62022CO0004
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA VIETNIEKA RĪKOJUMS
2022. gada 17. augustā (
*1
)
Apelācija – Iestāšanās lietā – Valsts atbalsts – Atbalsta shēma, ko īstenojusi Beļģijas Karaliste – Pieteikums par iestāšanos lietā, kas iesniegts pēc Vispārējās tiesas Reglamenta 143. panta 1. punktā paredzētā sešu nedēļu termiņa beigām – Pieņemamība – Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. un 45. pants – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants
Lietā C‑4/22 P(I)
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 57. panta pirmajai daļai, ko 2022. gada 3. janvārī iesniegusi
St. Jude Medical Coordination Center BV
, Zaventema [Zaventem] (Beļģija), ko pārstāv É. Bruc un F. Louis, avocats,
apelācijas sūdzības iesniedzējs,
pārējie lietas dalībnieki:
Magnetrol International NV
, Zele [Zele] (Beļģija),
prasītājs pirmajā instancē,
Eiropas Komisija, ko pārstāv P.‑J. Loewenthal un F. Tomat, pārstāvji,
atbildētāja pirmajā instancē,
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA VIETNIEKS
pēc ģenerāladvokāta M. Špunara [M. Szpunar] uzklausīšanas
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Apelācijas sūdzībā St. Jude Medical Coordination Center BV lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas otrās palātas priekšsēdētājas 2021. gada 21. decembra rīkojumu Magnetrol International/Komisija (T‑263/16 RENV, nav publicēts, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais rīkojums”, EU:T:2021:947), kurā tā noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzēja pieteikumu par iestāšanos lietā Magnetrol International NV, prasītāja pirmajā instancē lietā T‑263/16 RENV prasījumu atbalstam.
Tiesvedības priekšvēsture
2
Lēmumā (ES) 2016/1699 (2016. gada 11. janvāris) par valsts atbalsta shēmu attiecībā uz atbrīvojumu no nodokļa par virspeļņu SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko īsteno Beļģija (OV 2016, L 260, 61. lpp.; turpmāk tekstā – “strīdīgais lēmums”), Eiropas Komisija uzskatīja, ka daži Beļģijas Karalistes piešķirtie atbrīvojumi ir uzskatāmi par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kas ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu un ir ticis īstenots, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu. Komisija uzdeva šādi piešķirto atbalstu atgūt no saņēmējiem, kuru galīgais saraksts vēlāk bija jāizveido Beļģijas Karalistei.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un Tiesā, kā arī pārsūdzētais rīkojums
3
Ar prasības pieteikumiem, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegti 2016. gada 22. martā un 25. maijā un reģistrēti attiecīgi ar numuriem T‑131/16 un T‑263/16, Beļģijas Karaliste un Magnetrol International cēla prasības atcelt strīdīgo lēmumu.
4
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2016. gada 29. jūlijā un reģistrēts ar numuru T‑420/16, St. Jude Medical Coordination Center cēla prasību atcelt šo lēmumu.
5
2018. gada 20. februāra vēstulē Vispārējās tiesas sekretārs informēja prasītāju, ka Vispārējās tiesas palātas, kurā celta prasība, priekšsēdētājs ir nolēmis apturēt tiesvedību lietā T‑420/16 līdz strīda atrisināšanai lietās T‑131/16 un T‑263/16.
6
Ar 2018. gada 17. maija rīkojumu Vispārējās tiesas septītās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs nolēma apvienot lietas T‑131/16 un T‑263/16 tiesvedības mutvārdu daļai un galīgā nolēmuma pieņemšanai.
7
Ar 2019. gada 14. februāra spriedumu Beļģija un Magnetrol International/Komisija (T‑131/16 un T‑263/16, EU:T:2019:91) Vispārējā tiesa atcēla strīdīgo lēmumu.
8
2019. gada 24. aprīlī Komisija iesniedza apelācijas sūdzību par šo spriedumu. Šī apelācijas sūdzība tika reģistrēta ar numuru C‑337/19 P.
9
Ar 2021. gada 16. septembra spriedumu Komisija/Beļģija un Magnetrol International (C‑337/19 P, EU:C:2021:741) Tiesa:
–
atcēla Vispārējās tiesas 2019. gada 14. februāra spriedumu Beļģija un Magnetrol International/Komisija (T‑131/16 un T‑263/16, EU:T:2019:91);
–
noraidīja pirmo un otro prasības pamatu lietā T‑131/16, kā arī pirmo prasības pamatu un trešā pamata pirmo daļu lietā T‑263/16;
–
nodeva lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemj par trešo līdz piekto prasības pamatu lietā T‑131/16, kā arī par otro prasības pamatu, trešā pamata otro un trešo daļu un ceturto pamatu lietā T‑263/16, un
–
atlika lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.
10
Ar 2021. gada 8. oktobrī Vispārējās tiesas kancelejā iesniegtu dokumentu St. Jude Medical Coordination Center iesniedza pieteikumu iestāties lietā T‑263/16 RENV Magnetrol International prasījumu atbalstam.
11
Ar pārsūdzēto rīkojumu Vispārējās tiesas otrās palātas priekšsēdētāja noraidīja šo pieteikumu iestāties lietā.
12
Šajā ziņā viņa šī rīkojuma 2. punktā atgādināja, ka, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 143. panta 1. punktu, pieteikums par iestāšanos lietā ir jāiesniedz sešu nedēļu termiņā, kas sākas šā reglamenta 79. pantā minētajā publicēšanas dienā.
13
Minētā rīkojuma 3. punktā viņa norādīja, ka, tā kā paziņojums, kurā norādīts prasības pieteikuma par lietas ierosināšanu iesniegšanas datums, Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī bija publicēts 2016. gada 1. augustā, pieteikums par iestāšanos lietā ir ticis iesniegts pēc šā termiņa beigām, kam pieskaitīts termiņš, kas noteikts, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu. Tādēļ tā šā rīkojuma 4. punktā noraidīja šo pieteikumu.
Lietas dalībnieku prasījumi
14
Savā apelācijas sūdzībā St. Jude Medical Coordination Center lūdz Tiesu:
–
atcelt pārsūdzēto rīkojumu;
–
apmierināt tā pieteikumu par iestāšanos lietā T‑263/16 RENV Magnetrol International prasījumu atbalstam un
–
uzdot Vispārējai tiesai izsniegt tam visu lietas dalībniekiem paziņoto procesuālo dokumentu kopijas, kā arī atsākt rakstveida procesu vai aicināt to sniegt rakstveida apsvērumus, izmantojot procesa organizatoriskos pasākumus.
15
Komisija lūdz Tiesu:
–
noraidīt apelācijas sūdzību;
–
pakārtoti, gadījumā, ja Tiesa atceltu pārsūdzēto rīkojumu, noraidīt St. Jude Medical Coordination Center pieteikumu par iestāšanos lietā T‑263/16 RENV un
–
piespriest St. Jude Medical Coordination Center atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
Argumenti
16
Apelācijas sūdzības pamatojumam prasītājs norāda divus pamatus, no kuriem pirmais balstīts uz Vispārējās tiesas nolēmuma nepieņemšanu un pārsūdzētā rīkojuma pamatojuma neesamību un otrais – uz tā tiesību iestāties lietā pirmajā instancē pārkāpumu.
17
Pirmā pamata otrajā daļā, kas jāizvērtē vispirms, tas apgalvo, ka pārsūdzētajā rīkojumā nav norādīts pamatojums, kas atbildētu uz pieteikumā par iestāšanos lietā sniegtajiem pamatiem un argumentiem. It īpaši Vispārējās tiesas otrās palātas priekšsēdētāja neesot lēmusi par prasītāja argumentiem, kas pamatoti ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. un 45. pantu, ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantu, kā arī ar pareizas tiesvedības principu.
18
Komisija apgalvo, ka pārsūdzētais rīkojums ir pietiekami pamatots, jo Vispārējās tiesas otrās palātas priekšsēdētāja ir skaidri norādījusi, ka prasītāja pieteikums par iestāšanos lietā T‑263/16 RENV tika iesniegts pēc termiņa.
Vērtējums
19
Jāatgādina, pirmkārt, ka apelācijas tiesvedībā Tiesas pārbaudes mērķis ir it īpaši pārliecināties, ka Vispārējā tiesa ir no juridiskā viedokļa pietiekami atbildējusi uz visiem prasītāja izvirzītajiem argumentiem, un, otrkārt, ka pamats, kas balstīts uz Vispārējās tiesas atbildes neesamību uz pirmajā instancē izvirzītajiem argumentiem, būtībā nozīmē atsaukšanos uz pienākuma norādīt pamatojumu, kas izriet no Eiropas Savienības Tiesas statūtu 36. panta, kas Vispārējai tiesai piemērojams saskaņā ar šo statūtu 53. panta pirmo daļu un ar Vispārējās tiesas Reglamenta 117. pantu, pārkāpumu (Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojums, 2022. gada 17. maijs, Shanghai Panati/EUIPO, C‑103/22 P(I), nav publicēts, EU:C:2022:399, 27. punkts un tajā minētā judikatūra).
20
Šis pienākums norādīt pamatojumu neliek Vispārējai tiesai sniegt izklāstu, kas izsmeļoši un pēc kārtas ietvertu visus lietas dalībnieku izteiktos viedokļus, līdz ar to Vispārējās tiesas pamatojums var būt netiešs, ar nosacījumu, ka tas ļauj ieinteresētajām pusēm uzzināt iemeslus, kādēļ Vispārējā tiesa nav apmierinājusi viņu argumentus, un Tiesai saņemt pietiekamu informāciju, lai veiktu pārbaudi (Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojums, 2022. gada 17. maijs, Shanghai Panati/EUIPO, C‑103/22 P(I), nav publicēts, EU:C:2022:399, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).
21
Šajā gadījumā Vispārējās tiesas otrās palātas priekšsēdētāja pārsūdzētajā rīkojumā vienīgi secināja, ka pieteikums par iestāšanos lietā tika iesniegts pēc Vispārējās tiesas Reglamenta 143. panta 1. punktā paredzētā termiņa beigām.
22
Tādējādi šis rīkojums neietver nekādu pamatojumu, kura nolūks būtu attaisnot to, ka tika noraidīti prasītāja pirmajā instancē izvirzītie argumenti, saskaņā ar kuriem, pirmkārt, šajā lietā atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. pantam un Hartas 47. pantam nebūtu jāpiemēro minētais termiņš un, otrkārt, pieteikuma par iestāšanos lietā iesniegšana pēc minētā termiņa beigām notika neparedzamu apstākļu, nepārvaramas varas vai atvainojamas maldības dēļ.
23
Līdz ar to pārsūdzētajā rīkojumā nav norādīts pamatojums un tas attiecīgi ir jāatceļ.
Par Vispārējā tiesā iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā
24
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmo daļu Vispārējās tiesas lēmuma atcelšanas gadījumā Tiesa var nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai sprieduma pieņemšanai vai arī pati pieņemt galīgo spriedumu lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija.
25
Šajā gadījumā Tiesai ir jāpieņem galīgais spriedums par prasītāja pieteikumu par iestāšanos lietā.
26
Netiek apstrīdēts, ka šis pieteikums ticis iesniegts pēc Vispārējās tiesas Reglamenta 143. panta 1. punktā paredzētā sešu nedēļu termiņa beigām.
27
Tomēr prasītājs apgalvo, ka minētais pieteikums jāuzskata par pieņemamu, pamatojoties uz trim pamatiem, no kuriem pirmais balstīts uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. pantu, kā arī Hartas 47. pantu, otrais – uz šo statūtu 45. pantu un trešais – uz tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību, tiesībām uz aizstāvību, kā arī uz procesuālo tiesību vienlīdzības un pareizas tiesvedības principiem.
Par pirmo pamatu, kas balstīts uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. pantu un Hartas 47. pantu
Argumenti
28
St. Jude Medical Coordination Center uzskata, ka Vispārējās tiesas Reglamentā nav paredzēta neviena norma, kas regulētu iespējamu prasītāja apturētā lietā iestāšanos “pilotlietā”, gaidot šīs “pilotlietas” iznākumu, ja Tiesa šo “pilotlietu” ir nodevusi atpakaļ Vispārējai tiesai.
29
Šādā kontekstā būtu jāpieņem šāda lietas dalībnieka pieteikums par iestāšanos lietā šajā pašā “pilotlietā”, ja Tiesa to nodevusi atpakaļ Vispārējai tiesai. Pretējā gadījumā šim lietas dalībniekam tiktu liegts taisnīgums, pārkāpjot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. pantu, kurā nav paredzēts neviens nosacījums par termiņu, un Hartas 47. pantu.
30
Turklāt piedāvātais risinājums esot atbilstošs arī Vispārējās tiesas Reglamenta 71. panta 4. punktam, kurā ir noteikts, ka no dienas, kad tiesvedība pēc apturēšanas ir atjaunota, pārtrauktos procesuālos termiņus aizstāj ar jauniem termiņiem, kurus sāk skaitīt no šīs tiesvedības atjaunošanas dienas.
31
Turklāt ir jākonstatē analoģija ar Tiesas Reglamenta 129. panta 4. punktu, kas ļaujot pieņemt pieteikumu par iestāšanos lietā, kurš iesniegts pēc šī reglamenta 130. pantā paredzētā termiņa beigām, bet pirms lēmuma sākt tiesvedības mutvārdu daļu.
32
Līdz ar to Vispārējai tiesai vajadzēja atsākt tiesvedības rakstveida daļu vai, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 89. panta 3. punkta b) apakšpunktu, aicināt prasītāju sniegt rakstveida apsvērumus, izmantojot procesa organizatorisko pasākumu.
Vērtējums
33
Vispirms jānorāda, ka pretēji prasītāja apgalvotajam Vispārējās tiesas Reglaments ietver normas, kas piemērojamas, ja lietas dalībnieks, kurš ir prasītājs lietā, kas apturēta, gaidot “pilotlietas” iznākumu, iestājas šajā “pilotlietā”, kad Tiesa to nodod atpakaļ Vispārējai tiesai.
34
Pirmkārt, lai arī Vispārējās tiesas Reglamenta 142.–145. pantā nav aplūkots statuss, kāds būtu jāpiešķir personām, kurām Tiesa ir ļāvusi iestāties lietā apelācijas tiesvedības stadijā, ja Tiesa apelācijas sūdzību ir atzinusi par pamatotu, atcēlusi Vispārējās tiesas nolēmumu un nodevusi to atpakaļ Vispārējai tiesai sprieduma pasludināšanai, tomēr tajā ir noteiktas normas par pieteikumu par iestāšanos lietā iesniegšanu Vispārējā tiesā un par to izskatīšanu (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2022. gada 1. augusts, Atlas Copco Airpower un Atlas Copco/Komisija, C‑31/22 P(I), EU:C:2022:620, 69. punkts).
35
Šādā kontekstā ir svarīgi norādīt, ka šā reglamenta 143. panta 1. punktā noteiktā norma, saskaņā ar kuru pieteikums par iestāšanos lietā ir jāiesniedz sešu nedēļu laikā pēc sākotnējā paziņojuma par pieteikumu par lietas ierosināšanu attiecīgajā lietā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, ir piemērojama, kad Tiesa nodod lietu atpakaļ Vispārējai tiesai (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2022. gada 1. augusts, Atlas Copco Airpower un Atlas Copco/Komisija, C‑31/22 P(I), EU:C:2022:620, 40. punkts).
36
Otrkārt, minētā reglamenta 71. pantā ir noteikts tiesvedības apturēšanas ilgums un sekas, nepiešķirot prasītājam apturētajā lietā kādas īpašas procesuālas tiesības citās lietās.
37
No tā izriet, ka uz šādu lietas dalībnieku, ja tas iesniedz pieteikumu par iestāšanos citā lietā, attiecas šā paša reglamenta 142.–145. pantā paredzētās normas, tostarp tā, kas minēta reglamenta 143. panta 1. punktā.
38
Fakts, uz kuru atsaucas prasītājs, proti, tas, ka Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. pantā nav noteikts termiņš, kādā jāiesniedz pieteikums par iestāšanos lietā, nevar likt atteikties no Vispārējās tiesas Reglamenta 143. panta 1. punkta piemērošanas, jo no šo statūtu 53. panta otrās daļas izriet, ka Vispārējās tiesas procesu, ja tas vajadzīgs, papildina tās reglaments.
39
Šajā 143. panta 1. punktā paredzētā termiņa stingra ievērošana turklāt atbilst tiesiskās drošības prasībai un nepieciešamībai izvairīties no jebkādas diskriminācijas vai patvaļīgas attieksmes tiesvedībā (šajā nozīmē skat. Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu, 2018. gada 5. jūlijs, Müller u.c./QH, C‑187/18 P(I), nav publicēts, EU:C:2018:543, 20. punkts un tajā minētā judikatūra).
40
Līdz ar to, tā kā prasītājs būtībā apgalvo, ka tā pieteikuma par iestāšanos lietā noraidījums pārkāpj Hartas 47. pantu, jānorāda, ka atbilstoši Tiesas pastāvīgajai judikatūrai tiesības tikt uzklausītam un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā nekādi neietekmē stingra Savienības tiesiskā regulējuma attiecībā uz procesuālajiem termiņiem piemērošana (Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojums, 2022. gada 17. maijs, Shanghai Panati/EUIPO, C‑103/22 P(I), nav publicēts, EU:C:2022:399, 56. punkts un tajā minētā judikatūra).
41
Turklāt Vispārējās tiesas Reglamenta 71. panta 4. punktā noteiktajai normai, saskaņā ar kuru no dienas, kad tiesvedība pēc apturēšanas ir atjaunota, pārtrauktos procesuālos termiņus aizstāj ar jauniem termiņiem, kurus sāk skaitīt no šīs tiesvedības atjaunošanas dienas, nav nozīmes šajā lietā, jo šī norma ir piemērojama procesuālajiem termiņiem, kas saistīti ar apturētām lietām, nevis procesuālajiem termiņiem, kas saistīti ar “pilotlietām”.
42
Vēl jānoraida prasītāja arguments, kas balstīts uz nepieciešamību pēc analoģijas piemērot Tiesas Reglamenta 129. panta 4. punktu, kurā ir paredzēta iespēja pieņemt pieteikumu par iestāšanos lietā, kas iesniegts pēc šā reglamenta 130. panta 1. punktā paredzētā sešu nedēļu termiņa beigām, bet pirms ir pieņemts lēmums sākt minētā reglamenta 60. panta 4. punktā paredzēto tiesvedības mutvārdu daļu.
43
Patiesībā šāda iespēja bija paredzēta Vispārējās tiesas 1991. gada 2. maija Reglamenta, kas grozīts 2013. gada 19. jūnijā, 115. panta 1. punktā, lasot to kopsakarā ar minētā reglamenta 116. panta 6. punktu. Taču Vispārējās tiesas jaunā Reglamenta 143. pantā, kurš ir formulēts skaidri un bez nosacījumiem, šī iespēja nav pārņemta tieši, tādēļ to nav iespējams piemērot pēc analoģijas (šajā nozīmē skat. Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu, 2018. gada 5. jūlijs, Müller u.c./QH, C‑187/18 P(I), nav publicēts, EU:C:2018:543, 27. punkts).
44
Ņemot vērā šos elementus, nav jāatsāk rakstveida process vai jāuzdod procesa organizatoriskie pasākumi saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 89. panta 3. punkta b) apakšpunktu, jo šī tiesību norma jebkurā gadījumā ļauj aicināt sniegt apsvērumus lietas dalībniekus, nevis trešās personas.
45
Līdz ar to pirmais pamats, ko izvirza prasītājs, nevar likt konstatēt, ka ir jāapmierina tās pieteikums par iestāšanos lietā.
Par otro pamatu, kas balstīts uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu
Argumenti
46
St. Jude Medical Coordination Center apgalvo, ka gadījumā, ja Tiesa uzskatītu, ka Vispārējās tiesas Reglamenta 143. panta 1. punkts ir piemērojams šajā lietā, tā pieteikums par iestāšanos lietā tomēr ir jāuzskata par pieņemamu saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu.
47
Pirmkārt, tam esot bijis praktiski neiespējami iesniegt šo pieteikumu Vispārējās tiesas Reglamentā noteiktajā termiņā, jo tas nevarēja paredzēt to, ka lieta T‑420/16 tiks apturēta un ka tam tiks paziņots par lēmumu apturēt šo lietu pēc minētā termiņa beigām.
48
Otrkārt, ja būtu jāuzskata, ka St. Jude Medical Coordination Center ir pieļāvis kļūdu, jo tas nebija iesniedzis pieteikumu par iestāšanos lietā līdz minētā termiņa beigām, runa būtu par atvainojamu maldību, ņemot vērā apstākļus saistībā ar lietas T‑420/16 apturēšanu un procesuālo noteikumu, kas regulētu specifisko situāciju, kādā tas nonāca, neesamību.
Vērtējums
49
Pirmkārt, no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka no procesuālos termiņus reglamentējošo Savienības tiesību aktu piemērošanas saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. panta otro daļu var atkāpties tikai pavisam īpašos gadījumos, kad pastāv neparedzēti apstākļi vai nepārvarama vara (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 14. decembris, SV Capital/ABE, C‑577/15 P, EU:C:2016:947, 56. punkts, kā arī Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu, 2018. gada 5. jūlijs, Müller u.c./QH, C‑187/18 P(I), nav publicēts, EU:C:2018:543, 21. punkts).
50
Nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu jēdziens, kas atbilst ārkārtas gadījumam, ietver objektīvu elementu, kas saistīts ar netipiskiem apstākļiem, kuri nav atkarīgi no attiecīgās personas, un subjektīvu elementu, kas saistīts ar šīs personas pienākumu nodrošināties pret netipisko apstākļu sekām, veicot atbilstošus pasākumus, kas nerada pārmērīgus zaudējumus (Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojums, 2018. gada 5. jūlijs, Müller u.c./QH, C‑187/18 P(I), nav publicēts, EU:C:2018:543, 39. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
51
Šajā gadījumā ir svarīgi atgādināt, ka Vispārējās tiesas Reglamenta 69. panta d) punktā ir paredzēts, ka tiesvedību var apturēt īpašos gadījumos, ja to prasa pareiza tiesvedība.
52
Tā kā lietas kvalificēšana par “pilotlietu” izriet tieši no vēlmes nodrošināt pareizu tiesvedību, ir jāuzskata, ka lēmums apturēt tiesvedību lietā T‑420/16 ir pieņemts, piemērojot šo 69. panta d) punktu.
53
Līdz ar to šo lēmumu, lai arī tas ir pretējs prasītāja vēlmēm, nevar uzskatīt par pieņemtu netipiskos apstākļos (pēc analoģijas skat. Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu, 2018. gada 5. jūlijs, Müller u.c./QH, C‑187/18 P(I), nav publicēts, EU:C:2018:543, 41. punkts).
54
Tādēļ šķiet – un nav nepieciešams noteikt, vai prasītājs spēja nodrošināties pret minētā lēmuma sekām –, ka prasītājs nav pierādījis nepārvaramas varas vai neparedzētu apstākļu pastāvēšanu.
55
Otrkārt, atbilstoši Savienības tiesiskajam regulējumam par termiņiem prasības celšanai atvainojamas maldības jēdziens, kas ļauj no tiem atkāpties, attiecas tikai uz ārkārtas apstākļiem, kuros it īpaši attiecīgā iestāde ir pieļāvusi rīcību, kas pati par sevi vai izšķiroši var radīt pieļaujamu tāda indivīda maldību, kurš rīkojas labticīgi un ar vislielāko rūpību, kāda tiek prasīta no pienācīgi informēta komersanta (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 14. decembris, SV Capital/ABE, C‑577/15 P, EU:C:2016:947, 59. punkts, kā arī Tiesas priekšsēdētāja vietnieka rīkojumu, 2018. gada 5. jūlijs, Müller u.c./QH, C‑187/18 P(I), nav publicēts, EU:C:2018:543, 42. punkts).
56
Šajā gadījumā, lai gan prasītājs apgalvo, ka Vispārējās tiesas Reglamentā nav normu, kas būtu tieši piemērojamas tā situācijā, no pirmā pamata pārbaudes izriet, ka šo situāciju regulē minētā reglamenta 143. panta 1. punkts.
57
Šī tiesību norma ir formulēta skaidri un bez nosacījumiem un nerada nekādas interpretācijas grūtības.
58
Turklāt prasītājs nekādā veidā nav pierādījis tādu Vispārējās tiesas rīcību, kas varētu izraisīt neskaidrību par šajā tiesību normā paredzētā termiņa novērtējumu.
59
Šādos apstākļos prasītājs nav pierādījis, ka būtu pieļāvis atvainojamu maldību.
60
Līdz ar to prasītāja izvirzītais otrais pamats nevar pierādīt, ka tā pieteikums par iestāšanos lietā būtu jāapmierina.
Par trešo pamatu, kas balstīts uz tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību, tiesībām uz aizstāvību, kā arī uz procesuālo tiesību vienlīdzības un pareizas tiesvedības principiem
Argumenti
61
St. Jude Medical Coordination Center apgalvo, ka no Tiesas judikatūras izriet, ka “pilotlietā” pasludinātam spriedumam var būt nesamērīga ietekme uz paralēlām lietām, kuru nolūks ir panākt tā paša tiesību akta atcelšanu. Tādēļ lietas dalībniekiem šādās paralēlās lietās būtu interese iestāties “pilotlietā” saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. pantu.
62
Šādu risinājumu turklāt prasa arī procesuālo tiesību vienlīdzības princips, kas ir neatņemama efektīvas tiesību aizsardzības tiesā principa sastāvdaļa.
63
Šis risinājums esot jāpiemēro St. Jude Medical Coordination Center, vēl jo vairāk tādēļ, ka tas spēs sniegt būtiskus faktus un juridiskus argumentus Magnetrol International prasījumu atbalstam. Patiesībā viens no galvenajiem pamatiem, kas izvirzīti lietā T‑420/16, nav izvirzīts lietās T‑131/16 un T‑263/16. Tādēļ prasītājam esot atņemta jebkāda efektīva iespēja aizstāvēt savus pamatus, ja tam nav atļauts kļūt par lietas dalībnieku lietā T‑263/16 RENV.
Vērtējums
64
Visu argumentu saistībā ar trešo pamatu, uz ko atsaucas St. Jude Medical Coordination Center, mērķis būtībā ir parādīt, ka tam bija nešaubīga interese iestāties lietā T‑263/16 RENV un ka nav bijis iespējams tam liegt šo interesi, nepārkāpjot tā tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, tiesības uz aizstāvību, kā arī procesuālo tiesību vienlīdzības un pareizas tiesvedības principus.
65
Taču no šā rīkojuma 44., 49. un 55. punkta izriet, ka pieteikums par iestāšanos lietā Vispārējā tiesā ir jāiesniedz šīs tiesas reglamenta 143. panta 1. punktā paredzētajā termiņā, izņemot gadījumus, kad no šajā tiesību normā noteiktās normas piemērošanas ir jāatsakās neparedzamu apstākļu vai nepārvaramas varas dēļ, vai atvainojamu maldu dēļ.
66
Tā kā ir zināms, ka pieteikums par iestāšanos lietā netika iesniegts minētajā termiņā, un tā kā no St. Jude Medical Coordination Center argumentu saistībā ar otro pamatu, uz ko tas atsaucas, pārbaudes izriet, ka tas nav pierādījis neparedzamu apstākļu vai nepārvaramas varas, vai atvainojamu maldu pastāvēšanu, apstāklis, ka prasītāja laicīgi iesniegts pieteikums par iestāšanos lietā, ņemot vērā tā interesi iestāties lietā, būtu bijis jāpieņem – uzskatot šo apstākli par konstatētu –, nevar pierādīt, ka pieteikums par iestāšanos lietā, ko prasītājs iesniedzis Vispārējā tiesā, ir pieņemams.
67
Līdz ar to trešais pamats, uz ko atsaucas prasītājs, nevar pierādīt, ka tā pieteikums par iestāšanos lietā būtu jāapmierina.
68
Tā kā neviens no St. Jude Medical Coordination Center izvirzītajiem argumentiem nepamato tā iesniegtā pieteikuma par iestāšanos lietā apmierināšanu pēc Vispārējās tiesas Reglamenta 143. panta 1. punktā paredzētā sešu mēnešu termiņa beigām, šis pieteikums ir jānoraida kā nepieņemams.
Par tiesāšanās izdevumiem
69
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktu, ja apelācijas sūdzība ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, tad tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
70
Saskaņā ar šā reglamenta 138. panta 1. punktu, kas apelācijas tiesvedībai piemērojams atbilstoši tā 184. panta 1. punktam, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
71
Attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar apelācijas tiesvedību, lai gan Komisijai spriedums ir nelabvēlīgs, St. Jude Medical Coordination Center nav lūdzis tai piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Līdz ar to katrs lietas dalībnieks sedz pats savus tiesāšanās izdevums, kas saistīti ar šo apelācijas tiesvedību.
72
Attiecībā uz tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar tiesvedību pirmajā instancē, jānorāda, ka pārsūdzētais rīkojums tika pieņemts, nepaziņojot par pieteikumu par iestāšanos lietā lietas dalībniekiem lietā T‑263/16 RENV, līdz ar to šie lietas dalībnieki nav atlīdzinājuši izdevumus, kas saistīti ar šo tiesvedību. Tādēļ prasītājam, kura pieteikums par iestāšanos lietā ticis noraidīts, ir jāsedz pašam savi tiesāšanās izdevumi, kas saistīti ar minēto tiesvedību.
Ar šādu pamatojumu Tiesas priekšsēdētāja vietnieks nospriež:
1)
Vispārējās tiesas otrās palātas priekšsēdētājas 2021. gada 21. decembra rīkojumu Magnetrol International/Komisija (T‑263/16 RENV, nav publicēts, EU:T:2021:947) atcelt.
2)
St. Jude Medical Coordination Center BV iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā T‑263/16 RENV noraidīt.
3)
St. Jude Medical Coordination Center BV un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar apelācijas tiesvedību.
4)
St. Jude Medical Coordination Center BV sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar tiesvedību pirmajā instancē.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.