Съединени дела C‑704/20 и C‑39/21
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
срещу
C
и
B (C‑704/20),
и
X
срещу
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (C‑39/21)
(Преюдициални запитвания, отправени от Raad van State и Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Нидерландия)
Решение на Съда (голям състав) от 8 ноември 2022 година
„Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Задържане на граждани на трети страни — Основно право на свобода — Член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Условия за законност на задържането — Директива 2008/115/ЕО — Член 15 — Директива 2013/33/ЕС — Член 9 — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Член 28 — Контрол за законност на задържането и на продължаването на мярката за задържане — Служебна проверка — Основно право на ефективни правни средства за защита — Член 47 от Хартата на основните права“
1.        Преюдициални въпроси — Спешно преюдициално производство — Условия — Лишено от свобода лице — Разрешение на спора от значение за лишаването от свобода —Прекратяване на свързаната с лишаване от свобода мярка — Прекратяване на разглеждането по реда на това производство
(член 23а от Статута на Съда на Европейския съюз; член 107 от Процедурния правилник на Съда)
(вж. т. 53—55 и 57—59)
2.        Контрол по границите, убежище и имиграция — Политика относно убежището — Стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила — Директива 2013/33 — Критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила — Регламент № 604/2013 — Имиграционна политика — Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Директива 2008/115 — Понятието „задържане“ по смисъла на тези актове — Сходен смисъл — Принудителна мярка, която лишава кандидата от свободата му на придвижване и го изолира от останалата част от населението, като го задължава да остане в ограничен и затворен периметър
(член 28 от Регламент № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета; членове 15 и 16 от Директива 2008/115 на Европейския парламент и на Съвета и член 2, буква з) от Директива 2013/33 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 72 и 73)
3.        Контрол по границите, убежище и имиграция — Имиграционна политика — Връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Директива 2008/115 — Политика относно убежището — Стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила — Директива 2013/33 — Критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила — Регламент № 604/2013 — Задържане на гражданин на трета страна — Обхват на съдебния контрол за спазване на условията за законност на задържането — Задължение на съдебния орган въз основа на обстоятелствата по делото, допълнени или изяснени в състезателното производство пред него, служебно да установява евентуалното неспазване на условията за законност
(член 6 и 47 от Хартата на основните права; член 28, параграф 4 от Регламент № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета; член 15, параграфи 2 и 3 Директива 2008/115 на Европейския парламент и на Съвета и член 9, параграфи 3 и 5 от Директива 2013/33 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 81—88 и 94 и диспозитива)
Резюме
B, C и X, трима граждани на трети страни, са задържани в Нидерландия във връзка с процедури съответно за разглеждане на молба за международна закрила, за прехвърляне в компетентната да разгледа тази молба държава членка и за връщане поради незаконно пребиваване на нидерландска територия.
Въпросните лица оспорват по съдебен ред взетите по отношение на тях мерки за задържане или за продължаване на задържането. Запитващите юрисдикции, действащи като първа или втора инстанция, искат да установят обхвата на контрола за законосъобразност на съответните мерки.
Всъщност задържанията, предвидени в правото на Съюза — а именно съответно в Директивата за приемането(1), Регламент „Дъблин III“(2) и Директивата за връщането(3) —са регламентирани в Нидерландия от административнопроцесуалното право, което по принцип не допуска съдилищата служебно да проверяват дали не е налице непосочено от заинтересованото лице нарушение на условията за законност на задържането.
Запитващите юрисдикции обаче имат съмнения в съвместимостта на това положение с правото на Съюза, и в частност с основните права на свобода и на ефективни правни средства за защита(4). Затова те сезират Съда с преюдициални въпроси, за да установят по същество дали правото на Съюза ги задължава да проверяват служебно всички условия за законосъобразност на мярката за задържане, включително онези, чието неспазване не е било посочено от съответното лице.
Съдът, заседаващ в голям състав, приема, че съгласно Директивата за връщането(5), Директивата за приемането(6) и Регламент „Дъблин III“(7), тълкувани във връзка с Хартата(8), в рамките на извършвания от него контрол дали са спазени произтичащите от правото на Съюза условия за законност на задържането на гражданин на трета страна, съдебният орган трябва въз основа на известните му по делото обстоятелства, така както са допълнени или изяснени в състезателното производство пред него, служебно да установява евентуалното неспазване на непосочените от съответното лице условия за законност.
Съображения на Съда
В това отношение Съдът уточнява, на първо място, че задържането, което засяга сериозно правото на свобода, може да бъде постановено или продължено само при спазване на общите и абстрактни правила, които определят приложимите за него условия и ред. Тези правила, предвидени в актовете на правото на Съюза(9), от една страна, и в разпоредбите на националното право, които ги прилагат, от друга страна, са нормите, които определят условията за законност на задържането, включително от гледна точка на правото на свобода. В приложение на тези норми, когато стане ясно, че условията за законност на задържането не са били или вече не са налице, съответното лице се освобождава незабавно.
Що се отнася, на второ място, до правото на задържаните в държава членка граждани на трети страни на ефективна съдебна защита, Съдът отбелязва, че съгласно релевантните норми на правото на Съюза(10) всяка държава членка трябва да предвиди, когато задържането е разпоредено от административен орган, „бърз“ съдебен контрол върху законността му, било служебен, било по искане на съответното лице. Що се отнася до продължаването на мярка за задържане, същото това право(11) изисква периодично преразглеждане или периодичен контрол, извършван „през разумни интервали“ и отнасящ се до въпроса дали продължават да са налице условията за законност на задържането. Затова, след като законодателят на Съюза изисква без изключение контролът дали са налице условията за законност на задържането да се извършва „през разумни интервали“, компетентният съдебен орган е длъжен да осъществява въпросния контрол служебно, дори заинтересованото лице да не е поискало това.
Законодателят на Съюза съответно не просто е установил общи материалноправни норми, а е въвел и общи процесуалноправни норми, които да гарантират, че във всяка държава членка съществува режим, позволяващ на компетентния съдебен орган евентуално след служебна проверка да освободи съответното лице, веднага щом се окаже, че задържането му не е или вече не е законно.
За да може такъв защитен режим действително да гарантира спазването на строгите условия за законосъобразност на мярка за задържане, компетентният съдебен орган трябва да е в състояние да се произнесе по всички релевантни за проверката на тази законосъобразност фактически и правни обстоятелства. За тази цел той трябва да може да вземе предвид, от една страна, фактите и доказателствата, посочени от постановилия първоначалното задържане административен орган, и от друга страна, фактите, доказателствата и съображенията, които евентуално са изложени пред него от съответното лице. Освен това посоченият съдебен орган трябва да разполага с възможност да издири всички други релевантни за решението му факти и доказателства, като предприеме нужните според него процесуални действия.
Въз основа на тези обстоятелства той трябва евентуално да констатира неспазването на произтичащо от правото на Съюза условие за законност, макар неспазването на въпросното условие да не е било посочено от лицето. Това задължение не засяга задължението му да покани всяка от страните да вземе становище по това условие в съответствие с принципа на състезателност.
1      Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (ОВ L 180, 2013 г., стр. 96; наричана по-нататък „Директивата за приемането“).
2      Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31; наричан по-нататък „Регламент „Дъблин III“).
3      Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98; наричана по-нататък „Директивата за връщането“).
4      Така както са закрепени съответно в членове 6 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
5      Член 15, параграфи 2 и 3 от Директивата за връщането.
6      Член 9, параграфи 3 и 5 от Директивата за приемането.
7      Член 28, параграф 4 от Регламент „Дъблин III“.
8      Членове 6 и 47 от Хартата.
9      Вж. член 15, параграф 1, параграф 2, втора алинея, параграфи 4, 5 и 6 от Директивата за връщането, член 8, параграфи 2 и 3 и член 9, параграфи 1, 2 и 4 от Директивата за приемането и член 28, параграфи 2, 3 и 4 от Регламент „Дъблин III“.
10      Вж. член 15, параграф 2, трета алинея от Директивата за връщането и член 9, параграф 3 от Директивата за приемането, който по силата на член 28, параграф 4 от Регламент „Дъблин III“ е приложим и във връзка с уредените с този регламент процедури за прехвърляне.
11      Член 15, параграф 3 от Директивата за връщането и член 9, параграф 5 от Директивата за приемането, който по силата на член 28, параграф 4 от Регламент „Дъблин III“ е приложим и във връзка с уредените с този регламент процедури за прехвърляне.