Predbežné znenie
ROZSUDOK
SÚDNEHO
DVORA
(šiesta
komora)
z 30. apríla
2026(*)
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Nekalé
podmienky v spotrebiteľských
zmluvách – Smernica
93/13/EHS – Účinky
konštatovania
nekalej
povahy
podmienky – Dodatok k zmluve o hypotekárnom
úvere – Dôsledky
neplatnosti
tohto
dodatku
na
platnosť
tejto
zmluvy – Zásady
efektivity a proporcionality – Odstrašujúci
účinok – Podmienky
zachovania
platnosti
zmluvy – Povinnosti
vnútroštátneho
súdu “
Vo
veci C‑246/25
[Hańczynek](i),
ktorej
predmetom
je
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
podľa článku 267 ZFEÚ,
podaný
rozhodnutím
Sąd Okręgowy w Warszawie (Krajský
súd
Varšava,
Poľsko) z 31. marca 2025 a doručený
Súdnemu
dvoru
1. apríla
2025,
ktorý
súvisí s konaním:
AS
proti
BNP
Paribas Bank
Polska S.A.,
SÚDNY
DVOR
(šiesta
komora),
v zložení:
predsedníčka
šiestej
komory I. Ziemele (spravodajkyňa),
sudcovia S. Gervasoni a M. Bošnjak,
generálna
advokátka: T. Ćapeta,
tajomník: A. Calot Escobar,
so
zreteľom
na
písomnú
časť
konania,
so
zreteľom
na
pripomienky,
ktoré
predložili:
–        AS, v zastúpení: K. Pilawska a A. Zorski,
adwokaci,
–        BNP
Paribas Bank
Polska S.A., v zastúpení: T. Spyra, P. Węc,
radcowie prawni, a D. Wróbel,
adwokat,
–        poľská
vláda, v zastúpení: B. Majczyna,
splnomocnený
zástupca,
–        Európska
komisia, v zastúpení: P. Kienapfel a A. Szmytkowska,
splnomocnení
zástupcovia,
so
zreteľom
na
rozhodnutie
prijaté
po
vypočutí
generálnej
advokátky,
že
vec
bude
prejednaná
bez
jej
návrhov,
vyhlásil
tento
Rozsudok
1        Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
sa
týka
výkladu
článku 6
ods. 1 a článku 7
ods. 1
smernice
Rady
93/13/EHS z 5. apríla
1993 o nekalých
podmienkach v spotrebiteľských
zmluvách
(Ú. v. ES L 95,
1993,
s. 29;
Mim.
vyd.
15/002,
s. 288),
ako
aj
zásad
efektivity a proporcionality.
2        Tento
návrh
bol
podaný v rámci
sporu
medzi
AS a spoločnosťou BNP
Paribas Bank
Polska S.A. (ďalej
len
„BNP
Paribas“)
vo
veci
dôsledkov
nekalej
povahy
niektorých
podmienok
dodatku k zmluve o hypotekárnom
úvere
uzavretej
medzi
AS a právnym
predchodcom
spoločnosti BNP
Paribas.
Právny rámec
Smernica 93/13
3        Dvadsiate
štvrté
odôvodnenie
smernice
93/13
stanovuje:
„Keďže
súdy
alebo
správne
orgány
členských
štátov
musia
mať k dispozícii
primerané a účinné
prostriedky
na
zabránenie
ďalšieho
uplatňovania
nekalých
podmienok v zmluvách.“
4        Článok 6 ods. 1
tejto
smernice
stanovuje:
„Členské
štáty
zabezpečia,
aby
nekalé
podmienky
použité v zmluvách
uzatvorených
so
spotrebiteľom
zo
strany
predajcu
alebo
dodávateľa
podľa
ich
vnútroštátneho
práva,
neboli
záväzné
pre
spotrebiteľa a aby
zmluva
bola
podľa
týchto
podmienok
naďalej
záväzná
pre
strany,
ak
je
jej
ďalšia
existencia
možná
bez
nekalých
podmienok.“
5        Článok 7 ods. 1
uvedenej
smernice
stanovuje:
„Členské
štáty
zabezpečia,
aby v záujme
spotrebiteľov a subjektov
hospodárskej
súťaže
existovali
primerané a účinné
prostriedky,
ktoré
by
zabránili
súvisl[é]mu
[ďalšiemu – neoficiálny
preklad]
uplatňovaniu
nekalých
podmienok v zmluvách
uzatvorených
[uzatváraných
–
neoficiálny
preklad]
so
spotrebiteľmi
zo
strany
predajcov
alebo
dodávateľov.“
Poľské právo
6        Podľa článku 58 ods. 1
ustawa – Kodeks cywilny (Občiansky
zákonník) z 23. apríla
1964
(Dz.
U., č. 16,
položka
93), v znení
uplatniteľnom
na
spor
vo
veci
samej
(ďalej
len
„Občiansky
zákonník“):
„Právny
úkon,
ktorý
je v rozpore
so
zákonom
alebo
vedie k obchádzaniu
zákona,
je
neplatný,
pokiaľ
relevantné
ustanovenie
nestanovuje
inak,
najmä
ak
toto
ustanovenie
stanovuje,
že
neplatné
ustanovenia
tohto
právneho
úkonu
musia
byť
nahradené
príslušnými
ustanoveniami
zákona.“
7        Podľa článku 3851
Občianskeho
zákonníka:
„1.      Ustanovenia
zmluvy
uzatvorenej
so
spotrebiteľom,
ktoré
neboli
dohodnuté
individuálne,
nie
sú
pre
tohto
spotrebiteľa
záväzné,
ak
jeho
práva a povinnosti
upravujú
takým
spôsobom,
ktorý
je v rozpore s dobrými
mravmi a ktorý
zjavne
porušuje
jeho
záujmy
(nedovolené
zmluvné
podmienky).
Toto
ustanovenie
neplatí
pre
podmienky,
ktoré
definujú
hlavné
povinnosti
strán,
predovšetkým
cenu
alebo
odmenu,
ak
boli
jednoznačne
formulované.
2.      Ak
nejaké
ustanovenie
zmluvy
nie
je
podľa
odseku
1
pre
spotrebiteľa
záväzné,
ostatné
ustanovenia
zmluvy
zostávajú
pre
strany
záväzné.“
8        Článok 3852
Občianskeho
zákonníka
stanovuje:
„Zlučiteľnosť
ustanovení
zmluvy s dobrými
mravmi
sa
posudzuje s ohľadom na situáciu
existujúcu v čase
uzavretia
tejto
zmluvy,
pričom
sa
zohľadňuje
jej
obsah,
okolnosti
uzavretia
zmluvy,
ako
aj
ostatných
zmlúv
súvisiacich s uvedenou
zmluvou
obsahujúcou
ustanovenia,
ktoré
sú
predmetom
posúdenia.“
9        Podľa článku 506 ods. 1
Občianskeho
zákonníka
ak
sa
dlžník
na
účely
zániku
záväzku
so
súhlasom
veriteľa
zaviaže
poskytnúť
iné
plnenie
alebo
rovnaké
plnenie,
avšak
založené
na
inom
právnom
základe,
predchádzajúci
záväzok
zaniká.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
10      Dňa
3. januára
2007
AS
uzavrel s právnym
predchodcom
spoločnosti
BNP
Paribas zmluvu o hypotekárnom
úvere
vo
výške
415 144,09
poľských
zlotých
(PLN)
(približne
97 000 eur)
na
financovanie
výstavby
nehnuteľnosti s dobou
splatnosti
do
20. decembra
2021.
Úroková
sadzba
bola v tejto
zmluve
stanovená
na
4,7 % na
základe
referenčnej
sadzby
WIBOR
3M
(Warsaw Interbank Offered Rate
3‑month,
3‑mesačná
varšavská
medzibanková
úroková
referenčná
sadzba),
zvýšenej o maržu
dotknutej
banky.
11      Dňa
20. februára
2008
zmluvné
strany
uvedenej
zmluvy
podpísali
dodatok k tejto
zmluve,
na
základe
ktorého
bola
suma
úveru,
ktorý
sa
má
splatiť,
zvýšená
na
465 144,09 PLN
(približne
108 700 eur).
12      Dňa
20. marca 2008
podpísali
tieto
strany
druhý
dodatok k tej
istej
zmluve
(ďalej
len
„druhý
dodatok“).
Podľa článku 1 ods. 1
druhého
dodatku
bola
suma
úveru,
ktorá
sa
má
splatiť,
prepočítaná
na
švajčiarske
franky
(CHF). Článok 2 druhého
dodatku
spresňoval,
že
úroková
sadzba
tohto
úveru
sa
určuje
na
základe
referenčného
indexu
Libor
6M
(London Interbank Offered Rate
6‑month,
6‑mesačná
londýnska
medzibanková
úroková
referenčná
sadzba),
zvýšeného o maržu
dotknutej
banky.
Podľa článku 3 ods. 1
druhého
dodatku
bol
uvedený
úver
splatný v PLN,
pričom
výška
mesačných
splátok
sa
vypočítala
podľa
predajného
kurzu
tejto
meny
platného v tejto
banke
ku
dňu
splatnosti
dotknutej
splátky.
Okrem
toho článok 3 ods. 2
druhého
dodatku
stanovoval,
že
úroky,
poplatky a provízie
sa
vypočítajú v mene
úveru a musia
byť
splatené v PLN
podľa
predajného
kurzu
tejto
meny
platného v tejto
banke
ku
dňu
tejto
úhrady. V článku 3 ods. 5
druhého
dodatku
sa
uvádzalo,
že
dlžník
bol
informovaný o tom,
že
znáša
kurzové
riziko.
Napokon článok 5 druhého
dodatku
stanovoval
nový
dátum
splatnosti
toho
istého
úveru
na
20. december
2026.
13      Zmluvné
strany
zmluvy o hypotekárnom
úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
uzavreli
13. februára
2015 k tejto
zmluve
tretí
dodatok,
podľa
ktorého
bolo
AS
priznané
právo
platiť
mesačné
splátky
priamo vo švajčiarskych
frankoch.
14      Po
tom,
čo
AS
splatil
350 088,07 PLN a 83 920,95 CHF
(celkovo
približne
171 800 eur),
podal
25. novembra
2022
na
Sąd Okręgowy w Warszawie (Krajský
súd
Varšava,
Poľsko),
ktorý
je
vnútroštátnym
súdom
predkladajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania,
žalobu,
ktorou
sa v prvom
rade
domáhal
určenia
neplatnosti
podmienok
indexácie
uvedených v druhom
dodatku a subsidiárne
sa
domáhal
najmä
vyhlásenia
neplatnosti
zmluvy o hypotekárnom
úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej, v celom
rozsahu.
15      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
sa
domnieva,
že
podmienky
uvedené v článkoch 1 a 3
druhého
dodatku
sú
nekalé v zmysle článku 3 ods. 1
smernice
93/13,
keďže v celom
rozsahu
prenášajú
kurzové
riziko
na
dlžníka.
Okrem
toho
uvádza,
že
druhý
dodatok
nemôže
bez
týchto
podmienok
ďalej
existovať.
16      Tento
súd
uvádza,
že
podľa
judikatúry
Sąd Najwyższy (Najvyšší
súd,
Poľsko)
má
neplatnosť
dodatku k zmluve o hypotekárnom
úvere
za
následok
obnovenie
pôvodných
podmienok
tejto
zmluvy,
ktoré
boli
zmenené
týmto
dodatkom
bez
toho,
aby
bola
spochybnená
platnosť
uvedenej
zmluvy.
17      Vyhlásenie
neplatnosti
samotného
dodatku
vyplývajúcej z nekalej
povahy
jeho
podmienok
preto
postačuje
na
dosiahnutie
cieľa
ochrany
spotrebiteľov,
ako
vyplýva z článku 6 ods. 1
smernice
93/13,
pretože
dotknutý
spotrebiteľ
už
nie
je
týmito
podmienkami
viazaný. V každom
prípade
je
neplatnosť
celej
zmluvy
ako
dôsledok
tohto
konštatovania
neprimeraná
vo
vzťahu k dosiahnutiu
tohto
cieľa.
18      Predkladajúci
vnútroštátny
súd
však
poukazuje
na
riziká,
ktoré
predstavuje
obnovenie
podmienok
pôvodnej
zmluvy,
pokiaľ
ide o odstrašujúci
účinok,
ktorý
by
malo
mať
odstránenie
nekalých
podmienok
na
správanie
predajcov
alebo
dodávateľov.
Na
jednej
strane
predajca
alebo
dodávateľ
nie
je
penalizovaný
za
použitie
nekalých
podmienok,
keďže
tento
predajca
alebo
dodávateľ
môže
mať
za
určitých
okolností
dokonca
prospech z nahradenia
nekalých
podmienok
podmienkami
pôvodnej
zmluvy.
Na
druhej
strane
neplatnosť
zmluvy
ako
celku
má
pre
dotknutého
spotrebiteľa
priaznivé
hospodárske
dôsledky,
najmä
ak
je
pohľadávka
veriteľa
premlčaná.
19      V tejto
súvislosti
sa
však
predkladajúci
vnútroštátny
súd
pýta,
či
konštatovanie
neplatnosti
zmluvy
môže
byť
odôvodnené,
ak
vychádza
len z kvantitatívneho
ekonomického
posúdenia
výhod,
ktoré
dotknutému
spotrebiteľovi
vyplývajú z tejto
neplatnosti.
20      Za
týchto
podmienok
Sąd Okręgowy w Warszawie (Krajský
súd
Varšava)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
túto
prejudiciálnu
otázku:
„Majú
sa článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1
smernice
[93/13],
ako
aj
zásady
efektivity a proporcionality
vykladať v tom
zmysle,
že
bránia
súdnemu
výkladu
vnútroštátnej
právnej
úpravy,
podľa
ktorého,
ak
sa
konštatuje,
že
dodatok k zmluve
obsahuje
nekalé
podmienky
vedúce k neplatnosti
tohto
dodatku,
sa
tento
dodatok
považuje
za
nikdy
neuzavretý a zmluva
sa
považuje
za
platnú
od
začiatku v nezmenenom
znení?“
O prejudiciálnej otázke
21      Svojou
otázkou
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1
smernice
93/13,
ako
aj
zásady
efektivity a proporcionality
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
bránia
vnútroštátnej
judikatúre,
podľa
ktorej
konštatovanie
neplatnosti
dodatku k zmluve o hypotekárnom
úvere
uzavretej
medzi
predajcom
alebo
dodávateľom a spotrebiteľom z dôvodu
existencie
nekalých
podmienok
má
za
následok
obnovenie
pôvodných
podmienok
tejto
zmluvy,
ktoré
mal
tento
dodatok
nahradiť.
O prípustnosti
22      BNP
Paribas tvrdí,
že
položená
otázka
je
neprípustná,
keďže
riešenie
sporu
vo
veci
samej
závisí
len
od
uplatnenia
ustanovení
poľského
práva.
23      V tejto
súvislosti
Súdnemu
dvoru
neprináleží v rámci
konania
upraveného v článku 267 ZFEÚ vykladať a uplatňovať
vnútroštátne
právo,
keďže
táto
úloha
prináleží
výlučne
vnútroštátnemu
súdu
(rozsudok z 26. októbra
2023,
EDP – Energias de
Portugal a i., C‑331/21,
EU:C:2023:812, bod 40,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
24      Po
tomto
spresnení
treba
pripomenúť,
že
konanie
upravené
týmto
článkom
je
nástrojom
spolupráce
medzi
Súdnym
dvorom a vnútroštátnymi
súdmi,
prostredníctvom
ktorého
Súdny
dvor
poskytuje
týmto
súdom
výklad
práva
Únie,
ktorý
potrebujú
na
vyriešenie
sporu,
ktorý
prejednávajú (rozsudok z 26. marca 2020,
Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18,
EU:C:2020:234, bod 44,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
25      Článok 6 ods. 1
prvá
časť
vety
smernice
93/13
síce
spresňuje,
že
členské
štáty
zabezpečia,
aby
nekalé
podmienky
neboli
záväzné
pre
spotrebiteľa
„podľa
ich
vnútroštátneho
práva“,
vnútroštátny
právny
rámec
ochrany,
ktorú
spotrebiteľom
zaručuje
táto
smernica,
však
nemôže
zmeniť
rozsah a v dôsledku
toho
ani
podstatu
tejto
ochrany
[rozsudok z 30. apríla
2025,
AxFina Hungary (Ďalšia
existencia
zmluvy), C‑630/23,
EU:C:2025:302, bod 47 a citovaná
judikatúra].
26      V prejednávanej
veci
sa
predkladajúci
vnútroštátny
súd
pýta,
či
uplatnenie
vnútroštátnej
judikatúry v rámci
sporu,
ktorý
mu
bol
predložený,
môže
brániť
dosiahnutiu
cieľa
odstrašenia
stanoveného
smernicou
93/13 a účinnosti
ochrany
spotrebiteľov
zaručenej
touto
smernicou.
27      V dôsledku
toho
riešenie
sporu
prejednávaného
pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom
závisí
od
výkladu
ustanovení
uvedenej
smernice a zásady
efektivity
Súdnym
dvorom,
takže
položená
otázka
musí
byť
vyhlásená
za
prípustnú.
O veci samej
28      Podľa článku 6 ods. 1
prvej
časti
vety
smernice
93/13
nekalé
podmienky
použité v zmluve
uzatvorenej
so
spotrebiteľom
zo
strany
predajcu
alebo
dodávateľa
nie
sú
pre
spotrebiteľov
záväzné, a to
za
podmienok
stanovených
vnútroštátnymi
právnymi
predpismi
členských
štátov.
29      V tejto
súvislosti
vnútroštátny
právny
rámec
ochrany,
ktorú
spotrebiteľom
zaručuje
smernica
93/13,
však
nemôže
zmeniť
rozsah a v dôsledku
toho
ani
podstatu
tejto
ochrany
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. apríla
2025,
AxFina Hungary (Ďalšia
existencia
zmluvy), C‑630/23,
EU:C:2025:302, bod 47 a citovanú
judikatúru].
30      V tejto
súvislosti
je
úlohou
členských
štátov
zabezpečiť
primerané a účinné
prostriedky
„ktoré
by
zabránili
ďalšiemu
uplatňovaniu
nekalých
podmienok v zmluvách
uzatváraných
so
spotrebiteľmi
zo
strany
predajcov
alebo
dodávateľov“,
ako
stanovuje článok 7 ods. 1
tejto
smernice
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. apríla
2025,
AxFina Hungary (Ďalšia
existencia
zmluvy), C‑630/23,
EU:C:2025:302, bod 43 a citovanú
judikatúru].
31      Hoci
členským
štátom v dôsledku
toho
prináleží,
aby
prostredníctvom
svojho
vnútroštátneho
práva
stanovili
podmienky,
za
ktorých
sa
určí
neplatnosť
podmienky
obsiahnutej v zmluve, a konkrétne
právne
dôsledky
tohto
určenia,
nič
to
nemení
na
skutočnosti,
že
toto
určenie
musí
umožniť
obnoviť z právneho a skutkového
hľadiska
situáciu, v ktorej
by
sa
spotrebiteľ
nachádzal,
ak
by
táto
nekalá
podmienka
neexistovala,
najmä
na
základe
práva
vrátenia
výhod,
ktoré
predajca
alebo
dodávateľ
neoprávnene
získal
na
základe
uvedenej
nekalej
podmienky
na
ujmu
spotrebiteľa
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. apríla
2025,
AxFina Hungary (Ďalšia
existencia
zmluvy), C‑630/23,
EU:C:2025:302, bod 48 a citovanú
judikatúru].
32      Pokiaľ
ide o vnútroštátne
súdy,
prináleží
im
vylúčiť
uplatnenie
nekalých
podmienok
tak,
aby
nemali
záväzné
účinky
voči
spotrebiteľom s výnimkou
prípadu,
ak s tým
spotrebiteľ
nesúhlasí
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. apríla
2025,
AxFina Hungary (Ďalšia
existencia
zmluvy), C‑630/23,
EU:C:2025:302, bod 44 a citovanú
judikatúru].
33      Z toho
vyplýva,
že
zmluvnú
podmienku,
ktorá
bola
vyhlásená
za
nekalú,
treba v zásade
chápať
tak,
že
nikdy
neexistovala,
takže
nemôže
voči
spotrebiteľovi
vyvolávať
účinky. V dôsledku
toho
určenie
nekalej
povahy
tejto
podmienky
súdnym
rozhodnutím v zásade
musí
viesť k navráteniu
právnej a skutkovej
situácie
spotrebiteľa, v ktorej
by
sa
nachádzal,
ak
by
táto
podmienka
neexistovala
[rozsudok z 30. apríla
2025,
AxFina Hungary (Ďalšia
existencia
zmluvy), C‑630/23,
EU:C:2025:302, bod 45 a citovaná
judikatúra].
34      Z návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
podľa
judikatúry
Sąd Najwyższy (Najvyšší
súd)
má
neplatnosť
druhého
dodatku
za
následok
obnovenie
pôvodných
podmienok
zmluvy o hypotekárnom
úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
ktoré
boli
nahradené
týmto
dodatkom.
Toto
obnovenie
umožňuje
zachovať
platnosť
tejto
zmluvy,
zatiaľ
čo
podľa
predkladajúceho
vnútroštátneho
súdu
by
jej
neplatnosť v celom
rozsahu
bola
neprimeraná
vzhľadom
na
dosiahnutie
cieľa
ochrany
spotrebiteľov.
35      Z judikatúry
vyplýva,
že
ak
vnútroštátny
súd
usúdi,
že
na
základe
relevantných
ustanovení
jeho
vnútroštátneho
práva
nie
je
zachovanie
zmluvy
bez
nekalých
podmienok,
ktoré
obsahuje,
možné,
článok 6
ods. 1
smernice
93/13 v zásade
nebráni
tomu,
aby
bola
vyhlásená
za
neplatnú
bez
ohľadu
na
konkrétne
dôsledky,
ktoré
vyplývajú z neplatnosti
tejto
zmluvy
(rozsudok z 29. apríla
2021,
Bank
BPH,
C‑19/20,
EU:C:2021:341, bod 85 a citovaná
judikatúra).
36      V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že
možnosť
predmetnú
zmluvu v súlade s pravidlami
vnútroštátneho
práva
zachovať
bez
jej
nekalých
podmienok
sa
musí
overiť
na
základe
objektívneho
prístupu.
Situáciu
jednej
zo
zmluvných
strán
tejto
zmluvy
teda
nemožno
považovať
za
rozhodujúce
kritérium
pre
budúci
osud
uvedenej
zmluvy
[pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. apríla
2025,
AxFina Hungary (Ďalšia
existencia
zmluvy), C‑630/23,
EU:C:2025:302, bod 58 a citovanú
judikatúru].
37      Za
týchto
podmienok
pokračovanie
zmluvy
nemôže
závisieť
od
prípadných
neprimeraných
účinkov
neplatnosti
zmluvy
vo
vzťahu k cieľu
ochrany
spotrebiteľov
sledovanému
smernicou
93/13.
38      V súlade s judikatúrou
citovanou v bode 31
tohto
rozsudku
účinky
konštatovania
nekalej
povahy
podmienky
uvedenej v zmluve
uzatvorenej
medzi
predajcom
alebo
dodávateľom a spotrebiteľom
musia v každom
prípade
umožniť
právne a skutkové
obnovenie
situácie, v ktorej
by
sa
spotrebiteľ
nachádzal v prípade
neexistencie
tejto
nekalej
podmienky. V tejto
súvislosti
vnútroštátna
judikatúra,
akou
je
judikatúra
uvedená v návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
tým,
že z dôvodu
nekalej
povahy
podmienok
dodatku k zmluve
vyžaduje
obnovenie
pôvodných
podmienok
tejto
zmluvy,
ktoré
boli
nahradené
týmto
dodatkom,
vedie v zásade k obnove
právnej
situácie, v ktorej
by
sa
spotrebiteľ
nachádzal v prípade
neexistencie
týchto
nekalých
podmienok.
39      Je
však
potrebné
pripomenúť,
že
keby
vnútroštátny
súd
mohol
meniť
obsah
nekalých
podmienok,
ktoré
sú
uvedené v takej
zmluve,
mohlo
by
sa
tým
ohroziť
splnenie
dlhodobého
cieľa
uvedeného v článku 7 smernice
93/13.
Takáto
právomoc
by
totiž
mohla
prispieť k odstráneniu
odstrašujúceho
účinku,
ktorý
má
na
predajcov
alebo
dodávateľov
tým,
že
sa
takéto
nekalé
podmienky
voči
spotrebiteľovi
jednoducho
neuplatnia,
takže
predajcovia
alebo
dodávatelia
by
zostali v pokušení
používať
tieto
podmienky s vedomím,
že
aj
keby
boli
vyhlásené
za
neplatné,
vnútroštátny
súd
by
mohol
zmluvu
upraviť v nevyhnutnom
rozsahu
tak,
že
bude
chrániť
záujem
uvedených
predajcov
alebo
dodávateľov
(rozsudok z 29. apríla
2021,
Bank
BPH,
C‑19/20,
EU:C:2021:341, bod 68 a citovaná
judikatúra).
40      Obnovenie
podmienok
dotknutej
zmluvy,
ktorými
už
zmluvné
strany
nemali v úmysle
byť
viazané,
však
môže
nielen
spochybniť
účinnosť
ochrany
spotrebiteľov
zaručenú
smernicou
93/13,
ale
aj
ohroziť
dosiahnutie
cieľa
stanoveného v článku 7 smernice
93/13,
ktorým
je
odstrašenie
predajcu
alebo
dodávateľa
od
používania
nekalých
podmienok,
čo
možno
dosiahnuť
iba
zrušením
týchto
nekalých
podmienok.
41      Na
jednej
strane
totiž
uvedené
obnovenie
pôvodných
podmienok
uvedenej
zmluvy
môže
mať
pre
spotrebiteľa
negatívne
dôsledky
vyplývajúce
priamo
zo
zrušenia
nekalých
podmienok. V prejednávanej
veci
poľská
vláda
vo
svojich
písomných
pripomienkach
uviedla,
že
obnovenie
indexu
uplatniteľného
na
úrokovú
sadzbu,
ako
bola
dohodnutá v pôvodnej
zmluve,
by
znamenalo,
že
dlžník
vráti
sumy
zodpovedajúce
rozdielu
medzi
uplatnením
indexu
stanoveného v druhom
dodatku a indexu
stanoveného v pôvodnej
zmluve
za
obdobie
po
uzavretí
tohto
dodatku.
Okrem
toho
vzhľadom
na
to,
že
zmluvné
strany
zmluvy o hypotekárnom
úvere, o ktorú
ide
vo
veci
samej,
sa v druhom
dodatku
dohodli
na
zmene
splatnosti
tohto
úveru v prospech
dlžníka,
najmä
vo
forme
predĺženia
lehoty
splácania,
obnovenie
splatnosti
dohodnutej v pôvodnej
zmluve
môže
byť
pre
spotrebiteľa
takisto
nevýhodné.
42      Na
druhej
strane
existuje
riziko,
že
predajcovia
alebo
dodávatelia
nebudú
odstrašení
od
používania
nekalých
podmienok,
ak
pôvodné
podmienky
zmluvy,
ktoré
mali
zmluvné
strany v úmysle
nahradiť
uzavretím
dodatku, v ktorom
sa
nachádzajú
podmienky,
ktorých
nekalá
povaha
bola
konštatovaná,
by
mohli
byť
obnovené
namiesto
nekalých
podmienok
uvedených v dodatku.
Konkrétne,
ak
má
predajca
alebo
dodávateľ
výhodu z takéhoto
obnovenia
pôvodných
podmienok,
odstrašujúci
účinok
spojený
najmä s vrátením
výhod,
ktoré
predajca
alebo
dodávateľ
neoprávnene
získal
na
základe
nekalej
podmienky,
spotrebiteľovi,
môže
byť
čiastočne
neutralizovaný.
43      V každom
prípade
prináleží
vnútroštátnemu
súdu,
aby
overil,
aká
bola
vôľa
zmluvných
strán,
keď
zmenili
jej
obsah
uzavretím
dodatku.
44      Na
záver
je
potrebné
pripomenúť,
že článok 6 ods. 1
smernice
93/13
smeruje k nahradeniu
formálnej
rovnováhy
medzi
právami a povinnosťami
zmluvných
strán,
ktorú
nastolila
zmluva,
skutočnou
rovnováhou,
ktorá
má
znovu
zaviesť
rovnosť
medzi
zmluvnými
stranami
(rozsudok z 18. decembra
2025,
Soledil, C‑320/24,
EU:C:2025:993, bod 23 a citovaná
judikatúra).
45      Vnútroštátnemu
súdu
preto
prináleží,
aby
sa
ubezpečil,
že
obnovenie
pôvodných
podmienok
nahradených
dodatkom,
ktorého
neplatnosť
bola
konštatovaná z dôvodu
existencie
nekalých
podmienok,
umožňuje
vytvoriť
takúto
skutočnú
rovnováhu
zaručujúcu
účinnú
ochranu
spotrebiteľa
bez
toho,
aby
bolo
spochybnené
dosiahnutie
cieľa
odstrašenia
sledovaného v článku 7 ods. 1
smernice
93/13.
46      Vzhľadom
na
všetky
uvedené
skutočnosti
je
potrebné
na
predloženú
otázku
odpovedať
tak,
že článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1
smernice
93/13,
ako
aj
zásady
efektivity a proporcionality
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
nebránia
vnútroštátnej
judikatúre,
podľa
ktorej
určenie
neplatnosti
dodatku k zmluve o hypotekárnom
úvere
uzavretej
medzi
predajcom
alebo
dodávateľom a spotrebiteľom z dôvodu
existencie
nekalých
podmienok
má
za
následok
obnovenie
pôvodných
podmienok
tejto
zmluvy,
ktoré
mal
uvedený
dodatok
nahradiť
týmito
nekalými
podmienkami,
za
predpokladu,
že
sa
náležite
zohľadnia
negatívne
dôsledky
pre
tohto
spotrebiteľa a výhody
pre
tohto
predajcu
alebo
dodávateľa,
ktoré
vyplývajú z predmetného
opätovného
obnovenia
týchto
pôvodných
podmienok, a to
tak,
aby
bolo
zaručené,
že
obnovenie
uvedených
pôvodných
podmienok
umožní
dosiahnuť
skutočnú
rovnováhu
medzi
právami a povinnosťami
zmluvných
strán, a teda
účinnú
ochranu
spotrebiteľa
bez
toho,
aby
bolo
spochybnené
dosiahnutie
cieľa
odstrašenia
sledovaného
touto
smernicou.
O trovách
47      Vzhľadom
na
to,
že
konanie
pred
Súdnym
dvorom
má
vo
vzťahu k účastníkom
konania
vo
veci
samej
incidenčný
charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou
postupu v konaní
pred
predkladajúcim
vnútroštátnym
súdom, o trovách
konania
rozhodne
tento
vnútroštátny
súd.
Iné
trovy
konania,
ktoré
vznikli v súvislosti s predložením
pripomienok
Súdnemu
dvoru a nie
sú
trovami
uvedených
účastníkov
konania,
nemôžu
byť
nahradené.
Z týchto
dôvodov
Súdny
dvor
(šiesta
komora)
rozhodol
takto:
Článok 6 ods. 1 a článok 7 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách, ako aj zásady efektivity a proporcionality
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej určenie neplatnosti dodatku k zmluve o hypotekárnom úvere uzavretej medzi predajcom alebo dodávateľom a spotrebiteľom z dôvodu existencie nekalých podmienok má za následok obnovenie pôvodných podmienok tejto zmluvy, ktoré mal uvedený dodatok nahradiť týmito nekalými podmienkami, za predpokladu, že sa náležite zohľadnia negatívne dôsledky pre tohto spotrebiteľa a výhody pre tohto predajcu alebo dodávateľa, ktoré vyplývajú z predmetného opätovného obnovenia týchto pôvodných podmienok, a to tak, aby bolo zaručené, že obnovenie uvedených pôvodných podmienok umožní dosiahnuť skutočnú rovnováhu medzi právami a povinnosťami zmluvných strán, a teda účinnú ochranu spotrebiteľa bez toho, aby bolo spochybnené dosiahnutie cieľa odstrašenia sledovaného touto smernicou.
Podpisy
*      Jazyk
konania:
poľština.
i      Názov
tejto
veci
je
fiktívny.
Nezodpovedá
skutočnému
menu
ani
názvu
žiadneho z účastníkov
konania.