62024CJ0514
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (druhá komora)
z 12. marca 2026 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Odvetvie telekomunikácií – Smernica (EÚ) 2018/1972 – Európsky kódex elektronických komunikácií – Článok 105 ods. 4 prvý pododsek – Právo koncových používateľov bez ďalších nákladov vypovedať zmluvu v dôsledku zmien, ktoré jednostranne zamýšľa zaviesť poskytovateľ elektronických komunikačných služieb – Výnimky – Zmeny priamo stanovené právom Únie alebo vnútroštátnym právom“
Vo veci C‑514/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Kúria (Najvyšší súd, Maďarsko) z 26. júna 2024 a doručený Súdnemu dvoru 24. júla 2024, ktorý súvisí s konaním:
Magyar Telekom Nyrt.
proti
Nemzeti Média ‑ és Hírközlési Hatóság Elnöke,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predsedníčka druhej komory K. Jürimäe, predseda Súdneho dvora K. Lenaerts, vykonávajúci funkciu sudcu druhej komory, sudcovia F. Schalin, N. Gavalec (spravodajca) a Z. Csehi,
generálny advokát: M. Campos Sánchez‑Bordona,
tajomník: I. Illéssy, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 26. júna 2025,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Magyar Telekom Nyrt., v zastúpení: V. Brengel, G. V. Radics, ügyvédek, M. L. Keresztury a B. Modok,
–
maďarská vláda, v zastúpení: D. Csoknyai a M. Z. Fehér, splnomocnení zástupcovia,
–
Írsko, v zastúpení: M. Browne, Chief State solicitor, S. Finnegan a A. Joyce, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Quigley, SC, a S. Brittain, BL,
–
fínska vláda, v zastúpení: M. Pere, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: V. Bottka, G. Conte a O. Gariazzo, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 18. septembra 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 105 ods. 4 prvého pododseku smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1972 z 11. decembra 2018, ktorou sa stanovuje európsky kódex elektronických komunikácií (Ú. v. EÚ L 321, 2018, s. 36).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Magyar Telekom Nyrt., poskytovateľom elektronických komunikačných služieb, a Nemzeti Média‑ és Hírközlési Hatóság Elnöke (predseda Národného úradu pre komunikácie a médiá, Maďarsko) (ďalej len „predseda NMHH“) vo veci rozhodnutia, ktorým jej predseda NMHH uložil okrem iného povinnosť zmeniť účastnícke zmluvy uzavreté s koncovými používateľmi, ktoré obsahovali tarifnú možnosť nazývanú „nulová tarifa“.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie (EÚ) 2015/2120
3
Článok 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2120 z 25. novembra 2015, ktorým sa ustanovujú opatrenia týkajúce sa prístupu k otvorenému internetu a ktorým sa mení smernica 2002/22/ES o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb a nariadenie (EÚ) č. 531/2012 o roamingu vo verejných mobilných komunikačných sieťach v rámci Únie (Ú. v. EÚ L 310, 2015, s. 1), nazvaný „Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti“, v odseku 1 stanovuje:
„Týmto nariadením sa stanovujú spoločné pravidlá na zabezpečenie rovnakého a nediskriminačného zaobchádzania s prevádzkou [dátovým tokom – neoficiálny preklad] pri poskytovaní služieb prístupu k internetu a súvisiacich práv koncových užívateľov.“
4
Článok 3 uvedeného nariadenia, nazvaný „Zabezpečenie prístupu k otvorenému internetu“, v odsekoch 1 až 3 stanovuje:
„1.   Koncoví užívatelia majú právo na prístup k informáciám a obsahu a právo šíriť informácie a obsah, využívať a poskytovať aplikácie a služby a využívať koncové zariadenie podľa vlastného výberu, bez ohľadu na umiestnenie koncového užívateľa alebo poskytovateľa, alebo na umiestnenie, pôvod či určenie informácií, obsahu, aplikácie alebo služby prostredníctvom ich služby prístupu k internetu.
…
2.   Dohodami medzi poskytovateľmi služieb prístupu k internetu a koncovými užívateľmi o obchodných a technických podmienkach a charakteristických znakoch služieb prístupu k internetu, ako je cena, objemy dát alebo rýchlosť, a akýmikoľvek obchodnými praktikami, ktoré vykonávajú poskytovatelia služieb prístupu k internetu, sa nesmie obmedziť výkon práv koncových užívateľov ustanovených v odseku 1.
3.   Poskytovatelia služieb prístupu k internetu zaobchádzajú pri poskytovaní týchto služieb s každou prevádzkou [so všetkými typmi dátového toku – neoficiálny preklad] rovnako, bez diskriminácie, obmedzení alebo zasahovania a bez ohľadu na odosielateľa a príjemcu, obsah, ku ktorému sa pristupuje alebo ktorý sa distribuuje, použité alebo poskytnuté aplikácie alebo služby alebo použité koncové zariadenie.
Prvým pododsekom sa nebráni poskytovateľom služieb prístupu k internetu vo vykonávaní opatrení na primerané riadenie prevádzky [primeraných opatrení na riadenie dátového toku – neoficiálny preklad]. Aby sa takéto opatrenia považovali za primerané, musia byť transparentné, nediskriminačné a proporcionálne, a nesmú sa zakladať na obchodných kritériách, ale na objektívne rozdielnych technických požiadavkách na kvalitu služby špecifických kategórií prevádzky [dátového toku – neoficiálny preklad]. Takéto opatrenia nemonitorujú špecifický obsah a nezachovávajú sa dlhšie, než je nevyhnutné.
Poskytovatelia služieb prístupu k internetu nesmú vykonávať opatrenia na riadenie prevádzky [dátového toku – neoficiálny preklad], ktoré presahujú opatrenia uvedené v druhom pododseku, a najmä nesmú blokovať, spomaľovať, meniť, obmedzovať, narúšať, znehodnocovať alebo diskriminovať špecifický obsah, aplikácie alebo služby alebo ich špecifické kategórie, iba ak je to potrebné, a iba tak dlho, ako je potrebné, aby:
a)
sa dodržali legislatívne akty Únie alebo vnútroštátne právne predpisy, ktoré sú v súlade s právom Únie, ktorým poskytovateľ služieb prístupu k internetu podlieha, alebo opatrenia, ktoré sú v súlade s právom Únie, ktorými sa vykonávajú takéto legislatívne akty Únie alebo vnútroštátne právne predpisy, vrátane rozhodnutí súdov alebo orgánov verejnej moci s príslušnými právomocami;
b)
sa zachovala integrita a bezpečnosť siete, služieb poskytovaných prostredníctvom tejto siete a koncového zariadenia koncových užívateľov;
c)
sa predchádzalo hroziacemu preťaženiu siete a zmiernili sa účinky výnimočného alebo dočasného preťaženia siete pod podmienkou, že s rovnocennými kategóriami prevádzky [dátového toku – neoficiálny preklad] sa zaobchádza rovnako.“
Nariadenie (EÚ) 2018/1971
5
Odôvodnenie 5 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1971 z 11. decembra 2018, ktorým sa zriaďuje Orgán európskych regulátorov pre elektronické komunikácie (BEREC) a Agentúra na podporu orgánu BEREC (Úrad BEREC), ktorým sa mení nariadenie (EÚ) 2015/2120 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1211/2009 (Ú. v. EÚ L 321, 2018, s. 1), stanovuje:
„[Orgán európskych regulátorov pre elektronické komunikácie (BEREC) a Agentúra na podporu orgánu BEREC (Úrad BEREC)] sa zriadili nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1211/2009 [z 25. novembra 2009, ktorým sa zriaďuje Orgán európskych regulátorov pre elektronické komunikácie (BEREC) a jeho úrad (Ú. v. EÚ L 337, 2009, s. 1)]. Orgán BEREC nahradil [Európsku skupinu regulátorov pre elektronické komunikačné siete a služby (ERG)] a jeho účelom bolo prispievať k rozvoju, ako aj k lepšiemu fungovaniu vnútorného trhu v oblasti elektronických komunikačných sietí a služieb so zámerom zabezpečiť jednotné vykonávanie regulačného rámca pre elektronické komunikácie. Orgán BEREC koná ako fórum pre spoluprácu medzi jednotlivými [národnými regulačnými orgánmi (NRO)] a medzi NRO a [Európskou] komisiou pri vykonávaní celého rozsahu ich povinností vyplývajúcich z regulačného rámca Únie. Orgán BEREC bol zriadený na to, aby poskytoval odborné znalosti a konal nezávisle a transparentne.“
6
Článok 3 nariadenia 2018/1971 s názvom „Ciele orgánu BEREC“ v odseku 2 uvádza:
„Orgán BEREC plní ciele stanovené v článku 3 smernice (EÚ) 2018/1972. Cieľom orgánu BEREC je predovšetkým zabezpečiť jednotné vykonávanie regulačného rámca pre elektronické komunikácie v rozsahu pôsobnosti, ktorý sa uvádza v odseku 1 tohto článku.“
7
Článok 4 tohto nariadenia, nazvaný „Regulačné úlohy orgánu BEREC“, v odsekoch 1 a 4 stanovuje:
„1.   Orgán BEREC plní tieto regulačné úlohy:
…
d)
vydáva usmernenia o vykonávaní regulačného rámca Únie pre elektronické komunikácie, a to najmä usmernenia uvedené v [nariadení Európskeho parlamentu a Rady] (EÚ) č. 531/2012 [z 13. júna 2012 o roamingu vo verejných mobilných komunikačných sieťach v rámci Únie (Ú. v. EÚ L 172, 2012, s. 10)] a [nariadení 2015/2120] a smernici [2018/1972] týkajúce sa:
…
e)
z vlastného podnetu alebo na požiadanie národných regulačných orgánov, Európskeho parlamentu, Rady [Európskej únie] alebo Komisie vydáva ďalšie usmernenia, ktorými sa zabezpečuje jednotné vykonávanie regulačného rámca pre elektronické komunikácie a jednotné regulačné rozhodnutia národných regulačných orgánov, najmä pokiaľ ide o regulačné otázky, ktoré ovplyvňujú značný počet členských štátov alebo ktoré majú cezhraničný prvok;
…
4.   Bez toho, aby bol dotknutý súlad s príslušným právom Únie, národné regulačné orgány a Komisia v najväčšej možnej miere zohľadňujú každé usmernenie, stanovisko, odporúčanie, spoločnú pozíciu a najlepší postup, ktoré prijal orgán BEREC s cieľom zabezpečiť jednotné vykonávanie regulačného rámca pre elektronické komunikácie v rámci rozsahu pôsobnosti uveden[ého] v článku 3 ods. 1.
Ak sa národný regulačný orgán odchýli od usmernení uvedených v odseku 1 písm. e), svoje konanie zdôvodní.“
Smernica 2018/1972
8
Odôvodnenie 275 smernice 2018/1972 znie takto:
„Akékoľvek zmeny zmluvných podmienok navrhnuté poskytovateľmi iných verejne dostupných elektronických komunikačných služieb ako interpersonálne komunikačné služby nezávislé od číslovania, ktoré nie sú v prospech koncového používateľa, napríklad čo sa týka poplatkov, taríf, obmedzení objemu dát, rýchlostí prenosu dát, pokrytia alebo spracúvania osobných údajov, by mali byť považované za oprávnené dôvody zo strany koncového používateľa na vypovedanie zmluvy bez toho, aby mu vznikli akékoľvek náklady, a to aj keď sú spojené s niektorými výhodnými zmenami Akékoľvek zmeny zmluvných podmienok zo strany poskytovateľa by preto mali oprávňovať koncového používateľa na vypovedanie zmluvy, pokiaľ nie je každá zmena sama osebe prospešná pre koncového používateľa alebo pokiaľ tieto zmeny nie sú čisto administratívnej povahy napríklad zmena adresy poskytovateľa a nemajú žiadny negatívny účinok na koncového používateľa, alebo pokiaľ zmeny nie sú uložené výlučne v dôsledku legislatívnych alebo regulačných zmien, ako sú nové požiadavky na informácie týkajúce sa zmluvy uložené podľa práva Únie alebo vnútroštátneho práva. To, či je zmena výlučne v prospech koncového používateľa, by sa malo posudzovať na základe objektívnych kritérií. Právo koncového používateľa na ukončenie zmluvy by sa malo vylúčiť len v prípade, ak poskytovateľ dokáže preukázať, že všetky zmeny zmluvných podmienok sú výlučne zmenami v prospech koncového používateľa alebo sú čisto administratívnej povahy bez akéhokoľvek negatívneho účinku na koncového používateľa.“
9
Článok 3 tejto smernice, nazvaný „Všeobecné ciele“, v odseku 2 stanovuje:
„[NRO] a iné príslušné orgány, ako aj orgán BEREC, Komisia a členské štáty sledujú v kontexte tejto smernice každý z týchto všeobecných cieľov, ktoré nie sú zoradené podľa priority:
…
d)
podporovať záujmy občanov Únie zabezpečením pripojiteľnosti a všeobecnej dostupnosti a využívania vysokokapacitných sietí vrátane pevných, mobilných a bezdrôtových sietí a elektronických komunikačných služieb umožnením maximálnych výhod z hľadiska možnosti voľby, ceny a kvality na základe efektívnej hospodárskej súťaže, zachovaním bezpečnosti sietí a služieb, zabezpečením vysokej a jednotnej úrovne ochrany koncových používateľov prostredníctvom potrebných odvetvových predpisov a riešením potrieb, ako sú napríklad prijateľné ceny, ktoré majú osobitné sociálne skupiny, najmä koncoví používatelia so zdravotným postihnutím, starší koncoví používatelia a koncoví používatelia s osobitnými sociálnymi potrebami, a možnosť voľby a rovnocenný prístup pre koncových používateľov so zdravotným postihnutím.“
10
Článok 10 uvedenej smernice, nazvaný „Zapojenie [NRO] do činností orgánu BEREC“, stanovuje:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby ich príslušné [NRO] aktívne podporovali ciele orgánu BEREC presadzovať väčšiu koordináciu a konzistentnosť regulácie.
2.   Členské štáty zabezpečia, aby [NRO] pri prijímaní svojich rozhodnutí týkajúcich sa ich domácich trhov v čo najväčšej miere zohľadňovali usmernenia, stanoviská, odporúčania, spoločné stanoviská, najlepšie postupy a metodiky prijaté orgánom BEREC.“
11
Článok 105 tej istej smernice, nazvaný „Dĺžka trvania zmluvy a jej ukončenie“, v odseku 4 stanovuje:
„Koncoví používatelia majú právo ukončiť svoj[e] zmluvy bez toho, aby im v čase oznámenia zmien zmluvných podmienok navrhovaných poskytovateľom verejne dostupných elektronických komunikačných služieb iných ako interpersonálnych komunikačných služieb nezávislých od číslovania vznikli akékoľvek ďalšie náklady, pokiaľ nejde o navrhované zmeny, ktoré sú výhradne v prospech koncového používateľa, sú čisto administratívneho charakteru a nemajú negatívny účinok na koncového používateľa, alebo ich priamo stanovuje právo Únie alebo vnútroštátne právo.
Poskytovatelia oznámia každú zmenu zmluvných podmienok koncovým používateľom aspoň mesiac vopred a zároveň ich informujú o ich práve ukončiť zmluvu bez toho, aby vznikli akékoľvek ďalšie náklady v prípade, že nové podmienky neprijímajú. Právo ukončiť zmluvu je uplatniteľné v lehote jedného mesiaca po oznámení. Členské štáty môžu lehotu predĺžiť o najviac tri mesiace. Členské štáty zabezpečia, aby sa oznamovanie uskutočňovalo jasným a zrozumiteľným spôsobom na trvalom nosiči.“
Maďarské právo
12
Ustanovenie § 132 az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény (zákon č. C z roku 2003 o elektronických komunikáciách) v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „zákon 2003/100“) v odsekoch 5 a 6 stanovuje:
„5.   Účastník môže vypovedať účastnícku zmluvu s okamžitou účinnosťou a bez ďalších právnych následkov v lehote 45 dní od prijatia oznámenia o jednostrannej zmene zmluvy zo strany poskytovateľa verejne dostupných elektronických komunikačných služieb.
6.   Účastník nemá právo vypovedať účastnícku zmluvu podľa odseku 5, ak zmena:
a)
vedie k zmene účastníckej zmluvy alebo podmienok používania služby výlučne v prospech účastníka;
b)
má čisto administratívny charakter a nemá negatívny účinok na účastníka alebo
c)
je striktne založená na zmene právnej úpravy alebo na správnom alebo súdnom rozhodnutí.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
13
Spoločnosť Magyar Telekom pôsobí v odvetví informačných a komunikačných technológií. Tento podnik ponúkal koncovým používateľom v prípade niektorých svojich balíkov služieb prístupu k internetu tarifnú možnosť nazývanú „nulová tarifa“, pri ktorej z objemu dát zahrnutých v týchto balíkoch neodpočítaval dáta spotrebované používaním určitých konkrétnych aplikácií a/alebo služieb.
14
NMHH rozhodnutím zo 6. septembra 2022 (ďalej len „rozhodnutie NMHH“) konštatoval, že uvedený podnik nedodržal ustanovenia článku 3 ods. 3 nariadenia 2015/2120, pretože v rámci uplatnenia tejto tarifnej možnosti nezaobchádzal so všetkými typmi dátového toku rovnako a bez diskriminácie. V tomto rozhodnutí NMHH uložil spoločnosti Magyar Telekom povinnosť najneskôr do 15. novembra 2022 prestať ponúkať akýkoľvek produkt obsahujúci uvedenú tarifnú možnosť a najneskôr do 31. marca 2023 zmeniť zmluvy dotknutých účastníkov vrátane všeobecných podmienok a individuálnych účastníckych zmlúv s cieľom odstrániť akýkoľvek odkaz na túto tarifnú možnosť.
15
V uvedenom rozhodnutí NMHH zdôraznil, že vzhľadom na to, že potreba zmeniť zmluvy dotknutých účastníkov vyplýva z nezlučiteľnosti praxe spoločnosti Magyar Telekom s článkom 3 ods. 3 tohto nariadenia, jednostranná zmena týchto zmlúv v neprospech týchto účastníkov im dáva právo vypovedať tieto zmluvy podľa § 132 ods. 5 zákona 2003/100, ktorého cieľom je prebrať do maďarského práva článok 105 ods. 4 prvý pododsek smernice 2018/1972. V tejto súvislosti nie je uplatniteľná výnimka stanovená v § 132 ods. 6 písm. c) zákona 2003/100, ktorej cieľom je prebrať do maďarského práva tretiu výnimku stanovenú v poslednej časti vety článku 105 ods. 4 prvom pododseku smernice 2018/1972.
16
Rozhodnutím z 27. októbra 2022 (ďalej len „rozhodnutie predsedu NMHH“) predseda NMHH, na ktorý Magyar Telekom podala odvolanie, potvrdil rozhodnutie NMHH.
17
V tomto rozhodnutí z 27. októbra 2022 predseda NMHH uviedol, že v rozsudkoch z 2. septembra 2021, Vodafone (C‑854/19, EU:C:2021:675); z 2. septembra 2021, Vodafone (C‑5/20, EU:C:2021:676), a z 2. septembra 2021, Telekom Deutschland (C‑34/20, EU:C:2021:677), Súdny dvor rozhodol, že tarifná možnosť nazývaná „nulová tarifa“ je nezlučiteľná s povinnosťami vyplývajúcimi z článku 3 ods. 3 nariadenia 2015/2120. Povinnosť spoločnosti Magyar Telekom zmeniť platné individuálne účastnícke zmluvy tak vyplýva z tohto ustanovenia, ktorého správny výklad poskytol Súdny dvor v týchto rozsudkoch.
18
V uvedenom rozhodnutí predseda NMHH zdôraznil, že po vyhlásení týchto rozsudkov bola Magyar Telekom povinná dobrovoľne prestať ponúkať a využívať takúto tarifnú možnosť a že cieľom rozhodnutia NMHH bolo zabezpečiť, aby Magyar Telekom uplatňovala nariadenie 2015/2120 v súlade s uvedenými rozsudkami, ktorých závery boli začlenené do usmernení orgánu BEREC o vykonávaní nariadenia o otvorenom internete z 9. júna 2022 [BoR (22) 81, ďalej len „usmernenia orgánu BEREC z roku 2022“].
19
Zatiaľ čo totiž v predchádzajúcich usmerneniach orgánu BEREC o vykonávaní európskych pravidiel sieťovej neutrality národnými regulačnými orgánmi z 30. augusta 2016 [BoR (16) 127, ďalej len „usmernenia orgánu BEREC z roku 2016“] boli ustanovenia nariadenia 2015/2120 vykladané tak, že povoľujú určité tarifné možnosti nazývané „nulová tarifa“, po vyhlásení rozsudku z 15. septembra 2020, Telenor Magyarország (C‑807/18 a C‑39/19, EU:C:2020:708) a rozsudkov uvedených v bode 17 vyššie orgán BEREC prijal usmernenia orgánu BEREC z roku 2022, v ktorých sa tieto ustanovenia vykladali tak, že nepovoľujú takéto tarifné možnosti.
20
Magyar Telekom vo svojej žalobe proti rozhodnutiu predsedu NMHH, podanej na Fővárosi Törvényszék (Súd hlavného mesta Budapešť, Maďarsko), uviedla, že nemá žiadnu povinnosť vykonať uvedené rozsudky, že jej prax bola vypracovaná na základe usmernení orgánu BEREC z roku 2016 a že nemá žiadnu povinnosť meniť tieto zmluvy na základe usmernení orgánu BEREC z roku 2022, ktoré sú určené pre NRO. Podľa názoru spoločnosti Magyar Telekom treba toto rozhodnutie považovať za „vnútroštátne právo“ v zmysle článku 105 ods. 4 smernice 2018/1972, ktorým jej priamo ukladá povinnosť zmeniť uvedené zmluvy.
21
Fővárosi Törvényszék (Súd hlavného mesta Budapešť) zamietol žalobu spoločnosti Magyar Telekom.
22
Tento súd pripomenul, že § 132 ods. 6 písm. c) zákona 2003/100 stanovuje výnimku, ktorej znenie jasne odkazuje na zmenu priamo stanovenú pravidlom práva Únie alebo vnútroštátny právom, a ktorá sa uplatňuje výlučne na akty práva Únie, ako sú definované v článku 288 ZFEÚ, ako aj na vnútroštátne legislatívne akty. Rozhodnutie predsedu NMHH prijaté v individuálnom prípade však nie je legislatívnym alebo regulačným aktom, keďže ho prijíma správny orgán pri výkone svojich právomocí uplatňovať právo, a preto sa na toto rozhodnutie nemôže vzťahovať výnimka stanovená v tomto ustanovení. Zmeny, ku ktorým došlo pri výklade alebo uplatňovaní práva, nemožno považovať za legislatívne alebo regulačné zmeny.
23
Magyar Telekom vo svojom kasačnom opravnom prostriedku podanom na Kúria (Najvyšší súd, Maďarsko), ktorý je vnútroštátnym súdom predkladajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania, tvrdí, že Fővárosi Törvényszék (Súd hlavného mesta Budapešť) nesprávne vyložil vzťah medzi odôvodnením 275 a článkom 105 ods. 4 prvým pododsekom smernice 2018/1972, keď konštatoval, že pojem „regulačné“, uvedený v druhej vete tohto odôvodnenia, sa nemôže vzťahovať na rozhodnutie prijaté v rámci výkonu právomocí uplatňovania práva.
24
Podľa spoločnosti Magyar Telekom sa výnimka z práva koncových používateľov vypovedať účastnícke zmluvy z toho dôvodu, že dotknutý poskytovateľ zmluvu jednostranne zmenil, uplatňuje nielen v prípade, keď tieto zmeny priamo stanovujú legislatívne akty Únie alebo členského štátu, ale aj vtedy, keď ich stanovuje právo Únie alebo vnútroštátne právo v širšom zmysle.
25
Predkladajúci vnútroštátny súd zastáva názor, že na to, aby mohol vydať rozsudok, je potrebné, aby Súdny dvor poskytol spresnenia týkajúce sa výkladu článku 105 ods. 4 prvého pododseku smernice 2018/1972, keďže tento vnútroštátny súd musí rozhodnúť o otázke, či koncoví používatelia majú právo vypovedať svoje zmluvy bez ďalších nákladov z dôvodu zmien zmluvných podmienok, ktorá zamýšľa zaviesť Magyar Telekom, zatiaľ čo toto ustanovenie vylučuje takéto právo vypovedať zmluvu bez ďalších nákladov, ak zamýšľané zmeny „priamo stanovuje právo Únie alebo vnútroštátne právo“.
26
Tento súd pripomína, že podľa mechanizmu zavedeného smernicou 2018/1972 je úlohou orgánu BEREC harmonizovať výklad ustanovení nariadenia 2015/2120 pre NRO na úrovni Európskej únie. Usmernenia orgánu BEREC z roku 2016 pritom u spoločnosti Magyar Telekom vyvolali legitímnu dôveru. Na základe týchto usmernení Magyar Telekom nebola schopná predvídať prax, ktorá sa mala dodržiavať podľa rozsudkov Súdneho dvora uvedených v bode 17 vyššie a ktorou sa riadi rozhodnutie NMHH v nadväznosti na to, že táto prax bola prevzatá do usmernení BEREC z roku 2022.
27
Podľa názoru uvedeného súdu skutočnosť, že rozsudkami Súdneho dvora sa nevyhnutne riadia usmernenia BEREC, ktorými sa zase nevyhnutne riadia rozhodnutia NRO, ktoré takto dosahujú súlad s výkladom ustanovení nariadenia 2015/2120, ktorý podal Súdny dvor, naznačuje, že takýto postup sa vyznačuje existenciou „regulačného prvku“, ktorý nemožno považovať len za obyčajné uplatňovanie práva.
28
Za týchto podmienok Kúria (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Možno rozsudok Súdneho dvora považovať za rovnocenný priamo záväznému ustanoveniu práva Únie v zmysle článku 105 ods. 4 smernice [2018/1972], alebo treba konštatovať, že ide o výklad práva, ktorý nepredstavuje zmenu predchádzajúcej právnej úpravy z hľadiska [tohto] článku 105 ods. 4…?
2.
Možno predpokladať, že usmernenia [orgánu BEREC z roku 2022], ktoré v rozsahu relevantnom pre prejednávaný spor nahradili [usmernenia orgánu BEREC z roku 2016], sú – najmä vzhľadom na článok 10 ods. 2 [smernice 2018/1972] a článok 4 ods. 4 nariadenia [2018/1971] – súčasťou práva Únie alebo priamo záväznými ustanoveniami práva Únie, ktoré priamo stanovujú zmenu zmluvných podmienok, a z tohto dôvodu predstavujú zmenu právnej úpravy, ktorá odôvodňuje uplatnenie výnimky stanovenej v článku 105 ods. 4 [smernice 2018/1972], alebo ide len o výklad práva – najmä ak sa v nich uplatňuje rozsudok Súdneho dvora –, ktorý nepredstavuje zmenu predchádzajúcej právnej úpravy z hľadiska [tohto] článku 105 ods. 4…?
3.
Ak uplatnenie výnimky stanovenej v článku 105 ods. 4 [smernice 2018/1972] nie je odôvodnené rozsudkom Súdneho dvora ani usmerneniami orgánu BEREC z roku 2022, možno predpokladať, že rozhodnutie [NRO], ktorým sa vo vzťahu k poskytovateľovi elektronických komunikačných služieb uplatňuje zmenená judikatúra týkajúca sa článku 3 ods. 3 nariadenia [2015/2120], a ktoré je založené na usmerneniach orgánu BEREC z roku 2022, zmenených na základe rozsudku Súdneho dvora, predstavuje ustanovenie vnútroštátneho práva, ktorým sa priamo stanovuje zmena zmluvných podmienok v zmysle článku 105 ods. 4 [smernice 2018/1972], pričom treba uviesť, že ustanovenie nariadenia, ktoré sa ním uplatňuje, je stále rovnaké a počas obdobia, ktorého sa týka spor, sa nezmenilo?“
O prejudiciálnych otázkach
29
Svojimi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 105 ods. 4 prvý pododsek smernice 2018/1972 vykladať v tom zmysle, že koncový používateľ má právo bez ďalších nákladov vypovedať zmluvu, ktorú uzavrel s poskytovateľom elektronických komunikačných služieb, keď tento poskytovateľ zamýšľa zmeniť túto zmluvu s cieľom dosiahnuť súlad uvedenej zmluvy s výkladom ustanovenia práva Únie upravujúceho určité aspekty takejto zmluvy, ktorý poskytol Súdny dvor Európskej únie v rozsudku vyhlásenom v rámci prejudiciálneho konania, alebo s usmerneniami orgánu BEREC, prijatými v nadväznosti na tento rozsudok, alebo s rozhodnutím, ktoré prijal NRO vo vzťahu k tomuto poskytovateľovi, pričom zohľadnil uvedený rozsudok a tieto usmernenia.
30
Podľa ustálenej judikatúry je na účely výkladu ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (rozsudky zo 17. novembra 1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, bod 12, ako aj z 8. mája 2025, Pielatak, C‑410/23, EU:C:2025:325, bod 54, ako aj citovaná judikatúra).
31
Článok 105 ods. 4 prvý pododsek smernice 2018/1972 stanovuje, že koncoví používatelia majú právo vypovedať svoje zmluvy bez toho, aby im v čase oznámenia zmien zmluvných podmienok navrhovaných poskytovateľom verejne dostupných elektronických komunikačných služieb vznikli akékoľvek ďalšie náklady, pokiaľ nejde o navrhované zmeny, ktoré sú výhradne v prospech koncového používateľa, sú čisto administratívneho charakteru a nemajú negatívny účinok na koncového používateľa, alebo ich priamo stanovuje právo Únie alebo vnútroštátne právo.
32
Podľa odôvodnenia 275 tejto smernice by akékoľvek zmeny zmluvných podmienok zo strany poskytovateľa mali oprávňovať koncového používateľa na vypovedanie zmluvy, pokiaľ nie je každá zmena sama osebe prospešná pre koncového používateľa alebo pokiaľ tieto zmeny nie sú čisto administratívnej povahy, ako napríklad zmena adresy poskytovateľa, a nemajú žiadny negatívny účinok na koncového používateľa, alebo pokiaľ zmeny nie sú uložené výlučne v dôsledku legislatívnych alebo regulačných zmien.
33
Zo znenia článku 105 ods. 4 prvého pododseku uvedenej smernice v spojení s týmto odôvodnením vyplýva, že tretia výnimka stanovená v poslednej časti vety článku 105 ods. 4 prvého pododseku uvedenej smernice sa v prípade, keď poskytovateľ zamýšľa zmeniť zmluvné podmienky, uplatňuje výlučne za predpokladu, že zmeny týchto zmluvných podmienok sú priamo a striktne stanovené tým, že nadobudne účinnosť alebo sa zmení legislatívny alebo regulačný akt práva Únie alebo vnútroštátneho práva.
34
Tento výklad podporuje všeobecná štruktúra článku 105 ods. 4 prvého pododseku smernice 2018/1972, ako aj účel tejto smernice.
35
Tento článok 105 ods. 4 prvý pododsek totiž stanovuje všeobecné pravidlo, podľa ktorého zmena zmluvných podmienok, ktorú zamýšľa zaviesť poskytovateľ verejne dostupných elektronických komunikačných služieb má za následok, že koncovým používateľom sa prizná právo vypovedať svoje zmluvy bez ďalších nákladov. Toto všeobecné pravidlo má tri výnimky, ktoré sa majú vykladať reštriktívne.
36
Reštriktívny výklad týchto výnimiek je v súlade so všeobecným cieľom zabezpečiť vysokú spoločnú úroveň ochrany koncových používateľov, uvedeným v článku 3 ods. 2 písm. d) smernice 2018/1972. Článok 105 ods. 4 prvý pododsek smernice 2018/1972 sa tak má chápať v tom zmysle, že na účely uplatnenia tretej výnimky stanovenej v tomto ustanovení je nevyhnutné, aby zmena zmluvných podmienok zamýšľaná dotknutým poskytovateľom bola priamo a striktne stanovená zmenou, ku ktorej došlo v práve Únie alebo vo vnútroštátnom práve predstavujúcom relevantný legislatívny alebo regulačný rámec.
37
V prejednávanej veci sa otázky predkladajúceho vnútroštátneho súdu týkajú po prvé toho, či rozsudok, ktorý vyhlásil Súdny dvor Európskej únie v rámci prejudiciálneho konania možno považovať za zmenu, ku ktorej došlo v práve Únie v zmysle predchádzajúceho bodu tohto rozsudku.
38
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že výklad pravidla práva Únie, ktorý podáva Súdny dvor v rámci výkonu svojej právomoci podľa článku 267 ZFEÚ, objasňuje a v prípade potreby spresňuje význam a dosah tohto pravidla tak, ako sa má alebo sa malo chápať a uplatňovať od okamihu, keď nadobudlo účinnosť. Inak povedané, rozsudok v prejudiciálnom konaní nemá konštitutívnu, ale len deklaratórnu povahu s tým dôsledkom, že jeho účinky v zásade platia od dátumu nadobudnutia účinnosti pravidla, ktoré je predmetom výkladu (rozsudky z 12. februára 2008, Kempter, C‑2/06, EU:C:2008:78, bod 35; z 28. januára 2015, Starjakob, C‑417/13, EU:C:2015:38, bod 63, a z 10. marca 2022, Grossmania, C‑177/20, EU:C:2022:175, bod 41).
39
Z toho vyplýva, že takto vyložené pravidlo v zásade musí správny orgán v rámci svojich právomocí a vnútroštátny súd uplatniť aj na právne vzťahy vzniknuté a založené pred vyhlásením rozsudku, ktorým bolo rozhodnuté o žiadosti o podanie výkladu [pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. februára 2008, Kempter, C‑2/06, EU:C:2008:78, bod 36; zo 14. mája 2020, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél‑alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU a C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, bod 186; zo 16. marca 2023, Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, bod 56, ako aj z 20. apríla 2023, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Obec Ginosa), C‑348/22, EU:C:2023:301, bod 73].
40
Za týchto podmienok rozsudok vyhlásený Súdnym dvorom v rámci prejudiciálneho konania, ktorým sa rozhoduje najmä o výklade článku 3 ods. 3 nariadenia 2015/2120, ako sú rozsudky z 15. septembra 2020, Telenor Magyarország (C‑807/18 a C‑39/19, EU:C:2020:708); z 2. septembra 2021, Vodafone (C‑854/19, EU:C:2021:675); z 2. septembra 2021, Vodafone (C‑5/20, EU:C:2021:676), a z 2. septembra 2021, Telekom Deutschland (C‑34/20, EU:C:2021:677), nemožno považovať za zmenu legislatívneho alebo regulačného aktu práva Únie, ktorá môže poskytovateľovi elektronických komunikačných služieb priamo uložiť povinnosť zmeniť zmluvné podmienky účastníckych zmlúv, ktoré tento poskytovateľ uzavrel s koncovými používateľmi.
41
Po druhé, pokiaľ ide o usmernenia orgánu BEREC, treba uviesť, že tieto usmernenia nepredstavujú ani legislatívne alebo regulačné akty práva Únie, ani ich zmeny.
42
Je pravda, že podľa článku 4 ods. 4 nariadenia 2018/1971 NRO a Komisia „v najväčšej možnej miere zohľadňujú každé usmernenie, stanovisko, odporúčanie, spoločnú pozíciu a najlepší postup, ktoré prijal orgán BEREC“. Aj podľa článku 10 ods. 2 smernice 2018/1972 členské štáty zabezpečia, aby NRO „pri prijímaní svojich rozhodnutí týkajúcich sa ich domácich trhov v čo najväčšej miere zohľadňovali usmernenia, stanoviská, odporúčania, spoločné stanoviská, najlepšie postupy a metodiky prijaté orgánom BEREC“.
43
Tieto akty však nemajú právne záväznú povahu a nespadajú do rámca postupu vypracovania právnej úpravy Únie v oblasti elektronických komunikácií. Jedinou úlohou orgánu BEREC je hrať úlohu fóra pre spoluprácu medzi NRO a medzi NRO a Komisiou, ktorej cieľom je zabezpečiť jednotné uplatňovanie regulačného rámca elektronických komunikácií, ako vyplýva z článku 3 ods. 2 nariadenia 2018/1971 v spojení s odôvodnením 5 tohto nariadenia (rozsudok zo 17. januára 2023, Španielsko/Komisia, C‑632/20 P, EU:C:2023:28, bod 85).
44
Z toho vyplýva, že usmernenia orgánu BEREC, ako sú usmernenia orgánu BEREC z roku 2022, v ktorých sa na rozdiel od usmernení orgánu BEREC z roku 2016 konštatuje, že článok 3 ods. 3 nariadenia 2015/2120 neumožňuje tarifné možnosti nazývané „nulová tarifa“, nemožno chápať tak, že poskytovateľovi elektronických komunikačných služieb priamo stanovujú povinnosť zmeniť zmluvné podmienky v zmysle článku 105 ods. 4 prvého pododseku smernice 2018/1972.
45
Po tretie, pokiaľ ide o otázku, či takto napriek tomu treba chápať rozhodnutie, ktoré prijal NRO, treba uviesť, že predkladajúci vnútroštátny súd vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania spresnil, že spor vo veci samej sa týka rozhodnutia, ktoré prijal predseda NMHH v rámci svojich právomocí správneho preskúmania, aby jeho adresát, poskytovateľ elektronických komunikačných služieb Magyar Telekom, dosiahol súlad s povinnosťami, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 3 nariadenia 2015/2120, ako ho vykladá Súdny dvor.
46
Takéto rozhodnutie pritom nemá normatívnu povahu, pretože NRO sa tým, že ho prijíma, obmedzuje na to, že v konkrétnom prípade vykladá a uplatňuje toto ustanovenie, ktoré je súčasťou právnej úpravy Únie v oblasti elektronických komunikácií.
47
Z toho vyplýva, že rozhodnutie, ktoré prijal NRO v rámci svojej právomoci správneho preskúmania vo vzťahu k poskytovateľovi elektronických komunikačných služieb s cieľom, aby tento poskytovateľ dosiahol súlad s povinnosťami, ktoré mu vyplývajú z ustanovenia práva Únie, na ktoré sa vzťahuje právna úprava v oblasti elektronických komunikácií, nemožno považovať za rozhodnutie, ktorým sa tomuto poskytovateľovi priamo stanovuje povinnosť zmeniť zmluvné podmienky v zmysle článku 105 ods. 4 prvého pododseku smernice 2018/1972.
48
Okrem toho je potrebné pripomenúť, že podľa článku 288 druhého odseku ZFEÚ nariadenie „je záväzné vo svojej celistvosti a je priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch“, a že v súlade s ustálenou judikatúrou podľa tohto ustanovenia a z dôvodu povahy nariadení a ich funkcie v systéme prameňov práva Únie majú ustanovenia nariadení vo všeobecnosti bezprostredný účinok vo vnútroštátnych právnych poriadkoch, a to bez toho, aby vnútroštátne orgány museli prijať vykonávacie predpisy (rozsudok zo 16. januára 2024, Österreichische Datenschutzbehörde, C‑33/22, EU:C:2024:46, bod 60 a citovaná judikatúra).
49
Niektoré ustanovenia nariadenia však na svoje vykonávanie môžu vyžadovať prijatie vykonávacích predpisov členskými štátmi (rozsudok z 15. júna 2021, Facebook Ireland a i., C‑645/19, EU:C:2021:483, bod 110, ako aj citovaná judikatúra). V prejednávanej veci však predkladajúci vnútroštátny súd vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania takéto vnútroštátne vykonávacie opatrenia neuvádza a v konečnom dôsledku z článku 3 ods. 3 nariadenia 2015/2120 nevyplýva, že na vykonanie tohto ustanovenia je potrebné prijať takéto vnútroštátne vykonávacie opatrenia.
50
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 105 ods. 4 prvý pododsek smernice 2018/1972 sa má vykladať v tom zmysle, že koncový používateľ má právo bez ďalších nákladov vypovedať zmluvu, ktorú uzavrel s poskytovateľom elektronických komunikačných služieb, keď tento poskytovateľ zamýšľa zmeniť túto zmluvu s cieľom dosiahnuť súlad uvedenej zmluvy s výkladom ustanovenia práva Únie upravujúceho určité aspekty takejto zmluvy, ktorý poskytol Súdny dvor Európskej únie v rozsudku vyhlásenom v rámci prejudiciálneho konania, alebo s usmerneniami orgánu BEREC, prijatými v nadväznosti na tento rozsudok, alebo s rozhodnutím, ktoré prijal NRO vo vzťahu k tomuto poskytovateľovi, pričom zohľadnil uvedený rozsudok a tieto usmernenia.
O trovách
51
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred predkladajúcim vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Článok 105 ods. 4 prvý pododsek smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1972 z 11. decembra 2018, ktorou sa stanovuje európsky kódex elektronických komunikácií,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
koncový používateľ má právo bez ďalších nákladov vypovedať zmluvu, ktorú uzavrel s poskytovateľom elektronických komunikačných služieb, keď tento poskytovateľ zamýšľa zmeniť túto zmluvu s cieľom dosiahnuť súlad uvedenej zmluvy s výkladom ustanovenia práva Únie upravujúceho určité aspekty takejto zmluvy, ktorý poskytol Súdny dvor Európskej únie v rozsudku vyhlásenom v rámci prejudiciálneho konania, alebo s usmerneniami Orgánu európskych regulátorov pre elektronické komunikácie, prijatými v nadväznosti na tento rozsudok, alebo s rozhodnutím, ktoré prijal národný regulačný orgán vo vzťahu k tomuto poskytovateľovi, pričom zohľadnil uvedený rozsudok a tieto usmernenia.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: maďarčina.