61992CJ0371_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 19. marts 1992 indgaaet til Domstolen den 23. september s.aa. har Dioikitiko Efeteio, Athen (Appelret for Forvaltningssager), i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2730/79 af 29. november 1979 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 317, s. 1), som affattet i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 (EFT L 351, s. 1).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem den hellenske stat og selskabet Ellinika Dimitriaka vedroerende betingelserne for at modtage restitutioner ved eksport af haard hvede til Sydkorea.
3 Artikel 15 i forordning nr. 2730/79, som affattet i artikel 13 i forordning nr. 3665/87, lyder saaledes:
"Der ydes ingen restitution, naar produkterne ikke er af sund og saedvanlig handelskvalitet, og hvis disse produkter er bestemt til konsum, naar deres anvendelse til formaalet er udelukket eller i betydelig grad forringet paa grund af deres egenskaber eller tilstand."
4 I anledning af den ulykke, der den 26. april 1986 fandt sted paa kernekraftvaerket i Tjernobyl, meddelte Kommissionen ved telexmeddelelse af 24. juli 1986 underskrevet af generaldirektoeren for landbrug medlemsstaternes faste repraesentation sit synspunkt vedroerende overholdelsen af betingelserne for interventionsopkoeb og ydelse af eksportrestitutioner. Denne telexmeddelelse (nr. VS-S-1/1187/86/D1/GG/G8) lyder saaledes:
"Medlemsstaternes opmaerksomhed henledes paa, at varer, der tilbydes til intervention, efter faellesskabsreglerne for interventionsopkoeb skal vaere af sund og saedvanlig handelskvalitet og ikke maa indeholde stoffer, der kan vaere til skade for menneskers sundhed. I oevrigt kan ethvert landbrugsprodukt, der ikke kan markedsfoeres paa grund af sine egenskaber, heller ikke omfattes af en opkoebskontrakt.
Med hensyn til de produkter, for hvilke der er ansoegt om eksportrestitution, bemaerkes i oevrigt, at restitutionen efter artikel 15 i forordning (EOEF) nr. 2730/79 (EFT L 317 af 12.12.1979) ydes for produkter af sund og saedvanlig handelskvalitet, hvis anvendelse til konsum ikke er udelukket paa grund af deres egenskaber eller tilstand.
Paa baggrund af ovenstaaende og Raadets forordning (EOEF) nr. 1707/86 (EFT L 146 af 31.5.1986) kan produkter, der ikke overholder maksimumstolerancevaerdierne, ikke anses for at opfylde betingelserne for interventionsopkoeb, ligesom de heller ikke giver ret til eksportsrestitutioner. Udgifterne hertil udredes derfor ikke af EUGFL."
5 Raadets forordning (EOEF) nr. 1707/86 af 30. maj 1986 om betingelser for indfoersel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som foelge af ulykken paa kernekraftvaerket i Tjernobyl (EFT L 146, s. 88) gav mulighed for indfoersel til Faellesskabet af visse kategorier af landbrugsprodukter, herunder haard hvede, med oprindelse i tredjelande under forudsaetning af, at visse maksimumstolerancevaerdier for radioaktivitet overholdes. Ifoelge forordningens artikel 3 er maksimumstolerancevaerdierne fastsat saaledes:
"Caesium 134- og 137-radioaktiviteten maa ikke overstige:
° 370 Bq/kg for maelk henhoerende under pos. 0401 og 0402 i den faelles toldtarif samt for saadanne levnedsmidler bestemt til saerlig ernaering af spaedboern i de foerste fire til seks maaneder af disses liv ...
° 600 Bq/kg for alle andre beroerte produkter."
6 Det i ovennaevnte telexmeddelelse fastsatte princip, hvorefter der ikke kan ydes eksportrestitution, saafremt maksimumstolerancevaerdierne paa 370 hhv. 600 Bq/kg, som finder anvendelse ved indfoersel, overskrides, bekraeftes i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3494/88 af 9. november 1988 om aendring af en raekke forordninger, herunder forordning (EOEF) nr. 3665/87 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 306, s. 24). Ved forordningens artikel 3 indsattes foelgende bestemmelse i artikel 13 i ovennaevnte forordning nr. 3665/87:
"Der ydes ikke restitutioner for produkter, hvis indhold af radioaktivitet overstiger de maksimalt tilladte niveauer, der er fastsat i faellesskabsbestemmelserne. Niveauerne for de paagaeldende produkter uanset oprindelse, der er kontamineret som foelge af ulykken paa kernekraftvaerket Tjernobyl, er fastsat i artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3955/87."
7 I april-maj 1988 blev 55 000 tons haard hvede for Ellinika Dimitriaka' s regning lastet paa en baad med Sydkorea som bestemmelsessted. Lasten bestod af 25 000 haard hvede fremstillet i Graekenland med en radioaktiv kontamineringsgrad paa 1 078 Bq/kg og to partier haard hvede med oprindelse i Frankrig paa hhv. 24 500 og 5 500 tons af sund kvalitet eller kun lidt kontamineret af radioaktivitet.
8 Da den hellenske haarde hvede var for radioaktiv til at opfylde de krav, Kommissionen havde fastsat i telexmeddelelsen af 24. juli 1986, blev den hellenske og den franske haarde hvede blandet paa baaden. Det fremgaar af en analyse, som blev foretaget af Wirtschaftskammer Weser-Ems paa grundlag af proever, som det engelske kontrolselskab Caleb Brett paa Ellinika Dimitriaka' s foranledning havde udtaget i skibets lastrum, at den udfoerte hvedeblanding efter lastningen udviste en kontamineringsgrad paa 470 Bq/kg, dvs. under den maksimumstolerancevaerdi, der ifoelge faellesskabsbestemmelserne gjaldt for indfoersel til Faellesskabet af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande.
9 Ved udfoerslen blev der imidlertid ikke indgivet én toldangivelse for hele lasten, men fire saerskilte toldangivelser, nemlig en paa 14 000 tons ublandet hellensk haard hvede (angivelse 502/88), en paa 7 000 tons fransk hvede (angivelse 530/88), en paa en blanding af 28 500 tons haard hvede bestaaende af 17 500 tons fransk hvede og 11 000 tons hellensk hvede (angivelse 536/88) samt, endelig, en paa de resterende 5 500 tons fransk hvede (angivelse 643/88).
10 Som foelge heraf behandlede de kompetente hellenske myndigheder ikke udfoerslen af de 55 000 tons haard hvede som levering af et enkelt parti blandet hvede, men som to saerskilte hvedepartier, nemlig det hellenske og det franske. Ifoelge det i Kommissionens ovennaevnte telexmeddelelse af 24. juli 1986 fastsatte princip anvendte de hellenske myndigheder minimumstolerancevaerdien paa 600 Bq/kg, der gjaldt saavel ved indfoersel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som ved udfoersel fra Faellesskabet til tredjelande. Foelgelig udbetalte myndighederne restitutionen for udfoersel til Sydkorea af de 30 000 tons fransk hvede, men naegtede at yde eksportrestitution for de 25 000 tons hellensk hvede, som var blevet blandet med den franske hvede.
11 Herefter anmodede Ellinika Dimitriaka Kommissionen om at gribe ind. Kommissionen meddelte den hellenske regering, at den var indstillet paa at lade EUGFL afholde omkostningerne i forbindelse med den fulde ydelse af eksportrestitutioner saavel for den hellenske hvede som for den franske hvede, dog forudsat at de hellenske myndigheder var indforstaaet med at aendre de af Ellinika Dimitriaka indgivne toldangivelser for at bringe dem i overensstemmelse med Raadets direktiv 81/177/EOEF af 24. februar 1981 om harmonisering af fremgangsmaaderne ved udfoersel af faellesskabsvarer (EFT L 83, s. 40).
12 De hellenske myndigheder gik imidlertid ikke ind paa Kommissionens forslag. De meddelte Kommissionen, at hverken direktiv 81/177 eller den hellenske lov til gennemfoerelse af direktivet gav mulighed for at erstatte de fire oprindelige toldangivelser med et enkelt dokument.
13 Efter at have udtoemt alle de administrative klagemuligheder indbragte Ellinika Dimitriaka sagen for Forvaltningsdomstolen i Foerste Instans i Athen, som gav selskabet medhold og paalagde den hellenske stat at udbetale selskabet de eksportrestitutioner, det havde ansoegt om, og frigive det beloeb, selskabet havde stillet som sikkerhed for udfoerslen af den omhandlede hvede.
14 Den hellenske stat ankede afgoerelsen til Appelretten for Forvaltningssager (Dioikitiko Efeteio), Athen, som har forelagt Domstolen foelgende fire praejudicielle spoergsmaal:
"1) Er telexmeddelelsen af 24. juli 1986, hvori Kommissionen ogsaa for udfoersel af produkter til tredjelande fastsaetter de maksimumstolerancevaerdier for radioaktivitet, som ved forordning (EOEF) nr. 1707/86 blev fastsat for indfoersel af de samme produkter til Faellesskabet, gyldig, og er den bindende for medlemsstaterne?
2) Naar der ikke findes en udtrykkelig bestemmelse, er det da Kommissionen eller medlemsstaternes kompetente myndigheder, der kan fortolke artikel 15 i forordning (EOEF) nr. 2730/79, som var i kraft paa det relevante tidspunkt (og som nu er artikel 13 i forordning (EOEF) nr. 3665/87), og for udfoersel fastsaette tilsvarende bestemmelser som dem, der gaelder for indfoersel, nemlig om, hvad der skal forstaas ved et produkt af sund og handelsmaessig kvalitet, eller skal der derimod, naar der er tale om restitutioner, foreligge bindende faellesskabsretlige bestemmelser, hvori det omhyggeligt er praecisteret, i hvilke tilfaelde der ikke kan ydes restitutioner, for at den nationale myndighed kan traeffe afgoerelse om, at en eksportoer ikke har ret til faellesskabsstoette i medfoer af artikel 13 i forordning (EOEF) nr. 3665/87, og var det naermere bestemt noedvendigt at udstede forordning (EOEF) nr. 3494/88 for at undgaa betaling af eksportrestitutioner, saafremt produkternes kontamineringsgrad for radioaktivitet overstiger, hvad der er fastsat for indfoersel af tilsvarende produkter?
3) Saafremt det antages, at det via en fortolkning kan forbydes, at der ydes restitutioner, hvis produkterne ikke er af sund kvalitet, jf. de betingelser, der er fastsat for indfoersel af de samme produkter i medlemsstaterne, er det eneste dokument, der vedroerer partiets egenskaber, da udfoerselsangivelsen paa den dag, hvor toldvaesenet antager den, jf. artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 3665/87, og er det for udbetalingen af faellesskabsstoette foelgelig uden betydning, at partiet efter det naevnte tidspunkt er blevet blandet i skibets lastrum for at undgaa, at radioaktiviteten i det udfoerte produkt, som ikke laengere kan opdeles, overskrider maksimumstolerancevaerdierne, eller indebaerer den omstaendighed, at der er tale om en blanding, at udfoerselsangivelserne skal aendres, efter at toldvaesenet har antaget dem?
4) Vedroerer bestemmelserne i artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 3665/87 udelukkende beregningen af eksportstoette og overhovedet ikke artikel 13 i forordning (EOEF) nr. 3665/87, hvorefter ovennaevnte faellesskabsstoette ikke ydes, naar de udfoerte produkter ikke er af sund kvalitet, saaledes at det er unoedvendigt at aendre ovennaevnte angivelser?"
Foerste praejudicielle spoergsmaal
15 Med det foerste spoergsmaal oensker den nationale ret afgjort, om telexmeddelelsen af 24. juli 1986, hvori Kommissionen fastsaetter maksimumstolerancevaerdierne for radioaktivitet ved udfoersel af produkter til tredjelande, er gyldig og bindende for medlemsstaterne.
16 Det er ubestridt, at anvendelsen af faellesskabsbestemmelserne vedroerende eksportrestitutioner paahviler de hertil udpegede nationale organer (dom af 27.3.1980, sag 133/79, Sucrimex og Westzucker mod Kommissionen, Sml. s. 1299).
17 I denne sammenhaeng kan Kommissionen kun henvise til de faellesskabsregler, som medlemsstaterne boer anvende, og inden for rammerne af det administrative samarbejde med medlemsstaterne meddele sin fortolkning vedroerende anvendelsen af reglerne. Denne fortolkning er ikke obligatorisk og kan ikke binde medlemsstaternes kompetente myndigheder og da endnu mindre borgerne.
18 Uanset om en saadan fortolkning maa anses for korrekt eller forkert, opstaar spoergsmaalet, om fortolkningen er ugyldig, ikke, naar henses til dens retlige karakter.
19 Herefter skal det foerste spoergsmaal besvares saaledes, at telexmeddelelsen af 24. juli 1986, hvori Kommissionen fastsaetter maksimumstolerancevaerdierne for radioaktivitet for udfoersel af produkter til tredjelande, ikke er bindende for medlemsstaterne.
Andet praejudicielle spoergsmaal
20 Med det andet spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige afgjort, om medlemsstaternes kompetente myndigheder ved udfoerslen af de omhandlede produkter, da der ikke fandtes bindende faellesskabsregler paa omraadet, var berettiget til ved analogi at anvende de bestemmelser, som var blevet fastsat for indfoersel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande ifoelge artikel 15 i forordning nr. 2730/79 og artikel 13 i forordning nr. 3665/87.
21 Det bemaerkes i denne forbindelse, at der paa tidspunktet for Tjernobyl-ulykken ikke i Faellesskabet fandtes maksimumstolerancevaerdier for radioaktiv kontaminering af levnedsmidler. Denne lakune blev foerst efterhaanden udfyldt af faellesskabsregler vedroerende maksimumstolerancevaerdier for radioaktivitet, nemlig, for saa vidt angaar indfoersel til Faellesskabet af visse kategorier af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande, ved forordning nr. 1707/86 og, for saa vidt angaar udfoersel af saadanne produkter til tredjelande, ved forordning nr. 3494/88.
22 Heraf foelger, at der paa tidspunktet for den omhandlede udfoersel kun fandtes regler om overholdelse i Faellesskabet af visse maksimumstolerancevaerdier for radioaktivitet ved indfoersel af visse kategorier af landbrugsprodukter, herunder haard hvede, med oprindelse i tredjelande. Derimod var der ikke dengang fastsat tilsvarende faellesskabsregler for udfoersel af samme produkter.
23 Da der ikke paa dette omraade fandtes bindende faellesskabsregler, kunne medlemsstaterne selv ° med henblik paa udbetaling af restitutioner ved udfoersel af landbrugsprodukter til tredjelande ° fastsaette maksimumstolerancevaerdier i forbindelse med afgoerelsen af, om landbrugsprodukter bestemt til udfoersel til tredjelande er af "sund og saedvanlig handelskvalitet", jf. artikel 15 i forordning nr. 2730/79 og artikel 13 i forordning nr. 3665/87.
24 De hellenske myndigheder anvendte denne kompetence, idet de ved analogi anvendte de maksimumstolerancevaerdier, som allerede gjaldt for indfoersel af landbrugsprodukter til Faellesskabet, ved udfoersel af landbrugsprodukter til tredjelande. Denne fremgangsmaade kan ikke anfaegtes, idet princippet om en saadan ligebehandling allerede var fastsat i punkt 2 i Kommissionens henstilling 86/156/EOEF af 6. maj 1986 til medlemsstaterne vedroerende samordning af de nationale foranstaltninger, der er truffet med hensyn til landbrugsprodukter som foelge af radioaktivt nedfald hidroerende fra Sovjetunionen (EFT L 118, s. 28) samt i Kommissionens ovennaevnte telexmeddelelse af 24. juli 1986.
25 Det andet praejudicielle spoergsmaal skal herefter besvares saaledes, at medlemsstaterne paa tidspunktet for den omhandlede udfoersel, da der ikke fandtes bindende faellesskabsregler paa omraadet, var befoejet til ved analogi at anvende de i artikel 15 i forordning nr. 2730/79 og artikel 13 i forordning nr. 3665/87 indeholdte regler for indfoersel af landbrugsprodukter fra tredjelande paa udfoersel af tilsvarende produkter til tredjelande.
Fjerde praejudicielle spoergsmaal
26 Med det fjerde spoergsmaal, som vil vaere at behandle foer det tredje praejudicielle spoergsmaal, oensker den nationale ret afgjort, om artikel 3 i forordning nr. 3665/87 ogsaa finder anvendelse paa de tilfaelde, der er omfattet af forordningens artikel 13, dvs. naar de udfoerte produkter ikke er af "sund og saedvanlig handelskvalitet", og om der af denne grund ikke kan ydes nogen restitution.
27 Artikel 3 i forordning nr. 3665/87 bestemmer:
"1) Ved udfoerselsdagen forstaas den dato, paa hvilken toldvaesenet antager den udfoerselsangivelse, hvori det angives, at der vil blive ansoegt om restitution.
2) Datoen for antagelse af udfoerselsangivelsen laegges til grund ved bestemmelse af:
a) restitutionssatsen ...
b) de justeringer, der i givet fald skal foretages af restitutionssatsen ...
3) Antagelsen af udfoerselsangivelsen sidestilles med enhver anden handling, der har samme retsvirkning som denne antagelse.
4) Datoen for antagelsen laegges til grund ved bestemmelsen af maengden af det udfoerte produkt, dets art og egenskaber.
5) For at der kan ydes en restitution, skal det dokument, der anvendes ved udfoerslen, indeholde alle de oplysninger, der er noedvendige for beregningen af restitutionerne, herunder ...
Hvis det i dette stykke omhandlede dokument er udfoerselsangivelsen, skal denne ogsaa indeholde oplysningerne samt angivelse af restitutionskoden.
6) Naar denne antagelse eller denne handling foreligger, anbringes produkterne under toldkontrol, indtil de forlader Faellesskabets toldomraade."
28 Som det udtrykkeligt fremgaar af stk. 4, er det ifoelge artikel 3 noedvendigt at fastsaette "maengden af det udfoerte produkt, dets art og egenskaber". Det er netop dette spoergsmaal, der behandles i artikel 13 i forordning nr. 3665/87, nemlig produkternes egenskaber eller tilstand.
29 Det bemaerkes, at artikel 3 udgoer en del af de almindelige bestemmelser i forordning nr. 3665/87. Artikel 13 i forordning nr. 3665/87 skal derfor ved anvendelsen sammenholdes med forordningens artikel 3, stk. 1 og 4, og opfattes som et forbud mod at yde eksportrestitutioner for produkter, som ikke paa udfoerselstidspunktet var af sund og saedvanlig handelskvalitet.
30 Det fjerde spoergsmaal skal herefter besvares saaledes, at artikel 3 i forordning nr. 3665/87 ogsaa finder anvendelse paa de tilfaelde, der er omfattet af forordningens artikel 13, nemlig naar de udfoerte produkter ikke er af "sund og saedvanlig handelskvalitet", og der derfor ikke kan ydes nogen restitution.
Tredje praejudicielle spoergsmaal
31 Med det tredje spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige afgjort, om betingelserne for efterfoelgende berigtigelse af toldangivelser er opfyldt under omstaendigheder som i de i hovedsagen foreliggende.
32 Betingelserne for efterfoelgende berigtigelse af en udfoerselsangivelse opregnes i artikel 7, stk. 1, i direktiv 81/177, der bestemmer:
"1) Med foelgende forbehold kan klarereren paa egen anmodning berigtige ... angivelser ...:
a) Der skal anmodes om berigtigelse, inden varerne har forladt toldstedet eller det hertil anviste sted, medmindre anmodningen vedroerer oplysninger, hvis noejagtighed toldvaesenet kan kontrollere, selv om varerne ikke er til stede.
b) Der kan ikke gives tilladelse til berigtigelse, naar anmodningen fremsaettes, efter at toldmyndighederne har meddelt klarereren, at de vil undersoege varerne, eller at de selv har konstateret, at de paagaeldende oplysninger er ukorrekte.
c) Berigtigelsen maa ikke medfoere, at angivelsen kommer til at vedroere andre varer end dem, den oprindeligt vedroerte.
2) Toldvaesenet kan tillade eller kraeve, at de i stk. 1 omhandlede berigtigelser foretages ved, at der indgives en ny angivelse, som traeder i stedet for den oprindelige. I saa fald laegges datoen for antagelsen af den oprindelige angivelse til grund for fastsaettelsen af eksportafgifterne for de paagaeldende varer samt for anvendelsen af de oevrige bestemmelser vedroerende udfoerslen."
33 Det er ubestridt, at der ikke i det i hovedsagen beskrevne tilfaelde er anmodet om berigtigelse af angivelserne, "inden varerne har forladt toldstedet eller det hertil anviste sted". Ifoelge artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 81/177 var det derfor kun muligt at foretage en berigtigelse, saafremt anmodningen vedroerte oplysninger, hvis noejagtighed toldvaesenet kunne kontrollere, selv om varerne ikke var til stede.
34 Kommissionen har under den mundtlige forhandling anfoert, at det forholdt sig saaledes i det foreliggende tilfaelde. De hellenske myndigheder, som kontrollerede radioaktiviteten af de forskellige partier hellensk og fransk haard hvede, kunne have beregnet radioaktiviteten af disse blandede partier ved anvendelse af en matematisk metode ved at tage gennemsnittet af radioaktiviteten af hvert hvedeparti i betragtning, og saaledes have kontrolleret noejagtigheden af oplysningerne til stoette for anmodningen om berigtigelse af angivelserne, selv om varerne ikke var til stede.
35 Denne opfattelse kan ikke tiltraedes. Som Kommissionen selv med rette har fremhaevet, skal de i direktivets artikel 7, stk. 1, fastsatte betingelser for berigtigelse af toldangivelser fortolkes restriktivt for at forebygge misbrug. Saafremt Faellesskabet ydede restitutioner til en blanding af forskellige partier haard hvede alene paa grundlag af matematiske betragtninger uden at kontrollere, om der rent faktisk havde fundet en blanding sted, ville der ikke bestaa nogen sikkerhed for, at de forskellige partier var blevet blandet i tilstraekkelig grad til at sikre, at den samlede maengde ikke overskred maksimumstolerancevaerdien for radioaktivitet.
36 Ellinika Dimitriaka har anfoert, at det maa anses for ubegrundet og urimeligt ikke at anvende artikel 7 i direktiv 81/177, naar henses til de saerlige omstaendigheder ved den omhandlede udfoersel. Selskabet har i denne forbindelse gjort gaeldende, at det i hovedsagen er tilstraekkelig godtgjort, at blandingen er korrekt foretaget i skibets lastrum, hvilket toldmyndighederne i Stilida i oevrigt udtrykkeligt har bekraeftet i en skrivelse af 12. juni 1989. Yderligere fremgaar det af en analyse, der er foretaget paa selskabets foranledning, og hvis resultat ikke anfaegtes, at blandingen af den udfoerte haarde hvede efter lastningen udviste en radioaktivitet paa 470 Bq/kg, dvs. en lavere kontamineringsgrad end de tolerancevaerdier, der var fastsat i faellesskabsbestemmelserne for indfoersel til Faellesskabet af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande.
37 Dette argument kan heller ikke tiltraedes.
38 Der tages ikke herved hensyn til, at muligheden for efterfoelgende at berigtige toldangivelserne er gjort betinget af, at de nationale toldmyndigheder kontrollerer noejagtigheden af de nye eller sammenfattede oplysninger vedroerende det udfoerte i forhold til de oprindelige toldangivelser.
39 Ifoelge faellesskabsreglerne har de nationale toldmyndigheder enekompetence til at udfoere denne kontrol, hvorfor den ikke kan sidestilles med kontrol, der paa foranledning af en erhvervsdrivende foretages af organer, som ikke af de nationale myndigheder er blevet bemyndiget hertil. De nationale toldmyndigheders enekompetence paa dette omraade skal netop forebygge enhver form for misbrug.
40 Naar henses til disse betragtninger, skal det tredje spoergsmaal besvares saaledes, at betingelserne for efterfoelgende berigtigelse af toldangivelserne ikke er opfyldt under omstaendigheder som de i hovedsagen foreliggende.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
41 De udgifter, der er afholdt af den hellenske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Dioikitiko Efeteio, Athen, ved kendelse af 19. marts 1992, for ret:
1) Telexmeddelelsen af 24. juli 1986, hvori Kommissionen fastsaetter maksimumstolerancevaerdierne for radioaktivitet for udfoersel af produkter til tredjelande, er ikke bindende for medlemsstaterne.
2) Medlemsstaterne var paa tidspunktet for den omhandlede udfoersel, da der ikke fandtes bindende faellesskabsregler paa omraadet, befoejet til ved analogi at anvende de i artikel 15 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2730/79 af 29. november 1979 ° om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter ° og artikel 13 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 ° om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter ° indeholdte regler for indfoersel af landbrugsprodukter fra tredjelande ved udfoersel af tilsvarende produkter til tredjelande.
3) Artikel 3 i forordning (EOEF) nr. 3665/87 finder ogsaa anvendelse paa de tilfaelde, der er omfattet af forordningens artikel 13, nemlig naar de udfoerte produkter ikke er af "sund og saedvanlig handelskvalitet", og der derfor ikke kan ydes nogen restitution.
4) Betingelserne for efterfoelgende berigtigelse af toldangivelserne er ikke opfyldt under omstaendigheder som de i hovedsagen foreliggende.