Privremena verzija
PRESUDA OPĆEG SUDA (šesto vijeće)
29. travnja 2026.(*)
„Nove biljne sorte – Priznavanje zaštite novih biljnih sorti na razini Zajednice za sortu krumpira Melrose – Nepodmirivanje godišnje pristojbe u predviđenom roku – Ukidanje zaštite – Zahtjev za povrat u prijašnje stanje – Nadležnost žalbenog vijeća – Pojam ‚posebne okolnosti’ – Uvjeti dostave
odluka i priopćenja CPVO-a”
U predmetu T-573/24,
Romagnoli Fratelli SpA,
sa sjedištem u Bologni (Italija), koji zastupaju E. Truffo i A. Iurato, odvjetnici,
tužitelj,
protiv
Ureda Zajednice za biljnu raznolikost (CPVO),
koji zastupaju M. García-Moncó Fuente, M. Fortin, A. Christ i A. Pontecorvi, u svojstvu agenata,
tuženika,
OPĆI SUD (šesto vijeće),
u sastavu: P. Škvařilová-Pelzl, predsjednica, I. Nõmm (izvjestitelj) i D. Kukovec, suci,
tajnik: V. Di Bucci,
uzimajući u obzir pisani dio postupka, osobito mjeru upravljanja postupkom od 26. studenoga 2025. i odgovore tužitelja i CPVO-a
dostavljene tajništvu Općeg suda 12. odnosno 11. prosinca 2025.,
uzimajući u obzir da stranke nisu podnijele zahtjev za određivanje rasprave u roku od tri tjedna od dostave obavijesti o zatvaranju pisanog dijela postupka i da je stoga odlučeno, u skladu s člankom 106. stavkom 3. Poslovnika Općeg suda, da se odluka donese bez provođenja usmenog dijela postupka,
donosi sljedeću
Presudu
1        Tužbom podnesenom na temelju članka 263. UFEU-a tužitelj, društvo Romagnoli Fratelli SpA, traži poništenje odluke žalbenog vijeća Ureda Zajednice za biljnu raznolikost (CPVO) od 3. kolovoza 2024. (predmet A001/2023) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
Okolnosti spora i činjenice koje su se dogodile nakon podnošenja tužbe
2        Dana 10. prosinca 2009. društvo Meranini & C. Srl
podnijelo je CPVO-u zahtjev za priznavanje zaštite nove biljne sorte na razini Zajednice na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94 od 27. srpnja 1994. o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (SL 1994., L 227, str. 1.). Taj je zahtjev evidentiran pod brojem 2009/2240.
3        Nova biljna sorta za koju je zatražena zaštita na razini Zajednice je sorta krumpira Melrose koja pripada vrsti Solanum tuberosum L.
4        Odlukom CPVO-a od 20. veljače 2012. priznata je zaštita na razini Zajednice za predmetnu novu biljnu sortu.
5        Od 24. travnja 2018. i nakon prijenosa zaštite predmetne nove biljne sorte na razini Zajednice, tužitelj je postao nositelj zaštite te nove biljne sorte na razini Zajednice.
6        Dana 27. listopada 2021. CPVO je izdao i tužitelju dostavio obavijest o terećenju za plaćanje godišnje pristojbe za zaštitu predmetne nove biljne sorte na razini Zajednice na njegovom osobnom pretincu pod nazivom „MyPVR”.
7        Budući da dugovanje iz obavijesti o terećenju nije bilo podmireno u utvrđenom roku, tužitelju je 10. siječnja 2022. u skladu s člankom 83. stavkom 2. Uredbe br. 2100/94 poslana službena opomena putem osobnog pretinca MyPVR. U toj opomeni CPVO je pozvao tužitelja da u roku od mjesec dana podmiri iznos koji duguje na ime godišnje pristojbe kako bi se izbjeglo ukidanje zaštite na razini Zajednice za predmetnu novu biljnu sortu u skladu s člankom 21. stavkom 2. točkom (c) navedene uredbe.
8        Budući da tužitelj nije preuzeo dokumente o godišnjoj pristojbi s osobnog pretinca MyPVR, CPVO mu je 16. veljače 2022. porukom elektroničke pošte poslao još jednu opomenu, ali mu pritom nije produljio rok plaćanja.
9        Budući da godišnja pristojba nije bila podmirena u utvrđenom roku, CPVO je 21. ožujka 2022. ukinuo zaštitu predmetne nove biljne sorte na razini Zajednice (u daljnjem tekstu: odluka od 21. ožujka 2022.). Odluka o tom ukidanju tužitelju je priopćena 22. ožujka 2022. i presumira se dostavljenom 30. ožujka 2022.
10      Dana 6. svibnja 2022. tužitelj je podnio zahtjev za povrat u prijašnje stanje na temelju članka 80. Uredbe br. 2100/94 u vezi s rokom za plaćanje spomenute godišnje pristojbe.
11      Također 6. svibnja 2022. tužitelj je izvršio uplatu godišnje pristojbe koja je do tada bila nepodmirena.
12      U odluci od 7. studenoga 2022. CPVO nije prihvatio zahtjev tužitelja za povrat u prijašnje stanje (u daljnjem tekstu: odluka od 7. studenoga 2022.).
13      Tužitelj
je 8. siječnja 2023. podnio tužbu Općem sudu protiv odluke od 7. studenoga 2022., upisanu pod brojem predmeta T-2/23.
14      Tužitelj je 6. siječnja 2023. podnio žalbu žalbenom vijeću
CPVO-a
protiv odluke od 21. ožujka 2022.
kojom je CPVO ukinuo zaštitu predmetne nove biljne sorte na razini Zajednice.
15      Također 6. siječnja 2023. tužitelj je podnio zahtjev za povrat u prijašnje stanje u vezi s rokom određenim za podnošenje žalbe protiv odluke od 21. ožujka 2022., s obzirom na to da je rok od dva mjeseca za podnošenje žalbe
protiv te odluke pred žalbenim vijećem CPVO-a, predviđen u članku 69. Uredbe br. 2100/94, bio istekao.
16      Presudom od 17. travnja 2024., Romagnoli Fratelli/CPVO (Melrose) (T-2/23, EU:T:2024:247), Opći je sud odbio tužbu
protiv odluke od 7. studenoga 2022.
Tužitelj je 14. lipnja 2024. podnio žalbu protiv te presude.
17      Žalbeno vijeće
donijelo je pobijanu odluku 3. kolovoza 2024. Ono je, prvo, utvrdilo da je žalba protiv odluke od 21. ožujka 2022. zakašnjela. Naime, podsjetilo je da se smatra da je navedena odluka priopćena tužitelju 30. ožujka 2022., da je stoga rok za podnošenje žalbe istekao 30. svibnja 2022. te da je žalba podnesena više od sedam mjeseci nakon isteka tog roka. Drugo, žalbeno vijeće CPVO-a smatralo je da je nadležno samo odlučiti o zahtjevu za povrat u prijašnje stanje. Treće, u pogledu merituma, ono je odbilo zahtjev za povrat u prijašnje stanje uz obrazloženje da tužitelj
nije dokazao da je bio suočen s posebnim okolnostima, kao ni da je postupao s dužnom pažnjom kako bi uvjeti iz članka 80. stavka 1. Uredbe br. 2100/94 bili ispunjeni. Konačno, četvrto, pozivajući se na to odbijanje, ono je zaključilo da žalbu protiv odluke od 21. ožujka 2022. valja odbaciti kao nedopuštenu. Dana 10. rujna 2024. pobijana je odluka dostavljena tužitelju.
18      Presudom od 1. kolovoza 2025., Romagnoli Fratelli/CPVO (C-426/24 P, neobjavljena, EU:C:2025:619), Sud je odbio žalbu protiv presude od 17. travnja 2024., Melrose (T-2/23, EU:T:2024:247).
Zahtjevi stranaka
19      Tužitelj od Općeg suda zahtjeva u bitnome da:
–        poništi
pobijanu odluku;
–        utvrdi da je dopušten zahtjev za povrat u prijašnje stanje koji je istaknut pred žalbenim vijećem CPVO-a;
–        ponovno uspostavi zaštitu
predmetne nove biljne sorte na razini Zajednice;
–        naloži CPVO-u snošenje troškova.
20      CPVO od Općeg suda u bitnome zahtijeva da:
–        odbije tužbu kao neosnovanu;
–        naloži tužitelju snošenje troškova.
Dopuštenost dokaza koji su prvi put izneseni pred Općim sudom
21      CPVO
u bitnome traži da se jedan dio priloga 10. te prilozi 11.
do 14.
i 16.
do 18. zahtjeva
proglase nedopuštenima zato što ih tužitelj nije dostavio
tijekom upravnog postupka koji se pred njime
vodio.
22      Treba istaknuti da se prilozi 10.
do 14. (izuzev organigrama tužitelja
za 2022. godinu, koji se navodi na četvrtoj stranici priloga 10.) i 16.
do 18. zahtjeva
ne nalaze u spisu postupka koji se vodio pred CPVO-om.
23      S tim u vezi treba napomenuti da, prema sudskoj praksi, zakonitost akta Europske unije treba ocjenjivati s obzirom na informacije kojima je institucija mogla raspolagati u trenutku kada ga je donijela. Nitko se stoga pred sudom Unije ne može pozivati na činjenične okolnosti koje nisu bile iznesene tijekom upravnog postupka (presuda od 17. travnja 2024., Melrose, T-2/23, EU:T:2024:247, t. 32.; vidjeti također, po analogiji, presudu od 8. ožujka 2023., Novasol/ECHA, T-70/22, neobjavljenu, EU:T:2023:106, t. 22.).
24      Dakle, budući da su prilozi koji su spomenuti u točki 22. ove presude bili prvi put dostavljeni u postupku pred Općim sudom, nije ih moguće uzeti u razmatranje u okviru nadzora zakonitosti pobijane odluke te stoga moraju biti odbijeni.
Meritum
25      Uvodno treba istaknuti da je nesporno da je žalba pred žalbenim vijećem CPVO-a
protiv odluke od 21. ožujka 2022.
bila podnesena više od sedam mjeseci nakon isteka roka za žalbu. Zahtjev za povrat u prijašnje stanje koji je tužitelj podnio 6. siječnja 2023. odnosio se dakle na vraćanje njegovih prava na podnošenje žalbe protiv odluke od 21. ožujka 2022.
26      U tom smislu, žalbeno vijeće CPVO-a u točkama 28. i 29. pobijane odluke tvrdilo je da se rok koji je istekao i u pogledu kojeg je podnesen
zahtjev za povrat u prijašnje stanje odnosi na njegovo poštovanje, a ne prvostupanjskog tijela CPVO-a. To vijeće je stoga smatralo da su žalba
protiv odluke od 21. ožujka 2022. i zahtjev za povrat u prijašnje stanje neraskidivo povezani i da je ono stoga nadležno za razmatranje tog zahtjeva.
27      Taj zaključak žalbenog vijeća CPVO-a u pogledu njegove nadležnosti za odlučivanje o zahtjevu za povrat u prijašnje stanje, s kojim su se uostalom složile i stranke, treba prihvatiti.
28      S tim u vezi valja podsjetiti na to da se u poglavlju VI. četvrtog dijela Uredbe br. 2100/94 predviđa niz „odredbi koje uređuju postupak”.
29      Među odredbama spomenutima u točki 28. ove presude nalazi se i članak 80. stavak 1. Uredbe br. 2100/94
1. Njime se predviđa da „ako usprkos dužnoj pozornosti u posebnim okolnostima podnositelj zahtjeva za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice ili nositelj ili bilo koja druga stranka u postupku pred CPVO-om nije bila u mogućnosti poštovati rok koji je odredio potonji, njezina prava joj se, na zahtjev, vraćaju ako je njezino propuštanje u pogledu roka imalo za izravnu posljedicu, na temelju [odredbi navedene] uredbe, gubitak nekog prava ili pravne zaštite”.
30      Treba naglasiti da, za razliku od drugih postupovnih odredbi navedenih u poglavlju VI. četvrtog dijela Uredbe br. 2100/94, kao što je članak 77. navedene uredbe, u kojima se pravi razlika između postupka „pred CPVO-om”
(francuski: „devant l’[o]ffice”, „pred uredom”)
i postupka „pred žalbenim vijećem”, ništa u članku 80. stavku 1. te uredbe ne upućuje na to da bi pojam „ured”
koji se navodi u toj odredbi isključivao žalbeno vijeće. Dakle, slično kao s područjem primjene članka 75. Uredbe br. 2100/94
u kojem se određuje da „[o]dluke [u]reda moraju sadržavati obrazloženje”, područje primjene članka 80. stavka 1. te uredbe može se shvatiti na način da uključuje i žalbeno vijeće.
31      Činjenica da nijedna odredba Uredbe br. 2100/94 izričito ne predviđa da je u slučaju kad se
zahtjev za povrat u prijašnje stanje
odnosi na rok koji podnositelj zahtjeva nije bio u mogućnosti poštovati
pred žalbenim vijećem CPVO-a potonje vijeće nadležno za odlučivanje o tom zahtjevu, ne znači da ono nema takvu nadležnost.
32      Naime, prvo, treba naglasiti da članak 35. Uredbe br. 2100/1994, koji se odnosi na raspodjelu interne nadležnosti za odluke koje donosi CPVO, u stavku 1. predviđa načelnu nadležnost predsjednika CPVO-a za sve odluke koje nisu u nadležnosti žalbenih vijeća, a u stavku 2. dodijeljenu nadležnost odbora.
33      U članku 81. stavku 1. Uredbe br. 2100/94 predviđa se da
u slučaju kad u navedenoj uredbi ili propisima donesenima na temelju te uredbe
ne postoje postupovne odredbe, CPVO primjenjuje postupovna načela koja su općeprihvaćena u državama članicama. Međutim, kada je riječ o povratu u prijašnje stanje, tijelo nadležno za odlučivanje o zahtjevu je
načelno, na temelju načela paralelizma nadležnosti, ono tijelo koje je bilo nadležno za utvrđivanje nepridržavanja roka.
34      Dakle, tumačenje članka 23. u vezi s člankom 81. Uredbe br. 2100/1994 može navoditi na zaključak da je zakonodavac Unije prešutno namjeravao dopustiti
žalbenom vijeću CPVO-a razmatranje zahtjeva za povrat u prijašnje stanje u vezi s rokom koji podnositelj zahtjeva nije bio u mogućnosti pred njime
poštovati.
35      Drugo, točno je da se u članku 7. Uredbe Komisije (EZ) br. 874/2009 od 17. rujna 2009. o utvrđivanju provedbenih pravila za primjenu Uredbe br. 2100/94 vezano uz postupke pred CPVO-om (SL 2009., L 251, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 38., str. 222.) predviđa da odbori odlučuju o pitanjima vezanima uz povrat u prijašnje stanje iz članka 80. Uredbe br. 2100/94. Međutim, u članku 7. Uredbe br. 874/2009
određuje se da se razmatranje tih pitanja nadovezuje na odluke koje odbori donose na temelju dodijeljene nadležnosti iz članka 35. stavka 2. Uredbe br. 2100/94. Prema tome, članak 7. Uredbe br. 874/2009, tumačen u kontekstu potonje odredbe,
može se tumačiti na način da se njime odborima povjerava nadležnost za odlučivanje o pitanjima povrata u prijašnje stanje samo u pitanjima za koja oni imaju
dodijeljenu nadležnost na temelju članka 35. stavka 2. Uredbe br. 2100/94. Takvo je shvaćanje u skladu s načelom da provedbenu uredbu treba tumačiti na način koji je u skladu s odredbama osnovne uredbe, u mjeri u kojoj je to moguće (presude od 24. lipnja 1993., Dr Tretter, C-90/92, EU:C:1993:264, t. 11. i od 10. rujna 1996., Komisija/Njemačka, C-61/94, EU:C:1996:313, t. 52.). Međutim, prema takvom tumačenju članka 7. Uredbe br. 874/2009, u nadležnost odbora
ne spada pitanje povrata u prijašnje stanje vezano uz
rok koji podnositelj zahtjeva nije bio u mogućnosti poštovati
pred žalbenim vijećem CPVO-a.
36      Treba dodati da smisao postojanja članka 7. Uredbe br. 874/2009
jest potreba da se na razini CPVO-a identificira
nadležna osoba (to jest predsjednik ili osoba pod njegovom odgovornošću) ili odbor nadležan za odlučivanje o zahtjevu za povrat u prijašnje stanje u slučaju kad je do nepridržavanja roka došlo pred tim tijelom. S druge strane, takva identifikacija u navedenoj uredbi nema nikakve svrhe u slučaju zahtjeva za povrat u prijašnje stanje u vezi s rokom koji nije bio poštovan pred žalbenim vijećem CPVO-a. Naime, upravo je potonje vijeće jedino nadležno za rješavanje pitanja, pa stoga nema potrebe da ga se u tom smislu u Uredbi br. 2100/94
izričito identificira.
37      Treće, kao što je razvidno iz dvadeset šeste uvodne izjave Uredbe br. 2100/94, „dužnosti i ovlaštenja [CPVO-a], uključujući njegova žalbena vijeća, u odnosu na dodjeljivanje, prestanak ili potvrđivanje oplemenjivačkih prava na biljnu sortu Zajednice i objavu treba u što većoj mjeri oblikovati prema pravilima koja su razvijena za druge sustave, kao i strukturu Ureda i poslovnik, suradnju s Komisijom i državama članicama, posebno putem Upravnog vijeća, sudjelovanje Ureda za ispitivanje u tehničkom ispitivanju te, nadalje, i potrebne proračunske mjere”.
38      U tom smislu, žalbenom vijeću
Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) povjerena je
nadležnost za odlučivanje o zahtjevu za povrat u prijašnje stanje u slučaju kad se neizvršena radnja zbog koje je podnesen navedeni zahtjev odnosi na
žalbu koja je tom vijeću podnesena sa zakašnjenjem. Naime, Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije
(SL 2017., L 154, str. 1.) predviđa u članku 104. stavku 4., pod naslovom „Povrat u prijašnje stanje”, da
„[o] zahtjevu odlučuje odjel koji je nadležan za odlučivanje o propuštenoj radnji”, u skladu s načelom paralelizma nadležnosti na koji se podsjeća u točki 33. ove presude.
39      U tom smislu, nadležnosti CPVO-a, uključujući i njegovih žalbenih vijeća, treba isto tako što je više moguće tumačiti nadahnjujući se spomenutim pravilima koje je Uredba 2017/1001 predvidjela za EUIPO, što također navodi na zaključak da bi žalbeno vijeće CPVO-a trebalo biti nadležno za razmatranje zahtjeva za povrat u prijašnje stanje u vezi s rokom koji podnositelj zahtjeva nije bio u mogućnosti poštovati pred njime.
40      Iz točaka 28. do 39. ove presude razvidno je da se žalbeno vijeće CPVO-a pravilno ocijenilo nadležnim za odlučivanje o zahtjevu za povrat u prijašnje stanje koji se temeljio na činjenici da tužitelj nije poštovao rok za podnošenje žalbe pred njime.
41      Tužba se temelji na četiri tužbena razloga koji su vezani uz, prvi, pogrešnu ocjenu postojanja slučaja više sile zbog pandemije bolesti COVID-19, drugi, pogrešnu ocjenu postojanja opravdane pogreške, treći, pogrešno ili neprecizno tumačenje dokaza i, četvrti, povredu članka 65. Uredbe br. 874/2009.
42      Opći sud smatra svrsishodnim zajedno ispitati prva tri tužbena razloga te zatim
izvršiti analizu četvrtog tužbenog razloga.
Prvi, drugi i treći tužbeni razlozi vezani uz pogrešnu ocjenu postojanja slučaja više sile zbog pandemije bolesti COVID-19, pogrešnu ocjenu postojanja opravdane pogreške i pogrešno ili neprecizno tumačenje dokaza
43      Svojim prvim, drugim i trećim tužbenim razlogom tužitelj u bitnome prigovara
žalbenom vijeću CPVO-a da je zanemario činjenicu da se on suočavao sa slučajem više sile uzrokovanim pandemijom bolesti
COVID-19. On naime smatra da navedeno žalbeno vijeće nije provelo ocjenu zasnovanu na činjenicama, već da je samo utvrdilo da izneseni dokazi nisu uvjerljivi. Kao prvo, tužitelj se poziva na činjenicu da su brojni njegovi zaposlenici bili odsutni iz zdravstvenih razloga. Posebno ukazuje na izostanak
zaposlenice zadužene za kontakte i korespondenciju s CPVO-om. Kao drugo, tvrdi da, imajući u vidu da se radi o poljoprivrednom poduzeću srednje veličine, svaki oblik manjka radne snage za njega predstavlja slučaj više sile. U tom kontekstu dodaje da su ga kako financijske tako i pravne prepreke sprečavale da otkloni problem
manjka radne snage.
44      CPVO osporava argumentaciju
iznesenu u prilog tih tužbenih razloga.
45      Prema odredbi članka 80. stavka 1. Uredbe br. 2100/94, ako podnositelj zahtjeva za zaštitu
novih biljnih sorti
na razini Zajednice ili nositelj ili bilo koja druga stranka u postupku pred CPVO-om nije bio u mogućnosti poštovati rok koji mu je potonji odredio unatoč dužnoj pažnji s kojom je postupao u posebnim okolnostima, prava će mu se na njegov zahtjev vratiti ako je to propuštanje imalo za izravnu posljedicu, na temelju odredbi navedene uredbe, gubitak prava ili pravnog sredstva.
46      Iz članka 80. stavka 1. Uredbe br. 2100/94 razvidno je da povrat u prijašnje stanje podliježe ispunjavanju dvaju kumulativnih uvjeta, pri čemu prvi uvjet zahtijeva da je dotična osoba postupala s dužnom pažnjom koju zahtijevaju posebne okolnosti, a drugi da je izravna posljedica spriječenosti navedene osobe gubitak prava ili gubitak pravnog sredstva (vidjeti po analogiji presudu od 15. rujna 2011., Prinz Sobieski zu Schwarzenberg/OHIM – British-American Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg), T-271/09, neobjavljenu, EU:T:2011:478, t. 53. i navedenu sudsku praksu).
47      Nadalje, pridržavanje rokova je imperativne naravi,
a povrat u prijašnje stanje može ugroziti pravnu sigurnost. Uvjete za primjenu povrata u prijašnje stanje stoga treba usko tumačiti (vidjeti u tom smislu i po analogiji rješenje od 9. prosinca 2022., AMO Development/EUIPO (Glazbeni instrumenti), T-311/22, neobjavljeno, EU:T:2022:822, t. 20. i navedenu sudsku praksu).
48      U konkretnom slučaju, u sklopu tri tužbena razloga koji su istaknuti zajedno, tužitelj osporava ocjenu koju je žalbeno vijeće CPVO-a iznijelo u pogledu prvog uvjeta spomenutog u točki 46. ove presude, imajući u vidu da je to vijeće zaključilo da on nije dokazao da je, s jedne strane, bio suočen s posebnim okolnostima i, s druge strane, da je postupao s dužnom pažnjom koja se u tim okolnostima
zahtijeva.
49      Kao prvo treba ispitati argument vezan uz izostanke tužiteljevih zaposlenika
uslijed pandemije bolesti COVID-19.
50      Prvo, žalbeno je vijeće pravilno ocijenilo da tužitelj nije iznio uvjerljive argumente iz kojih bi se moglo zaključiti da predmetni izostanci objašnjavaju zbog čega rok za podnošenje žalbe pred njime nije bio poštovan.
51      Naime, tužitelj ne osporava da je odluku od 21. ožujka 2022. primio
dana 30. ožujka 2022. On je prema tome morao konkretno dokazati iz kojeg razloga nije bio u mogućnosti poštovati
rok za podnošenje žalbe koji je tekao u razdoblju od 30. ožujka do 30. svibnja 2022.
52      Međutim, tužitelj nije iznio nijedan dokaz za tvrdnju da su se izostanci njegovih zaposlenika iz zdravstvenih razloga događali u razdoblju od 30. ožujka do 30. svibnja 2022.
53      Drugo, kada je riječ o konkretnijem argumentu vezanom uz izostanak jedine zaposlenice koja je bila zadužena za korespondenciju s CPVO-om, prije svega, iz izjave dotične vidljivo je da je razdoblje njezina izostanka više obuhvaćalo siječanj 2022. Tužitelj nije predočio nijedan dokument iz kojeg bi bilo vidljivo u kojem je razdoblju ta zaposlenica koja je bila zadužena za korespondenciju s CPVO-om
bila
odsutna te samim time nesposobna obavljati zadatke koji su joj povjereni u vezi s
navedenom korespondencijom.
54      Prema tome, tužitelj
nije pružio dokaze iz kojih bi se moglo utvrditi da je zaposlenica koja je bila zadužena za korespondenciju s CPVO-om
bila odsutna u razdoblju od ožujka do svibnja 2022. i da je slijedom toga bio suočen s posebnim okolnostima povezanima s pandemijom bolesti COVID-19 koje su ga sprečavale da poštuje rok za podnošenje žalbe
protiv odluke od 21. ožujka 2022.
pred žalbenim vijećem CPVO-a.
55      Nadalje, čak i pod pretpostavkom da je ta zaposlenica bila odsutna u razdoblju od 30. ožujka do 30. svibnja 2022., tužitelj nije iznio nijedan dokaz koji bi mogao opravdati tvrdnju da tu zaposlenicu nije moguće zamijeniti.
56      Konačno, treba istaknuti da tužitelj nije objasnio zbog čega nisu bila primijenjena druga moguća rješenja za otklanjanje problema izostanka njegove zaposlenice koja je bila zadužena za korespondenciju s CPVO-om. Primjerice, čak i da je izostanak
te zaposlenice dokazan, što ovdje nije slučaj, tužitelj uopće nije objasnio ni dokazima potkrijepio što ga je sprečavalo da u predmetnom razdoblju nekom drugom svojem zaposleniku preraspodijeli zadatke navedene zaposlenice i proslijedi korisničko ime kako bi on mogao pristupiti osobnom pretincu MyPVR.
57      U tom smislu, Opći je sud već ocijenio da se, pod pretpostavkom da se dokaže, nedostupnost osobe u određenom društvu, čak i ako je bila zadužena za korespondenciju s određenom institucijom, ne može smatrati okolnošću koja nema veze s tužiteljem (vidjeti u tom smislu rješenje od 24. ožujka 2022., Cheers Interactive (India)/EUIPO – Furrion Property (Prikaz tri crne vodoravne trake), T-544/21, neobjavljeno, EU:T:2022:202, t. 36.).
58      Treće, kada je riječ o argumentu o kibernetičkom napadu koji je pretrpjelo društvo partner, a kojega je
tužitelj bio kolateralna žrtva, tužitelj
nije naveo ni još manje dokazao zbog čega je
kibernetički napad, koji se dogodio krajem prosinca 2021. i za koji je republičkom državnom odvjetniku u Italiji
podnesena kaznena prijava7. siječnja 2022., mogao opravdavati nepridržavanje roka koji je isticao pet mjeseci kasnije, tim više jer nije osporeno da je
tužitelj
odluku od 21. ožujka 2022. primio 30. ožujka 2022.
59      Četvrto, valja odbaciti tužiteljev argument kojim se u bitnome tvrdi da ga CPVO nije na odgovarajući način obavijestio o mjerodavnim pravilima i mogućnostima za podnošenje žalbe. Prije svega, u odluci od 21. ožujka 2022.
CPVO
je tužitelju jasno skrenuo pažnju da ima mogućnost podnošenja žalbe protiv te odluke u roku od dva mjeseca od njezina stupanja na snagu.
60      Nadalje, kao što to CPVO pravilno naglašava, tužitelj
je
porukom elektroničke pošte koju mu je CPVO poslao 5. svibnja 2022. bio jasno obaviješten o mogućnosti podnošenja žalbe i uvjetima za to podnošenje. CPVO je čak precizirao
uvjete koje treba ispuniti za istodobno podnošenje zahtjeva za poništenje i zahtjeva za povrat u prijašnje stanje.
61      Konačno, nijedna odredba CPVO-u ne nameće obvezu da stranku obavijesti o postupcima koji joj stoje na raspolaganju, ni još manje da navedenu stranku savjetuje da slijedi bilo kakav postupak (vidjeti po analogiji presudu od 4. svibnja 2018., Skyleader/EUIPO – Sky International (SKYLEADER), T-34/17, neobjavljenu, EU:T:2018:256, t. 43.).
62      Kao drugo, tužitelj
bezuspješno navodi
da, imajući u vidu se radi o poduzeću srednje veličine, on nije raspolagao financijskih sredstvima dostatnima za zapošljavanje dodatnih djelatnika radi zamjene zaposlenika koji su bili na bolovanju. Isto se tako bezuspješno
poziva i na pravne prepreke koje su ga sprečavale da
zaposli nove djelatnike.
63      Naime, prvo, tužiteljeva neodređena argumentacija navodi na zaključak da bi svaki oblik manjka radne snage poljoprivrednog poduzeća srednje veličine trebalo sagledavati kao slučaj više sile.
64      Takva argumentacija ne može biti dovoljna da se konkretno dokaže da su uvjeti za primjenu povrata u prijašnje stanje ispunjeni i da je CPVO
u tom smislu počinio pogrešku u ocjeni. Kao što je to istaknuto u točki 47. ove presude, važno je podsjetiti da se ti uvjeti moraju usko tumačiti.
65      Drugo, argument da su talijanski propisi zakonski sprečavali tužitelja
da zaposli nove djelatnike prvi je put iznesen pred Općim sudom.
66      Međutim, sud Unije mora zakonitost pobijane odluke ocjenjivati uzimajući u obzir informacije
kojima je
CPVO
mogao raspolagati u trenutku njezina donošenja (vidjeti u tom smislu presudu od 24. rujna 2025., AQ/ECHA, T-1101/23, neobjavljenu, EU:T:2025:894, t. 33.).
67      Također, zakonski akt na kojem tužitelj
temelji svoju argumentaciju nije bio priložen uz zahtjev. U navedenom se zahtjevu odredba
tog zakonskog propisa spominje samo neodređeno i bez navođenja konteksta, tako da on ne sadržava nikakvo konkretno objašnjenje iz kojeg bi se moglo utvrditi je li se i kako predmetni zakonski propis u konkretnom slučaju stvarno primjenjivao.
68      Stoga, nakon što je razmotrio dokaze koji su mu dostavljeni u trenutku podnošenja zahtjeva za povrat u prijašnje stanje, CPVO
je pravilno zaključio da
tužitelj
nije dokazao da je bio suočen s posebnim okolnostima ni da je postupao s dužnom pažnjom koju te okolnosti
zahtijevaju.
69      Slijedom navedenog, prva tri tužbena razloga valja odbiti kao neosnovane.
Četvrti tužbeni razlog vezan uz povredu članka 65. Uredbe br. 874/2009
70      Svojim četvrtim tužbenim razlogom, kao prvo, tužitelj navodi da
nije primio opomenu koju mu je CPVO
poslao 10. siječnja 2022. u vezi s neplaćenom godišnjom pristojbom. On potonjem prigovara da je povrijedio članak 65. Uredbe br. 874/2009 jer nije pružio dokaz o
stvarnoj dostavi i primitku te opomene. Kao drugo, on u bitnome osporava činjenicu da se osobni pretinac
MyPVR smatra službenim načinom dostave dokumenata ili odluka u smislu Uredbe br. 2100/94 i Uredbe br. 874/2009 te samim time dovodi u pitanje
primjenu općih uvjeta korištenja sustava elektroničkih priopćenja koja upućuje [CPVO] i koja se upućuju [CPVO-u]
(u daljnjem tekstu: opći uvjeti MyPVR-a), kako se definiraju u odluci predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016.
71      CPVO osporava argumentaciju
iznesenu u prilog tom tužbenom razlogu.
72      Prethodno treba naglasiti da su argumenti koji su istaknuti u prilog četvrtom tužbenom razlogu u bitnome identični onima koji su izneseni u sklopu drugog tužbenog razloga istaknutog u predmetu u kojem je donesena presuda od 17. travnja 2024., Melrose (T-2/23, EU:T:2024:247), koja je u žalbenom postupku potvrđena presudom od 1. kolovoza 2025., Romagnoli Fratelli/CPVO (C-426/24 P, neobjavljena, EU:C:2025:619). Potrebno je na njih dati isti odgovor.
73      Kao prvo, osobni pretinac
MyPVR predstavlja
valjani službeni način dostave obavijesti o terećenju od 27. listopada 2021. i
opomene
od 10. siječnja 2022.
(presuda od 17. travnja 2024., Melrose, T-2/23, EU:T:2024:247, t. 52. do 65.).
74      Naime, prema odredbi članka 79. Uredbe br. 2100/94, CPVO
po službenoj dužnosti dostavlja sve odluke i pozive
te obavijesti i priopćenja od kojih se računa određeni rok ili čija se dostava zahtijeva drugim odredbama navedene uredbe ili propisima donesenima na temelju navedene uredbe ili nalogom predsjednika CPVO-a. Dostava se može provesti preko nadležnih ureda za sorte u državama članicama.
75      Treba istaknuti da u konkretnom slučaju, s obzirom na to da se i u obavijesti o terećenju od 27. listopada 2021. i
u opomeni od 10. siječnja 2022. određuje rok kojeg se tužitelj mora pridržavati, iste treba smatrati „obavijesti[ma]
[ili]
[…] priopćenj[im]a od kojih se računa određeni rok”
u smislu članka 79. Uredbe br. 2100/94.
76      Prema odredbi članka
64. stavka 4. Uredbe br. 874/2009, dokumenti ili kopije dokumenata koji sadržavaju akte za koje članak 79. Uredbe br. 2100/94
predviđa dostavu po službenoj dužnosti dostavljaju se
elektroničkim putem na način koji utvrđuje predsjednik CPVO-a ili
poštom preporučenom pošiljkom s dostavnicom.
77      Iz teksta članka 64. stavka 4. Uredbe br. 874/2009 razvidno je da, s jedne strane, CPVO-ova priopćenja i obavijesti od kojih se računa određeni rok u smislu članka 79. Uredbe br. 2100/94 mogu biti dostavljeni
elektroničkim putem i da, s druge strane, način na koji se obavlja navedena dostava elektroničkim putem utvrđuje
predsjednik CPVO-a.
78      U sladu s člankom 64. stavkom 4. Uredbe br. 874/2009, predsjednik CPVO-a donio je 20. prosinca 2016. odluku o elektroničkim priopćenjima koja upućuje [CPVO] i koja se upućuju [CPVO-u].
79      U članku 3. prvom stavku odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016. određuje se da će CPVO na svojoj internetskoj stranici „www.cpvo.europa.eu” korisnicima staviti na raspolaganje platformu za elektroničko komuniciranje koja će im omogućiti da primaju, pregledavaju, ispisuju i snimaju sve dokumente i sve obavijesti dostupne elektroničkim putem koje prosljeđuje CPVO
te odgovor na obavijesti i zahtjeve za dostavu dokumentacije i drugih dokumenata. Taj pretinac za elektroničko komuniciranje (ili
„Osobni pretinac”) bit će ograničen sustav i zvat će se „MyPVR”.
80      U članku 3. četvrtom stavku odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016. određuje se da će
nakon što se završi razvoj programa MyPVR nuditi mogućnost da se elektroničkim putem primaju sva priopćenja koja upućuje [CPVO]. Ako se korisnik odluči za tu opciju, CPVO
će mu sve obavijesti slati
u elektroničkom obliku preko tog osobnog pretinca, osim u slučaju kad to nije tehnički moguće.
81      Prema odredbi članka 4. prvog stavka odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016.,
čim korisnik aktivira opciju koja omogućava komuniciranje s CPVO-om elektroničkim putem, sve službene obavijesti CPVO-a koje su dostupne u elektroničkom obliku prosljeđuju mu se preko MyPVR-a. Dokumenti koji sadržavaju akte za koje članak 79. Uredbe br. 2100/94 predviđa dostavu po službenoj dužnosti dostavljaju se preko MyPVR-a.
82      Prema odredbi članka 6. odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016., „općim uvjetima korištenja navedenima
na internetskoj stranici CPVO-a
o elektroničkim priopćenjima koja
preko MyPVR-a upućuje
[CPVO]
i koja se upućuju [CPVO-u], dodatno će se precizirati elektroničke procedure i
s njima povezani uvjeti te tehnički uvjeti koje moraju ispunjavati obavijesti
i/ili
elektronička priopćenja koja upućuje [CPVO] i koja se upućuju [CPVO-u], kao i uobičajene obveze koje korisnici moraju
prihvatiti”.
83      Iz članka 3. prvog i četvrtog stavka te članka 4. prvog stavka odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016., spomenutih u točkama
79. do 81. ove presude, razvidno je da
se sva priopćenja i
obavijesti, uključujući i one na koje se primjenjuje članak 79. Uredbe br. 2100/94, mogu dostavljati preko osobnog pretinca MyPVR, pod uvjetom da je korisnik aktivirao opciju koja CPVO-u
omogućuje da s njime komunicira de elektroničkim putem.
84      Nadalje, u članku 6. odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016., spomenute u točki 82. ove presude, određuje se da će se općim uvjetima MyPVR-a dodatno precizirati elektroničke procedure i s njima povezani uvjeti te tehnički uvjeti koje moraju ispunjavati obavijesti i/ili elektronička priopćenja koje upućuje [CPVO]. Primjena tih općih uvjeta stoga se više ne može dovoditi u pitanje.
85      Osim toga, u točki 4. podtočki (b) verzije 3.0 općih uvjeta MyPVR-a
ponovno se navodi da će CPVO u slučaju kad se korisnik odluči za elektroničku komunikaciju
valjano mu dostavljati
odluke, priopćenja i druge dokumente elektroničkim putem preko osobnog pretinca, osim ako se ne pokaže da to nije moguće iz tehničkih razloga ili u slučaju kad su se određene funkcije navedenog pretinca upravo razvijaju. U tim slučajevima elektronička priopćenja putem poruke elektroničke pošte ili
bilo kojim drugim valjanim sredstvom komunikacije moći će se prihvatiti kao dozvoljeno sredstvo dostave.
86      Prema tome, prigovor koji se u bitnome odnosi na nezakonitost osobnog pretinca MyPVR kao jednog od službenih načina dostave ne može se prihvatiti.
87      Međutim, iz
članka 3. četvrtog stavka i članka 4. prvog stavka
odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016.
te točke 4. podtočke (b) verzije 3.0 općih uvjeta MyPVR-a
razvidno je da je korištenje MyPVR-a kao
službenog načina dostave uvjetovano time da je korisnik aktivirao opciju koja CPVO-u omogućuje da
s njime komunicira elektroničkim putem.
88      S tim u vezi treba napomenuti da tužitelj ne osporava da se odlučio za elektroničku komunikaciju
putem MyPVR-a
u smislu odredbi spomenutih u točki 87. ove presude te da
je prihvatio verziju 3.0 općih uvjeta MyPVR-a, čime je potvrdio svoju odluku da odabere komunikaciju elektroničkim putem.
89      Prema točki 2. verzije 3.0 općih uvjeta MyPVR-a, korisnici se obvezuju da će osobni pretinac
među ostalim koristiti za primanje obavijesti i dokumenata koje prosljeđuje CPVO. Elektronička priopćenja putem poruke elektroničke pošte mogu se prihvatiti
kao dozvoljeno sredstvo komunikacije samo
u slučajevima kad platforma ne odgovara. Nadalje, u točki 2. drugom podstavku verzije 3.0 općih uvjeta MyPVR-a
određuje se da se
korisnik, koristeći
osobni pretinac, obvezuje da će ispunjavati obveze utvrđene u točki 2. prvom stavku navedenih općih uvjeta.
90      Prema tome, nema nikakve sumnje da je korištenjem osobnog pretinca i prihvaćanjem općih uvjeta MyPVR-a
tužitelj prihvatio
da CPVO-ova
priopćenja i obavijesti prima putem
osobnog pretinca MyPVR.
91      Imajući u vidu navedeno, valja odbiti prigovor o nezakonitosti MyPVR-a kao službenog načina dostave
za tužitelja.
92      Kao drugo, kada je riječ o prigovoru vezanom uz navodnu povredu članka 65. Uredbe br. 874/2009 zato što
CPVO
nije pružio dokaz o stvarnoj dostavi i primitku opomene poslane 10. siječnja 2022., taj prigovor treba odbiti iz istih razloga koji su navedeni i u presudi od 17. travnja 2024., Melrose (T-2/23, EU:T:2024:247, t. 71. do 77.).
93      Naime, treba naglasiti da je opomena
od 10. siječnja 2022. bila poslana preko MyPVR-a. Stoga se članak 65. Uredbe br. 874/2009, koji uređuje obavijesti koje se šalju poštom, u konkretnom slučaju ne može primjenjivati. U tom smislu treba uputiti na članak 64.a Uredbe br. 874/2009 koji uređuje obavijesti koje se dostavljaju elektroničkim putem ili
bilo kojim drugim tehničkim sredstvom.
94      U članku 64.a stavku 1. Uredbe br. 874/2009 određuje se da se dostava elektroničkim putem provodi
prosljeđivanjem digitalne kopije dokumenta koji treba dostaviti. Dostava se smatra provedenom
u trenutku kad adresat primi priopćenje. Predsjednik CPVO-a utvrđuje način dostave
elektroničkim putem. Prema članku 64.a stavku 3. iste uredbe, predsjednik CPVO-a utvrđuje način dostave drugim tehničkim sredstvima priopćavanja.
95      Kao što je već utvrđeno u točkama 88. do 90. ove presude, tužitelj ne osporava da je prihvatio da će CPVO-ova priopćenja i obavijesti primati preko
MyPVR-a. U tom pogledu treba također podsjetiti da, prema članku 4. prvom stavku odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016.,
čim je korisnik aktivirao opciju za komuniciranje s CPVO-om elektroničkim putem, sve službene obavijesti CPVO-a koje su dostupne u elektroničkom obliku, uključujući i dokumenti koji sadržavaju akte čija se dostava predviđa u članku 79. Uredbe br. 2100/94, dostavljaju mu se preko MyPVR-a. Prema tome, MyPVR bi trebalo smatrati jedinim službenim načinom priopćavanja službenih obavijesti, uključujući i onih predviđenih u članku 79. Uredbe br. 2100/94.
96      CPVO je stoga na temelju članka 4. prvog stavka odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016.
tužitelju
putem MyPVR-a
dostavio, kao prvo, 27. listopada 2021. obavijest o terećenju
za plaćanje godišnje pristojbe i nakon toga 28. listopada 2021. automatsku poruku elektroničke pošte
te, kao drugo,
10. siječnja 2022.
predmetnu opomenu kojom ga je pozvao da podmiri neplaćenu pristojbu u skladu s člankom 83. stavkom 2. Uredbe br. 2100/94
i nakon toga 11. siječnja 2022. automatsku poruku elektroničke pošte.
97      Kada je riječ o stvarnoj dostavi opomene od 10. siječnja 2022., u članku 4. četvrtom stavku odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016. precizira se da se odluka ili bilo koji drugi dokument smatraju dostavljenima nakon isteka sedmog dana računajući od dana kad je korisniku poslana poruka elektroničke pošte kojom se upozorava da je CPVO učitao na osobni pretinac digitalnu kopiju odluke ili dokumenta. U konkretnom slučaju iz navedenog slijedi da opomenu od 10. siječnja 2022. treba smatrati dostavljenom
18. siječnja 2022., odnosno sedmog dana računajući od 11. siječnja 2002., dana slanja automatske poruke elektroničke pošte kojom se tužitelj obavještava da je predmetni dokument učitan na osobni pretinac MyPVR.
98      Nadalje, u skladu s člankom 4. petim stavkom odluke predsjednika CPVO-a od 20. prosinca 2016., ako korisnik ne uspije pregledati odluku ili bilo koji drugi dokument, on o tome bez odgode mora obavijestiti CPVO. Treba istaknuti da u konkretnom slučaju tužitelj nije obavijestio CPVO o bilo kakvom problemu u pristupu
predmetnim dokumentima.
99      Prema tome, CPVO-u
se ne može prigovarati da nije dostavio
opomenu
od 10. siječnja 2022. Budući da tužitelj nije dokazao suprotno, treba uzeti da je predmetnu opomenu primio 18. siječnja 2022. Navedeni prigovor stoga treba također odbiti kao neosnovan.
100    Imajući u vidu navedeno, četvrti tužbeni razlog
valja odbiti kao neosnovan, a slijedom toga i tužbu u cijelosti, pri čemu nije potrebno odlučivati o drugom dijelu tužbenog zahtjeva tužitelja
kojim se u bitnome traži da Opći sud prihvati zahtjev za povrat u prijašnje stanje koji je razmatralo žalbeno vijeće, ni o trećem dijelu tužbenog zahtjeva tužitelja kojim se traži
da Opći sud ponovno uspostavi zaštitu
predmetne nove biljne sorte na razini Zajednice.
Troškovi
101    U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
102    Budući da tužitelj nije uspio u postupku, valja mu naložiti snošenje troškova u skladu sa zahtjevima CPVO-a.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (šesto vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.      Tužba se odbija.
2.      Društvu Romagnoli Fratelli SpA nalaže se snošenje troškova.
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Kukovec
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 29. travnja 2026.
Potpisi
*      Jezik postupka: engleski