62022CJ0546
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (седми състав)
4 октомври 2024 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Пакетни туристически пътувания и свързани пътнически услуги — Директива (ЕС) 2015/2302 — Член 12, параграф 3 — Прекратяване на договора за пакетно туристическо пътуване от организатора — Непредотвратими и извънредни обстоятелства — Пътуване, чието изпълнение е възпрепятствано поради такива обстоятелства — Официална препоръка да не се предприемат пътувания към държавата на местоназначението поради разпространението на COVID‑19“
По дело C‑546/22
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия) с акт от 29 юни 2022 г., постъпил в Съда на 16 август 2022 г., в рамките на производство по дело
GF
срещу
Schauinsland-Reisen GmbH,
СЪДЪТ (седми състав),
състоящ се от: F. Biltgen, председател на състава, A. Prechal (докладчик), председател на втори състав, изпълняваща функцията на съдия в седми състав, и N. Wahl, съдия,
генерален адвокат: L. Medina,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за GF, от A. Konrad, Rechtsanwalt,
–
за Schauinsland-Reisen GmbH, от M. Wukoschitz, Rechtsanwalt,
–
за гръцкото правителство, от A. Dimitrakopoulou, C. Kokkosi и E. Tsaousi, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от B.‑R. Killmann и I. Rubene, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 12, параграф 3 от Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета (ОВ L 326, 2015 г., стр. 1).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между GF и Schauinsland-Reisen GmbH по повод на искане за обезщетение, предявено от GF спрямо Schauinsland-Reisen във връзка с това, че последното прекратява сключения помежду им договор за пакетно туристическо пътуване след публикуването на официална препоръка към пътуващите да не посещават държавата на местоназначението.
Правна уредба
Правото на Съюза
3
Съображения 29—32 от Директива 2015/2302 гласят:
„(29)
Предвид специфичните особености на договорите за пакетни туристически пътувания, правата и задълженията на страните по тези договори следва да бъдат регламентирани за времето преди и след започване на изпълнението на туристическия пакет, по-специално за случаите, когато той не се изпълнява надлежно или в случай на промяна в определени обстоятелства.
(30)
Тъй като туристическите пакети често се закупуват много преди изпълнението им, е възможно да настъпят непредвидени събития. […]
(31)
Пътуващите следва да разполагат и с възможност да прекратят договора за пакетно туристическо пътуване по всяко време преди започване на изпълнението на туристическия пакет срещу заплащане на подходяща и обоснована такса за прекратяването, като се вземат предвид очакваните икономии и приходи от алтернативно реализиране на пътническите услуги. Те следва да имат и право да прекратяват договора за пакетно туристическо пътуване без заплащане на такса за прекратяване, когато изпълнението на туристическия пакет ще бъде засегнато в значителна степен от непредотвратими и извънредни обстоятелства. Това може да включва например война, други сериозни проблеми със сигурността, като терористични актове, значителни рискове за човешкото здраве, като огнище на сериозна болест на мястото на пътуването или природни бедствия, като наводнения или земетресения или атмосферни условия, които правят невъзможно безопасното пътуване до дестинацията, съгласно уговореното в договора за пакетно туристическо пътуване.
(32)
В конкретни ситуации организаторът също следва да разполага с правото да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване, преди започване на изпълнението на туристическия пакет и без заплащане на неустойка […]“.
4
Член 1 от Директивата е озаглавен „Предмет“ и предвижда:
„Целта на настоящата директива е да допринесе за правилното функциониране на вътрешния пазар и за постигането на високо и възможно най-единно равнище на защита на потребителите посредством сближаване на определени аспекти на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки по отношение на договорите между пътуващи и търговци свързани с пакетни туристически пътувания и свързани пътнически услуги“.
5
Член 3 е озаглавен „Определения“ и гласи:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
12)
„непредотвратими и извънредни обстоятелства“ означава ситуация извън контрола на страната, която се позовава на тази ситуация, чиито последици не биха могли да бъдат избегнати дори при вземането на всички разумни мерки;
[…]“.
6
Член 12 от Директива 2015/2302 е озаглавен „Прекратяване на договора за пакетно туристическо пътуване и право на отказ от договора преди започване на изпълнението на туристическия пакет“ и параграфи 2 и 3 от него предвиждат:
„2.   […] [П]ътуващият има право да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване преди започване на изпълнението на туристическия пакет, без да заплаща никаква такса за прекратяване на договора в случай на непредотвратими и извънредни обстоятелства, настъпили в мястото на дестинацията или в непосредствена близост до него, които засягат значително изпълнението на туристическия пакет или превоза на пътници до дестинацията. При прекратяване на договора за пакетно туристическо пътуване съгласно настоящия параграф пътуващият има право на пълно възстановяване на всички направени плащания за туристическия пакет, но няма право на допълнително обезщетение.
3.   Организаторът може да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване и да възстанови на пътуващия изцяло всички плащания, направени за туристическия пакет, без да дължи допълнително обезщетение, ако:
[…]
б)
организаторът е възпрепятстван да изпълни договора поради непредотвратими и извънредни обстоятелства и е уведомил пътуващия за прекратяването на договора без необосновано забавяне и преди започване на изпълнението на туристическия пакет“.
7
Член 13 от тази директива е озаглавен „Отговорност за изпълнението на туристическия пакет“ и параграф 3 от него гласи:
„Ако някоя от пътническите услуги не се изпълнява съгласно предвиденото в договора за пакетно туристическо пътуване, организаторът коригира липсата на несъответствие, освен ако:
а)
това е невъзможно; или
б)
предполага непропорционално високи разходи предвид степента на несъответствието и стойността на засегнатите пътнически услуги.
Ако организаторът, в съответствие с буква а) или буква б) от първа алинея от настоящия параграф, не коригира липсата на съответствие, се прилага член 14“.
8
Член 16 от Директивата е озаглавен „Задължение за оказване на съдействие“ и предвижда:
„Държавите членки гарантират, че организаторът без необосновано забавяне оказва подходящо съдействие на изпаднал в затруднение пътуващ, включително при обстоятелствата, посочени в член 13, параграф 7, и по-специално:
а)
като осигури подходяща информация относно услугите в областта на здравеопазването, местните власти и консулските услуги; и
б)
като окаже съдействие на пътуващия да осъществи комуникации от разстояние и като помогне на пътуващия да намери алтернативни пътнически услуги.
Организаторът може да изисква заплащането на разумна такса за такова съдействие, ако затруднението е предизвикано умишлено или по небрежност от страна на пътуващия. Във всички случаи тази такса не може да надвишава действителните разходи, възникнали за организатора“.
Австрийското право
9
Съгласно член 10, параграф 3, второ предложение от Bundesgesetz über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen (Pauschalreisegesetz — PRG) (Закон за пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги) от 24 април 2017 г. (BGBl. I, 50/2017), в приложимата му за спора в главното производство редакция, преди да започне изпълнението на туристическия пакет, организаторът може да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване, като възстанови изцяло всички плащания, направени за този пакет, без да дължи допълнително обезщетение, ако е възпрепятстван да изпълни договора поради непредотвратими и извънредни обстоятелства и уведоми пътуващия за прекратяването на договора без необосновано забавяне, но най-късно преди започване на изпълнението на туристическия пакет.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
10
На 13 май 2020 г. GF, лекар специалист с частен кабинет, и съпругата му сключват с дружеството Schauinsland-Reisen договор, съгласно който последното трябва да организира пакетно туристическо пътуване до Малдивските острови за периода от 26 декември 2020 г. до 2 януари 2021 г. Общата цена на пакета е 8620 евро.
11
Считано от декември 2020 г., за Малдивските острови има издадено от Außenministerium (Министерство на външните работи, Австрия) предупреждение за пътуване от най-висока степен поради здравните рискове във връзка с пандемията от COVID‑19; предупреждението гласи, че „се препоръчва да не се предприемат туристически и неналежащи пътувания в тази страна, включително ваканционни пътувания и пътувания с цел семейни посещения“.
12
През този период седемдневната заболеваемост от вируса на Малдивските острови е 34,7 новозаразени на 100000 жители, тоест по-ниска от заболеваемостта в Австрия, която към посочената референтна дата, 14 декември 2020 г., е била 220 на 100000 жители.
13
На 3 декември 2020 г. Schauinsland-Reisen прекратява договора за пакетно туристическо пътуване въз основа на това предупреждение. Причината за прекратяването на договора е съобщена на GF най-късно на 9 декември 2020 г. и му е възстановен платеният аванс.
14
GF се обръща към Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Областен съд по граждански дела Грац, Австрия) с искане за обезщетение в размер на 21821,82 евро за него и за съпругата му. Във връзка с това той посочва, че вследствие от прекратяването на договора е претърпял вреди, изразяващи се в провалена ваканция и пропуснати ползи поради затварянето на кабинета му за планираното пътуване, доколкото в краткия срок след прекратяването на договора вече не можел да отмени затварянето на кабинета. Освен това той иска да му се плати „фиксирана сума за направени разходи“.
15
За целта GF изтъква, че публикуваното от Министерството на външните работи предупреждение за пътуване не представлява непредотвратимо и извънредно обстоятелство, което да възпрепятства Schauinsland-Reisen да изпълни договора за пакетно туристическо пътуване, още повече че към момента на прекратяването на този договор седемдневната заболеваемост от вируса на Малдивските острови била по-ниска от тази в Австрия, а и там имало достатъчно медицинско обслужване и освен това той и съпругата му били сключили пътна медицинска застраховка.
16
Schauinsland-Reisen възразява, че не е разумно да се очаква от него да изпълни договора за пакетно туристическо пътуване въпреки публикуването на подобно предупреждение, като се имат предвид непредвидимите последици, които биха могли да възникнат за него от гледна точка на отговорността му като организатор на туристически пътувания. Освен това поради ограничителните мерки за напускане на страната, действали в Австрия от 26 декември 2020 г., на GF при всички положения нямало да бъде позволено да отпътува.
17
С решение от 13 юли 2021 г. Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Областен съд по граждански дела Грац) отхвърля предявеното от GF искане за обезщетение и постановява, че Schauinsland-Reisen надлежно е прекратило договора за пакетно туристическо пътуване поради непредотвратими и извънредни обстоятелства, което изключва всякакво право на обезщетение за GF.
18
С решение от 27 януари 2022 г. въззивната инстанция, Oberlandesgericht Graz (Висш областен съд Грац, Австрия), потвърждава първоинстанционното съдебно решение. Посоченият съд приема, че макар предупреждението за пътуване да е само белег за извънредни пречки, при всички положения Schauinsland-Reisen не е действало виновно, като се има предвид колко несигурно е било към момента на прекратяването на договора за пакетно туристическо пътуване как ще се развие пандемията от COVID‑19.
19
GF подава ревизионна жалба до Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия), който е запитващата юрисдикция.
20
Тази юрисдикция пояснява, че предупреждението за пътуване с препоръка към гражданите да не предприемат туристически пътувания към избраната туристическа дестинация, е публикувано около три седмици преди започване на изпълнението на въпросния туристически пакет. Освен това според тази юрисдикция както развитието на пандемията от COVID‑19, така и тази публикация са били извън контрола на Schauinsland-Reisen и то не е можело с разумни мерки да избегне последиците от това.
21
При все това, първо, посочената юрисдикция си задава въпроса дали публикуването на подобно предупреждение е само по себе си достатъчно, за да докаже наличие на висок риск, даващ основание на организатора да прекрати съответния договор за пакетно туристическо пътуване, без да дължи допълнително обезщетение, като се имат предвид в частност евентуалните здравни мерки, които биха могли да попречат на изпълнението на този договор за туристическо пътуване, или пък трябва да се очаква от организатора независимо от предупреждението сам да оцени рисковете предвид всички обстоятелства в конкретния случай.
22
Запитващата юрисдикция посочва, че в подкрепа на тезата за определящото значение на предупреждението може да се изтъкне доводът, че това е публично предупреждение за пътуване, което е публикувано от квалифициран и безпристрастен субект и е еднозначно, поради което отговаря на изискването за яснота и правна сигурност за съответните потребители. Нещо повече, по общо правило държавен орган като обсъждания в главното производство би разполагал с по-надеждни средства за преценка на риска в мястото на дестинацията в сравнение с всяко предприятие.
23
Против тезата за определящото значение обаче би могло да се изтъкне, че предвид непрекъснатото развитие на здравната обстановка в различните засегнати райони публикуваното от властите предупреждение за пътуване не отразява непременно точно реалния риск на съответното място към датата на пътуването.
24
Второ, запитващата юрисдикция иска да установи дали при наличието на предупреждение за пътуване от най-висока степен организаторът може да се смята за „възпрепятстван да изпълни договора поради непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на член 12, параграф 3 от Директива 2015/2302, въпреки че по принцип не е било невъзможно да се осъществи въпросното пътуване, а клиентът на организатора е заявил, че приема установения риск.
25
При тези обстоятелства Oberster Gerichtshof (Върховен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 12, параграф 3 от Директива [2015/2302] да се тълкува в смисъл, че организаторът може да се позовава на непредотвратими и извънредни обстоятелства, които го възпрепятстват да изпълни договора, дори когато преди предвидената начална дата на пътуването компетентният за това орган в държавата членка на клиента издава предупреждение от най-висока степен за пътуване в държавата на местоназначение?
2)
При утвърдителен отговор на първия въпрос:
Трябва ли член 12, параграф 3 от Директива 2015/2302 да се тълкува в смисъл, че не са налице непредотвратими и извънредни обстоятелства, ако пътуващият, като е запознат с предупреждението за пътуване и несигурността относно по-нататъшното развитие на пандемичната обстановка, заяви, че все пак иска да осъществи пътуването, и изпълнението на последното не би било невъзможно за организатора?“.
Производството пред Съда
26
С акт от 3 март 2023 г. председателят на Съда спира производството до постановяването на съдебния акт, с който ще се сложи край на производството по дело С‑299/22.
27
С акт от 4 март 2024 г. председателят на Съда уведомява запитващата юрисдикция за решения от 29 февруари 2024 г., Tez Tour (C‑299/22, EU:C:2024:181), и от 29 февруари 2024 г., Kiwi Tours (C‑584/22, EU:C:2024:188), като я приканва да му съобщи дали предвид тези решения продължава да поддържа преюдициалното си запитване.
28
С писмо от 7 март 2024 г., постъпило в секретариата на Съда на следващия ден, посочената юрисдикция заявява, че поддържа преюдициалното си запитване. В това отношение тя отбелязва, че упоменатите в предходната точка съдебни решения наистина предоставят полезни насоки за отговор на поставените въпроси, понеже изясняват тълкуването на понятието „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на Директива 2015/2302, но все пак според нея остава важно да се изясни и при какви условия организаторът може да се смята за „възпрепятстван да изпълни договора“ поради такива обстоятелства по смисъла на член 12, параграф 3 от Директивата.
По преюдициалните въпроси
29
С двата си въпроса, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302 трябва да се тълкува в смисъл, че за да докаже, че е възпрепятстван да изпълни договора за пакетно туристическо пътуване поради „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на тази разпоредба, е достатъчно съответният организатор да изтъкне факта на публикуването от компетентните органи на официална препоръка към пътуващите да не посещават съответната зона, и то дори ако пътуващият е заявил, че все пак иска да осъществи пътуването, а за организатора не би било обективно невъзможно да изпълни този договор за туристическо пътуване.
30
В това отношение следва в самото начало да се припомни, че член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302 предвижда, че организаторът може да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване и да възстанови на пътуващия изцяло всички плащания, направени за туристическия пакет, без да дължи допълнително обезщетение, ако е възпрепятстван да изпълни договора поради непредотвратими и извънредни обстоятелства и е уведомил пътуващия за прекратяването на договора без необосновано забавяне и преди започване на изпълнението на туристическия пакет.
31
Понятието „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на тази разпоредба е определено в член 3, точка 12 от Директивата като „ситуация извън контрола на страната, която се позовава на тази ситуация, чиито последици не биха могли да бъдат избегнати дори при вземането на всички разумни мерки“.
32
В съображение 31 от тази директива се изяснява обхватът на това понятие, като се посочва, че „[т]ова може да включва например война, други сериозни проблеми със сигурността, като терористични актове, значителни рискове за човешкото здраве, като огнище на сериозна болест на мястото на пътуването или природни бедствия, като наводнения или земетресения или атмосферни условия, които правят невъзможно безопасното пътуване до дестинацията, съгласно уговореното в договора за пакетно туристическо пътуване“.
33
От текста на член 12, параграф 3, буква б) във връзка с член 3, точка 12 от Директива 2015/2302, както са изяснени в съображение 31, следва, че упражняването от организатора на правото му да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване, без да дължи допълнително обезщетение, зависи единствено от настъпването на обективни обстоятелства, които могат да повлияят на изпълнението на съответния туристическия пакет, и от уведомяването на пътуващия за прекратяването на договора без необосновано забавяне и преди започване на изпълнението на туристическия пакет (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 31).
34
Освен това, доколкото така упражняването на посоченото право е в частност обвързано с условието организаторът да е „възпрепятстван да изпълни договора поради непредотвратими и извънредни обстоятелства“, това условие трябва непременно да е изпълнено към момента на прекратяването на договора (вж. в този смисъл решения от 29 февруари 2024 г., Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, т. 27, и от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 65).
35
На първо място, в частта си относно наличието на „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ това условие трябва да се счита за изпълнено, когато такива обстоятелства действително са настъпили към датата на прекратяване на съответния договор за пакетно туристическо пътуване, което предполага към тази дата да съществува ситуация, отговаряща на определението на понятието „непредотвратими и извънредни обстоятелства“, дефинирано в член 3, точка 12 от Директива 2015/2302 и изяснено в съображение 31 от нея (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, т. 29).
36
Обратно, за да може да се установи, че са възникнали такива „непредотвратими и извънредни обстоятелства“, не би могло автоматично да е достатъчно това, че компетентните органи са публикували официална препоръка към пътуващите да не посещават съответната зона (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 32).
37
Всъщност подобен автоматизъм би противоречал на естеството и самата основа за приемането на този вид препоръки, с които се съобщава — с цел информиране на обществеността — за обективни обстоятелства, пораждащи здравни или други рискове, които могат да попадат в обхвата на понятието „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302, и следователно винаги за ситуации, които търпят развитие и изменения според засегнатите места (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 33).
38
Ето защо подобни препоръки не отразяват непременно точно обективно съществуващата ситуация към даден момент на мястото, където трябва да се осъществи съответното туристическо пътуване, както подчертава и запитващата юрисдикция.
39
В този смисъл, макар да е възможно поради самото си естество тези препоръки да имат значителна доказателствена стойност относно действителното настъпване на такива обстоятелства в страната, за която се отнасят, и на последиците от това за изпълнението на съответния туристически пакет, все пак не може да им се придава чак такава доказателствена сила, че да представляват необорими доказателства в това отношение (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 37).
40
Този анализ намира подкрепа в историята на Директива 2015/2302. Всъщност, както подчертава Европейската комисия, в разрез с предложението за Директива на Европейския парламент и на Съвета относно пакетните туристически пътувания и комбинираните пътнически услуги с помощта на посредник, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета, прието от Комисията на 9 юли 2013 г. (COM(2013) 512 final), въз основа на което е приета тази директива и в което съображение 26, последно изречение гласи, че „[п]о-специално следва да се счита, че е налице непредотвратимо събитие от извънреден характер, когато надеждни и публично достъпни източници, например препоръки, изготвени от органите на държава членка, съветват да не се пътува до съответната дестинация“, в крайна сметка посочената директива не съдържа никакви пояснения относно доказателствената стойност или даже определящата доказателствена сила на подобни препоръки.
41
При тези условия, след като Директива 2015/2302 не съдържа разпоредби относно начините на доказване на действителното наличие на „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Директивата, то съгласно принципа на процесуалната автономия и при спазване на принципите на равностойност и на ефективност следва във вътрешния правен ред на всяка държава членка да се определят условията и редът за събиране на доказателствата, допустимите пред компетентната национална юрисдикция доказателствени средства, а също и принципите, които уреждат преценката от тази юрисдикция на доказателствената сила на представените пред нея доказателства, както и изискваната степен на доказване (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 38).
42
Същевременно, що се отнася по-конкретно до принципа на ефективност, той изисква процесуалните правила за съдебните производства, предназначени да гарантират защитата на правата, които правните субекти черпят от правото на Съюза, да не правят практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правата, предоставяни от правния ред на Съюза (решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 39).
43
Ако обаче се приеме, че публикуването на официални препоръки към пътуващите да не посещават съответната зона, автоматично е достатъчно, за да може организаторът да прекрати съответния договор за пакетно туристическо пътуване заради „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302 и съответно без да дължи допълнително обезщетение, това би могло да направи невъзможно за пътуващия да упражни своето право на такова обезщетение, доколкото въпреки приемането на препоръките може към момента на прекратяването на договора в тази зона да не съществуват или да са престанали да съществуват подобни обстоятелства (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 40).
44
Ето защо, без това да се отразява на значителната доказателствена стойност, която съгласно принципа на процесуална автономия държавите членки са свободни да придават на тези препоръки по въпроса за наличието на сериозен здравен риск, трябва все пак пътуващият да има възможност да изтъкне обстоятелства, които биха могли да оборят доказателствената стойност на препоръките, и така да оспори основанието за прекратяването на съответния договор за пакетно туристическо пътуване от страна на организатора съгласно член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302.
45
В настоящия случай ще трябва запитващата юрисдикция да прецени с оглед на изтъкнатите от GF доводи дали към момента на прекратяването на договора за пакетно туристическо пътуване Schauinsland-Reisen е можело надлежно да приеме, че са налице „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302, в частност предвид публикуването на обсъжданото в главното производство предупреждение за пътуване от най-висока степен, издадено от Министерството на външните работи поради здравните рискове във връзка с пандемията от COVID‑19.
46
На второ място, ако запитващата юрисдикция констатира, че към момента на прекратяването на договора за пакетно туристическо пътуване действително са съществували „непредотвратими и извънредни обстоятелства“ по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302, ще трябва да се определи дали поради тези обстоятелства организаторът е бил „възпрепятстван да изпълни договора“ по смисъла на тази разпоредба.
47
В това отношение следва първо да се отбележи, че изразът „възпрепятстван да изпълни договора“, използван в член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302, се различава от израза „засягат значително изпълнението на туристическия пакет или превоза на пътници до дестинацията“, който е употребен в член 12, параграф 2 от тази директива във връзка с правото на пътуващия да прекрати договора и който Съдът тълкува като включващ не само засягането, което изключва самата възможност да се изпълни туристическият пакет, но и значителното засягане на условията за изпълнение на пакета (решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 48).
48
При все това целта и на двете разпоредби е да учредят както за пътуващия, така и за организатора специфично за всеки от тях право на прекратяване на договора в случай на възникване на непредотвратими и извънредни обстоятелства (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 70).
49
При тези условия следва да се приеме — в синхрон с тълкуването, което Съдът дава в това отношение на член 12, параграф 2 от Директива 2015/2302 — че за да се констатира, че организаторът е „възпрепятстван да изпълни договора“ поради непредотвратими и извънредни обстоятелства по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от тази директива, не е необходимо той да се намира поради тези обстоятелства в обективна невъзможност да изпълни съответния туристически пакет. Напротив, достатъчно е изтъкнатите обстоятелства да засягат значително условията за изпълнение на пакета.
50
Следователно предвид значителния риск, който представлява за човешкото здраве, здравна криза като разпространението на COVID‑19 може да се смята за събитие, поради което организаторът е „възпрепятстван да изпълни договора“ по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302, независимо че тя не е непременно от естество да направи изпълнението на договора обективно невъзможно (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 53).
51
В този контекст следва също така да се съобразява има ли разумни мерки, които организаторът или самият пътуващ е взел или е можел евентуално да вземе, за да може съответното туристическо пътуване да се извърши въпреки здравните или другите рискове, създавани от изтъкнатите от организатора непредотвратими и извънредни обстоятелства, с уточнението, че не може да се изисква от организатора да направи разходи, които са непропорционално високи предвид стойността на съответните пътнически услуги, за да осъществи пътуването при наличието на подобни рискове.
52
Обратно, без значение е просто фактът, че пътуващият е заявил, че иска да осъществи пътуването въпреки установените рискове, доколкото въпросът дали организаторът е бил възпрепятстван да изпълни съответния договор за туристическо пътуване, трябва да се разглежда обективно, а не според чисто субективни преценки (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 54 и 69).
53
Второ, тъй като препятствието за изпълнението на договора за пакетно туристическо пътуване се проявява окончателно едва към момента, в който е трябвало да се осъществи съответното пътуване, тоест след датата на прекратяване на този договор за туристическо пътуване, то преценката за наличието на подобно препятствие непременно е преценка занапред (вж. в този смисъл решения от 29 февруари 2024 г., Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, т. 30, и от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 66).
54
Оттук следва, че тази преценка трябва да се основава на прогноза за вероятността организаторът да бъде „възпрепятстван да изпълни договора“ по смисъла на член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302 поради изтъкнатите от него непредотвратими и извънредни обстоятелства (вж. в този смисъл решения от 29 февруари 2024 г., Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, т. 31, и от 29 февруари 2024 г., Tez Tour, C‑299/22, EU:C:2024:181, т. 67).
55
В този контекст е безполезно да се определя дали в крайна сметка ситуацията към момента на планираното пътуване е щяла да позволи, или е нямало да позволи да се изпълни съответният договор за туристическо пътуване (вж. в този смисъл решение от 29 февруари 2024 г., Kiwi Tours, C‑584/22, EU:C:2024:188, т. 49).
56
В настоящия случай ще трябва запитващата юрисдикция да прецени дали към момента на прекратяването на договора за пакетно туристическо пътуване дружеството Schauinsland-Reisen е имало разумно основание да приеме, в частност въз основа на обсъжданото в главното производство предупреждение за пътуване, че вероятно ще бъде възпрепятствано да изпълни договора за туристическо пътуване поради здравните рискове във връзка с пандемията от COVID‑19, доколкото тази пандемия, без непременно да прави изпълнението на договора обективно невъзможно, все пак би засегнала значително условията за изпълнението му, а не би могло това да се коригира чрез предприемане на мерки, разходите за които биха били пропорционални.
57
По изложените съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че член 12, параграф 3, буква б) от Директива 2015/2302 трябва да се тълкува в смисъл, че за да докаже, че е възпрепятстван да изпълни договора за пакетно туристическо пътуване поради непредотвратими и извънредни обстоятелства по смисъла на тази разпоредба, организаторът може да изтъкне факта на публикуването от компетентните органи на официална препоръка към пътуващите да не посещават съответната зона, и то дори ако пътуващият е заявил, че все пак иска да осъществи пътуването, а за организатора не би било обективно невъзможно да изпълни този договор за туристическо пътуване. Подобна препоръка обаче не би могла да представлява необоримо доказателство в това отношение.
По съдебните разноски
58
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (седми състав) реши:
Член 12, параграф 3, буква б) от Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета
трябва да се тълкува в смисъл, че
за да докаже, че е възпрепятстван да изпълни договора за пакетно туристическо пътуване поради непредотвратими и извънредни обстоятелства по смисъла на тази разпоредба, организаторът може да изтъкне факта на публикуването от компетентните органи на официална препоръка към пътуващите да не посещават съответната зона, и то дори ако пътуващият е заявил, че все пак иска да осъществи пътуването, а за организатора не би било обективно невъзможно да изпълни този договор за туристическо пътуване. Подобна препоръка обаче не би могла да представлява необоримо доказателство в това отношение.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.