62023CJ0236_RES
Vec C‑236/23
Mutuelle assurance des travailleurs mutualistes (Matmut)
proti
TNaMAAF assurances SAaFonds de garantie des assurances obligatoires de dommages (FGAO)aPQ
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Francúzsko)]
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 19. septembra 2024
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel – Smernica 2009/103/ES – Články 3 a 13 – Poistná zmluva uzavretá na základe úmyselne nepravdivého vyhlásenia týkajúceho sa zvyčajného vodiča – Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, že voči ‚cestujúcemu poškodenému dopravnou nehodou‘, ktorý je zároveň poistníkom, sa možno dovolávať neplatnosti poistnej zmluvy vyplývajúcej z úmyselne nepravdivého vyhlásenia uskutočneného touto osobou pri uzatváraní zmluvy – Zneužitie práva – Žaloby podané proti poistníkovi, ktorými sa má uplatniť voči nemu zodpovednosť z dôvodu úmyselne nepravdivého vyhlásenia“
Aproximácia právnych predpisov – Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel – Rozsah záruky v prospech tretích osôb poskytovanej zo zákonného poistenia – Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje, že voči cestujúcemu poškodenému dopravnou nehodou sa možno dovolávať neplatnosti poistnej zmluvy uzavretej na základe úmyselného nepravdivého vyhlásenia uskutočneného poistníkom – Vnútroštátna právna úprava, ktorá umožňuje poisťovateľovi podať žalobu voči poistníkovi s cieľom získať vrátenie všetkých súm vyplatených na základe poistnej zmluvy – Neprípustnosť – Podmienky – Výnimka – Zneužitie práva
(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/103, článok 3 prvý odsek a článok 13 ods. 1)
(pozri body 32, 33, 35, 37 – 43, 46, 47, 50 – 66 a výrok)
Zhrnutie
Na základe návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour de cassation (Kasačný súd, Francúzsko), Súdny dvor spresnil rozsah záruky, ktorú tretím osobám poskytuje zákonné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel. Súdny dvor konštatoval, že smernica 2009/103 (
1
), s výnimkou prípadu zneužitia práva, bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje dovolávať sa voči cestujúcemu motorového vozidla, ktorý je poškodeným pri dopravnej nehode, pokiaľ je zároveň poistníkom, neplatnosti zmluvy o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorového vozidla vyplývajúcej z nepravdivého vyhlásenia tohto poistníka uskutočneného v čase uzavretia tejto zmluvy. V prípade, že sa takejto neplatnosti nemožno skutočne dovolávať voči takémuto cestujúcemu poškodenému dopravnou nehodou, táto smernica bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje poisťovateľovi podať žalobu voči tomuto cestujúcemu s cieľom získať vrátenie súm vyplatených na základe poistnej zmluvy.
V októbri 2012 PQ uzavrel zmluvu o poistení motorového vozidla so spoločnosťou Matmut, v ktorej vyhlásil, že je jediným vodičom poisteného vozidla. V septembri 2013 bolo toto vozidlo, ktoré viedol TN a ktorý bol pod vplyvom alkoholu, účastníkom dopravnej nehody s iným vozidlom, ktoré bolo poistené v inej spoločnosti. PQ, ktorý bol cestujúcim v prvom vozidle, bol pri tejto nehode zranený.
TN bol stíhaný na Tribunal correctionnel (Trestný súd, Francúzsko) a uznaný vinným okrem iného z neúmyselného ublíženia na zdraví spôsobného PQ. Tento súd vyhlásil predmetnú zmluvu o poistení za neplatnú z dôvodu úmyselne nepravdivého vyhlásenia poistníka o totožnosti zvyčajného vodiča daného vozidla. Tento rozsudok potvrdil Cour d’appel de Lyon (Odvolací súd Lyon, Francúzsko), ktorý však rozhodol, že voči PQ sa nemožno domáhať neplatnosti poistnej zmluvy, keďže podľa práva Európskej únie sa neplatnosti poistnej zmluvy z dôvodu úmyselne nepravdivého vyhlásenia poistníka nemožno dovolávať voči poškodeným pri dopravnej nehode alebo ich právnym nástupcom.
Vnútroštátny súd, na ktorý bol podaný opravný prostriedok voči tomuto rozsudku, sa pýta, či neplatnosť poistnej zmluvy možno namietať voči poškodenému ako cestujúcemu, ak je zároveň poistníkom a autorom úmyselného nepravdivého vyhlásenia majúceho za následok neplatnosť tejto zmluvy. Vnútroštátny súd sa takisto pýta, či v prípade, ak sa nemožno dovolávať tejto neplatnosti poistnej zmluvy voči takémuto poškodenému, by mohol byť poisťovateľ oprávnený podať proti tomuto poškodenému žalobu s cieľom získať náhradu všetkých súm, ktoré mu vyplatil na základe tejto zmluvy.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor v prvom rade pripomenul, že cieľ ochrany poškodených účastníkov nehôd spôsobených motorovými vozidlami normotvorca Únie konštantne sledoval a posilňoval. Zdôraznil, že podľa smernice 2009/103 (
2
) nemôže poisťovňa zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel odmietnuť odškodnenie tretích osôb poškodených pri dopravnej nehode spôsobenej poisteným vozidlom, odvolávajúc sa pritom na právne predpisy alebo zmluvné ustanovenia obsiahnuté v poistení, vylučujúce z krytia poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú poškodeným tretím osobám škody v dôsledku používania alebo vedenia poisteného vozidla osobami, ktoré nie sú oprávnené viesť toto vozidlo.
Čo sa týka situácie osôb poškodených pri dopravnej nehode, Súdny dvor pripomenul, že cieľ ochrany poškodených vyžaduje, aby sa právna situácia osoby, ktorá bola poistená na vedenie vozidla, ale v čase nehody bola v tomto vozidle cestujúcim, považovala za porovnateľnú s právnou situáciou akéhokoľvek iného cestujúceho, ktorý bol pri tejto dopravnej nehode poškodeným. Skutočnosť, že cestujúci pri dopravnej nehode bol poistníkom, tak neumožňuje vylúčiť túto osobu z pojmu „tretia osoba poškodená dopravnou nehodou“ (
3
). Platí to aj vtedy, ak poistník nie je zvyčajným vodičom vozidla zúčastneného na dopravnej nehode. V dôsledku toho skutočnosť, že v čase vzniku dopravnej nehody bol PQ zároveň poistníkom aj cestujúcim v dotknutom vozidle, nemá vplyv na jeho postavenie „tretej osoby poškodenej dopravnou nehodou“.
V druhom rade, pokiaľ ide o namietateľnosť neplatnosti zmluvy o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel voči PQ, ktorá vyplýva z jeho nepravdivého vyhlásenia pri uzavretí zmluvy o totožnosti zvyčajného vodiča dotknutého vozidla, Súdny dvor zdôraznil, že okolnosť, že poisťovňa uzavrela poistnú zmluvu na základe opomenutí alebo nepravdivých vyhlásení zo strany poistníka, neumožňuje tejto spoločnosti dovolávať sa tejto neplatnosti voči poškodeným tretím osobám s cieľom oslobodiť sa od svojej povinnosti nahradiť týmto osobám škodu vzniknutú pri dopravnej nehode spôsobenej poisteným vozidlom. Takáto situácia totiž nespadá pod jedinú výnimku povinnosti poisťovacích spoločností odškodňovať tretie osoby poškodené dopravnou nehodou stanovenú v smernici 2009/103. (
4
)
Vzhľadom na to, že PQ je nielen cestujúcim poškodeným dopravnou nehodou vo veci samej, ktorý sa domáha odškodnenia, ale aj poistníkom, ktorý poskytol nepravdivé vyhlásenie, ktoré viedlo k neplatnosti poistnej zmluvy, Súdny dvor zdôraznil, že smernica 2009/103 neobsahuje ustanovenia upravujúce prípadne zneužitie práva vykonávaného poistníkom. Vyžaduje sa však dodržiavanie všeobecnej právnej zásady, podľa ktorej sa osoby podliehajúce súdnej právomoci nemôžu podvodne alebo zneužívajúcim spôsobom dovolávať právnych noriem Únie. Na základe tejto zásady musí členský štát odmietnuť uplatnenie ustanovení práva Únie, pokiaľ sa dovolávanie týchto ustanovení neuskutočňuje na dosiahnutie cieľov týchto ustanovení, ale s cieľom získať výhodu z práva Únie, hoci podmienky na získanie tohto zvýhodnenia sú splnené len formálne. Pokiaľ ide v prejednávanej veci na jednej strane o otázku, či bol dosiahnutý cieľ sledovaný smernicou 2009/103, Súdny dvor konštatoval, že s výhradou overenia vnútroštátnym súdom sa zdá, že cieľ ochrany poškodených pri dopravných nehodách bol dosiahnutý, keďže PQ je poškodeným pri dotknutej dopravnej nehode, ktorý sa domáha náhrady škody. Pokiaľ ide na druhej strane o subjektívny prvok spočívajúci v úmysle získať výhodu vyplývajúcu z právnej úpravy Únie tým, že sa umelo vytvoria podmienky vyžadované na jej získanie, s výhradou overenia, ktoré uskutoční vnútroštátny súd, sa nezdá, že by PQ uviedol nepravdivé vyhlásenia prednostne s cieľom odvolávať sa na ustanovenia smernice 2009/103 (
5
) a obísť vnútroštátne ustanovenie týkajúce sa zákonných podmienok neplatnosti poistnej zmluvy. PQ totiž uviedol nepravdivé vyhlásenia preto, aby poistil motorové vozidlo TN a získal výhodnejšie poistné, než aké by platil, ak by poisťovateľ poznal totožnosť zvyčajného vodiča tohto vozidla. Vzhľadom na vyššie uvedené sa s výhradou overenia, ktoré uskutoční vnútroštátny súd, nezdá, že by PQ porušil zásadu zákazu zneužitia práva. Na základe uvedeného sa voči nemu nemožno dovolávať predmetnej neplatnosti zmluvy o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, o ktorú ide vo veci samej, vyplývajúcej z jeho nepravdivého vyhlásenia pri uzavretí tejto zmluvy.
V treťom rade, pokiaľ ide o možnosť poisťovateľa dosiahnuť od PQ vrátenie všetkých súm, ktoré mu vyplatil na základe poistnej zmluvy, prostredníctvom žaloby založenej na úmyselnom zavinení PQ pri uzavretí tejto zmluvy, Súdny dvor pripomenul, že zákonné podmienky platnosti poistnej zmluvy, ako aj podmienky vzniku zodpovednosti poistníka z dôvodu nepravdivých vyhlásení v okamihu uzavretia poistnej zmluvy, sa riadi právom členských štátov. Ustanovenia vnútroštátneho práva upravujúce tieto podmienky však nemôžu zbaviť smernicu 2009/103 jej potrebného účinku. Vnútroštátna právna úprava umožňujúca poistiteľovi za okolností, o aké ide vo veci samej, prostredníctvom žaloby smerujúcej proti cestujúcemu poškodenému dopravnou nehodou, ktorý je zároveň poistníkom a autorom nepravdivého vyhlásenia uskutočneného v okamihu uzavretia poistnej zmluvy, vrátenie všetkých súm vyplatených uvedenému cestujúcemu na základe tejto zmluvy, tak môže túto osobu definitívne a neprimerane zbaviť ochrany, ktorú smernica 2009/103 priznáva poškodeným pri takýchto nehodách. Takáto právna úprava totiž môže neprimerane obmedziť právo tohto jednotlivca na náhradu škody z povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel.
(
1
)	Článok 3 prvý odsek a článok 13 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (Ú. v. EÚ L 263, 2009, s. 11).
(
2
)	Najmä podľa článku 13 ods. 1 prvého pododseku smernice 2009/103.
(
3
)	V zmysle článku 13 ods. 1 prvého pododseku smernice 2009/103.
(
4
)	Podľa článku 13 ods. 1 prvého a druhého pododseku poisťovacia spoločnosť môže odmietnuť odškodniť poškodených dopravnými nehodami len v prípade, keď vozidlo, ktoré spôsobilo škodu, bolo použité alebo vedené takými osobami, ktoré na to výslovne ani implicitne nie sú oprávnené, a keď tretie osoby poškodené dopravnou nehodou dobrovoľne vstúpili do tohto vozidla s vedomím, že bolo odcudzené.
(
5
)	Konkrétne články 3 a 13 smernice 2009/103.