62021TJ0174_RES
Sag T-174/21
Agrofert, a.s.
mod
Europa-Parlamentet
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 28. september 2022
»Aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – dokumenter vedrørende undersøgelsen af Den Tjekkiske Republiks tidligere premierminister for misbrug af EU-midler og mulige interessekonflikter – afslag på aktindsigt – undtagelse vedrørende beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision – søgsmålsinteresse delvist ophørt – delvist ufornødent at træffe afgørelse – begrundelsespligt«
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af juridiske udtalelser– mere tungtvejende offentlig interesse, der kan begrunde en udbredelse af dokumenter – begreb – udbredelse af en juridisk udtalelse fra Kommissionen, der er begrundet i egne interesser hos en af parterne i tvisten – ikke omfattet
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, andet led)
(jf. præmis 28-30)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – mere tungtvejende offentlig interesse, der kan begrunde en udbredelse af dokumenter – begreb – den interesseredes subjektive interesse i at forsvare sig – ikke omfattet
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 2, stk. 1, og art. 4, stk. 2)
(jf. præmis 45 og 128-130)
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – søgsmålsinteresse – søgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse fra en institution om afslag på aktindsigt – beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision – delvis udbredelse af et dokument under hensyntagen til kravene til beskyttelse af visse oplysninger – søgsmålsinteresse ophørt – ufornødent at træffe afgørelse
(Art. 263, stk. 4, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, tredje led)
(jf. præmis 46, 47 og 49-53)
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – søgsmålsinteresse – søgsmål anlagt til prøvelse af en afgørelse fra en institution, hvorved der nægtes aktindsigt i dokumenter – tredjemands udbredelse af et dokument efter anlæggelsen af søgsmålet – begrebet tredjemand – den institution, som har udarbejdet dokumentet – ikke omfattet
(Art. 263, stk. 4, TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 10, stk. 1 og 2)
(jf. præmis 54-59)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser fra retten til aktindsigt – beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision – rækkevidde – anvendelse efter afslutningen af sådan virksomhed – betingelser – fase i udvekslingen med medlemsstaten med henblik på gennemførelse af de henstillinger i den endelige revisionsberetning, der blev formuleret i forbindelse med revisionen – lovlighed
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 2, tredje led)
(jf. præmis 73-77, 84, 85, 88, 92 og 119)
Resumé
Parlamentets afgørelse om afslag på aktindsigt i to dokumenter vedrørende undersøgelsen af den tidligere tjekkiske premierminister, Andrej Babiš, for misbrug af europæiske midler og mulige interessekonflikter er gyldig.
Retten fastslog for det første, at selskabet Agroferts søgsmålsinteresse for så vidt angår afgørelsen om at give selskabet afslag på aktindsigt i en rapport, som Kommissionen havde udarbejdet på området, var ophørt, og frifandt for det andet Parlamentet i det pågældende selskabs søgsmål til prøvelse af afgørelsen om afslag på aktindsigt i en skrivelse fra Kommissionen til den tjekkiske premierminister.
Sagsøgeren, Agrofert, a.s., er et tjekkisk holdingselskab, som kontrollerer mere end 230 selskaber, der er aktive i forskellige økonomiske sektorer, såsom landbrug, fødevareproduktion, den kemiske industri og medierne. Selskabet blev oprindeligt stiftet af Andrej Babiš, som var Den Tjekkiske Republiks premierminister fra 2017 til 2021. I en beslutning fra Parlamentet (
1
) om genåbning af undersøgelsen af Tjekkiets premierminister for misbrug af EU-midler og mulige interessekonflikter var det blevet bekræftet, at sidstnævnte efter sin udpegelse som premierminister fortsat kontrollerede Agrofert-koncernen. Da sagsøgeren ikke mente, at dette udsagn var nøjagtigt, og idet selskabet ønskede oplyst, hvilke oplysninger og kilder Parlamentet var i besiddelse af, inden det vedtog beslutningen, indgav selskabet en begæring til Parlamentet om aktindsigt i flere dokumenter (
2
). I sit oprindelige svar af 14. september 2020 identificerede Parlamentet et vist antal dokumenter som værende offentligt tilgængelige og gav afslag på aktindsigt i en skrivelse fra Kommissionen til den tjekkiske premierminister og i Kommissionens endelige revisionsberetning vedrørende funktionen af de forvaltnings- og kontrolsystemer, som Den Tjekkiske Republik havde indført med henblik på at undgå interessekonflikter (
3
). Som svar på en genfremsat begæring bekræftede Parlamentet ved afgørelse af 15. januar 2021 (
4
) bl.a. sit afslag på aktindsigt i disse to dokumenter på grundlag af undtagelsen vedrørende beskyttelsen af inspektioner, undersøgelser og revision i forordning nr. 1049/2001 (
5
).
I et søgsmål med påstand om annullation af denne afgørelse fastslog Retten for det første, at sagsøgerens søgsmålsinteresse til prøvelse af Parlamentets afslag på at give sagsøgeren aktindsigt i Kommissionens endelige revisionsberetning var bortfaldet, og frifandt for det andet Parlamentet i søgsmålet til prøvelse af afgørelsen om afslag på aktindsigt i Kommissionens skrivelse til den tjekkiske premierminister.
Rettens bemærkninger
Retten undersøgte indledningsvis, om sagsøgeren havde bevaret sin søgsmålsinteresse efter Kommissionens offentliggørelse af den endelige revisionsberetning, for så vidt som sagsøgerens annullationspåstand vedrørte Parlamentets afslag på aktindsigt i den pågældende beretning.
Retten fastslog, at efter offentliggørelsen af den nævnte beretning havde Parlamentets afslag på aktindsigt i det pågældende dokument ikke længere virkning, for så vidt som ophavsmanden til dokumentet, nemlig Kommissionen, havde besluttet at gøre dokumentet offentligt tilgængeligt, og at annullationen af den anfægtede afgørelse, for så vidt som der hermed blev givet afslag på aktindsigt i den nævnte beretning, ikke ville have nogen yderligere konsekvenser i forhold til udbredelsen af dokumentet og ikke kunne tilføre sagsøgeren en fordel.
Den omstændighed, at Kommissionen ikke havde offentliggjort den fuldstændige udgave af den endelige revisionsberetning, kunne ikke rejse tvivl om disse konstateringer. Retten bemærkede nemlig, at en begæring om aktindsigt har den virkning, at dokumentet gøres offentligt tilgængeligt og dermed kun kan føre til offentliggørelse af den offentlige version af det pågældende dokument. Retten bemærkede i denne forbindelse, at Kommissionen med henblik på ikke at give offentligheden adgang til visse oplysninger, der var indeholdt i den endelige revisionsberetning, ikke havde støttet sig på undtagelsen i forordning nr. 1049/2001 om beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision, men på kravene om beskyttelse af visse oplysninger, såsom personlige oplysninger eller oplysninger om forretningshemmeligheder. Retten udledte heraf, at annullationen af Parlamentets afslag på aktindsigt i den endelige revisionsberetning på grundlag af undtagelsen vedrørende beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision i forordning nr. 1049/2001, ikke bevirkede, at disse oplysninger blev offentligt tilgængelige, eftersom Parlamentet ikke var ophavsmand til den nævnte beretning og således ikke kunne gå videre end den udbredelse, som Kommissionen, der var ophavsmand til det pågældende dokument, havde tilladt. Som følge af offentliggørelsen af den endelige revisionsberetning havde sagsøgeren dermed opnået den eneste fordel, som selskabets søgsmål kunne have bibragt det.
Retten tilføjede, at den omstændighed, at sagsøgeren havde valgt at anmode Parlamentet om aktindsigt i den endelige revisionsberetning og ikke den institution, der havde udarbejdet revisionsberetningen, ikke kunne føre til den antagelse, at Kommissionens offentliggørelse af dette dokument udgjorde en udbredelse foretaget af en »tredjemand«, da det var Kommissionen, som havde udarbejdet beretningen.
Retten fastslog, at sagsøgerens søgsmålsinteresse i forhold til den anfægtede afgørelse var ophørt, for så vidt som det var Parlamentet, der havde givet afslag på aktindsigt i den endelig revisionsberetning.
Derefter analyserede Retten påstanden om delvis annullation af den anfægtede afgørelse, for så vidt som Parlamentet havde givet sagsøgeren afslag på aktindsigt i Kommissionens skrivelse.
For det første forkastede Retten det første anbringende om tilsidesættelse af undtagelsen vedrørende beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision i forordning nr. 1049/2001, for så vidt som Parlamentet ikke havde godtgjort, at betingelserne for at afslå aktindsigt i Kommissionens skrivelse var overholdt.
Retten fastslog i denne henseende, at formålet med Kommissionens undersøgelse, nemlig at sikre, at en medlemsstats kontrol- og forvaltningssystemer er i overensstemmelse med EU-retten, i den foreliggende sag ikke var opnået med vedtagelsen af Kommissionens opfølgningsskrivelse. Dette formål kunne nemlig ikke begrænses til en analyse af de systemer, som den berørte medlemsstat havde indført, idet sidstnævntes gennemførelse af Kommissionens henstillinger i dens revisionsberetning ligeledes udgør en etape af gennemførelsen af undersøgelsens formål. Den beskyttelse af formålet med undersøgelser, der sikres ved denne undtagelse, blev nemlig ikke afsluttet med vedtagelsen af denne beretning eller med vedtagelsen af Kommissionens opfølgningsskrivelse, hvormed Kommissionen sikrede opfølgningen af henstillingerne i den nævnte rapport. I begge tilfælde blev der indledt en fase i udvekslingen med den pågældende medlemsstat, hvoraf den ene vedrørte de oprindelige henstillinger, og den anden de ikke-opfyldte henstillinger, hvilke faser udgør en del af de undersøgelser, der er omfattet af denne undtagelse.
Retten forkastede i øvrigt sagsøgerens argument om, at Parlamentet ikke havde godtgjort, at udbredelsen af Kommissionens skrivelse kunne skade undersøgelsen. For det første skulle Parlamentet for at godtgøre forbindelsen mellem Kommissionens skrivelse og den omhandlede revisionsberetning nemlig alene godtgøre, at den pågældende skrivelse indgik i dokumenterne vedrørende den igangværende undersøgelses aktiviteter. For det andet var den begrundelse, der fremgik af den anfægtede afgørelse, tilstrækkelig til at forklare grunden til, at udbredelsen af Kommissionens skrivelse kunne skade formålet med revisionsundersøgelsens aktiviteter, for så vidt som det, henset til, at den tjekkiske premierminister var direkte involveret, var vigtigt at respektere fortroligheden af dialogen mellem sidstnævnte og Kommissionen.
For det andet forkastede Retten det andet anbringende om, at der ikke var blevet taget hensyn til, at der forelå en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af Kommissionens skrivelse. Det er ganske vist korrekt, at retten til kontradiktion i sig selv er en almen interesse. Den omstændighed, at denne ret i det foreliggende tilfælde manifesterede sig ved sagsøgerens subjektive interesse i at forsvare sig mod Parlamentets alvorlige beskyldninger, indebar imidlertid, at den interesse, som sagsøgeren havde støttet sig på, ikke var en almen interesse, men en privat interesse, således, at sidstnævnte ikke havde påvist, at der forelå en mere tungtvejende offentlig interesse, der kunne begrunde udbredelsen af Kommissionens skrivelse.
(
1
) – Parlamentets beslutning 2019/2987 (RSP) af 19.6.2020 om genåbning af undersøgelsen af Tjekkiets premierminister for misbrug af EU-midler og mulige interessekonflikter (EUT 2021, C 362, s. 37).
(
2
) – I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).
(
3
) – Jf. artikel 72-75 og 125 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17.12.2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT 2013, L 347, s. 320).
(
4
) – Europa-Parlamentets afgørelse A(2019) 8551 C (D 300153) af 15.1.2021, hvorved Parlamentet gav sagsøgeren afslag på aktindsigt i to dokumenter vedrørende undersøgelsen af Den Tjekkiske Republiks tidligere premierminister for misbrug af EU-midler og mulige interessekonflikter.
(
5
) – Undtagelsen i artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning nr. 1049/2021.