62021TJ0482_RES
Vec T‑482/21
TenneT TSO GmbHaTenneT TSO BV
proti
Agentúre Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky
Rozsudok Všeobecného súdu (tretia rozšírená komora) z 25. septembra 2024
„Energetika – Vnútorný trh s elektrinou – Región výpočtu kapacity – Región CORE – Prijatie metodiky zdieľania nákladov na redispečing a protiobchod agentúrou ACER – Povinnosť odôvodnenia – Určenie úrovne tolerancie pre legitímne kruhové toky – Článok 16 ods. 13 nariadenia (EÚ) 2019/943“
Súdne konanie – Vedľajšie účastníctvo – Vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania – Formálne požiadavky – Zhrnutie dôvodov, na ktorých je žaloba založená – Všeobecný odkaz na vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania, ktoré vedľajší účastník konania predložil v súvisiacej veci – Neprípustnosť
[Štatút Súdneho dvora, článok 21; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 76 písm. d) a článok 145 ods. 2 písm. b)]
(pozri body 25 – 27, 31, 32)
Energetika – Vnútorný trh s elektrinou – Nariadenie 2019/943 – Riadenie preťaženia v elektrizačnej prenosovej sústave – Vykonávanie nápravných opatrení určených na zmiernenie preťaženia medzi oblasťami – Metodika zdieľania nákladov na nápravné opatrenia – Zohľadnenie nápravných opatrení na vnútorných prvkoch siete s napäťovou hladinou 220 kV alebo viac – Prípustnosť
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2019/943, odôvodnenia 2 a 35, článok 1 písm. a), článok 16 ods. 4, článok 16 ods. 8 prvý pododsek písm. b) a článok 16 ods. 13; nariadenie Komisie 2015/1222, odôvodnenia 2 a 12, článok 9 ods. 11 a článok 74 ods. 2 a 4, a nariadenie Komisie 2017/1485, článok 76 ods. 1 písm. b) body iii) a v)]
(pozri body 78 – 153)
Agentúry Únie – Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) – Odvolacie konanie – Odvolacie konanie pred odvolacou radou ACER – Odvolanie podané proti rozhodnutiu ACER, ktorým sa prijala metodika zdieľania nákladov na nápravné opatrenia na zmiernenie preťaženia v elektrizačnej prenosovej sústave – Posúdenie komplexných technických a ekonomických skutkových okolností – Rozsah preskúmania – Preskúmanie legálnosti, ktoré sa neobmedzuje na posúdenie zjavne nesprávneho posúdenia
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2019/942, články 25, 26 a 28, a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2019/943, článok 16 ods. 13; nariadenie Komisie 2015/1222, článok 74)
(pozri body 176, 177)
Agentúry Únie – Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) – Odvolacie konanie – Odvolacie konanie pred odvolacou radou ACER – Povinnosť odôvodniť rozhodnutie – Rozsah – Porušenie – Dôsledky
(Články 263 a 296 ZFEÚ)
(pozri body 179 – 186, 220 – 224)
Energetika – Vnútorný trh s elektrinou – Nariadenie 2019/943 – Riadenie preťaženia v elektrizačnej prenosovej sústave – Vykonávanie nápravných opatrení určených na zmiernenie preťaženia medzi oblasťami – Metodika zdieľania nákladov na nápravné opatrenia – Vylúčenie nákladov vyvolaných kruhovými rokmi, ktoré nepresahujú určitú úroveň tolerancie – Určenie úrovne tolerancie Agentúrou pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) spôsobom, ktorý nie je v súlade s uplatniteľným právnym rámcom – Neprípustnosť – Výnimka – Implicitná právomoc ACER určiť úroveň tolerancie spôsobom, ktorý nie je v súlade s uplatniteľným právnym rámcom – Podmienky – Nesplnenie podmienok
[Článok 4 ods. 3 ZEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2019/942, článok 6 ods. 10 druhý pododsek písm. a), článok 6 ods. 11 a 12, a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2019/943, odôvodnenie 34 a článok 16 ods. 13; nariadenie Komisie 2015/1222, článok 9 ods. 11 a článok 74 ods. 6 písm. a)]
(pozri body 235 – 301, 305 – 310, 318 – 331)
Žaloba o neplatnosť – Rozsudok, ktorým sa zrušuje opatrenie – Účinky – Obmedzenie súdom Únie – Podmienky
(Článok 264 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 335, 338 – 342)
Zhrnutie
Všeobecný súd vyhovel žalobe o neplatnosť podanej prevádzkovateľmi elektrizačných prenosových sústav (ďalej len „PPS“) a zrušil rozhodnutie odvolacej rady Agentúry Európskej únie pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER) (ďalej len „odvolacia rada“) z dôvodu, že je postihnuté protiprávnosťou, pokiaľ ide o určenie úrovne tolerancie pre kruhové toky, a nedostatočným odôvodnením. Všeobecný súd však potvrdil legálnosť pôsobnosti metodiky zdieľania nákladov na redispečing a protiobchod prijatej agentúrou ACER, do ktorej patria aj vnútorné prvky siete, ktoré nie sú „kritické“.
Európska komisia 24. júla 2015 prijala nariadenie 2015/1222 (
1
). Toto nariadenie stanovuje súbor požiadaviek v odvetví elektriny týkajúcich sa prideľovania medzioblastnej kapacity a riadenia preťaženia na denných a vnútrodenných trhoch, medzi ktoré patrí najmä požiadavka na vytvorenie spoločnej metodiky zdieľania nákladov na redispečing a protiobchod s cezhraničným významom. (
2
)
PPS regiónu „CORE“ (
3
) v súlade s týmto nariadením predložili všetkým vnútroštátnym regulačným orgánom (ďalej len „VRO“) tohto regiónu návrh týkajúci sa danej metodiky.
Keďže VRO v súvislosti s týmto návrhom nedosiahli dohodu, ACER 30. novembra 2020 podľa uvedeného nariadenia prijala rozhodnutie, ktorým metodiku zdieľania nákladov (ďalej len „napadnutá metodika zdieľania nákladov“) schválila.
Žalobkyne TenneT TSO GmbH a TenneT TSO BV ako PPS, z ktorých prvý prevádzkuje elektrizačnú prenosovú sústavu v časti Nemecka a druhý v Holandsku, potom proti tomuto rozhodnutiu podali odvolanie na odvolaciu radu. Potom, ako bolo toto odvolanie zamietnuté, podali žalobu o neplatnosť rozhodnutia odvolacej rady (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) na Všeobecný súd.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd pred rozhodnutím vo veci samej vyhlásil vyjadrenie Spolkovej republiky Nemecko ako vedľajšej účastníčky konania za čiastočne neprípustné, pretože niektoré predložené dôvody neboli dostatočne podrobné na to, aby o nich Všeobecný súd mohol rozhodnúť. Všeobecný odkaz na vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania, ktoré bolo predložené v súvisiacej veci, v ktorej sa takisto navrhuje zrušenie napadnutého rozhodnutia, a ktoré je prílohou k vyjadreniu vedľajšieho účastníka konania v prejednávanej veci, teda nemôže nahradiť nedostatok podstatných častí právnej argumentácie, ktorá tvorí náležitosť vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania.
Všeobecný súd potom prešiel na analýzu veci samej a postupne preskúmal tri žalobné dôvody nastolené žalobkyňami, konkrétne žalobný dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení pri určovaní pôsobnosti napadnutej metodiky zdieľania nákladov, žalobný dôvod založený na tvrdení, že metóda rozkladu toku použitá v danej metodike je protiprávna, a žalobný dôvod vychádzajúci z tvrdenia, že úroveň tolerancie pre legitímne kruhové toky bola určená nesprávne.
O žalobnom dôvode týkajúcom sa pôsobnosti napadnutej metodiky zdieľania nákladov
Všeobecný súd na úvod pripomenul, že redispečing (
4
) a protiobchod (
5
) predstavujú nákladné nápravné opatrenia (
6
) vykonávané s cieľom zmierniť fyzické preťaženie v elektrizačnej prenosovej sústave.
V článku 74 ods. 2 a 4 nariadenia 2015/1222 sa v tejto súvislosti stanovuje prijatie riešení zdieľania nákladov na nápravné opatrenia cezhraničného významu a uvádza sa, že metodika zdieľania nákladov musí vymedzovať, ktoré náklady vzniknuté pri použití redispečingu alebo protiobchodu na zaručenie garantovateľnosti medzioblastnej kapacity sú oprávnené na zdieľanie medzi všetkými PPS v regióne výpočtu kapacity, ktorým je v prejednávanej veci región CORE.
V článku 16 ods. 13 nariadenia 2019/943 sa navyše stanovuje zdieľanie nákladov na nápravné opatrenia určené na zmiernenie preťaženia medzi dvoma ponukovými oblasťami (
7
) na základe príspevku tokov vyplývajúcich z transakcií v rámci určitej oblasti k preťaženiu medzi dvoma ponukovými oblasťami.
Do pôsobnosti napadnutej metodiky zdieľania nákladov nepatria len medzioblastné prvky siete (spojovacie vedenia), ale aj všetky vnútorné prvky siete s napäťovou hladinou 220 kilovoltov (kV) alebo viac. Opatreniami redispečingu a protiobchodu s cezhraničným významom sú podľa tejto metodiky v zásade všetky opatrenia určené na zmiernenie preťaženia na prvkoch siete s cezhraničným významom, ako sa identifikujú okrem iného v metodike regionálnej koordinácie prevádzkovej bezpečnosti pre región CORE (ďalej len „metodika ROSC“). Podľa metodiky ROSC sú prvkami siete s cezhraničným významom všetky kritické prvky siete zohľadňované v rámci výpočtu medzioblastnej kapacity, ako aj vnútorné prvky siete s napäťovou hladinou 220 kV alebo viac.
Náklady na nápravné opatrenia priradené k vnútorným prvkom siete, ktoré nie sú kritickými prvkami siete, by sa podľa žalobkýň mali vylúčiť zo zdieľania nákladov, pretože preťaženie na týchto prvkoch je „vnútorným“ preťažením, ktoré nespadá do vymedzenia preťaženia „medzi oblasťami“.
Všeobecný súd v tejto súvislosti uviedol, že cieľom článku 74 ods. 4 písm. b) nariadenia 2015/1222 je zdieľanie nákladov na nápravné opatrenia, ktoré sú určené na zaručenie garantovateľnosti medzioblastnej kapacity. Keďže nariadenie 2015/1222 je vykonávacím aktom, má sa vykladať v súlade so svojím základným nariadením, konkrétne s nariadením 2019/943, ktorého článok 16 ods. 13 sa týka nákladov na nápravné opatrenia aktivované s cieľom zabezpečiť medzioblastný obchod.
V záujme zistenia, či je napadnutá metodika zdieľania nákladov potvrdená napadnutým rozhodnutím zlučiteľná s uvedenými ustanoveniami, bolo preto nevyhnutné určiť, ktoré preťaženie sa má koordinovane zmierniť, aby sa zabezpečil medzioblastný obchod v súlade s článkom 16 ods. 13 nariadenia 2019/943, čo by potom umožnilo zistiť, či sú nápravné opatrenia, na ktoré sa vzťahuje napadnutá metodika, určené na zaručenie garantovateľnosti medzioblastnej kapacity v zmysle článku 74 ods. 4 písm. b) nariadenia 2015/1222.
Po prvé Všeobecný súd podotkol, že skutočnosť, že náklady vzniknuté v dôsledku preťaženia na prvkoch siete s napäťovou hladinou 220 kV alebo viac patria do pôsobnosti napadnutej metodiky zdieľania nákladov, sama osebe nemôže byť v rozpore s článkom 16 ods. 13 nariadenia 2019/943, pretože toto ustanovenie sa týka len určenia, ktoré preťaženie sa má koordinovane zmierniť, aby sa zabezpečil medzioblastný obchod.
Po druhé skutočnosť, že preťaženie možno zmierniť využitím až 30 % kapacity každého kritického prvku siete, zatiaľ čo 70 % tejto kapacity musí zostať dostupných na účely medzioblastného obchodu, neznamená, že sa majú zdieľať iba náklady na nápravné opatrenia vykonané na týchto kritických prvkoch. Nápravné opatrenia na nekritických prvkoch siete môžu prispievať k zmierňovaniu preťaženia na kritických prvkoch siete a tým zaručovať garantovateľnosť medzioblastnej kapacity.
Po tretie Všeobecný súd dodal, že nákladné nápravné opatrenia redispečingu a protiobchodu sa uplatňujú iba v postupe regionálneho posudzovania prevádzkovej bezpečnosti (ďalej len „postup CROSA“) stanoveného v metodike ROSC, ktorého cieľom je okrem iného koordinovať nápravné opatrenia s cezhraničným významom v zmysle danej metodiky. Optimalizácia nápravných opatrení, ktorú zabezpečuje tento postup, zahŕňa určenie najúčinnejšieho nápravného opatrenia na riešenie preťaženia na všetkých prvkoch siete (kritických alebo nekritických) s napäťovou hladinou 220 kV alebo viac.
Z uvedeného vyplýva, že všetko preťaženie riadené koordinovane v rámci postupu CROSA predstavuje preťaženie „medzi oblasťami“ na účely článku 16 ods. 13 nariadenia 2019/943 a že všetky nápravné opatrenia aktivované v rámci tohto postupu na zmiernenie predmetného preťaženia prispievajú k zaručeniu garantovateľnosti medzioblastnej kapacity v súlade s článkom 74 ods. 4 písm. b) nariadenia 2015/1222. V súlade so zásadou „znečisťovateľ platí“ teda PPS musia náklady na tieto nápravné opatrenia zdieľať.
O žalobnom dôvode týkajúcom sa rozkladu toku
Žalobkyne tvrdili predovšetkým to, že odvolacia rada nepreskúmala argumenty, ktoré uviedli proti metóde rozkladu toku použitej v napadnutej metodike zdieľania nákladov potvrdenej napadnutým rozhodnutím.
Všeobecný súd na úvod podotkol, že rozklad toku, ktorého účelom je identifikovať druhy tokov, ktoré spôsobujú preťaženie na prvkoch siete, je nevyhnutným a dôležitým krokom v rámci zdieľania nákladov na nápravné opatrenia, pretože poskytuje vstupné údaje potrebné na účely zdieľania týchto nákladov. Pokiaľ sa teda argumenty žalobkýň týkali samotnej koncepcie použitej metódy rozkladu toku, a teda základných aspektov napadnutého rozhodnutia, odvolacia rada bola povinná na tieto argumenty odpovedať, aby si splnila svoju povinnosť odôvodnenia. Napadnuté rozhodnutie je však v tomto smere postihnuté nedostatočným odôvodnením, ktoré žalobkyniam neumožňuje oboznámiť sa s dôvodmi daného rozhodnutia ani Všeobecnému súdu uplatniť právomoc preskúmania tohto rozhodnutia.
Keďže nedostatočné odôvodnenie predstavuje porušenie podstatných formálnych náležitostí v zmysle článku 263 ZFEÚ, Všeobecný súd napadnuté rozhodnutie na tomto základe zrušil.
O žalobnom dôvode týkajúcom sa úrovne tolerancie pre kruhové toky
Žalobkyne spochybňovali úroveň tolerancie, ktorú ACER stanovila v napadnutej metodike zdieľania nákladov potvrdenej odvolacou radou v napadnutom rozhodnutí v súvislosti s kruhovými tokmi (
8
), ktoré patria k druhom fyzických tokov, ktoré môžu spôsobiť preťaženie.
Všeobecný súd v tejto súvislosti pripomenul, že podľa článku 16 ods. 13 nariadenia 2019/943 sa náklady vyvolané tokmi vyplývajúcimi z vnútorných transakcií, ktoré prispievajú k preťaženiu medzi dvoma ponukovými oblasťami, ale ktoré sú pod úrovňou, ktorú by bolo možné očakávať bez štrukturálneho preťaženia (
9
) v ponukovej oblasti (ďalej len „úroveň tolerancie“), majú vylúčiť zo zdieľania nákladov na nápravné opatrenia uvedeného v danom ustanovení. Uvedenú úroveň majú podľa tohto ustanovenia analyzovať a určiť PPS pre každú jednotlivú hranicu ponukovej oblasti.
Keďže PPS v prejednávanej veci požadovanú analýzu nevykonali, ACER zastávala názor, že je oprávnená alebo dokonca povinná stanoviť dočasnú úroveň tolerancie sama bez toho, aby mala k dispozícii danú analýzu, v záujme predídenia bezvýchodiskovej situácii pri prijímaní napadnutej metodiky zdieľania nákladov. ACER teda stanovila spoločnú úroveň tolerancie pre všetky ponukové oblasti regiónu CORE, ktorú rovnomerne vydelila počtom ponukových oblastí, v ktorých majú pôvod kruhové toky.
Všeobecný súd konštatoval, že úroveň tolerancie, ktorú určila ACER, nespĺňa požiadavky stanovené v článku 16 ods. 13 nariadenia 2019/943, podľa ktorého má úroveň tolerancie zodpovedať „úrov[ni], ktorú by bolo možné očakávať bez štrukturálneho preťaženia“, a má sa vymedziť „pre každú jednotlivú hranicu ponukovej oblasti“.
Pokiaľ ide o vymedzenie prvej požiadavky, predpokladom analýzy, ktorá sa vyžaduje v článku 16 ods. 13 prvom pododseku nariadenia 2019/943, je okrem iného analýza investícií do siete a akýchkoľvek alternatívnych konfigurácií ponukových oblastí, ktorými by sa odstránili štrukturálne preťaženia. ACER, ktorá priznala, že takúto analýzu nevykonala, stanovila úroveň tolerancie na 10 % maximálnej kapacity dotknutého prvku siete ako „priemer“ rozchádzajúcich sa stanovísk dotknutých PPS.
Pokiaľ ide o druhú požiadavku, hoci rozdelenie, ktoré vykonala ACER, vedie k individuálnej úrovni tolerancie pre každú ponukovú oblasť, pretože daná úroveň tolerancie je určená na základe individuálnej maximálnej kapacity každého dotknutého prvku siete a podľa počtu ponukových oblastí, v ktorých majú pôvod kruhové toky prechádzajúce cez tieto prvky siete, nezodpovedá individualizácii požadovanej v danom článku, v ktorom sa vyžaduje, aby sa úroveň tolerancie určovala na základe charakteristík dotknutých ponukových oblastí a rôznych hraníc medzi nimi.
Všeobecný súd ďalej preskúmal, či ACER za špecifických okolností prejednávanej veci mala implicitnú právomoc, ktorá jej umožnila určiť úroveň tolerancie spôsobom iným než ten, ktorý sa stanovuje v článku 16 ods. 13 nariadenia 2019/943.
Po prvé Všeobecný súd podotkol, že so zreteľom na zásadu legality v zásade nemožno akceptovať, že sa agentúra Európskej únie, ako je ACER, môže odchýliť od uplatniteľného právneho rámca. Ďalej konštatoval, že hoci nariadenie 2019/943 ACER umožňuje prijať predbežné rozhodnutie za jasne vymedzených okolností, určenie úrovne tolerancie v metodike zdieľania nákladov na nápravné opatrenia k týmto okolnostiam nepatrí. Napokon platí, že odvolávanie sa na záujem spojený s účinnosťou samo osebe na založenie implicitnej právomoci ACER nepostačuje s výnimkou prípadu, keď zodpovedá skutočnej potrebe zabezpečiť potrebný účinok predmetných ustanovení.
ACER v tejto súvislosti predovšetkým potrebu prijať napadnutú metodiku zdieľania nákladov bez čakania na analýzu požadovanú v článku 16 ods. 13 nariadenia 2019/943 odôvodňovala lehotou, ktorá jej bola stanovená na prijatie danej metodiky, a oneskorením PPS pri vypracúvaní návrhu metodiky zdieľania nákladov. Po prvé však platí, že lehota stanovená pre ACER na prijatie predmetnej metodiky bola orientačná, takže sa dala predĺžiť. Po druhé povinnosť určiť úroveň tolerancie prostredníctvom analýzy stanovenej v článku 16 ods. 13 nariadenia 2019/943 začala platiť až potom, ako PPS regiónu CORE predložili svoj návrh metodiky zdieľania nákladov všetkým VRO regiónu. ACER navyše nepreukázala, že uľahčila vypracovanie danej analýzy, pričom to mala urobiť na základe zásady lojálnej spolupráce.
Keďže ACER nepreukázala existenciu skutočnej potreby zabezpečiť potrebný účinok predmetných ustanovení, určenie úrovne tolerancie v napadnutej metodike zdieľania nákladov na implicitnej právomoci založiť nemohla.
So zreteľom na všetky uvedené úvahy Všeobecný súd zrušil napadnuté rozhodnutie prijaté odvolacou radou v rozsahu, v akom sa ním potvrdzovalo rozhodnutie ACER z 30. novembra 2020 a zamietalo odvolanie žalobkýň proti tomuto rozhodnutiu.
(
1
)	Nariadenie Komisie (EÚ) 2015/1222 z 24. júla 2015, ktorým sa stanovuje usmernenie pre prideľovanie kapacity a riadenie preťaženia (Ú. v. EÚ L 197, 2015, s. 24).
(
2
)	Článok 74 nariadenia 2015/2022.
(
3
)	Región CORE je zemepisná oblasť zahŕňajúca Belgicko, Českú republiku, Nemecko, Francúzsko, Chorvátsko, Luxembursko, Maďarsko, Holandsko, Rakúsko, Poľsko, Rumunsko, Slovinsko a Slovensko, ktorá bola zriadená na účely výpočtu kapacity v súlade s článkom 15 nariadenia 2015/1222.
(
4
)	Podľa článku 2 bodu 26 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/943 z 5. júna 2019 o vnútornom trhu s elektrinou (Ú. v. EÚ L 158, 2019, s. 54) sa redispečing vymedzuje ako opatrenie, ktoré aktivuje jeden alebo viacerí PPS alebo prevádzkovatelia distribučných sústav prostredníctvom zmeny modelu výroby a/alebo zaťaženia s cieľom zmeniť fyzické toky v elektrizačnej sústave a zmierniť fyzické preťaženie alebo inak zabezpečiť bezpečnosť sústavy.
(
5
)	Podľa článku 2 bodu 27 nariadenia 2019/943 je protiobchod medzioblastná výmena, ktorú iniciovali prevádzkovatelia sústav medzi dvoma ponukovými oblasťami s cieľom zmierniť fyzické preťaženie. Podľa článku 2 bodu 4 nariadenia 2019/943 sa preťaženie, ktoré predstavuje riziko z hľadiska prevádzkovej bezpečnosti, ktoré si vyžaduje nápravné opatrenie, vymedzuje ako situácia, pri ktorej nie je možné prijať všetky požiadavky účastníkov trhu na obchodovanie medzi sieťovými oblasťami, pretože by významným spôsobom ovplyvnili fyzické toky na prvkoch siete, ktoré tieto toky nedokážu prijať. Preťaženie spôsobujú fyzické toky.
(
6
)	Podľa článku 2 bodu 13 nariadenia 2015/1222 je nápravným opatrením každé opatrenie, ktoré uplatňuje PPS alebo niekoľkí PPS s cieľom zachovať prevádzkovú bezpečnosť.
(
7
)	V článku 2 bode 65 nariadenia 2019/943 sa ponuková oblasť vymedzuje ako „najväčšie zemepisné územie, v rámci ktorého si účastníci trhu môžu vymieňať elektrickú energiu bez prideľovania kapacity“.
(
8
)	Podľa napadnutej metodiky zdieľania nákladov je kruhový tok „fyzický tok na prvku siete, v prípade ktorého sa zdroj a príjemca nachádzajú v rovnakej ponukovej oblasti a prvok siete alebo dokonca len časť prvku siete sa nachádza v inej ponukovej oblasti“.
(
9
)	„Štrukturálne preťaženie“ sa v článku 2 bode 6 nariadenia 2019/943 vymedzuje ako „preťaženie v prenosovej sústave, ktoré je možné jednoznačne vymedziť, je predvídateľné, v priebehu času geograficky stabilné a ktoré sa často opakovane vyskytuje v bežných podmienkach elektrizačnej sústavy“.