62019CO0818_INF
Определение на Съда (десети състав) от 30 април 2020 г. —Марвик-Пъстрогор и Родес - 08
(Съединени дела C‑818/19 и C‑878/19)
„Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 99 от Процедурния правилник на Съда — Околна среда — Електрическа енергия, произведена от вятърна и слънчева енергия — Директива 2009/28/ЕО — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Член 3, параграф 3, първа алинея, буква a) — Задължителни общи национални цели — Членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Свобода на стопанската инициатива — Право на собственост — Общи принципи на недопускане на дискриминация, на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания — Такса за производството на енергия от възобновяеми източници — Явна частична некомпетентност на Съда“
1.
Околна среда — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Директива 2009/28 — Задължителни цели относно дела на енергията, произведена от възобновяеми източници — Приети мерки за постигането на тези цели — Право на преценка на държавите членки — Национална правна уредба, с която се въвежда такса за производството на енергия от възобновяеми източници — Допустимост
(член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Директива 2009/28 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 39—50 и 59; т. 1 от диспозитива)
2.
Преюдициални въпроси — Компетентност на Съда — Граници — Искане за тълкуване на Хартата на основните права на Съюза — Национална правна уредба, която не представлява изпълнение на правото на Съюза или няма други елементи на привръзка с последното — Явна липса на компетентност на Съда
(член 51, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
(вж. т. 51—58 и 60; т. 2 от диспозитива)
Диспозитив
1)
Член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че същият допуска национална правна уредба, въвеждаща такса за производството на енергия от възобновяеми източници.
2)
Съдът на Европейския съюз е очевидно некомпетентен да отговори на въпросите, поставени от Върховния касационен съд (България) и Софийския районен съд (България) в частта относно тълкуването на членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на принципите на недопускане на дискриминация, на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания.