaitīt procentus, ciktāl šie procenti nav nokavējuma procenti un procentu pieskaitīšana arī nepārsniedz to, kas vajadzīgs samērīgai pirktspējas koriģēšanai.
2) Prasība efektīvi īstenot tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi
45. Ja arī principā no vienlīdzīgas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm viedokļa pret vēlākas apdrošināšanās prasību nevar iebilst, tomēr ir jāizvērtē, vai arī tāds tiesiskais regulējums, kāds ir Beļģijā, kurš attiecīgajām personām ir saistīts ar būtisku finanšu apgrūtinājumu, var palikt spēkā atbilstoši vienlīdzīgas attieksmes principam Direktīvas 79/7 izpratnē.
46. Saskaņā ar e fektivitātes principu (29) šīs valsts tiesību normas nedrīkst attiecīgo personu tiesību uz vienlīdzīgu attieksmi īstenošanu padarīt praktiski neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtinošu. Arī rīcības brīvība, kāda ir dalībvalstīm sociālās politikas jomā, nedrīkst izraisīt to, ka tādam Kopienu tiesību pamatprincipam kā vienlīdzīgas attieksmes princips tiek atņemta tā nozīme (30) .
47. Visas trīs prasītājas pamata prāvā norādīja, un tas netika apstrīdēts, ka korekcijas iemaksas, kuras tām būtu bijis jāatlīdzina vispārēja vienreizēja maksājuma veidā, ieskaitot procentus, būtu vairāk nekā EUR 60 000 (31), turklāt procenti vien EUR 40 000 apmērā veido lielāko daļu šīs summas.
48. Ir acīmredzams, ka vispārēja vienreizēja maksājuma prasība šādā apmērā attiecīgajām personām vēlāku apdrošināšanos un tādējādi priekšrocību no īpašā tiesiskā regulējuma attiecībā uz civilās aviācijas personālu izmantošanu padara praktiski neiespējamu vai katrā ziņā pārmērīgi apgrūtinošu.
49. Šajā sakarā it īpaši ir jāņem vērā, ka attiecīgās personas jau ir pensijā un ka viņu vecuma pensijas saskaņā ar ONP
pensiju izziņām svārstās no EUR 13 311 līdz EUR 16 929 gadā, kas atbilst ikmēneša pensijai, kas mazāka par EUR 1500. Vispārējais vienreizējais iepriekš veicamais maksājums tādējādi vairākkārt pārsniegtu attiecīgo personu viena gada pensiju, un pat korekciju iemaksu, kam nav pieskaitīti procenti, vēlāka samaksa kā vienreizējais maksājums tieši EUR 20 000 apmērā joprojām atbilstu summai, kas ir ievērojami lielāka nekā gada pensija.
50. Lai apdrošinātos vēlāk, attiecīgajām personām līdz ar to būtu ievērojamā apmērā jāizmanto to uzkrājumi un, iespējams, pat jāaizņemas. Pats par sevi saprotams, ka no prasītāju viedokļa, kuras vairs nav aktīvi nodarbinātas, tas būtu no saimnieciskā aspekta nesaprātīgi. Šaubu gadījumā attiecīgo personu tendence būs atteikties no vēlākas apdrošināšanās, ja ar to saistītais finanšu apgrūtinājums viņām šķitīs nesamērīgs ar iegūstamo pensijas palielināšanu tieši par EUR 2500 gadā (EUR 208 mēnesī) (32) .
51. Tādēļ prasītājas pamata prāvā pareizi norāda, ka tāds koriģēšanas tiesiskais regulējums kā Beļģijā ir nesaderīgs ar efektivitātes principu un patiesībā nozīmē tām nodarītās diskriminācijas saglabāšanu.
52. Lai neliegtu efektīvu tiesību uz vienlīdzīgu attieksmi īstenošanu, attiecīgajām personām būtu jāatļauj to korekcijas iemaksas un jebkādus ar tām saistītos procentu maksājumus veikt nevis vispārēja vienreizēja maksājuma veidā, bet gan ikmēneša maksājumu pa daļām veidā (33) . Ar to saistītā attiecīgās atlikuma summas maksājuma termiņa atlikšana izšķiroši nozīmētu to, ka saimnieciskais apgrūtinājums attiecīgajām personām būtu pārvarams.
53. Nekādā ziņā šāds maksājums pa daļām nenozīmētu nepieņemami nostādīt agrākās stjuartes sievietes labākā stāvoklī nekā viņu kolēģus vīriešus (34), bet gan, gluži pretēji, tas veicinātu to līdzvērtību attiecībā uz iemaksu veikšanas pienākumu, kas atbilst vienlīdzīgas attieksmes principam (35) . Turklāt arī no stjuartiem vīriešiem viņu pensijas apdrošināšanas iemaksas tolaik netika pieprasītas uzreiz, bet gan tās bija jāveic vairāku gadu vai pat gadu desmitu laikā, ikmēneša maksājumu veidā, kurus turklāt varēja atbrīvot no nodokļiem (36) .
54. Ikmēneša daļas apmērs vienmēr ir jāaprēķina, ņemot vērā visus konkrētā gadījuma apstākļus. Kā pamats tam var būt apsvērums., ka paredzamā vecuma pensijas saņemšanas laikā pilnībā būtu jāatlīdzina gan korekcijas iemaksas, gan, piemēram, ar tām saistītie procenti.
55. Tomēr, lai īstenotu efektivitātes principu, arī attiecīgais personu kopējais ikmēneša apgrūtinājuma apmērs būtu jāierobežo tādējādi, ka tām vēlāka apdrošināšana, neskatoties uz maksājamām korekcijas iemaksām un jebkādiem procentiem, joprojām radītu ievērojamas priekšrocības. Korekcijas iemaksu, ieskaitot procentus, maksājumi pa daļām tātad nedrīkst pilnībā izmantot ikmēneša pensijas paaugstinājumu, kuru agrākā stjuarte varētu sagaidīt, izmantojot īpašo tiesisko regulējumu. Piemēram, atbilstoši būtu tieši pusi no tā izrietošā pensijas paaugstinājuma ieturēt kā maksājumu pa daļām un otru pusi faktiski izmaksāt pensionārēm (37) .
56. Ir pareizi, ka attiecīgās personas, piemērojot šādu sistēmu summas ziņā ierobežoto maksājumu pa daļām, jau agrāk varētu saņemt pensijas paaugstinājumu, par kuru tās apdrošināšanas matemātiska aprēķina ziņā vēl nebūtu samaksājušas visas iemaksas. Nevar arī izslēgt, ka attiecīgās personas vajadzīgās korekcijas iemaksas pensijas saņemšanas laikā nevarētu pilnībā samaksāt (38) . Tas bez šaubām var nozīmēt noteiktu lielāku finanšu apgrūtinājumu valsts pensiju sistēmai.
57. Tomēr dalībvalstīm, kuru likumdošanā ir meklējams patiesais diskriminācijas dzimuma dēļ iemesls, un ar tām saistītajiem likumā paredzēto pensiju apdrošināšanas turētājiem ir jāuzņemas arī visa finanšu atbildība, kuru prasa efektīva vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošana. Vienīgi budžeta apsvērumi nevar pamatot diskrimināciju dzimuma dēļ (39) . Tāpat uz šiem budžeta apsvērumiem nevar atsaukties vēlāk, kad runa ir par agrāk pastāvējušās diskriminācijas seku efektīvu novēršanu.
58. Starp citu, šajā gadījumā nedz Beļģijas valdība (40), nedz ONP
būtībā nenorādīja, ka būtiski varētu tikt apdraudēts valsts pensiju sistēmas finanšu līdzsvars (41), ja agrākām stjuartēm īpašā tiesiskā regulējuma attiecībā uz civilās aviācijas personālu priekšrocības tiktu piedāvātas jau pirms pilnīgas korekcijas iemaksu, ieskaitot procentus, samaksas.
59. Turklāt Beļģijas likumdevējs, šķiet, ieviešot koriģēšanas tiesisko regulējumu, no budžeta viedokļa nav uzskatījis agrāko stjuartu sieviešu vēlāku apdrošināšanu par neitrālu. 1997. gada koriģēšanas tiesiskais regulējums paredz, ka ir jāmaksā tikai darba ņēmēju veicamās iemaksas par apdrošināšanas gadiem no 1964. līdz 1980. gadam, lai gan darba devējs
skaidri ir atbrīvots no pensiju apdrošināšanas iemaksām, kas tam būtu jāveic (42) .
60. Līdz ar to ir jānonāk pie šāda starpsecinājuma:
Valsts tiesiskais regulējums, kuram sākotnēji diskriminētai viena dzimuma personu kategorijai ir jādod iespēja gūt priekšrocības no attiecībā uz līdzīgu pretējā dzimuma kategoriju spēkā esošās, izdevīgākās pensiju sistēmas, ir nesaderīgs ar Direktīvu 79/7 tiktāl, ciktāl tas attiecīgajām personām ir saistīts ar tik lielu finanšu apgrūtinājumu vispārēja vienreizēja maksājuma veidā, ka vēlāka apdrošināšanās tām ir praktiski neiespējama vai pārmērīgi apgrūtināta. Līdz ar to ir jādod iespēja veikt maksājumu pa daļām, kuru apmērs ir jāaprēķina tādējādi, lai, neskatoties uz maksājamām korekcijas iemaksām un jebkādiem procentiem, vēlākā apdrošināšanās attiecīgajām personām tomēr sniegtu ievērojamas priekšrocības.
C – Nobeiguma piezīmes
1) Par vēlākas apdrošināšanas laika sākuma punktu
61. Tiesas sēdē Tiesā tikai norādīts arī tas, ka saskaņā ar Beļģijas 1997. gada koriģēšanas tiesisko regulējumu jebkāda vēlākas apdrošināšanās iedarbība ir spēkā tikai attiecībā uz nākotni
un tādējādi attiecīgās personas pensijas palielināšanu var saņemt tikai pēc
pieteikuma par vēlāku apdrošināšanos iesniegšanas (43) .
62. Principā samērīga izņēmuma tiesiskā regulējuma konstatējums ir saderīgs ar Kopienu tiesībām, ciktāl tajā tiek nodrošināts līdzvērtības un efektivitātes princips. Tiesa līdzīgi nosprieda, ka dalībvalstis, ievērojot šos principus, drīkst ieviest samērīgus termiņus tiesvedības uzsākšanai (44) .
63. Šajā pašā izpratnē ir jābūt iespējamam saskaņā ar Kopienu tiesībām paredzēto pensiju palielināšanu personām, kas ietilpst sākotnēji diskriminētajā personu kategorijā, nodrošināt tikai no pieteikuma iesniegšanas brīža un tikai nākotnē. Tā priekšnosacījums, protams, ir, lai arī citos gadījumos valsts tiesībās jebkādu kļūdu, aprēķinot pensiju, labošana ir spēkā attiecībā uz nākotni (līdzvērtības princips) (45) .
64. Turklāt ir jāņem vērā, ka pensiju palielināšanai, kas tiek nodrošināta tikai nākotnē, nevar prasīt korekcijas iemaksas tādā pašā apmērā kā pensijas palielināšanai, kura attiecīgajām personām ir jāizmaksā ar atpakaļejošu spēku. Vienlīdzīgas attieksmes princips prasa, lai no korekcijas iemaksām tiktu izdarīti atskaitījumi un tādējādi apdrošināšanas matemātiska aprēķina ziņā tiktu ņemts vērā apstāklis, ka attiecīgās personas lielāku pensiju saņems nevis no pensijas vecuma sasniegšanas brīža, bet gan tikai no būtiski vēlāka brīža, proti, pieteikuma par vēlāku apdrošināšanos iesniegšanas.
65. Tādējādi, ja iesniedzējtiesa nonāktu pie secinājuma, ka prasītāju trijās pamata prāvās vēlāka apdrošināšanās ir spēkā tikai attiecībā uz nākotni un tam ir vajadzīgs atsevišķs pieteikums, tad tām ir jānodrošina atbilstoši atskaitījumi no korekcijas iemaksām un, piemēram, pieskaitāmajiem procentiem. Turpretī, ja iesniedzējtiesa nonāktu pie, manuprāt, atbilstošāka un efektīvai tiesību aizsardzībai piemērotāka secinājuma, ka prasītāju trijās pamata prāvās tiesību aizsardzības līdzekļi pret pensiju izziņām ietvēra klusējot izteiktu vēlākas apdrošināšanas pieteikumu, tad lielāka pensija tām ir jānodrošina arī ar atpakaļejošu spēku. Attiecīgi pēdējā minētajā gadījumā ONP
maksājamās korekcijas iemaksas un jebkādus procentus var atskaitīt no kopš pensijas vecuma sasniegšanas vēlāk izmaksājamo pensiju palielinājuma.
2) Par iemaksu un procentu parāda noilgumu
66. Lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniedzējtiesa norāda it īpaši uz to, ka par jebkādu iemaksu un procentu parādu, kurš iespējams vēl tagad ir stjuartiem vīriešiem par strīdīgo laika posmu no 1964. līdz 1980. gadam, jau ir iestājies noilgums.
67. Tomēr šis apstāklis vien neizslēdz iespēju prasīt no stjuartēm sievietēm korekcijas iemaksas un, attiecīgi, procentus, ja tās vēlas izmantot īpašajā tiesiskajā regulējumā attiecībā uz civilās aviācijas personālu priekšrocības vēlākas apdrošināšanās ceļā.
68. Attiecībā uz noilgumu jebkādas stjuartu vīriešu veiktās iemaksas laika posmā no 1964. līdz 1980. gadam nav pielīdzināmas korekcijas iemaksām, kuras ir jāizdara stjuartēm sievietēm pieteikuma par vēlāku apdrošināšanos gadījumā. Attiecīgie iemaksu parādi nav radušies vienā laikā un tādēļ arī to noilgums neiestājas vienā laikā. Drīzāk, saskaņā ar lietas būtību, iemaksu un procentu parāda, kas radies agrāk, noilgums arī iestājas agrāk nekā tā, kas ir radies vēlāk, pēc attiecīgās personas pieteikuma par vēlāku apdrošināšanos iesniegšanas.
69. Ja agrāko stjuartu maksājamās korekcijas iemaksas, ieskaitot procentus, jau no paša sākuma uzskatītu par noilgušām, tad vēlākās apdrošināšanas principam nebūtu nekādas nozīmes, un faktiski tas nozīmētu to, ka stjuartes sievietes būtu izdevīgākā situācijā nekā stjuarti vīrieši. Šāds rezultāts būtu pretrunā vienlīdzīgas attieksmes pret sievietēm un vīriešiem principam. Kā jau iepriekš minēts (46), līdz šim diskriminētā personu kategorija nedrīkst, atsaucoties uz vienlīdzīgas attieksmes principu, izvairīties no vēlākas pensiju apdrošināšanas iemaksu par strīdīgo laika posmu samaksas.
70. Protams, attiecībā uz (attiecīgi pa daļām maksājamajām) korekcijas iemaksām, kas stjuartēm sievietēm ir jāveic, ieskaitot procentus, sākot no to attiecīgā rašanās brīža, ir jābūt spēkā tādiem pašiem noilguma termiņiem kā attiecībā uz pensiju apdrošināšanas iemaksām un procentiem, kuri tolaik par 1964.–1980. apdrošināšanas gadu bija jāmaksā stjuartiem vīriešiem.
3) Par jebkādu sprieduma iedarbības laikā ierobežošanu
71. Dažos gadījumos, kas attiecās uz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, Tiesa, atsaucoties uz tiesiskās drošības principu, savu spriedumu iedarbību laikā ierobežoja (47) .
72. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru šāda ierobežošana ir iespējama tikai izņēmuma kārtā (48), proti, ja iz izpildīti divi nosacījumi (49) – pirmkārt, ir jāpastāv riskam, ka varētu rasties smagas ekonomiskas sekas, it īpaši saistībā ar tādu tiesisko attiecību lielo skaitu, kas labā ticībā nodibinātas, pamatojoties uz regulējumu, kurš ticis uzskatīts par spēkā esošu. Otrkārt, privātpersonām un valsts iestādēm ir jābūt iesaistītām rīcībā, kas neatbilst Kopienu tiesiskajam regulējumam sakarā ar objektīvu un būtisku nenoteiktību attiecībā uz Kopienu tiesību normu piemērojamību, turklāt šo nenoteiktību var veicināt attiecīgi arī rīcība no citu dalībvalstu vai Komisijas puses.
73. Šajā gadījumā, katrā ziņā, pirmais nosacījums nav izpildīts. Ka jau iepriekš minēts, nedz Beļģijas valdība, nedz ONP
būtībā nenorādīja, ka sakarā ar šajā lietā apsvērto risinājumu varētu iestāties smagas ekonomiskas sekas, piemēram, risks, ka būtiski varētu tikt apdraudēts valsts pensiju sistēmas finanšu līdzsvars.
74. Tādējādi Tiesai nav nekāda pamata ierobežot sava sprieduma iedarbību laikā.
VI – Secinājumi
75. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Briseles Cour du travail
uzdotajiem jautājumiem atbildēt šādi:
1) Valsts tiesiskais regulējums, kuram sākotnēji diskriminētai viena dzimuma personu kategorijai ir jādod iespēja gūt priekšrocības no attiecībā uz līdzīgu pretējā dzimuma kategoriju spēkā esošās, izdevīgākās pensiju sistēmas, nav nesaderīgs ar Direktīvu 79/7/EEK tikai tāpēc, ka tas no attiecīgajām personām prasa vēlākas apdrošināšanas ceļā
– samaksāt korekcijas iemaksas
un
– šīm korekcijas iemaksām pieskaitīt procentus, ciktāl šie procenti nav nokavējuma procenti un procentu pieskaitīšana arī nepārsniedz to, kas vajadzīgs samērīgai pirktspējas koriģēšanai.
2) Turklāt šāds tiesiskais regulējums ir nesaderīgs ar Direktīvu 79/7/EEK tiktāl, ciktāl tas attiecīgajām personām ir saistīts ar tik lielu finanšu apgrūtinājumu vispārēja vienreizēja maksājuma veidā, ka vēlāka apdrošināšanās tām ir praktiski neiespējama vai pārmērīgi apgrūtināta. Līdz ar to ir jādod iespēja veikt maksājumu pa daļām, kuru apmērs ir jāaprēķina tādējādi, lai, neskatoties uz maksājamām korekcijas iemaksām un jebkādiem procentiem, vēlākā apdrošināšanās attiecīgajām personām tomēr sniegtu ievērojamas priekšrocības.
(1) .
(2)  –	1971. gada 25. maija spriedums lietā 80/70 Defrenne I
( Recueil, 445. lpp.), 1976. gada 8. aprīļa spriedums lietā 43/75 Defrenne II
( Recueil, 455. lpp.) un 1978. gada 15. jūnija spriedums lietā 149/77 Defrenne III
( Recueil, 1365. lpp., nošķirot darba samaksu no citiem darba nosacījumiem).
(3)  –	Šī nevienlīdzīgā attieksme Tiesā tika aplūkota jau spriedumā lietā Defrenne I
(minēts iepriekš 2. zemsvītras piezīmē, 3. un 4. punkts), lai gan tajā gadījumā – sakarā ar EEK līguma 119. panta interpretāciju.
(4)  –	Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.); turpmāk tekstā – “Direktīva 79/7”.
(5)  –	Tas izriet no Direktīvas 79/7 8. panta 1. punkta; šajā sakarā skat. arī 1986. gada 4. decembra spriedumu lietā 71/85 Federatie Nederlandse Vakbeweging
( Recueil, 3855. lpp., 15. un 23. punkts) un 1993. gada 1. jūlija spriedumu lietā C‑154/92 Van Cant
( Recueil, I‑3811. lpp., 17. punkts).
(6)  –	1969. gada 10. decembra Moniteur belge, 11903. lpp.
(7)  –	Skat. 1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 1. panta 1. punkta 2. apakšpunktu, kura lidmašīnu personāla definīcija ietver skaidru piebildi – “neietverot stjuartes” (“à l’exclusion des hôtesses de l’air”). Šī nevienlīdzīgā attieksme tiek pamatota tādējādi, ka stjuartes sakarā ar tolaik attiecībā uz viņām spēkā esošo pensijas vecumu, proti, 40 gadiem, nevarēja īstenot pilnīgu izpeļņas laika posmu savā profesijā un tādēļ uz viņām īpašais tiesiskais regulējums nebija attiecināms.
(8)  –	Tādējādi pēc prasītāju pamata prāvā aprēķina – tiktāl tas netiek arī apstrīdēts – pēc aptuveni 34 gadu ilga apdrošināšanas laika posma līdz 1991. gada 1. janvārim iegūtā vecuma pensija stjuartiem vīriešiem būtu bijusi BEF 733 760 (aptuveni EUR 18 189) gadā, turpretī stjuartēm sievietēm tikai BEF 611 290 (aptuveni EUR 15 153) gadā.
(9)  –	1980. gada 23. augusta Moniteur belge, 9700. lpp.
(10)  –	1997. gada 31. jūlija Moniteur belge, 19635. lpp. Iepriekš 1984. gada 28. martā pasludinātais Karaliskais dekrēts (1984. gada 3. aprīļa Moniteur belge, 4100. lpp.) tika atcelts ar Beļģijas Valsts Padomes 1987. gada 2. septembra spriedumu Nr. 28435.
(11)  –	Šis noteikums tika ieviests ar 1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta 4. pantu.
(12)  –	Société anonyme belge d’exploitation de la navigation aérienne .
(13)  –	Valsts pensiju iestāde.
(14)  –	Niveles Darba tiesa.
(15)  –	1997. gada 17. novembra un attiecīgi 1998. gada 9. janvāra spriedums.
(16)  –	2003. gada 26. decembra spriedums.
(17)  –	Darba tiesa.
(18)  – 1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b panta 2. punkts redakcijā, kādā tas ietverts 1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta 4. pantā.
(19)  – 1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b panta 4. punkta trešā daļa redakcijā, kādā tā ietverta 1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta 4. pantā.
(20)  –	Direktīva 79/7 bija jātransponē līdz 1984. gada 23. decembrim; skat. šo secinājumu 7. punktu.
(21)  –	Pastāvīgā judikatūra; skat. daudzos spriedumus – 1978. gada 15. februāra spriedumu lietā 96/77 Bauche
un Delquignies
( Recueil, 383. lpp., 48. punkts), 2002. gada 29. janvāra spriedumu lietā C‑162/00 Pokrzeptowicz-Meyer
( Recueil, I‑1049. lpp., 50. punkts), 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā C‑519/03 Komisija/Luksemburga (Krājums, I‑3067. lpp., 49. punkts), 2002. gada 7. februāra spriedumu lietā C‑28/00 Kauer
( Recueil, I‑1343. lpp., 20. punkts) un 2006. gada 6. jūlija spriedumu lietā C‑154/05 Kersbergen-Lap
un Dams-Schipper
(Krājums, I‑6249. lpp., 42. punkts).
(22)  –	Iepriekš 5. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Nīderlande/ Federatie Nederlandse Vakbeweging
(21. un 23. punkts) un iepriekš 5. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Van Cant
(17. un 18. punkts).
(23)  –	Skat. citu starpā 2004. gada 30. marta spriedumu lietā C‑147/02 Alabaster
( Recueil, I‑3101. lpp., 45. punkts), 2004. gada 14. decembra spriedumu lietā C‑210/03 Swedish Match
(Krājums, I‑11893. lpp., 70. punkts), 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā C‑110/03 Beļģija/Komisija (Krājums, I‑2801. lpp., 71. punkts) un 2006. gada 12. septembra spriedumu lietā C‑300/04 Eman
un Sevinger
(Krājums, I‑8055. lpp., 57. punkts).
(24)  –	1994. gada 28. septembra spriedums lietā C‑128/93 Fisscher
( Recueil, I‑4583. lpp., 35. punkts).
(25)  –	Skat. attiecībā uz vispārējo prasību paplašināt kāda tiesiskā regulējuma priekšrocību piemērošanu arī attiecībā uz diskriminēto personu kategoriju 1998. gada 15. janvāra spriedumu lietā C‑15/96 Schöning-Kougebetopoulou
( Recueil, I‑47. lpp., 35. punkts), 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā C‑442/00 Rodriguez Caballero
( Recueil, I‑11915. lpp., 42. punkts), 2003. gada 20. marta spriedumu lietā C‑187/00 Kutz-Bauer
( Recueil, I‑2741. lpp., 72. punkts) un 2006. gada 7. septembra spriedumu lietā C‑81/05 Cordero Alonso
(Krājums, I‑7569. lpp., 45. punkts); īpaši attiecībā uz Direktīvu 79/7 skat. iepriekš 5. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietā Nīderlande/ Federatie Nederlandse Vakbeweging
(23. punkts), un lietā Van Cant
(19.–22. punkts), kā arī 1989. gada 13. decembra spriedumu lietā 102/88 Ruzius-Wilbrink
( Recueil, 4311. lpp., 20. punkts).
(26)  –	Iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Fisscher
(36. un 37. punkts) un 1996. gada 24. oktobra spriedums lietā C‑435/93 Dietz
( Recueil, I‑5223. lpp., 34. punkts), kā arī ģenerāladvokāta van Gervena [ Van Gerven ] 1994. gada 7. jūnija secinājumus lietā C‑57/93 Vroege
(1994. gada 28. septembra spriedums, Recueil, I‑4541. lpp., 30. punkts). Pat tad, ja šīs lietas attiecas uz uzņēmumu pensiju sistēmām un tās ir jāaplūko saskaņā ar EK līguma 119. pantu (pēc grozījumiem EKL 141. pants), tajās ietvertie apsvērumi bez problēmām var tikt attiecināti arī uz šajā lietā strīdīgajām likumā paredzētajām pensiju sistēmām un Direktīvu 79/7. Gan EKL 141. pants, gan Direktīvas 79/7 4. pants pieļauj vispārēju vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminēšanas principu.
(27)  –	Šajā sakarā no Kopienu tiesību viedokļa nav svarīgi, ka prasītājām trijās pamata prāvās viņu pensiju izziņa tika izsniegta pirms 1997. gada koriģēšanas tiesiskā regulējuma pieņemšanas. Katrā ziņā no Kopienu tiesībām attiecībā uz konkrētajām personām nekad nav izrietējušas tiesības uz vēlāku apdrošināšanos, nemaksājot korekcijas iemaksas.
(28)  –	1997. gada koriģēšanas tiesiskā regulējuma redakcija šajā sakarā nešķiet pavisam skaidra, lai gan 1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b panta 4. punkta trešajā daļā 1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta redakcijā tiek izmantots neitrāli lasāmais formulējums “vienkārši procenti” (franču valodā – “intérêt simple”). Tomēr, kā Komisija tiesas sēdē pareizi norāda, tie paši procenti šī noteikuma 6. punktā tiek apzīmēti kā “nokavējuma procenti” (franču valodā – “intérêt de retard”).
(29)  –	Par efektivitātes principu vispārēji skat. citu starpā 2000. gada 16. maija spriedumu lietā C‑78/98 Preston  u.c. ( Recueil, I‑3201. lpp., it īpaši 31. punkts), un 2006. gada 4. jūlija spriedumu lietā C‑212/04 Adeneler  u.c. (Krājums, I‑6057. lpp., 95. punkts).
(30)  –	1999. gada 9. februāra spriedums lietā C‑167/97 Seymour-Smith
un Perez
( Recueil, I‑623. lpp., 75. punkts) un iepriekš 25. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Kutz-Bauer
(57. punkts); šajā pašā sakarā skat. 2007. gada 11. janvāra spriedumu lietā C‑208/05 ITC
(Krājums, I‑181. lpp., 40. punkts).
(31)  –	Laika posmā no 1964. gada 1. janvāra līdz 1980. gada 31. decembrim vispārējais vienreizējais maksājums, ieskaitot procentus, būtu bijis jāveic EUR 63 000 apmērā (prasītāju iesniegtie ONP
aprēķini 1997. gada 19. novembrī divos līdzīgos gadījumos).
(32)  –	Prasītāju pamata prāvā norādījumi, kas netika apstrīdēti.
(33)  –	Tikai piebildē ir norādīts, ka šāds maksājumu pa daļām modelis jau pastāv arī 1997. gada koriģēšanas tiesiskajā regulējumā, lai arī šobrīd tas ir ierobežots ar dažiem gadījumiem, kuros attiecīgās personas pensiju vēl nesaņem (1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b panta 6. punkta trešā daļa 1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta redakcijā).
(34)  –	Šajā sakarā skat. iepriekš šo secinājumu 31. un 34. punktu.
(35)  –	Šajā sakarā vēlreiz jāatgādina, ka saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes principu nelabvēlīgākā situācijā esošiem darba ņēmējiem ir jānodrošina tāda pati situācija, kādā ir pretējā dzimuma darba ņēmēji (iepriekš 24. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lielā Fisscher, 35. punkts).
(36)  –	Tiesvedībā Tiesā nekļuva skaidrs, vai un ciktāl vēlākas apdrošināšanās iemaksas un procenti, kas tiek pieskaitīti koriģēšanas procedūras ietvaros, var tikt atskaitīti no nodokļiem. Katrā ziņā jebkāda iespēja atskaitīt nodokļus attiecīgajām personām tagad, ņemot vērā to nelielos ienākumus no pensijas, dotu nenozīmīgas priekšrocības.
(37)  –	Ja īpašā tiesiskā regulējuma attiecībā uz civilās aviācijas personālu piemērošanas rezultātā agrākās stjuartes gadījumā ikmēneša pensija salīdzinot ar atbilstoši vispārējo sistēmu aprēķināto vecuma pensiju tiek palielināta par EUR 200, tad būtu piemēroti attiecīgajai personai faktiski izmaksāt tieši EUR 100 un pārējos EUR 100 ieturēt korekcijas iemaksu maksājumam pa daļām.
(38)  –	Vēlākais ar attiecīgo personu nāvi ir jābeidzas arī vēlākas korekcijas iemaksu maksāšanas pienākumam, lai ar agrāko stjuartu sieviešu diskrimināciju saistītām finanšu sekām nebūtu jāapgrūtina vēl mantinieki.
(39)  –	Pastāvīgā judikatūra; skat., piemēram, 1994. gada 24. februāra spriedumu lietā C‑343/92 Roks  u.c. ( Recueil, I‑571. lpp., 35. un 36. punkts), 2000. gada 6. aprīļa spriedumu lietā C‑226/98 Jørgensen
( Recueil, I‑2447. lpp., 39. punkts), 2003. gada 23. oktobra spriedumu apvienotajās lietās C‑4/02 un C‑5/02 Schönheit
un Becker
( Recueil, I‑12575. lpp., 85. punkts) un iepriekš 22. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Kutz-Bauer
(59. un 60. punkts).
(40)  –	Beļģijas valdība tiesvedība Tiesā pat nepiedalījās.
(41)  –	Par šo iespējamo pamatojumu skat. – no līdzīgas pamatbrīvību jomas – it īpaši 1998. gada 28. aprīļa spriedumu lietā C‑158/96 Kohll
( Recueil, I‑1931. lpp., 41. punkts) un iepriekš 30. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā ITC
(43. punkts).
(42)  –	1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b panta 2. un 3. punkts 1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta redakcijā.
(43)  –	Tas izriet, kā to tiesas sēdē norādīja ONP, no 1969. gada 3. novembra Karaliskā dekrēta 16.b panta 9. punkta otrās daļas b) apakšpunkta 1997. gada 25. jūnija Karaliskā dekrēta redakcijā.
(44)  –	Skat., piemēram, 1976. gada 16. decembra spriedumu lietā 33/76 Rewe
( Recueil, 1989. lpp., 5. punkts), 1998. gada 15. septembra spriedumu lietā C‑231/96 Edis
( Recueil, I‑4951. lpp., 20. un 35. punkts) un 2004. gada 17. jūnija spriedumu lietā C‑30/02 Recheio – Cash & Carry
(Krājums, I‑6051. lpp., 18. punkts).
(45)  –	Piemēram, iespējama būtu pensiju aprēķināšana no jauna, lai atbilstoši ņemtu vērā apdrošinātā izglītības un bērnu kopšanas laika posmus.
(46)  –	Skat. iepriekš šo secinājumu 33. un 34. punktu.
(47)  –	Skat. it īpaši iepriekš 2. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Defrenne II
(69.–75. punkts, it īpaši 74. punkts), un 1990. gada 17. maija spriedumu lietā C‑262/88 Barber
( Recueil, I‑1889. lpp., 40.–45. punkts, it īpaši 44. punkts).
(48)  –	2005. gada 15. marta spriedums lietā C‑209/03 Bidar (Krājums, I‑2119. lpp., 67. punkts), 2006. gada 27. aprīļa spriedums lietā C‑423/04 Richards
(Krājums, I‑3585. lpp., 40. punkts) un 2007. gada 6. marta spriedums lietā C‑292/04 Meilicke  u.c. (Krājums, I‑1835. lpp., 35. punkts).
(49)  –	Iepriekš 48. zemsvītras piezīmē minētie spriedumi lietā Bidar
(69. punkts) un lietā Richards
(42. punkts).