62022TJ0744
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (prvá rozšírená komora)
z 11. septembra 2024 (
*1
)
„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté so zreteľom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny – Zmrazenie finančných prostriedkov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa uplatňuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov – Ponechanie mena žalobkyne na zozname – Pojem ‚spojenie‘ – Článok 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145/SZBP – Pojem ‚prospech z popredného podnikateľa pôsobiaceho v Rusku‘ – Článok 2 ods. 1 písm. g) rozhodnutia 2014/145 – Chybné posúdenie – Mimozmluvná zodpovednosť“
Vo veci T‑744/22,
Maja Tokareva, bydliskom v Moskve (Rusko), v zastúpení: T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin a M. Brésart, advokáti,
žalobkyňa,
proti
Rade Európskej únie, v zastúpení: M.‑C. Cadilhac a V. Piessevaux, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Maingain, advokát,
žalovanej,
ktorú v konaní podporuje:
Európska komisia, v zastúpení: C. Giolito, C. Georgieva a L. Puccio, splnomocnení zástupcovia,
vedľajší účastník konania,
VŠEOBECNÝ SÚD (prvá rozšírená komora),
v zložení: predseda komory D. Spielmann, sudcovia R. Mastroianni, M. Brkan (spravodajkyňa), I. Gâlea a S. L. Kalėda,
tajomníčka: H. Eriksson, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania, najmä:
–
na žalobu podanú do kancelárie Všeobecného súdu 25. novembra 2022,
–
na prvý návrh na úpravu žalobných návrhov podaný do kancelárie Všeobecného súdu 22. mája 2023,
–
na druhý návrh na úpravu žalobných návrhov podaný do kancelárie Všeobecného súdu 25. septembra 2023,
po pojednávaní z 27. februára 2024,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Žalobkyňa, Maja Tokareva, sa svojou žalobou domáha na jednej strane na základe článku 263 ZFEÚ zrušenia po prvé rozhodnutia Rady (SZBP) 2022/1530 zo 14. septembra 2022, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 239, 2022, s. 149), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2022/1529 zo 14. septembra 2022, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 239, 2022, s. 1) (ďalej spoločne len „akty o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022“), po druhé rozhodnutia Rady (SZBP) 2023/572 z 13. marca 2023, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 75I, 2023, s. 134), a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2023/571 z 13. marca 2023, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 75I, 2023, s. 1) (ďalej spoločne len „akty o ponechaní na zoznamoch z marca 2023“), a po tretie rozhodnutia Rady (SZBP) 2023/1767 z 13. septembra 2023, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 226, 2023, s. 104) a vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) 2023/1765 z 13. septembra 2023, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 226, 2023, s. 3) (ďalej spoločne len „akty o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023“), a to v rozsahu, v akom týmito aktmi (ďalej spoločne len „napadnuté akty“) ponecháva jej meno v zoznamoch, ktoré sú k nim pripojené, a na druhej strane na základe článku 268 ZFEÚ náhrady škody, ktorá jej údajne vznikla v dôsledku prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022.
I. Okolnosti predchádzajúce sporu
2
Žalobkyňa je osoba ruskej štátnej príslušnosti.
3
Prejednávaná vec vznikla v súvislosti s reštriktívnymi opatreniami prijatými so zreteľom na činnosti, ktoré narúšajú alebo ohrozujú územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, a najmä na vojenskú agresiu Ruskej federácie proti Ukrajine z 24. februára 2022.
4
Rada Európskej únie 17. marca 2014 prijala na základe článku 29 ZEÚ rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 78, 2014, s. 16). K tomu istému dátumu prijala na základe článku 215 ods. 2 ZFEÚ nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 78, 2014, s. 6).
5
Dňa 25. februára 2022 Rada prijala jednak rozhodnutie (SZBP) 2022/329, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L 50, 2022, s. 1), a jednak nariadenie (EÚ) 2022/330, ktorým sa mení nariadenie č. 269/2014 (Ú. v. EÚ L 51, 2022, s. 1). V článku 2 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2014/145, zmenenom rozhodnutím 2022/329, sa stanovuje:
„1.   Zmrazujú sa všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré patria, sú vo vlastníctve, v držbe alebo pod kontrolou:
…
d)
fyzických alebo právnických osôb, subjektov alebo orgánov, ktoré materiálne alebo finančne podporujú ruských činiteľov s rozhodovacou právomocou zodpovedných za anexiu Krymu alebo za destabilizáciu Ukrajiny alebo z nich majú prospech;
…
f)
fyzických alebo právnických osôb, subjektov alebo orgánov, ktoré materiálne alebo finančne podporujú vládu Ruskej federácie zodpovednú za anexiu Krymu a za destabilizáciu Ukrajiny alebo z nej majú prospech; alebo
…
a fyzických alebo právnických osôb, subjektov alebo orgánov, ktoré sú s nimi spojené, ako sa uvádzajú v prílohe.
2.   Fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom uvedeným v prílohe sa priamo ani nepriamo nesprístupnia žiadne finančné prostriedky ani hospodárske zdroje, a to ani v ich prospech.“
6
V článku 1 ods. 1 písm. b) a d) rozhodnutia 2014/145 v znení zmien sa zakazuje vstup na územie členských štátov alebo prechod cez ne fyzickým osobám, ktoré spĺňajú v podstate rovnaké kritériá, ako sú kritériá uvedené v článku 2 ods. 1 písm. d) a f) toho istého rozhodnutia.
7
V nariadení č. 269/2014, zmenenom nariadením 2022/330, sa ukladá povinnosť prijať opatrenia na zmrazenie finančných prostriedkov a vymedzujú sa podmienky tohto zmrazenia v podstate rovnakým spôsobom ako v rozhodnutí 2014/145 v znení zmien. V článku 3 ods. 1 písm. a) až g) daného nariadenia v znení zmien sa totiž z väčšej časti preberá obsah článku 2 ods. 1 písm. a) až g) uvedeného rozhodnutia v znení zmien.
8
V tomto kontexte Rada prijala rozhodnutie (SZBP) 2022/337 z 28. februára 2022, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L 59, 2022, s. 1), a vykonávacie nariadenie (EÚ) 2022/336 z 28. februára 2022, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 269/2014 (Ú. v. EÚ L 58, 2022, s. 1), teda akty, ktorými bol otec žalobkyne zaradený do zoznamu uvedeného v prílohe k rozhodnutiu 2014/145 v znení zmien a do zoznamu uvedeného v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014 v znení zmien (ďalej len „sporné zoznamy“), a to z týchto dôvodov:
„Nikolaj Tokarev (Nikolay Tokarev) je výkonný riaditeľ spoločnosti Transneft, hlavnej ruskej ropnej a plynárenskej spoločnosti. Je dlhodobým známym a blízkym spoločníkom Vladimíra Putina. Spolu s Putinom slúžili v osemdesiatych rokoch minulého storočia v KGB. Nikolaj Tokarev je jeden z oligarchov ruského štátu, ktorý prevzal kontrolu nad veľkým objemom štátnych aktív začiatkom tohto storočia, keď prezident Putin konsolidoval moc, a ktorý pôsobil v úzkom partnerstve s ruským štátom. Tokarev je na čele spoločnosti Transneft, jednej z najvýznamnejších ruských spoločností pod kontrolou vlády, ktoré transportujú značný objem ruskej ropy prostredníctvom dobre rozvinutej ropovodnej siete.
Spoločnosť Transneft Nikolaja Tokareva je jeden z hlavných sponzorov palácového komplexu v blízkosti mesta Gelendžik, ktorý údajne osobne využíva prezident Putin. Má prospech zo svojej blízkosti k ruským orgánom. Blízki príbuzní a známi Tokareva sa obohatili vďaka zmluvám podpísaným so štátom vlastnenými podnikmi.
Aktívne teda materiálne alebo finančne podporoval ruských činiteľov s rozhodovacou právomocou zodpovedných za anexiu Krymu a za destabilizáciu Ukrajiny a mal z nej prospech.“
9
Rozhodnutím Rady (SZBP) 2022/1272 z 21. júla 2022, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L 193, 2022, s. 219), a vykonávacím nariadením Rady (EÚ) 2022/1270 z 21. júla 2022, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 269/2014 (Ú. v. EÚ L 193, 2022, s. 133), bolo do predmetných zoznamov doplnené meno žalobkyne, a to z týchto dôvodov:
„[Žalobkyňa] je dcérou [Nikolaja] Tokareva, generálneho riaditeľa veľkej ruskej ropnej a plynárenskej spoločnosti Transneft. [Žalobkyňa] a jej bývalý manžel Andrej Bolotov vlastnia luxusné nehnuteľnosti v Moskve, Lotyšsku a Chorvátsku v hodnote viac ako 50 miliónov USD, ktoré možno spojiť s Nikolajom Tokarevom. Má tiež väzby na spoločnosť Ronin, ktorá spravuje dôchodkový fond spoločnosti Transneft. Keď požiadala o cyperské občianstvo, uviedla adresu spoločnosti Ronin ako svoju vlastnú. [Žalobkyňa] okrem toho získala štátne zmluvy v hodnote 8 miliárd rubľov prostredníctvom spoločnosti Irvin‑2, ktorú vlastní so Stanislavom [Čemezovom], synom výkonného riaditeľa spoločnosti Rostec [Sergeja Čemezova]. [Maja] Bolotova je preto fyzickou osobou spojenou s osobami uvedenými na zozname, a to so svojím otcom [Nikolajom] Tokarevom a Stanislavom [Čemezovom].“
10
Týmito istými aktmi bolo do sporných zoznamov doplnené meno Stanislava Čemezova, a to z týchto dôvodov:
„Stanislav [Sergejevič Čemezov] je synom [Sergeja Čemezova], člena Najvyššej rady ‚Jednotného Ruska‘ a predsedu konglomerátu Rostec, poprednej ruskej štátom kontrolovanej obrannej a priemyselnej výrobnej korporácie. Stanislav [Čemezov] vlastnil offshorovú spoločnosť s názvom Erlinglow Ltd., ktorá profitovala z výstavby štátnej informačnej superdiaľnice na báze optických vlákien spoločnosťou Rostec v hodnote 550 miliónov USD. Okrem toho vlastní rôzne offshorové spoločnosti [so žalobkyňou], dcérou [Nikolaja] Tokareva, vrátane spoločnosti Irvin‑2, ktorá získala zmluvy v hodnote 8 miliárd rubľov. Ako odmenu za výmenu rodina [Tokarevovcov] povolila rodine [Čemezova] znížiť rozpočet spoločnosti Transneft. Stanislav [Čemezov] okrem toho vlastní spoločnosť Independent Insurance Group, ktorá spravuje veľké poistné zmluvy v obrannom sektore vrátane zmlúv s obranným konglomerátom Rostec, kde je jeho otec [Sergej Čemezov] výkonným riaditeľom. Stanislav [Čemezov] je preto fyzickou osobou spojenou s osobou uvedenou na zozname.“
11
Rada uverejnila v Úradnom vestníku Európskej únie z 22. júla 2022 (Ú. v. EÚ C 281 I, 2022, s. 7) oznámenie určené osobám, subjektom a orgánom, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia stanovené v rozhodnutí 2022/1272 a vo vykonávacom nariadení (EÚ) 2022/1270. V tomto oznámení sa najmä uvádzalo, že dotknuté osoby môžu spolu s podpornou dokumentáciou predložiť Rade žiadosť o prehodnotenie rozhodnutia zaradiť ich na zoznamy pripojené k napadnutým aktom.
12
E‑mailom z 2. septembra 2022 žalobkyňa požiadala o prístup ku všetkým dokumentom, ktoré vypracovala a má k dispozícii Rada a Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) a ktoré slúžili ako základ pre prijatie reštriktívnych opatrení, ktoré sa jej týkajú, s cieľom vypracovať žiadosť o opätovné preskúmanie.
13
Rada 14. septembra 2022 aktmi o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 ponechala meno žalobkyne na sporných zoznamoch z rovnakých dôvodov, aké sú uvedené v bode 9 vyššie.
14
Dňa 30. septembra 2022 Rada odpovedala na žiadosť žalobkyne uvedenú v bode 12 vyššie a postúpila jej informácie obsiahnuté v spise s referenčným číslom WK 10502/2022 INIT z 8. marca 2022 (ďalej len „pôvodný dôkazný spis“).
15
E‑mailom z 31. októbra 2022 žalobkyňa podala Rade žiadosť o opätovné preskúmanie.
II. Skutočnosti po podaní žaloby
16
Aktmi o ponechaní na zozname z marca 2023 bolo meno žalobkyne ponechané v sporných zoznamoch z týchto dôvodov:
„[Žalobkyňa] je dcérou [Nikolaja] Tokareva, generálneho riaditeľa veľkej ruskej ropnej a plynárenskej spoločnosti Transneft. [Žalobkyňa] a jej bývalý manžel Andrej Bolotov vlastnia luxusné nehnuteľnosti v Moskve, Lotyšsku a Chorvátsku v hodnote viac ako 50 miliónov USD, ktoré možno spojiť s Nikolajom Tokarevom. Má tiež väzby na spoločnosť Ronin, ktorá spravuje dôchodkový fond spoločnosti Transneft. Keď požiadala o cyperské občianstvo, uviedla v oznámení pre tlač adresu spoločnosti Ronin Europe ako svoju vlastnú. Okrem toho má prostredníctvom svojej realitnej spoločnosti [Ostoženka] 19 (predtým ‚RPA Esteit‘) väzby na Ronin Trust, ktorý spravuje dôchodkový fond spoločnosti Transneft. [Žalobkyňa] okrem toho získala štátne zákazky v hodnote 8 miliárd RUB prostredníctvom spoločnosti Irvin‑2, ktorú vlastnila spolu so Stanislavom Čemezovom, synom generálneho riaditeľa spoločnosti Rostec Sergeja Čemezova. V súčasnosti má spolu so Stanislavom Sergejevičom Čemezovom podiely v spoločnosti Gelendzhik Resort Complex – Meridian LLC. [Žalobkyňa] je preto fyzickou osobou spojenou s osobami uvedenými na zozname, a to so svojím otcom [Nikolajom] Tokarevom a Stanislavom Čemezovom.“
17
E‑mailom zo 14. marca 2023 Rada žalobkyňu informovala o zachovaní zápisu jej mena na sporných zoznamoch a uviedla pripomienky v reakcii na tvrdenia uvedené v jej žiadosti o opätovné preskúmanie z 31. októbra 2022.
18
E‑mailom z 31. marca 2023 Rada zaslala žalobkyni list, v ktorom ju informovala, že informácie, na ktorých založila svoje rozhodnutie zachovať zápis jej mena na sporných zoznamoch, sa nachádzajú v spisoch s označením WK 1128/2023 INIT, WK 1128/2023 ADD 1 a WK 1128/2023 ADD 2 z 25. januára, 27. januára, resp. 30. januára 2023 (ďalej spolu len „dôkazné spisy z januára 2023“).
19
Rada 5. júna 2023 prijala rozhodnutie (SZBP) 2023/1094, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L 146, 2023, s. 20). Týmto rozhodnutím zmenila článok 2 ods. 1 písm. g) rozhodnutia 2014/145 takto:
„1.   Zmrazujú sa všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré patria, sú vo vlastníctve, v držbe alebo pod kontrolou:
…
g)
popredných podnikateľov pôsobiacich v Rusku a ich najbližších rodinných príslušníkov alebo iných fyzických osôb, ktoré z nich majú prospech, alebo podnikateľov, právnických osôb, subjektov alebo orgánov pôsobiacich v hospodárskych odvetviach, ktoré poskytujú významný zdroj príjmov vláde Ruskej federácie, ktorá je zodpovedná za anexiu Krymu a za destabilizáciu Ukrajiny…“
20
E‑mailom z 19. júna 2023 Rada žalobkyňu informovala, že má v úmysle zachovať reštriktívne opatrenia na základe dôvodov, ktoré sa v porovnaní s dôvodmi uvedenými v aktoch o ponechaní na zoznamoch z marca 2023 zmenili. Rada k tomuto listu pripojila spis WK 8181/2023 INIT z 15. júna 2023 (ďalej len „dôkazný spis z júna 2023“) a vyzvala žalobkyňu, aby sa k navrhovanému obnoveniu reštriktívnych opatrení voči nej vyjadrila.
21
Listom z 10. júla 2023 Rada žalobkyňu informovala, že má v úmysle zachovať reštriktívne opatrenia na základe návrhu odôvodnenia, ktorý sa v porovnaní s návrhom, ktorý jej bol zaslaný 19. júna 2023, zmenil. Rada k tomuto listu pripojila aj spis WK 5142/2023 INIT zo 4. júla 2023 týkajúci sa dodatočných informácií o žalobkyni (ďalej len „dôkazný spis z júla 2023“) a spis WK 5142/2023 INIT z 20. apríla 2023 týkajúci sa dôkazov o podnikateľskom prostredí a hospodárstve Ruskej federácie a vyzvala žalobkyňu, aby sa k navrhovanému obnoveniu reštriktívnych opatrení voči nej vyjadrila.
22
Listom z 18. augusta 2023 Rada zaslala žalobkyni spis WK 5142/2023 ADD 1 zo 16. augusta 2023 týkajúci sa dôkazov o podnikateľskom prostredí a hospodárstve Ruskej federácie a vyzvala ju, aby sa nemu vyjadrila.
23
Aktmi o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 Rada ponechala meno žalobkyne na sporných zoznamoch z týchto dôvodov:
„[Žalobkyňa] je dcérou Nikolaja Tokareva, generálneho riaditeľa veľkej ruskej ropnej a plynárenskej spoločnosti Transneft. [Žalobkyňa] a jej bývalý manžel Andrej Bolotov vlastnia luxusné nehnuteľnosti v Moskve, Lotyšsku a Chorvátsku v hodnote viac ako 50 miliónov USD, ktoré možno spojiť s Nikolajom Tokarevom. Má tiež väzby na spoločnosť Ronin, ktorá spravuje dôchodkový fond spoločnosti Transneft. Keď požiadala o cyperské občianstvo, uviedla v oznámení pre tlač adresu spoločnosti Ronin Europe ako svoju vlastnú. Okrem toho má prostredníctvom svojej realitnej spoločnosti [Ostoženka] 19 (predtým ‚RPA Esteit‘) väzby na Ronin Trust, ktorý spravuje dôchodkový fond spoločnosti Transneft. [Žalobkyňa] je preto najbližšou rodinnou príslušníčkou a má z väzby na Nikolaja Tokareva, popredného podnikateľa pôsobiaceho v Rusku, prospech.“
III. Návrhy účastníkov konania
24
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté akty v rozsahu, v akom sa jej týkajú,
–
uložil Rade povinnosť, aby jej zaplatila sumu 1000000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej prijatím aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022;
–
uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.
25
Rada podporovaná Komisiou navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol návrh na zrušenie,
–
subsidiárne v prípade, že Všeobecný súd reštriktívne opatrenia prijaté voči žalobkyni zruší, nariadil zachovanie účinkov rozhodnutí 2022/1530, 2023/572 a 2023/1767 až do nadobudnutia účinnosti čiastočného zrušenia vykonávacích nariadení 2022/1529, 2023/571 a 2023/1765,
–
zamietol návrh na náhradu škody,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
IV. Právny stav
A. O návrhu na zrušenie napadnutých aktov
26
Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza šesť žalobných dôvodov.
27
Žalobkyňa vo svojej žalobe uvádza štyri žalobné dôvody. Prvý je založený na porušení práva na účinnú súdnu ochranu a povinnosti odôvodnenia. Druhý je založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení. Tretí je založený na porušení zásady proporcionality a základných práv. Štvrtý je založený na porušení zásad právnej istoty a rovnosti zaobchádzania. Vo svojom prvom návrhu na úpravu žalobných návrhov žalobkyňa uviedla piaty žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutý. Vo svojom druhom návrhu na úpravu žalobných návrhov žalobkyňa uviedla šiesty žalobný dôvod založený na nezákonnosti kritéria označujúceho osoby, ktoré majú prospech z popredného podnikateľa pôsobiaceho v Rusku, stanoveného v článku 1 ods. 1 písm. e) druhej časti a článku 2 ods. 1 písm. g) rozhodnutia 2014/145, zmeneného rozhodnutím 2023/1094 [ďalej len „druhá časť zmeneného kritéria g)“].
28
Všeobecný súd považuje za vhodné preskúmať najprv druhý odvolací dôvod založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení.
1.
O druhom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení
29
Vo svojej žalobe a vo svojom prvom návrhu na úpravu žalobných návrhov žalobkyňa tvrdí, že Rada sa prijatím aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 a z marca 2023 dopustila nesprávneho právneho posúdenia a zjavne nesprávneho posúdenia, keď ponechala jej meno na sporných zoznamoch na základe kritéria spojenej osoby, ktoré je stanovené v článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien. Okrem toho vo svojej žalobe spochybňuje prípadné zaradenie svojho mena na základe kritéria stanoveného v článku 2 ods. 1 písm. d) uvedeného rozhodnutia.
30
Vo svojom druhom návrhu na úpravu žalobných návrhov žalobkyňa tvrdí, že sa Rada v aktoch o ponechaní na zozname zo septembra 2023 dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keďže zápis jej mena bol na sporných zoznamoch ponechaný na základe druhej časti zmeneného kritéria g).
a)
Úvodné poznámky
31
Je dôležité poznamenať, že pokiaľ sa tento žalobný dôvod zakladá na zjavne nesprávnom posúdení, treba ho považovať za založený na nesprávnom posúdení. Je totiž síce pravda, že Rada má určitú diskrečnú právomoc určiť v každom jednotlivom prípade, či sú splnené právne kritériá, na ktorých sú založené predmetné reštriktívne opatrenia, rovnako je však pravda aj to, že súdy Únie musia zabezpečiť preskúmanie, a to v zásade úplné, zákonnosti všetkých aktov Únie (pozri rozsudok z 26. októbra 2022, Ovsjannikov/Rada, T‑714/20, neuverejnený, EU:T:2022:674, bod 61 a citovanú judikatúru).
32
Účinnosť súdneho preskúmania zaručená článkom 47 Charty základných práv Európskej únie si vyžaduje najmä, aby sa súd Únie uistil, že rozhodnutie, ktorým boli prijaté alebo zachované reštriktívne opatrenia, ktoré má na dotknutú osobu alebo dotknutý subjekt individuálny vplyv, sa opiera o dostatočne silný skutkový základ. Je preto potrebné overiť skutočnosti uvádzané v odôvodnení, o ktoré sa uvedené rozhodnutie opiera tak, aby súdne preskúmanie nebolo obmedzené len na abstraktné posúdenie pravdepodobnosti uvádzaných dôvodov, ale aby sa týkalo otázky, či sú tieto dôvody, alebo aspoň jeden z nich, ktorý je sám osebe dostatočný na odôvodnenie toho istého rozhodnutia, podložené (pozri v tomto zmysle rozsudky z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 119, a z 26. októbra 2022, Ovsjannikov/Rada, T‑714/20, neuverejnený, EU:T:2022:674, bod 62).
33
Také posúdenie treba vykonať preskúmaním dôkazov a informácií nie izolovane, ale v kontexte, do ktorého patria. Rada totiž uniesla dôkazné bremeno, ktoré jej prislúcha, ak súdu Únie predložila súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov umožňujúcich preukázať existenciu dostatočného spojenia medzi osobou alebo subjektom, proti ktorej alebo ktorému je namierené opatrenie na zmrazenie finančných prostriedkov, a dotknutým režimom alebo vo všeobecnosti dotknutými situáciami (pozri rozsudok z 20. júla 2017, Badica a Kardiam/Rada, T‑619/15, EU:T:2017:532, bod 99 a citovanú judikatúru; pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. októbra 2022, Ovsjannikov/Rada, T‑714/20, neuverejnený, EU:T:2022:674, body 63 a 66).
34
V prípade spochybnenia prináleží príslušnému orgánu Únie, aby preukázal opodstatnenosť dôvodov použitých proti danej osobe alebo subjektu, a nie tejto osobe alebo subjektu, aby predkladali negatívny dôkaz o ich neopodstatnenosti. Nevyžaduje sa, aby Rada na tento účel predložila súdu Únie všetky informácie a dôkazy týkajúce sa dôvodov uvedených v akte, ktorého zrušenie sa požaduje. Je potrebné, aby predložené informácie a dôkazy podporovali dôvody použité proti dotknutej osobe alebo subjektu (rozsudky z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, body 121 a 122, a z 28. novembra 2013, Rada/Fulmen a Mahmoudian, C‑280/12 P, EU:C:2013:775, body 66 a 67; pozri aj rozsudok z 1. júna 2022, Prigožin/Rada, T‑723/20, neuverejnený, EU:T:2022:317, bod 73 a citovanú judikatúru).
35
V takom prípade prináleží súdu Únie, aby na základe týchto informácií alebo dôkazov overil vecnú správnosť údajných skutočností a posúdil dôkaznú hodnotu týchto informácií alebo dôkazov vzhľadom na okolnosti veci a vzhľadom na prípadné pripomienky predložené najmä dotknutou osobou alebo subjektom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P, EU:C:2013:518, bod 124).
36
Pokiaľ ide konkrétnejšie o preskúmanie zákonnosti aktov o ponechaní mena dotknutej osoby na sporných zoznamoch, treba pripomenúť, že reštriktívne opatrenia majú zabezpečovaciu a zo svojej podstaty dočasnú povahu a ich platnosť vždy závisí od trvania skutkových a právnych skutočností, ktoré viedli k ich prijatiu, ako aj od potreby ich ponechania v platnosti na účely dosiahnutia cieľa, ktorý je s nimi spojený. Preto pri pravidelnom preskúmaní týchto opatrení prináleží Rade, aby vykonala aktualizované posúdenie situácie a vypracovala zhodnotenie vplyvu takýchto opatrení, aby určila, či tieto opatrenia umožnili dosiahnuť ciele sledované pôvodným zaradením mien a názvov dotknutých osôb a subjektov na sporný zoznam alebo či je stále možné vyvodiť vo vzťahu k uvedeným osobám a subjektom rovnaký záver (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. apríla 2022, Ilunga Luyoyo/Rada, T‑108/21, EU:T:2022:253, bod 55 a citovanú judikatúru; rozsudok z 26. októbra 2022, Ovsjannikov/Rada, T‑714/20, neuverejnený, EU:T:2022:674, bod 67).
37
Z toho vyplýva, že na účely odôvodnenia ponechania mena alebo názvu osoby na zozname osôb a subjektov, ktorých sa týkajú reštriktívne opatrenia, nie je zakázané, aby Rada vychádzala z tých istých dôkazov ako tie, ktoré boli dôvodom pôvodné zaradenie, opätovné zaradenie alebo predchádzajúce ponechanie mena alebo názvu žalujúcej strany na uvedenom zozname, pokiaľ sa jednak dôvody zaradenia nezmenili a jednak kontext sa nezmenil takým spôsobom, že by sa tieto dôkazy stali obsolentnými (pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. septembra 2020, Kaddour/Rada, T‑510/18, EU:T:2020:436, bod 99). V tomto ohľade vývoj kontextu zahŕňa zohľadnenie na jednej strane situácie krajiny, vo vzťahu ku ktorej bol zavedený systém reštriktívnych opatrení, ako aj osobitnej situácie dotknutej osoby (pozri v tomto zmysle rozsudky z 26. októbra 2022, Ovsjannikov/Rada, T‑714/20, neuverejnený, EU:T:2022:674, bod 78; a z 23. septembra 2020, Kaddour/Rada, T‑510/18, EU:T:2020:436, bod 101), a na druhej strane všetkých relevantných okolnosti a najmä nedosiahnutie cieľov sledovaných reštriktívnymi opatreniami (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. apríla 2022, Ilunga Luyoyo/Rada, T‑108/21, EU:T:2022:253, bod 56; pozri v tomto zmysle a analogicky aj rozsudok z 12. februára 2020, Amisi Kumba/Rada, T‑163/18, EU:T:2020:57, body 82 až 84 a citovanú judikatúru).
38
V prejednávanej veci je z odôvodnenia zápisov v aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 a z marca 2023 zrejmé, že meno žalobkyne bolo na sporných zoznamoch ponechané výlučne na základe kritéria spojenej osoby stanoveného v článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien. Rada potvrdila, že právnym základom pre zápis mena žalobkyne do uvedených zoznamov a jeho ponechanie na nich nebolo kritérium stanovené v článku 2 ods. 1 písm. d) uvedeného rozhodnutia. Z toho vyplýva, že tvrdenia, ktorými sa spochybňuje zachovanie zápisu mena žalobkyne na základe kritéria stanoveného v článku 2 ods. 1 písm. d) rozhodnutia 2014/145 v znení zmien, sú bezpredmetné.
39
Práve vzhľadom na tieto predbežné úvahy treba overiť, či sa Rada nedopustila nesprávneho posúdenia, keď rozhodla jednak o ponechaní mena žalobkyne na sporných zoznamoch, a to prijatím aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 a z marca 2023, na základe kritéria spojenej osoby stanoveného v článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien, a jednak o ponechaní jej mena na uvedených zoznamoch prijatím aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 na základe druhej časti zmeneného kritéria g).
40
Z aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 a z marca 2023 vyplýva, že meno žalobkyne bolo zapísané na základe kritéria spojenej osoby z dôvodu, že bola spojená jednak so svojím otcom Nikolajom Tokarevom a jednak so Stanislavom Čemezovom.
41
Všeobecný súd považuje za vhodné preskúmať najprv tvrdenie, ktoré sa v podstate týka nesprávneho právneho posúdenia, keďže žalobkyňa bola do sporných zoznamov zapísaná ako osoba spojená s pánom Stanislavom Čemezovom, ktorý je do sporných zoznamov zapísaný takisto ako spojená osoba.
b)
O nesprávnom právnom posúdení založenom na tom, že žalobkyňa bola zapísaná ako osoba spojená so Stanislavom Čemezovom
42
Žalobkyňa tvrdí, že Rada sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď ju zapísala do sporných zoznamov ako osobu spojenú so Stanislavom Čemezovom, a to najmä z dôvodu, že aj on bol do sporných zoznamov zapísaný ako osoba spojená s jeho vlastným otcom Sergejom Čemezovom. Podľa žalobkyne sa v právnych predpisoch nestanovuje možnosť zaradiť meno osoby do sporných zoznamov z dôvodu, že je spojená s osobou, ktorej meno je do nich takisto zaradené na základe kritéria spojenej osoby. Podľa jej názoru kritérium spojenej osoby umožňuje zapísať do uvedených zoznamov len osobu, ktorá je spojenou osobou osoby uvedenej v článku 2 ods. 1 písm. a), b), c), d) e) alebo f) rozhodnutia 2014/145. Okrem toho žalobkyňa vo svojom prvom návrhu na úpravu žalobných návrhov uvádza, že nemožnosť zapísať osobu na sporné zoznamy ako osobu spojenú s osobou, ktorá je do týchto zoznamov takisto zapísaná ako spojená osoba, je v súlade s judikatúrou, v ktorej sa vyžaduje existencia dostatočnej väzby medzi subjektom, na ktorý sa vzťahujú opatrenia na zmrazenie jeho finančných prostriedkov, a režimom alebo vo všeobecnosti situáciami, proti ktorým sa bojuje.
43
Opatrením na zabezpečenie priebehu konania Všeobecný súd požiadal Radu, aby uviedla, na akom základe bolo možné zapísať osobu do sporných zoznamov ako osobu spojenú s inou osobou, ktorá je takisto zapísaná do uvedených zoznamov ako osoba spojená s treťou osobou.
44
Rada na pojednávaní tvrdila, že nie je vylúčené, že by označenie osoby spojenej s osobou, ktorá bola sama označená za osobu spojenú s osobou uvedenou v sporných zoznamoch, mohlo byť odôvodnené za predpokladu, že takéto označenie je primerané na dosiahnutie cieľov sledovaných reštriktívnymi opatreniami. Podľa Rady by to tak bolo v prípade existencie modelu, ktorý sa vyznačuje sieťou vzťahov medzi viacerými osobami, v ktorej hlavné spojenie dvoch osôb, ktoré sú samy spojené s inými osobami, tvorí súčasť „širšej siete“, ktorú je odôvodnené zahrnúť do reštriktívnych opatrení, najmä aby sa zabránilo obchádzaniu reštriktívnych opatrení.
45
V tejto súvislosti, pokiaľ ide o kritérium spojenej osoby stanovené v článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien, treba pripomenúť, že hoci sa pojem „spojenie“ v aktoch Rady týkajúcich sa reštriktívnych opatrení často používa, nie je ako taký vymedzený a jeho význam závisí od príslušných súvislostí a okolností (pozri v tomto zmysle rozsudky z 28. júla 2016, Tomana a i./Rada a Komisia, C‑330/15 P, neuverejnený, EU:C:2016:601, bod 48; zo4. septembra 2015, NIOC a i./Rada, T‑577/12, neuverejnený, EU:T:2015:596, bod 114; a z 21. júla 2016, Bredenkamp a i./Rada a Komisia, T‑66/14, EU:T:2016:430, body 35 až 37). Možno však pripustiť, že ide o osoby, ktoré sú vo všeobecnosti spojené spoločnými záujmami (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. marca 2023, Prigožina/Rada, T‑212/22, neuverejnený, EU:T:2023:104, bod 93 a citovanú judikatúru).
46
Pokiaľ ide o pôsobnosť kritéria spojenej osoby, zo znenia článku 2 ods. 1 rozhodnutia 2014/145 v znení zmien vyplýva, že sa zmrazujú finančné prostriedky a hospodárske zdroje patriace na jednej strane osobám označeným na základe kritérií označovania uvedených v článku 2 ods. 1 písm. a) až h) toho istého rozhodnutia a na druhej strane fyzickým a právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spojené. Treba poznamenať, že pojem „s nimi“ vo výraze „ktoré sú s nimi spojené“ použitý v kritériu spojenej osoby sa vzťahuje len na osoby, subjekty alebo orgány označené na základe jedného z kritérií označovania stanovených v článku 2 ods. 1 písm. a) až h) uvedeného rozhodnutia.
47
Z doslovného výkladu článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien teda vyplýva, že, ako správne uvádza žalobkyňa, fyzickú alebo právnickú osobu, subjekt alebo orgán možno do sporných zoznamov zapísať len z dôvodu spojenia s inou fyzickou alebo právnickou osobou, so subjektom alebo s orgánom zapísaným do uvedených zoznamov na základe jedného alebo viacerých kritérií označovania uvedených v článku 2 ods. 1 písm. a) až h) daného rozhodnutia.
48
Rada teda poukazuje na to, že kritérium spojenej osoby sa vzťahuje na každú osobu, ktorá má spojenie s osobou uvedenou na sporných zoznamoch na základe jedného alebo viacerých kritérií stanovených v článku 2 ods. 1 písm. a) až h) rozhodnutia 2014/145 v znení zmien, a to z dôvodu existencie nezanedbateľného rizika, že s cieľom obísť reštriktívne opatrenia voči nim by osoby, na ktoré sa vzťahujú sankcie na základe jedného alebo viacerých z týchto kritérií, mohli vyvíjať nátlak na osoby, s ktorými sú spojené (pozri analogicky rozsudky zo 4. septembra 2015, NIOC a i./Rada, T‑577/12, neuverejnený, EU:T:2015:596, bod 114, a z 18. mája 2022, Foz/Rada, T‑296/20, EU:T:2022:298, bod 174).
49
Tvrdením Rady založeným na riziku obchádzania a na potrebe zahrnúť rôznorodé osoby patriace do širšej „siete“ však samým osebe nemožno odôvodniť rozšírenie pôsobnosti kritéria spojenia do tej miery, že by sa uplatňovalo na spojenie s osobou, ktorá sama nie je zapísaná na základe jedného z kritérií stanovených v článku 2 ods. 1 písm. a) až h) rozhodnutia 2014/145/EÚ v znení zmien.
50
Takýmto výkladom by sa dával spojeniu príliš široký rozsah a nezohľadňovalo by sa znenie článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien ani požiadavka dostatočného spojenia medzi dotknutými osobami a treťou krajinou, ktorá je terčom reštriktívnych opatrení prijatých Úniou, v zmysle bodu 64 rozsudku z 13. marca 2012, Tay Za/Rada (C‑376/10 P, EU:C:2012:138). Z toho v prejednávanej veci vyplýva, že keďže Stanislav Čemezov bol do sporných zoznamov zapísaný ako osoba spojená s jeho otcom, Sergejom Čemezovom, Rada nemala oprávnený dôvod zapísať žalobkyňu do sporných zoznamov ako osobu spojenú so Stanislavom Čemezovom.
51
Z uvedených úvah vyplýva, že Rada sa v aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 a z marca 2023 dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď ponechala meno žalobkyne na sporných zoznamoch na základe spojenia so Stanislavom Čemezovom.
52
Treba poznamenať, že toto nesprávne právne posúdenie, ktorého sa dopustila Rada, nemôže samo osebe viesť k zrušeniu aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 a z marca 2023. Podľa judikatúry totiž v prípade preskúmania zákonnosti rozhodnutia o prijatí reštriktívnych opatrení platí, že ak sa súd Únie vzhľadom na ich preventívnu povahu domnieva, že aspoň jeden z uvedených dôvodov je dostatočne presný a konkrétny, je podložený a predstavuje sám osebe dostatočný základ tohto rozhodnutia, skutočnosť, že ostatné z týchto dôvodov túto požiadavku nespĺňajú, nemôže odôvodniť zrušenie uvedeného rozhodnutia (pozri rozsudok z 28. novembra 2013, Rada/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, bod 72 a citovanú judikatúru).
53
Je preto potrebné zistiť, či sa Rada dopustila nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že žalobkyňa bola osobou spojenou so svojím otcom Nikolajom Tokarevom.
c)
O nesprávnom posúdení v rozsahu, v akom bola žalobkyňa zapísaná ako osoba spojená so svojím otcom
54
Akty o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 a akty o ponechaní na zoznamoch z marca 2023 treba preskúmať samostatne, keďže boli prijaté v rôznych dátumoch a nemajú úplne totožné ani odôvodnenie, ani dokumentáciu.
1) O aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022
55
Svojimi tvrdeniami žalobkyňa spochybňuje dôveryhodnosť niektorých položiek v pôvodnom dôkaznom spise a možnosť zohľadnenia prílohy B.5 a tvrdí, že skutkový základ nie je dostatočný na odôvodnenie zachovania jej zápisu ako osoby spojenej s jej otcom.
i) O dôveryhodnosti prvkov pôvodného dôkazného spisu
56
Žalobkyňa spochybňuje dôveryhodnosť položky č. 6 v pôvodnom dôkaznom spise z dôvodu, že tvrdenie, že jej otec poveril jej bývalého manžela riadením spoločnosti Katina, je nesprávne. Domnieva sa aj, že položky č. 12 a 15 v pôvodnom dôkaznom spise sú nedôveryhodné, pretože tvrdenia, ktoré obsahujú, sú vágne a založené na dôkazoch, ktoré sa nejavia ako dostatočne spoľahlivé na ich potvrdenie, ako sú telefónne čísla alebo informácie uverejnené na internete. Okrem toho žalobkyňa tvrdí, že články uverejnené v denníku Moscow Post sú nedôveryhodné, pretože toto médium je známe uverejňovaním dokumentov poškodzujúcich dobré meno, ako to dokazujú nedávne rozsudky.
57
Rada s podporou Komisie toto tvrdenie spochybňuje.
58
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sa činnosť súdu Únie riadi zásadou voľného hodnotenia dôkazov a jediným kritériom posúdenia hodnoty predložených dôkazov je ich vierohodnosť. Na účely posúdenia dôkaznej sily dokumentu je tak potrebné v prvom rade overiť vierohodnosť informácie, ktorá je v ňom uvedená, a zohľadniť najmä pôvod dokumentu, okolnosti jeho vypracovania, ako aj jeho adresáta, a položiť si otázku, či sa vzhľadom na svoj obsah javí ako zmysluplný a dôveryhodný [pozri rozsudky z 31. mája 2018, Kaddour/Rada, T‑461/16, EU:T:2018:316, bod 107 a citovanú judikatúru, a z 12. februára 2020, Amisi Kumba/Rada, T‑163/18, EU:T:2020:57, bod 95 (neuverejnený) a citovanú judikatúru].
59
Keďže neexistuje vyšetrovacia právomoc v tretích krajinách, posúdenie orgánov Únie musí v skutočnosti vychádzať z verejne dostupných zdrojov informácií, správ, článkov v tlači, správ tajných služieb alebo iných podobných zdrojov informácií (rozsudky zo 14. marca 2018, Kim a i./Rada a Komisia, T‑533/15 a T‑264/16, EU:T:2018:138, bod 107, a z 1. júna 2022, Prigožin/Rada, T‑723/20, neuverejnený, EU:T:2022:317, bod 59).
60
Okrem toho je dôležité konštatovať, že konflikt, do ktorého je zapojená Ruská federácia a Ukrajina, v praxi obzvlášť sťažuje prístup k určitým zdrojom, výslovné uvedenie primárneho zdroja určitých informácií a prípadné zhromažďovanie svedectiev od osôb, ktoré súhlasia so svojou identifikáciou. Aj ťažkosti pri vyšetrovaní, ktoré z toho vyplývajú, tak môžu byť prekážkou pri poskytovaní presných dôkazov a objektívnych informácií (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. novembra 2023, OT/Rada, T‑193/22, EU:T:2023:716, bod 116 a citovanú judikatúru).
61
V prejednávanej veci Rada na odôvodnenie ponechania zápisu mena žalobkyne na sporných zoznamoch aktmi zo septembra 2022 predložila pôvodný dôkazný spis. Treba poznamenať, že pokiaľ ide o spojenie medzi žalobkyňou a jej otcom, Rada vychádzala z verejne dostupných informácií, a to najmä z týchto:
–
článok uverejnený 5. marca 2022 na internetovom sídle Total Croatia News s názvom „USA zablokovali spoločnosť dcéry ruského oligarcha, ktorá vlastní vilu na ostrove Lošinj“, zobrazený 5. apríla 2022 (položka č. 1),
–
tlačová správa United States Department of the Treasury (Ministerstvo financií Spojených štátov amerických) z 3. marca 2022 o sankciách prijatých voči ruským osobám a inštitúciám, zobrazená 5. apríla 2022 (položka č. 2),
–
článok uverejnený 10. marca 2022 na internetovom sídle Evening Standard s názvom „Ktorí ruskí oligarchovia boli pridaní na sankčný zoznam Spojeného kráľovstva?“, zobrazený 7. apríla 2022 (položka č. 3),
–
stránka z internetového sídla Australian Department of Foreign Affairs and Trade (Ministerstvo zahraničných vecí a obchodu, Austrália), uverejnená 13. marca 2022, týkajúca sa sankcií voči Rusku, zobrazená 7. apríla 2022 (položka č. 4),
–
článok uverejnený 6. marca 2022 na internetovom sídle World Law Group s názvom „USA: USA zavádzajú voči Rusku a Bielorusku dodatočné sankcie a kontrolu vývozu“, zobrazený 7. apríla 2022 (položka č. 5),
–
článok uverejnený 4. marca 2022 na internetovom sídle Imperijal s názvom „Rusi z čiernej listiny podnikajú po boku Plenkovića a HDZ, majú aj honosnú vilu na ostrove Mali Lošinj“, zobrazený 7. apríla 2022 (položka č. 6),
–
stránka z internetového sídla kanadskej vlády, uverejnená 24. februára 2022, týkajúca sa dodatočných hospodárskych opatrení prijatých v reakcii na agresiu Ruska voči Ukrajine, zobrazená 11. apríla 2022 (položka č. 8),
–
stránka z internetového sídla „acompromat.com“ týkajúca sa žalobkyne, zobrazená 11. apríla 2022 (položka č. 9),
–
článok uverejnený 15. marca 2022 na internetovom sídle Infobae s názvom „Spojené kráľovstvo oznamuje sankcie proti ďalším 350 ruským osobám a subjektom“, zobrazený 5. apríla 2022 (položka č. 11),
–
výňatok z investigatívnej práce organizácie Organised Crime and Corruption Reporting Project (OCCRP, Informačný projekt o organizovanom zločine a korupcii), uverejnenej 24. decembra 2016, s názvom „Priatelia majú prospech z blízkosti k Putinovej moci“, zobrazený 5. apríla 2022 (položka č. 12),
–
článok uverejnený 29. decembra 2016 na internetovom sídle LSM s názvom „Spojenie medzi budovou v meste Jūrmala a Putinovým priateľom“, zobrazený 5. apríla 2022 (položka č. 13),
–
stránka z internetového sídla Russian Asset Tracker týkajúca sa spoločnosti Katina, zobrazená 12. apríla 2022 (položka č. 14),
–
článok uverejnený 27. novembra 2016 na spravodajskom internetovom sídle Meduza s názvom „Veľmi bohatý zať. Ako sú zorganizované obchody osôb blízkych riaditeľovi spoločnosti Transneft Nikolajovi Tokarevovi?“, zobrazený 17. mája 2022 (položka č. 15),
–
článok uverejnený 28. augusta 2020 na internetovom sídle News Rambler s názvom „Šmatkov výlet do gelendžického Meridianu“, zobrazený 20. mája 2022 (položka č. 16),
–
článok uverejnený 15. októbra 2019 na internetovom sídle Moscow Post s názvom „Nikolaj Tokarev a jeho spoločnosť Transneft nedokázali preniesť zodpovednosť za kvalitu ropy na svojich oponentov“, zobrazený 20. mája 2022 (položka č. 17).
62
Položkou č. 6 v pôvodnom dôkaznom spise je tak novinový článok uverejnený na internetovom sídle Imperijal s názvom „Rusi z čiernej listiny podnikajú po boku Plenkovića a HDZ, majú aj honosnú vilu na ostrove Mali Lošinj“. Tento dokument sa týka najmä spoločnosti Katina so sídlom v Záhrebe, ktorá vlastní vilu s názvom Karolina na ostrove Mali Lošinj (Chorvátsko) (ďalej len „vila Karolina“). Treba poznamenať, že tvrdením žalobkyne, že článok obsahuje chybu, sa nespochybňuje jeho dôkazná hodnota. Takéto tvrdenia sú totiž súčasťou posúdenia dostatočnosti skutkového základu Rady na odôvodnenie jej zaradenia do zoznamu.
63
Pokiaľ ide o tvrdenie, že tvrdenia uvedené v položke č. 12, teda v investigatívnej práci OCCRP s názvom „Priatelia majú prospech z blízkosti k Putinovej moci“, a v položke č. 15, teda článku uverejnenom na spravodajskom internetovom sídle Meduza s názvom „Veľmi bohatý zať. Ako sú zorganizované obchody osôb blízkych riaditeľovi spoločnosti Transneft Nikolajovi Tokarevovi?“, sú vágne a založené na dôkazoch, ktoré sa nejavia ako dostatočne spoľahlivé na ich potvrdenie, toto nemôže spochybniť dôkaznú hodnotu týchto dôkazných prostriedkov. Vzhľadom na ťažkosti s prístupom k informáciám uvedeným v bode 60 vyššie totiž skutočnosť, že investigatívne práce alebo články sú založené na údajoch, ako sú telefónne čísla alebo informácie dostupné na internetových sídlach, nezbavuje položky č. 12 a 15 dôkaznej hodnoty.
64
Podobne nemôže uspieť ani tvrdenie, že články uverejnené na stránkach Moscow Post sú v podstate nedôveryhodné z dôvodu, že toto médium bolo v poslednom čase niekoľkokrát odsúdené za ohováranie. Skutočnosť, že médium bolo viackrát uznané vinným z ohovárania, totiž neznamená, že všetky na ňom zverejnené informácie sú nedôveryhodné. Okrem toho treba v prejednávanej veci konštatovať, že rozsudky predložené žalobkyňou sa netýkajú položky č. 17, konkrétne článku z portálu Moscow Post s názvom „Nikolaj Tokarev a jeho spoločnosť Transneft nedokázali preniesť zodpovednosť za kvalitu ropy na svojich oponentov“. Z toho vyplýva, že tento dôkazný prostriedok nie je bez dôkaznej hodnoty.
65
Vzhľadom na uvedené skutočnosti, na kontext charakterizujúci situáciu v Ruskej federácii a vzhľadom na neexistenciu vyšetrovacích právomocí Rady v tretích krajinách (pozri body 59 a 60 vyššie) nemožno odmietnuť dôkaznú hodnotu položiek č. 6, 12, 15 a 17 v pôvodnom dôkaznom spise.
ii) O prílohe B.5 k vyjadreniu k žalobe
66
Žalobkyňa spochybňuje možnosť zohľadniť prílohu B.5 k vyjadreniu k žalobe, ktorá obsahuje celý obsah investigatívnej práce, výňatok z ktorej je uvedený v položke č. 12 pôvodného dôkazného spisu, a to z dôvodu, že zohľadnenie uvedenej prílohy by znamenalo zmenu obsahu pôvodného dôkazného spisu.
67
Rada s podporou Komisie toto tvrdenie spochybňuje.
68
Podľa ustálenej judikatúry sa zákonnosť aktu Únie musí posudzovať s ohľadom na skutkové a právne okolnosti existujúce ku dňu prijatia tohto aktu (rozsudky z 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami a i./Komisia, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, bod 22, a z 8. marca 2023, Prigožina/Rada, T‑212/22, neuverejnený, EU:T:2023:104, bod 80).
69
Treba tiež pripomenúť, že preskúmanie vecnej zákonnosti, ktoré prislúcha Všeobecnému súdu, sa musí vykonať, najmä pokiaľ ide o spory týkajúce sa reštriktívnych opatrení, nielen s ohľadom na dôkazy uvedené v odôvodneniach sporných aktov, ale aj na dôkazy, ktoré Rada v prípade sporu poskytne Všeobecnému súdu na účely potvrdenia dôvodnosti skutočností uvedených v týchto odôvodneniach (rozsudok z 22. apríla 2021, Rada/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, bod 64).
70
Treba poznamenať, že ako žalobkyňa uznáva, príloha B.5 obsahuje reprodukciu celej investigatívnej práce, ktorú OCCRP vypracovala, uverejnenej 24. decembra 2016, s názvom „Priatelia majú prospech z blízkosti k Putinovej moci“, pričom výňatok z nej je uvedený v položke č. 12 pôvodného dôkazného spisu. Ako teda vyplýva z uvedeného spisu, Rada mala prístup k tejto investigatívnej práci 5. apríla 2022 a medzi prvkami identifikujúcimi zdroj tohto dokumentu sa nachádza úplný hypertextový odkaz, ktorý umožňuje prístup k celému jeho obsahu. Za týchto okolností žalobkyňa nemôže spochybniť možnosť zohľadniť prílohu B.5 vyjadrenia k žalobe (pozri analogicky rozsudok z 1. júna 2022, Prigožin/Rada, T‑723/20, neuverejnený, EU:T:2022:317, bod 55).
71
Z toho vyplýva, že na prílohu B.5 k vyjadreniu k žalobe pri posudzovaní dôvodnosti ponechania zápisu žalobkyne na sporných zoznamoch ako osoby spojenej s Nikolajom Tokarevom možno prihliadať.
iii) O dôvodnosti ponechania zápisu žalobkyne ako osoby spojenej s jej otcom
72
Žalobkyňa sa domnieva, že Rada nesprávne posúdila odhadovanú hodnotu jej nehnuteľností a že ich hodnota v každom prípade nie je relevantná pre preukázanie spojenia s jej otcom. Okrem toho tvrdí, že dokumentácia Rady nie je dostatočná na preukázanie, že jej nehnuteľnosti môžu mať spojenie s jej otcom. Navyše tvrdí, že aj ak by Ronin Trust niektoré z jej nehnuteľností spravovala, táto spoločnosť nedokazuje spojenie s jej otcom. V tomto zmysle sa domnieva, že skutočnosť, že Ronin Trust spravovala mimovládny dôchodkový fond spoločnosti Transneft, predstavuje slabé spojenie, ktoré už nie je aktuálne.
73
Rada podporovaná Komisiou toto tvrdenie spochybňuje.
74
Rada najmä poznamenáva, že z pôvodného dôkazného spisu vyplýva, že žalobkyňa sama alebo so svojím bývalým manželom vlastní alebo vlastnila niekoľko spoločností a nehnuteľností v hodnote viac než 50 miliónov amerických dolárov (USD) (približne 45 miliónov eur) v Moskve (Rusko). Podľa jej názoru hodnota majetku žalobkyne v každom prípade nie je rozhodujúcim faktorom, pretože dôležitým je zistenie, že sa žalobkyňa stala úspešnou podnikateľkou, ktorá zbohatla. Okrem toho Rada tvrdí, že z pôvodného dôkazného spisu vyplýva, že žalobkyňa je spojená so svojím otcom na základe rodinného vzťahu a skutočnosti, že jej majetok a podnikanie sú naňho takisto naviazané. Predovšetkým dospela k záveru, že má k dispozícii súbor presných a konkrétnych dôkazov potvrdzujúcich skutočnosť, že žalobkyňa zbohatla na obchode s nehnuteľnosťami, pričom využívala postavenie svojho otca ako generálneho riaditeľa spoločnosti Transneft. Rada okrem toho tvrdí, že žalobkyňa je prepojená s podnikaním svojho otca prostredníctvom spoločnosti Ronin, ktorá je prepojená so spoločnosťou Transneft, ako aj prostredníctvom modelu rodinného riadenia podnikania.
75
V tejto súvislosti je vhodné pripomenúť, že ako vyplýva z bodov 45 až 47 vyššie, kritérium spojenej osoby sa vzťahuje na osoby, ktoré sú spoločnými záujmami prepojené s osobou, ktorá bola zapísaná do sporných zoznamov na základe jedného alebo viacerých kritérií označovania stanovených v článku 2 ods. 1 písm. a) až g) rozhodnutia 2014/145 v znení zmien.
76
Treba spresniť, že tieto spoločné záujmy sa musia chápať nielen v úzkom zmysle, t. j. ako záujmy osôb, ktorých záujmy sú prepojené v spoločnej právnej štruktúre, ale aj v širšom zmysle a ako záujmy osôb prepojených rodinnými vzťahmi, ak objektívne existuje prepojenie spoločnými záujmami, ktoré nemusí byť nevyhnutne formalizované v právnej štruktúre vytvorenej na tento účel (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok zo 6. septembra 2023, Timčenko/Rada, T‑361/22, neuverejnený, vec v odvolacom konaní, EU:T:2023:502, bod 76).
77
Okrem toho, keďže kritérium spojenej osoby je vyjadrené oznamovacím spôsobom v prítomnom čase, existencia spoločných záujmov musí byť preukázaná v okamihu prijatia napadnutých aktov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. marca 2023, Prigožina/Rada, T‑212/22, neuverejnený, EU:T:2023:104, bod 92).
78
V prejednávanej veci žalobkyňa nespochybňuje svoj príbuzenský vzťah so svojím otcom Nikolajom Tokarevom, ktorý je generálnym riaditeľom spoločnosti Transneft, považovanej za významnú ruskú ropnú a plynárenskú spoločnosť. Naopak tvrdí, že Radou predložený skutkový základ neobsahuje dostatočné prvky na preukázanie spojenia s jej otcom.
79
Z odôvodnenia predmetného zápisu vyplýva, že spoločné záujmy medzi žalobkyňou a jej otcom vyplývajú jednak zo skutočnosti, že jej značný nehnuteľný majetok v Moskve, Chorvátsku a Lotyšsku mohol mať spojenie s jej otcom, a jednak zo spojení medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin, ktorá bola uvádzaná ako správca dôchodkového fondu spoločnosti Transneft.
80
V prvom rade, pokiaľ ide o spojenie medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin Trust, z položky č. 15 pôvodného dôkazného spisu okrem iného vyplýva, že keď bola žalobkyňa ešte vydatá za svojho bývalého manžela, Ronin Trust, ktorá spravovala dôchodkový fond spoločnosti Transneft, spravovala aj nehnuteľnosti skupiny spoločností známej ako RPA. Podľa tohto dôkazu bývalý manžel žalobkyne vlastnil 100 % spoločnosti RPA‑Management, zatiaľ čo žalobkyňa mala pod kontrolou 75 % spoločnosti RPA‑Estate a 50 % spoločnosti RPA‑Hotel Management. Z toho vyplýva, že Rada sa mohla oprávnene domnievať, že v roku 2016 existovalo prepojenie medzi spoločnosťou Ronin Trust a spoločnosťami, v ktorých mala žalobkyňa podiely, a to spoločnosťou RPA‑Hotel Management a spoločnosťou RPA‑Estate.
81
Z položky č. 15 pôvodného dôkazného spisu však ďalej jasne vyplýva, že v oblasti správy dôchodkových fondov nebola Transneft jediným a dokonca ani hlavným klientom spoločnosti Ronin Trust. Toto zistenie bolo potvrdené výňatkami z výročných správ spoločnosti Ronin Trust, ktoré predložila žalobkyňa (príloha A.11), z ktorých vyplýva, že táto spoločnosť skutočne spravuje aj dôchodkové fondy iných spoločností okrem spoločnosti Transneft. Keďže sa v spise nenachádza žiadna informácia o činnosti a organizácii spoločnosti Ronin Trust, samotná skutočnosť, že žalobkyňa a Transneft využívajú služby toho istého poskytovateľa služieb, ktorý poskytuje svoje služby iným tretím spoločnostiam, nestačí na preukázanie existencie spojenia medzi žalobkyňou a spoločnosťou Transneft. Na pojednávaní Rada vo svojej odpovedi na otázku Všeobecného súdu, v ktorej bola vyzvaná, aby vysvetlila, ako je možné preukázať spojenie medzi žalobkyňou a jej otcom prostredníctvom spoločnosti Ronin Trust, keď táto spoločnosť spravuje dôchodkové fondy viacerých spoločností, nedokázala toto spojenie vysvetliť. Neopierala sa totiž o žiadne dôkazy o podieloch Nikolaja Tokareva v spoločnosti Ronin Trust ani o jeho prítomnosti v riadiacich orgánoch spoločnosti, ani o žiadnych výnimočných aspektoch obchodných vzťahov medzi spoločnosťami Ronin Trust a Transneft, ktoré by tieto vzťahy odlišovali od vzťahov medzi spoločnosťou Ronin Trust a ostatnými spoločnosťami, ktoré patria medzi jej klientov.
82
V dôsledku toho môže žalobkyňa dôvodne tvrdiť, že slabé prepojenie medzi spoločnosťami Ronin Trust a Transneft nie je dostatočné na preukázanie existencie spojenia medzi jej činnosťami a činnosťami jej otca.
83
Okrem toho ani skutočnosťou uvedenou v odôvodnení zápisu, že adresa spoločnosti Ronin Europe sa vyskytla v konaní o udelení občianstva, keď sa žalobkyňa snažila získať cyperské občianstvo, nie je možné preukázať existenciu spoločných záujmov medzi žalobkyňou a Nikolajom Tokarevom. Na pojednávaní totiž Rada v odpovedi na otázku Všeobecného súdu, ktorá sa týkala objasnenia spojení medzi spoločnosťami Ronin Europe a Ronin Trust, v podstate uviedla, že dospela k záveru, že tieto dve spoločnosti možno považovať za prepojené. Okrem toho treba konštatovať, že sa Rada neopierala o žiadny dôkaz, ktorý by umožnil preukázať prepojenie medzi spoločnosťou Ronin Europe a Nikolajom Tokarevom. V dôsledku toho a z rovnakých dôvodov, ako sú uvedené v bode 81 vyššie, spojenie medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin Europe nemôže preukázať existenciu spojenia medzi žalobkyňou a jej otcom prostredníctvom spoločnosti Transneft.
84
Rada sa preto dopustila pochybenia, keď na základe obchodných vzťahov žalobkyne so spoločnosťami Ronin Trust a Ronin Europe dospela k záveru, že existuje spojenie s Nikolajom Tokarevom prostredníctvom spoločnosti Transneft.
85
V druhom rade je potrebné overiť, či pôvodný dôkazný spis obsahuje súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodujúcich sa dôkazov na preukázanie existencie prepojení medzi nehnuteľným majetkom žalobkyne a Nikolajom Tokarevom v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022.
86
Na úvod treba poznamenať, že účastníci konania sa nezhodujú v otázke hodnoty nehnuteľného majetku žalobkyne. V odôvodnení zápisu Rada odhadla, že hodnota nehnuteľného majetku žalobkyne a jej bývalého manžela presahuje v prípade nehnuteľností, ktoré sa nachádzajú v Moskve, v Chorvátsku a v Lotyšsku, 50 miliónov USD (približne 45 miliónov eur). Okrem toho, že žalobkyňa nepopiera, že celková hodnota jej majetku a majetku jej bývalého manžela pravdepodobne presahuje 50 miliónov USD (približne 45 miliónov eur), však treba uviesť, že hodnota majetku žalobkyne nie je rozhodujúca pre odôvodnenie ponechania jej mena na sporných zoznamoch. Ide totiž o prvok kontextu, ktorého cieľom je poukázať na to, ako uvádza Rada, že žalobkyňa je úspešná podnikateľka, ktorá zbohatla najmä v oblasti nehnuteľností, ako to vyplýva najmä z položiek č. 9 a 16 pôvodného dôkazného spisu. Z toho vyplýva, že prípadná nepresnosť týkajúca sa hodnoty jej majetku nemôže sama osebe viesť k zrušeniu aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022.
87
Treba poznamenať, že žalobkyňa priznáva, že vlastní spoločnosť Ostoženka 19, ktorá vlastní historický dom v Moskve, byt na Brusovovej ulici v Moskve, a spoločnosť Katina, ktorá vlastní vilu s názvom Karolina na ostrove Mali Lošinj v Chorvátsku. Z dôkazov v pôvodnom dôkaznom spise vyplýva, že každá z týchto nehnuteľností má hodnotu niekoľkých miliónov ruských rubľov (RUB). Podľa položky č. 15 totiž bol historický dom v Moskve kúpený v roku 2016 za sumu 390 miliónov RUB (približne 3,9 milióna eur), podľa položky č. 14 bola vila v Chorvátsku ocenená na 4,1 milióna USD (približne 3,8 milióna eur) a podľa položky č. 9 sa byt na Brusovovej ulici nachádza v budove, v ktorej majú niektoré nehnuteľnosti hodnotu najmenej 315 miliónov RUB (približne 3,15 milióna eur). Vzhľadom na hodnotu tohto majetku, ktorá predstavovala niekoľko miliónov eur, sa Rada mohla oprávnene domnievať, že žalobkyňa má značný nehnuteľný majetok. Ako však žalobkyňa správne tvrdí, v tomto prípade samotná hodnota jej nehnuteľného majetku nepostačuje na preukázanie spojenia s jej otcom. Preto je potrebné overiť, či skutkový základ Rady umožňuje dospieť k záveru, že nehnuteľný majetok žalobkyne mohol mať v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 spojenie s jej otcom.
88
Po prvé, pokiaľ ide o nehnuteľnosť nachádzajúcu sa v meste Jūrmala v Lotyšsku, ktorú vlastnila žalobkyňa spoločne so svojím bývalým manželom v čase, keď boli manželia, treba uviesť, že Rada sa neodvoláva na žiadnu skutočnosť, ktorá by umožnila spojiť túto nehnuteľnosť s Nikolajom Tokarevom. Okrem toho sťažovateľka predložila výpis z dodatku k manželskej zmluve zo 14. februára 2019 (príloha A.9), v ktorom sa uvádza, že po rozvode sa všetky podiely v spoločnosti Dzintaru 34, ktorá túto nehnuteľnosť vlastnila, majú previesť na jej bývalého manžela. Žiadateľka sa pritom v júni 2019 rozviedla, čo Rada nespochybňuje. V dôsledku toho je na mieste dospieť k záveru, že žalobkyňa preukázala, že už od júna 2019 nemá žiadny vzťah k nehnuteľnosti v Lotyšsku. Z toho vyplýva, že keďže existencia spoločných záujmov musí byť preukázaná v čase prijatia napadnutých aktov (pozri bod 77 vyššie), na preukázanie existencie takýchto záujmov medzi žalobkyňou a jej otcom prostredníctvom nehnuteľností, ktoré vlastní, sa Rada nemôže odvolávať na nehnuteľnosť v Lotyšsku, keďže v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 ju žalobkyňa už niekoľko rokov nevlastnila.
89
Po druhé, pokiaľ ide o vilu Karolina nachádzajúcu sa v zátoke Čikat na ostrove Mali Lošinj v Chorvátsku, treba uviesť, že žalobkyňa predložila výpis z minulých zápisov v registri, ktorý vedie Trgovački sud u Zagrebu (Obchodný súd v Záhrebe, Chorvátsko), týkajúci sa spoločnosti Katina (príloha A.20), ktorá je vlastníkom tejto vily. Z tohto dokumentu pritom jasne plynie, že žalobkyňa je jediným akcionárom spoločnosti a že jej otec v nej nikdy nemal žiaden podiel. Z toho vyplýva, že pokiaľ ide o túto nehnuteľnosť, Rada sa nemôže odvolávať na existenciu priameho spojenia medzi žalobkyňou a jej otcom. Okrem toho, hoci je pravda, že položka č. 6 z pôvodného dôkazného spisu môže predstavovať nepriamy dôkaz existencie rodinnej správy tejto nehnuteľnosti vzhľadom na to, že Nikolaj Tokarev poveril vedením spoločnosti Katina svojho bývalého zaťa, takýto nepriamy dôkaz nemôže sám osebe postačovať na preukázanie spojenia medzi otcom žalobkyne a vilou Karolina v období po roku 2019. Keď sa totiž žalobkyňa v júni 2019 rozviedla, jej bývalý manžel v tom istom roku zo svojej funkcie v spoločnosti Katina odstúpil, ako vyplýva z prílohy A.20. K zásahu Nikolaja Tokareva do ustanovenia jeho bývalého zaťa za člena riadiaceho orgánu spoločnosti Katina teda muselo dôjsť ešte dávno pred rokom 2019. Vzhľadom na neexistenciu iných dôkazov týkajúcich sa novších skutočností, ktoré by mohli preukázať pokračovanie rodinnej správy vily Karolina so zapojením Nikolaja Tokareva je teda potrebné konštatovať, že Rada nemala k dispozícii žiadne dôkazy, ktoré by v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 preukazovali existenciu spojenia medzi otcom žalobkyne a vilou Karolina.
90
Po tretie, pokiaľ ide o skutočnosť, na ktorú sa odvoláva Rada, podľa ktorej rodina Tokarevovcov získala hotelový komplex v hodnote niekoľkých miliárd USD, ktorý sa takisto nachádza v Chorvátsku, je pravda, že položka č. 16 v z pôvodného dôkazného spisu, konkrétne novinový článok uverejnený v roku 2020, sa odvoláva na existenciu informácií o tom, že rodina Tokarevovcov získala hotelový komplex pomocou tendrov spoločnosti Transneft. Treba však konštatovať, že článok neobsahuje žiadne podrobnosti o dátume, keď sa táto transakcia uskutočnila, ani neuvádza, ktorý člen rodiny Tokarevovcov túto nehnuteľnosť nadobudol a či ju tento člen v čase uverejnenia článku v roku 2020 ešte vlastnil. Okrem toho je potrebné v rozpore s tvrdením Rady uviesť, že z prílohy D.1 k duplike, konkrétne z článku uverejneného 16. augusta 2016 na internetovom sídle Moscow Post s názvom „‚Zlatá trúbka‘ Nikolaja Tokareva?“, zjavne nevyplýva, že by žalobkyňa alebo členovia jej rodiny získali hotelový komplex ako protiplnenie za tendre spoločnosti Transneft. Podľa tohto článku totiž žalobkyňa v roku 2005 získala výnosy od spoločnosti s názvom Caprice‑Stell, ktorá nepriamo vlastnila podiely v hotelovej spoločnosti, ktorá bola uvádzaná ako vlastník hotelového komplexu na ostrove Mali Lošinj. Preto aj ak by skutočnosť, že žalobkyňa dostávala odmenu od spoločnosti Caprice‑Stell, bolo možné považovať za dôkaz o nadobudnutí hotelového komplexu, je potrebné uviesť, že podľa uvedeného článku uverejneného na stránkach Moscow Post v roku 2016 sa transakcia týkajúca sa tendrov spoločnosti Transneft v rámci nadobúdania nehnuteľností uskutočnila niekoľko rokov pred vznikom daného článku. Z daného článku pritom nevyplýva, že by žalobkyňa po roku 2005 dostala od spoločnosti Caprice‑Stell akúkoľvek odmenu. Rada navyše nepredložila žiadne iné dôkazy o tom, že žalobkyňa stále vlastní hotelový komplex v Chorvátsku. Vzhľadom na to, aké staré sú skutočnosti uvedené v dôkazoch, ktoré Rada predložila, teda Rada nemôže tvrdiť, že v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 bola žalobkyňa vlastníčkou hotelového komplexu v Chorvátsku.
91
Po štvrté žalobkyňa tvrdí, že od rozvodu v júni 2019 už nemá žiadne spojenie so spoločnosťami zo skupiny RPA svojho bývalého manžela a že jej nehnuteľný majetok v Moskve sa obmedzuje na historický dom, ktorý vlastní prostredníctvom spoločnosti Ostoženka 19 (predtým s názvom RPA‑Estate), a byt na Brusovovej ulici. V dôsledku toho, najmä pokiaľ ide o obdobie po rozvode, žalobkyňa spochybňuje spojenie medzi svojimi nehnuteľnosťami a svojím otcom, ktoré sa Rada snaží preukázať na základe dôkazu č. 15 pôvodného dôkazného spisu, a to prostredníctvom spoločností zo skupiny RPA a Ronin Trust. V tejto súvislosti stačí pripomenúť, že Rada sa nemohla oprieť o existenciu obchodných vzťahov medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin Trust na účely preukázania spojenia medzi žalobkyňou a Nikolajom Tokarevom prostredníctvom spoločnosti Transneft (pozri bod 81 vyššie). Preto skutočnosť, že nehnuteľnosti žalobkyne v Moskve spravovala Ronin Trust, nemohla byť dôkazom toho, že tento majetok možno považovať za majetok spojený s jej otcom. Treba totiž konštatovať, že pôvodný dôkazný spis neobsahuje žiadne iné dôkazy, ktoré by umožnili preukázať spojenie medzi nehnuteľnosťami žalobkyne v Moskve a Nikolajom Tokarevom.
92
Z vyššie uvedeného vyplýva, že odôvodnenie je postihnuté nesprávnym posúdením v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje, že nehnuteľnosti žalobkyne mohli byť v čase prijatia týchto aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 spojené s pánom Tokarevom.
93
Tvrdenia Rady nemôžu spochybniť tento záver.
94
Po prvé, ako Rada správne uvádza, podľa položiek č. 2, 3, 6, 9, 13 a 15 pôvodného dôkazného spisu možno otca žalobkyne opísať ako dlhoročného blízkeho spolupracovníka Vladimíra Putina a osobu zastávajúcu funkciu generálneho riaditeľa jednej z najväčších verejných spoločností v Rusku. Hoci však tieto informácie predstavujú relevantný prvok kontextu, nepreukazujú existenciu spojenia medzi nehnuteľným majetkom žalobkyne a jej otcom.
95
Po druhé v položkách č. 1 až 3 a č. 6 pôvodného dôkazného spisu sa všeobecne a bez akéhokoľvek spresnenia uvádza, že členovia rodiny Nikolaja Tokareva mali prospech z väzieb Nikolaja Tokareva na Vladimíra Putina alebo ruskú vládu, a v položke č. 12 uvedeného spisu, ktorej úplný obsah je uvedený v prílohe B.5 k vyjadreniu k žalobe, sa všeobecne uvádza, že členovia rodiny Nikolaja Tokareva znásobili svoje bohatstvo a vlastnia cenné nehnuteľnosti v Európe. Ako však žalobkyňa zdôrazňuje, položky č. 1 a 3 pôvodného dôkazného spisu, v ktorých sa v podstate reprodukuje obsah tlačovej správy ministerstva financií Spojených štátov amerických (položka č. 2), neobsahujú presné a konkrétne informácie preukazujúce, že nehnuteľnosti žalobkyne boli spojené s Nikolajom Tokarevom, a to konkrétne v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022. Podobne už bolo uvedené, že položka č. 6 pôvodného dôkazného spisu neobsahuje žiadne informácie, ktoré by umožňovali preukázať túto väzbu v čase prijatia uvedených aktov (pozri bod 89 vyššie). Pokiaľ ide o položku č. 12, ktorej úplný obsah je uvedený v prílohe B.5 k vyjadreniu k žalobe, treba poznamenať, že informácie, ktoré obsahuje, sú v podstate rovnaké ako informácie uvedené v položke č. 15 pôvodného dôkazného spisu. V dôsledku toho a z rovnakých dôvodov, ako sú uvedené v bode 90 vyššie, položka č. 12 pôvodného dôkazného spisu neobsahuje žiadne skutočnosti, ktoré by mohli preukázať prepojenie medzi majetkom žalobkyne a Nikolajom Tokarevom v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022.
96
Po tretie, pokiaľ ide o existenciu modelu rodinného riadenia podnikania v oblasti nehnuteľností, je pravda, ako tvrdí Rada vo svojej duplike, že príloha D.1 obsahuje informácie, ktoré preukazujú existenciu takéhoto modelu v súvislosti s nadobudnutím neidentifikovanej nehnuteľnosti v Chorvátsku žalobkyňou a jej bývalým manželom v rámci operácie súvisiacej s tendrami spoločnosti Transneft. Podobne môže model rodinného riadenia podnikania vyplývať aj z informácií uvedených v položke č. 6 pôvodného dôkazného spisu, a to z dôvodu zapojenia Nikolaja Tokareva do riadenia spoločnosti Katina, ktorá vlastní vilu Karolina. Ako sa však uvádza v bodoch 89 a 90 vyššie, tieto skutočnosti nastali niekoľko rokov pred prijatím aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022. Treba teda konštatovať, že Rada nepredložila žiadne dôkazy, ktoré by dokazovali pretrvávanie modelu rodinného riadenia podnikania v oblasti nehnuteľností so zapojením žalobkyne a jej otca v čase prijatia uvedených aktov.
97
Pokiaľ ide o údajné pretrvávanie rodinného riadenia podnikania v oblasti nehnuteľností, Rada sa na pojednávaní chybne odvolávala na existenciu takéhoto modelu riadenia, pokiaľ ide o komplex nehnuteľnosti v stredisku Resort Meridian v meste Gelendžik v Rusku. Táto nehnuteľnosť totiž nebola uvedená v odôvodnení zápisu v aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022, takže Rada sa na tento prvok nemohla odvolávať, pokiaľ sa nepripustilo nahradenie odôvodnenia. V každom prípade je z položiek č. 9 a 16 pôvodného dôkazného spisu zrejmé, že žalobkyňa vlastní podiely v tomto komplexe nehnuteľností so Stanislavom Čemezovom a Rada nepreukázala, že by tento majetok mohol mať spojenie s Nikolajom Tokarevom.
98
Po štvrté skutočnosť, že Nikolaj Tokarev má stále väzby na Vladimíra Putina, že stále zastáva funkciu generálneho riaditeľa spoločnosti Transneft a že žalobkyňa stále vlastní nehnuteľnosti v rozpore s tvrdením Rady nemôže stačiť na ponechanie jej mena na sporných zoznamoch na základe kritéria spojenej osoby. Ako sa totiž uvádza v bode 77 vyššie, Rada je povinná preukázať existenciu spoločných záujmov v čase prijatia napadnutých aktov. Treba pritom poznamenať, že Rada nepreukázala, že v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 bolo možné nehnuteľný majetok žalobkyne spojiť s jej otcom.
99
V treťom rade, pokiaľ ide o položky č. 2 až 5, 8 a 11 pôvodného dôkazného spisu, ktoré sa týkajú reštriktívnych opatrení prijatých voči žalobkyni Austráliou, Kanadou, USA a Spojeným kráľovstvom, je síce pravda, že tieto skutočnosti môžu predstavovať relevantné prvky kontextu, ale samy osebe neodôvodňujú zápis mena žalobkyne do sporných zoznamov a jeho ponechanie na nich. Ako totiž žalobkyňa preukázala, v týchto tretích krajinách môžu byť reštriktívne opatrenia uložené aj rodinným príslušníkom osôb, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, a to výlučne na základe rodinného vzťahu. Isteže, v rámci reštriktívnych opatrení z dôvodu situácie v Sýrii bolo konštatované, že v prípade zmrazenia finančných prostriedkov osôb, na ktoré sa vzťahujú sankcie, existuje nezanedbateľné riziko, že tieto osoby budú vyvíjať nátlak na osoby s nimi spojené s cieľom obísť účinok opatrení namierených proti nim (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. apríla 2021, Sharif/Rada, T‑540/19, neuverejnený, EU:T:2021:220, bod 159). Treba však poznamenať, že v uvedenom režime bolo kritérium zápisu odlišné od kritéria uplatniteľného v prejednávanej veci. V prípade, ktorý viedol k vydaniu uvedeného rozsudku, sa totiž v právnych predpisoch výslovne stanovovali obmedzenia a zmrazenie finančných prostriedkov najmä „[popredných podnikateľov pôsobiacich] v Sýrii“ a „[členov] rodín Asadovcov a Makhloufovcov“, ako aj „[osôb], ktoré sú s nimi spojené“. V tomto právnom rámci by rodinný vzťah s týmito rodinami mohol postačovať na zaradenie mien jednotlivých osôb do predmetných zoznamov na základe „kritéria spojenia s členmi [týchto] rodín“. Tak to naopak nie je v prípade, keď sa v právnej úprave, ako je to v prejednávanej veci, medzi kritériami na zápis výslovne neuvádzajú členovia určitých vymenovaných rodín (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. novembra 2023, Pumpjanskij/Rada, T‑734/22, neuverejnený, EU:T:2023:761, bod 70).
100
Z uvedených úvah vyplýva, že Rada nepreukázala existenciu spoločných záujmov spájajúcich žalobkyňu s jej otcom v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022. Ponechanie mena žalobkyne na sporných zoznamoch sa preto de facto zakladalo len na rodinnom vzťahu s jej otcom, čo nemožno akceptovať.
101
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy, pokiaľ ide o akty o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022, keďže sa zistilo, že Rada sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď ponechala meno žalobkyne na sporných zoznamoch ako osoby spojenej so Stanislavom Čemezovom (pozri body 45 až 52 vyššie), a že dôvody uvedené v uvedených aktoch nie sú dostatočne právne podložené, pokiaľ ide o spojenie žalobkyne s jej otcom, Nikolajom Tokarevom, treba dospieť k záveru, že ponechanie mena žalobkyne na sporných zoznamoch nebolo odôvodnené.
102
Žalobnému dôvodu založenému na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení preto treba v rozsahu, v akom smeruje proti aktom o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022, vyhovieť.
2) O aktoch o ponechaní na zoznamoch z marca 2023
103
Vo svojom prvom návrhu na úpravu žalobných návrhov žalobkyňa spochybňuje dôveryhodnosť dôkazu predloženého Radou v dôkaznom spise WK 1128/2023 INIT a tvrdí, že dôkazné spisy z januára 2023 nepredstavujú dostatočný skutkový základ na odôvodnenie ponechania jej mena na sporných zoznamoch ako osoby spojenej s jej otcom.
i) O dôveryhodnosti dôkazných prostriedkov
104
Žalobkyňa tvrdí, že položka č. 4 v dôkaznom spise WK 1128/2023 INIT, v ktorej sa tvrdí, že rodina Tokarevovcov nadobudla hotelový podnik v Chorvátsku v hodnote niekoľkých miliárd USD pomocou tendra spoločnosti Transneft, je nedôveryhodný z dôvodu, že sa nezakladá na žiadnom dôkaze. Okrem toho žalobkyňa poukazuje na to, že autori uvedeného článku sa opierajú o článok v médiu Moscow Post, ktoré neuvádza svoje zdroje a nie je spoľahlivým zdrojom z dôvodu, že bolo v poslednom čase niekoľkokrát odsúdené za ohováranie.
105
Rada s podporou Komisie toto tvrdenie spochybňuje.
106
V prejednávanej veci Rada na odôvodnenie ponechania mena žalobkyne na sporných zoznamoch na základe aktov o ponechaní na zoznamoch z marca 2023 poskytla dôkazné spisy z januára 2023. Treba poznamenať, že pokiaľ ide o spojenie medzi žalobkyňou a jej otcom, Rada vychádzala z verejne dostupných informácií, teda, konkrétne v spise WK 1128/2023 INIT, z týchto dôkazov:
–
stránka z internetovej lokality „list‑org“ týkajúca sa žalobkyne, ktorej dátum uverejnenia nie je uvedený, zobrazená 19. januára 2023 (položka č. 1),
–
stránka z internetovej lokality „list‑org“ týkajúca sa spoločnosti Ostoženka 19, ktorej dátum uverejnenia nie je uvedený, zobrazená 19. januára 2023 (položka č. 3),
–
článok uverejnený 28. augusta 2020 na internetovom sídle Moscow Post s názvom „Šmatkov výlet do gelendžického Meridianu: V turistickom komplexe Gelendžik – Meridian sa stretla smotánka podnikateľského sveta okolo bývalého ministra energetiky Sergeja Šmatka a detí Tokareva a Čemezova. Pripojí sa Manturov k tomuto triu?“, zobrazený 19. januára 2023 (položka č. 4),
–
článok uverejnený 20. marca 2022 na internetovom sídle Re:Baltica s názvom „Kto sú členovia Putinovej suity, ktorí vlastnia nehnuteľnosti v Lotyšsku?“, zobrazený 18. januára 2023 (položka č. 7).
107
Spis WK 1128/2023 ADD 1 obsahuje investigatívnu prácu OCCRP s názvom „Priatelia majú prospech z blízkosti k Putinovej moci“, uverejnený 24. decembra 2016 a zobrazený 27. januára 2023.
108
Spis WK 1128/2023 ADD 2 obsahuje zhrnutie dôverného dokumentu týkajúceho sa podnikov vo vlastníctve žalobkyne a zapísaných v Rusku v obchodnom registri.
109
Pokiaľ ide o dôveryhodnosť položky č. 4 v spise WK 1128/2023 INIT, konkrétne článku s názvom „Šmatkov výlet do gelendžického Meridianu: V turistickom komplexe Gelendžik –Meridian sa stretla smotánka podnikateľského sveta okolo bývalého ministra energetiky Sergeja Šmatka a detí Tokareva a Čemezova. Pripojí sa Manturov k tomuto triu?“, treba poznamenať, že tvrdenie žalobkyne, že článok neobsahoval žiadne dôkazy, nestačí na to, aby ho zbavilo dôkaznej hodnoty. Okrem toho, ako žalobkyňa uznáva, tento článok vychádza z iného článku Moscow Post, ktorý Rada predložila v prílohe D.1 k svojej duplike. Pokiaľ ide o uvedený článok, skutočnosť, že neodkazuje na svoje zdroje, ho sama osebe nezbavuje dôkaznej hodnoty. Navyše skutočnosť, že médium bolo niekoľkokrát odsúdené za ohováranie, neznamená, že všetky na ňom zverejnené informácie sú nedôveryhodné.
110
Vzhľadom na kontext, ktorým sa vyznačuje situácia v Ruskej federácii, a vzhľadom na neexistenciu vyšetrovacích právomocí Rady v tretích krajinách (pozri body 59 a 60 vyššie) nemožno dôkaznú hodnotu položky č. 4 v spise WK 1128/2023 INIT odmietnuť.
ii) O dôvodnosti ponechania zápisu žalobkyne ako osoby spojenej s jej otcom
111
Žalobkyňa sa domnieva, že Rada nemá dostatočne pevný vecný základ na podporu odôvodnenia zápisu v aktoch o ponechaní na zoznamoch z marca 2023. Predovšetkým sa domnieva, že nové dôkazy nepodporujú zistenie, že jej nehnuteľný majetok by mohol mať spojenie s jej otcom. Spochybňuje aj zmenu odôvodnenia zápisu, v rámci ktorej sa uvádza, že je spojená so spoločnosťou Ronin Trust prostredníctvom spoločnosti Ostoženka 19 (predtým s názvom RPA Estate). V každom prípade tvrdí, že spojenie so spoločnosťou Ronin Trust, na ktorom Rada zakladá svoje rozhodnutie, je slabé a špekulatívne, takže nemôže odôvodniť ponechanie jej mena na sporných zoznamoch na základe kritéria spojenej osoby.
112
Rada s podporou Komisie toto tvrdenie spochybňuje.
113
Rada najmä tvrdí, že preukázala, že žalobkyňa bola spojená s Nikolajom Tokarevom na základe svojho rodinného vzťahu s ním a skutočnosti, že s ním bol spojený jej majetok. Konkrétne sa domnieva, že niektoré prvky dôkazných spisov z januára 2023 potvrdzujú informácie uvedené v pôvodnom dôkaznom spise týkajúce sa spojenia medzi Nikolajom Tokarevom, Vladimírom Putinom a nadobudnutím významného nehnuteľného majetku predovšetkým žalobkyňou. Okrem toho, pokiaľ ide o spojenie medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin Trust, Rada sa domnieva, že žalobkyňa nepreukázala, že nemá spojenie so spoločnosťami Ostoženka 19 (predtým s názvom RPA‑Estate) a RPA‑Hotel Management.
114
Treba poznamenať, že pokiaľ ide o vzťah medzi žalobkyňou a jej otcom, dôvody zápisu v aktoch o ponechaní na zoznamoch z marca 2023 sú v podstate rovnaké ako dôvody v aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022. Na jednej strane bolo ponechanie mena žalobkyne na uvedených zoznamoch odôvodnené tým, že jej nehnuteľný majetok mohol mať spojenie s jej otcom. V tomto prvom dôvode neboli vykonané žiadne podstatné zmeny. Na druhej strane bolo ponechanie mena žalobkyne na sporných zoznamoch odôvodnené aj existenciou spojení medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin, ktorá bola uvádzaná ako správca dôchodkových fondov spoločnosti Transneft. V tomto druhom dôvode Rada spresnila, že žalobkyňa bola spojená so spoločnosťou Ronin Trust prostredníctvom spoločnosti Ostoženka 19.
115
V prvom rade je vhodné pripomenúť, že obchodné vzťahy žalobkyne so spoločnosťami Ronin Trust a Ronin Europe nemôžu preukázať existenciu spoločných záujmov medzi žalobkyňou a jej otcom prostredníctvom spoločnosti Transneft (pozri body 80 až 84 vyššie). Rada v dôkazných spisoch z januára 2023 nepredložila žiadne dôkazy, ktoré by tento záver mohli zmeniť.
116
Z toho na jednej strane vyplýva, že na odôvodnenie ponechania mena žalobkyne na sporných zoznamoch sa Rada nemohla odvolávať na skutočnosť, že Ronin Trust spravovala nehnuteľnosti spoločností RPA‑Estate a RPA‑Hotel Management, ani na údajné spojenie medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin Trust prostredníctvom spoločnosti Ostoženka 19. Na druhej strane sa Rada nemohla odvolávať ani na to, že adresa spoločnosti Ronin Europe bola uvedená v rámci konania o udelení občianstva žalobkyne s cieľom získať cyperské občianstvo.
117
V dôsledku toho na základe tvrdení Rady zameraných na preukázanie existencie spojení medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin Europe, ako ani tvrdení týkajúcich sa pretrvávania obchodných vzťahov medzi ňou a spoločnosťou Ronin Trust nemožno úspešne preukázať dôvodnosť aktov o ponechaní na zoznamoch z marca 2023.
118
V druhom rade, pokiaľ ide o spojenie medzi nehnuteľným majetkom žalobkyne a Nikolajom Tokarevom, Rada tvrdí, že položka č. 7 v spise WK 1128/2023 INIT, konkrétne novinový článok uverejnený v marci 2022, ktorý sa týka majetku žalobkyne v Lotyšsku, potvrdzuje dôkazy uvedené v pôvodnom dôkaznom spise o tom, že väzby medzi Nikolajom Tokarevom a Vladimírom Putinom umožnili rodine Tokarevovcov získať pôsobivý nehnuteľný majetok. Je pravda, že v danom článku sa uvádza skutočnosť, že rodina Tokarevovcov využila väzby medzi Nikolajom Tokarevom a Vladimírom Putinom na získanie významných aktív. Podobne sa v ňom uvádza, že žalobkyňa a jej bývalý manžel nadobudli svoj majetok ešte v čase, keď boli manželmi, a to najmä vďaka zmluvám uzavretým medzi spoločnosťou Transneft a spoločnosťami bývalého manžela žalobkyne. Treba však poznamenať, že tento článok sa týka udalostí, ktoré sa odohrali niekoľko rokov pred prijatím aktov o ponechaní na zoznamoch z marca 2023, keďže odkazuje na situáciu žalobkyne pred jej rozvodom v júni 2019. Okrem toho tento článok potvrdzuje, že od tohto rozvodu už žalobkyňa nie je vlastníčkou majetku, ktorý vlastnila so svojím bývalým manželom v Lotyšsku. Hoci by teda tento článok mohol predstavovať nanajvýš prvok kontextu, ktorý by poukazoval na to, že v minulosti mohol existovať model rodinného riadenia podnikania, naopak nemôže predstavovať dôkaz, ktorý by umožnil preukázať spojenie medzi majetkom žalobkyne a Nikolajom Tokarevom v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch z marca 2023.
119
S cieľom preukázať spojenie medzi nehnuteľným majetkom žalobkyne a jej otcom sa Rada odvoláva aj na položku č. 4 v spise WK 1128/2023 INIT, ktorá sa rovnako ako položka č. 16 v pôvodnom dôkaznom spise odvoláva na existenciu informácií o tom, že rodina Tokarevovcov získala v Chorvátsku hotelový komplex v hodnote niekoľkých miliárd USD pomocou tendrov spoločnosti Transneft. Treba však konštatovať, že tento dokument neobsahuje žiadne spresnenie informácií z dokumentov v pôvodnom dôkaznom spise, ktoré sa týkajú údajného nadobudnutia hotelového komplexu členmi rodiny Tokarevovcov. V dôsledku toho a z rovnakých dôvodov, ako sú uvedené v bodoch 90 a 96 vyššie, tento dokument pravdepodobne nepredstavuje dôkaz na preukázanie spojenia medzi nehnuteľným majetkom žalobkyne a jej otcom v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch z marca 2023.
120
Je na mieste konštatovať, že v dôkazných spisoch z januára 2023 sa nenachádza nič iné, čo by preukazovalo existenciu spojenia medzi nehnuteľným majetkom žalobkyne a Nikolajom Tokarevom v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch z marca 2023. Odôvodnenie je preto postihnuté nesprávnym posúdením v rozsahu, v akom sa konštatuje, že nehnuteľnosti žalobkyne mohli mať v čase prijatia uvedených aktov spojenie s Nikolajom Tokarevom. V dôsledku toho sa ponechanie mena žalobkyne na sporných zoznamoch de facto zakladá len na rodinnom vzťahu s jej otcom, čo nemožno akceptovať.
121
Z toho vyplýva, že keďže Rada sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia aj tým, že ponechala meno žalobkyne na sporných zoznamoch ako osobu spojenú so Stanislavom Čemezovom (pozri body 45 až 52 vyššie), treba dospieť k záveru, že ponechanie mena žalobkyne na sporných zoznamoch nebolo dôvodné.
122
Žalobnému dôvodu založenému na nesprávnom právnom posúdení a nesprávnom posúdení preto treba v rozsahu, v akom smeruje proti aktom o ponechaní na zoznamoch z marca 2023, vyhovieť.
d)
O uplatňovaní druhej časti zmeneného kritéria g) na žalobkyňu
123
Žalobkyňa vo svojom druhom návrhu na úpravu žalobných návrhov spochybňuje dôveryhodnosť niektorých dôkazných prostriedkov predložených Radou v dôkaznom spise z júna 2023 a tvrdí, že dôkazné spisy z júna 2023 a z júla 2023 nepredstavujú dostatočný skutkový základ na odôvodnenie zápisu jej mena na základe druhej časti zmeneného kritéria g).
1) O dôveryhodnosti dôkazných prostriedkov
124
Žalobkyňa spochybňuje dôveryhodnosť článkov zo zdroja Rospres z dôvodu, že ide o médium vyhľadávajúce senzácie, ktoré je známe šírením tvrdení poškodzujúcich dobré meno, sa prístup k nemu bol obmedzený, pretože odmietlo vymazať takéto tvrdenia v súlade so súdnymi rozhodnutiami. Okrem toho žalobkyňa opakuje, že informácie zverejnené v médiu Moscow Post nie sú dôveryhodné o nič viac než tie z internetového sídla Rosnadzor, pretože ide o mediálne zdroje, ktoré sú známe tým, že uverejňujú články len s cieľom poškodiť povesť ľudí.
125
Rada s podporou Komisie toto tvrdenie spochybňuje.
126
S cieľom odôvodniť ponechanie zápisu mena žalobkyne na sporných zoznamoch aktmi zo septembra 2023 na základe druhej časti zmeneného kritéria g) Rada poskytla dôkazný spis z júna 2023, ako aj dôkazný spis z júla 2023.
127
Dôkazný spis z júna 2023 obsahuje tieto položky:
–
informačný článok obsahujúci okrem iného údaje o majetkových pomeroch žalobkyne, uverejnený 20. februára 2023 na internetovom sídle Online publication company (ktorého adresa je „ko.ru“), zobrazený 19. mája 2023 (položka č. 1),
–
článok uverejnený 25. apríla 2022 na internetovom sídle Platzdarm s názvom „Čemezovova virológia za miliardu dolárov“, zobrazený 19. mája 2023 (položka č. 2),
–
článok uverejnený 29. decembra 2011 na internetovom sídle Rospres s názvom „Rodinné klany Transneftu: Čemzovovci, Tokarevovci, Bolotovovci“, zobrazený 19. mája 2023 (položka č. 3),
–
článok uverejnený 23. apríla 2023 na internetovom sídle Platzdarm s názvom „Nikolaj Tokarev a jeho tím pračiek špinavých peňazí“, zobrazený 19. mája 2023 (položka č. 4),
–
článok uverejnený 30. júla 2022 na internetovom sídle Rosnadzor s názvom „Rostec, Transneft a veľký biznis: čo majú spoločné deti Sergeja Čemezova a Nikolaja Tokareva?“, zobrazený 19. mája 2023 (položka č. 5).
128
Dôkazný spis z júla 2023 obsahuje tieto položky:
–
článok uverejnený 22. marca 2022 na internetovom sídle Delfi Ärileht s názvom „Kto sú členovia Putinovho vnútorného kruhu, ktorí vlastnia drahé majetky v Lotyšsku? Známy oligarcha vytvoril precedens pre svojho suseda“, zobrazený 27. júna 2023 (položka č. 1),
–
článok uverejnený 3. februára 2023 na internetovom sídle Moscow Post s názvom „Pranie špinavých peňazí Nikolajom Tokarevom“, zobrazený 28. júna 2023 (položka č. 2),
–
snímok obrazovky internetového sídla „wise.com“, ktorý sa týka spoločnosti Ronin Europe Ltd, zobrazeného 28. marca 2023 (položka č. 3),
–
článok uverejnený 10. novembra 2016 na internetovom sídle Moscow Post s názvom „Transmoney Tokarev“, zobrazený 28. júna 2023 (položka č. 4),
–
článok uverejnený 22. marca 2022 na internetovom sídle „newsbeezer.com“ s názvom „Vila Putinových priateľov na chorvátskom pobreží odhalená“, zobrazený 28. júna 2023 (položka č. 5),
–
článok uverejnený 3. februára 2023 na internetovom sídle Acompromat s názvom „Akulovovo ‚veľké pranie‘ sa skončilo zločinom“, zobrazený 28. júna 2023 (položka č. 6),
–
článok uverejnený 9. októbra 2021 na internetovom sídle „versia.ru“ ms názvom „Dcéra a bývalý zať riaditeľa Transneftu Nikolaja Tokareva sa nachádzali v tzv. Pandora Papers“, zobrazený 28. júna 2023 (položka č. 7).
129
Pokiaľ ide o informácie dostupné na internetovom sídle Rospres, je síce pravda, že toto médium bolo odsúdené za ohováranie, ale treba konštatovať, že rozsudky predložené žalobkyňou sa netýkajú článku uvedeného v položke č. 3 dôkazného spisu z júna 2023. Je pritom na mieste pripomenúť, že skutočnosť, že určité médium bolo viackrát uznané vinným z ohovárania, neznamená, že všetky na ňom uverejnené informácie sú nedôveryhodné. Z toho vyplýva, že ak neexistujú žiadne iné dôkazy, ktoré by spochybňovali dôveryhodnosť informácií na internetovom sídle Rospres, položka č. 3 z dôkazného spisu nemôže byť zbavená dôkaznej hodnoty.
130
Okrem toho žalobkyňa nepreukázala, že jediným cieľom článkov uverejnených na internetovom sídle Moscow Post a na internetovom sídle Rosnadzor bolo poškodiť povesť známych osôb, takže im nemožno odoprieť dôkaznú hodnotu.
131
Pokiaľ ide o tvrdenia poukazujúce na nedostatočnú presnosť alebo nekoherentnosť niektorých prvkov dôkazných spisov, je na mieste pripomenúť, že tieto tvrdenia sú súčasťou posúdenia toho, či Rada mala dostatočný skutkový základ na odôvodnenie zaradenia mena žalobkyne do sporných zoznamov.
132
Vzhľadom na uvedené skutočnosti, na kontext, ktorým sa vyznačuje situácia v Ruskej federácii, a vzhľadom na neexistenciu vyšetrovacích právomocí Rady v tretích krajinách (pozri body 59 a 60 vyššie) nemožno odmietnuť dôkaznú hodnotu položiek v dôkazných spisoch z júna a júla 2023.
2) O dôvodnosti zachovania mena žalobkyne na základe druhej časti zmeneného kritéria g)
133
Žalobkyňa sa domnieva, že druhá časť zmeneného kritéria g) sa má vykladať v tom zmysle, že sa nevzťahuje abstraktne na akýkoľvek prospech, ale že sa vzťahuje na prospech v podobe prevodov finančných prostriedkov a majetku uskutočnených s cieľom ukryť aktíva a obísť reštriktívne opatrenia prijaté voči pôvodne označenej osobe, aby si mohla zachovať kontrolu nad zdrojmi. Okrem toho sa žalobkyňa domnieva, že predmetný prospech sa musí vyskytovať v rovnakom čase ako prijatie reštriktívnych opatrení voči pôvodne určenej osobe a jej najbližšiemu rodinnému príslušníkovi, bez čoho sa nemožno domnievať, že existuje riziko obchádzania reštriktívnych opatrení.
134
Podľa žalobkyne Rada neposkytla dostatočný skutkový základ na odôvodnenie zaradenia jej mena do sporných zoznamov na základe sporného kritéria. Predovšetkým sa domnieva, že Rada nepreukázala existenciu prevodu finančných prostriedkov alebo majetku od jej otca s cieľom ukryť jeho aktíva, obísť reštriktívne opatrenia a zachovať si kontrolu nad zdrojmi, ktorými disponuje. Žalobkyňa sa ďalej domnieva, že Rada nepreukázala existenciu prospechu v čase, keď boli prijaté akty o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023. Pokiaľ ide o konštatovanie, že jej nehnuteľný majetok má spojenie s jej otcom, žalobkyňa tvrdí, že Rada nepreukázala, že uvedený majetok predtým patril jej otcovi. Okrem toho sa domnieva, že údajné transakcie prebehli oveľa skôr ako prijatie reštriktívnych opatrení voči jej otcovi vo februári 2022, takže nemohol existovať úmysel obísť reštriktívne opatrenia. Okrem toho sa žalobkyňa domnieva, že prepojenia medzi spoločnosťou Ronin a spoločnosťou Transneft sú z hľadiska uplatneného kritéria zápisu irelevantné.
135
Rada s podporou Komisie toto tvrdenie spochybňuje.
136
Rada najmä tvrdí, že druhá časť zmeneného kritéria g) by sa mala chápať v podobnom zmysle ako kritérium „spojenia“, ako ho vykladá Všeobecný súd. Podľa jeho názoru sa uvedené kritérium má vykladať v tom zmysle, že sa má vzťahovať na najbližších rodinných príslušníkov, ktorí sú „spoločnými záujmami“ spojení s poprednými podnikateľmi s aktivitami v Rusku, a to bez toho, aby sa vyžadovalo prepojenie hospodárskej povahy, keďže v závislosti od kontextu a okolností každého prípadu sa toto spojenie prejavuje v tom, že od týchto podnikateľov získavajú prospech.
137
Rada tvrdí, že prospech, ktorý žalobkyňa získala od svojho otca, sa vyznačuje tým, že jej majetok a jej podnikanie sú spojené s jej otcom. Podľa Rady žalobkyňa získala majetok v oblasti nehnuteľností využívaním funkcie generálneho riaditeľa spoločnosti Transneft, ktorú zastával jej otec, a vzťahov, ktoré udržiava s Vladimírom Putinom. Okrem toho sa Rada domnieva, že platne preukázala existenciu spoločných záujmov vyplývajúcich z praxe rodinného riadenia, a to najmä na základe dôkazov v dôkazných spisoch z júna a júla 2023. Domnieva sa aj, že ako prvok kontextu by sa mala zohľadniť prax nepotizmu v Rusku.
138
Je na mieste poznamenať, že v aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 už ponechanie mena žalobkyne nie je dôsledkom uplatnenia kritéria spojenej osoby stanoveného v článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien. Na jednej strane sa v tomto odôvodnení už neodkazuje na spojenie so Stanislavom Čemezovom. Na druhej strane Rada tým, že dospela k záveru, že žalobkyňa je najbližšou rodinnou príslušníčkou Nikolaja Tokareva, popredného podnikateľa pôsobiaceho v Rusku, a že má z tejto skutočnosti prospech, uplatnila vo vzťahu k žalobkyni kritérium stanovené v druhej časti zmeneného kritéria g).
139
Treba poznamenať, že druhá časť zmeneného kritéria g) umožňuje zaradiť do sporných zoznamov najmä najbližších rodinných príslušníkov alebo iné osoby, ktoré majú z popredného podnikateľa pôsobiaceho v Rusku prospech.
140
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že hoci preambula aktu Únie nemá záväznú právnu silu a nemožno sa na ňu odvolávať ani na účely odchýlenia sa od samotných ustanovení dotknutého aktu, ani s cieľom výkladu týchto ustanovení v rozpore s ich znením, môže spresniť ich obsah, keďže odôvodnenia, ktoré sú v tejto preambule uvedené, sú dôležitým výkladovým nástrojom, ktorý môže vysvetľovať vôľu normotvorcu daného aktu (pozri rozsudok z 26. januára 2021, Hessischer Rundfunk, C‑422/19 a C‑423/19, EU:C:2021:63, bod 64 a citovanú judikatúru).
141
V prejednávanej veci sa podľa odôvodnenia 5 rozhodnutia 2023/1094 toto kritérium označenia zaviedlo s cieľom zvýšiť tlak vyvíjaný na vládu Ruskej federácie a zabrániť riziku obchádzania reštriktívnych opatrení. Z obsahu daného odôvodnenia v podstate vyplýva, že potreba označiť najbližších rodinných príslušníkov alebo iné osoby, ktoré majú prospech z popredných podnikateľov pôsobiacich v Rusku, bola odôvodnená skutočnosťou, že títo rozdeľovali svoje finančné prostriedky a majetok medzi najbližších rodinných príslušníkov a iné osoby, najmä s cieľom utajiť tieto aktíva, obísť reštriktívne opatrenia a zachovať si kontrolu nad zdrojmi, ktorými disponujú.
142
Pojem „prospech“ v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g) sa teda má vykladať vzhľadom na ciele sledované týmto kritériom, ktoré sú uvedené v bode 141 vyššie a ktoré zahŕňajú zvýšenie nákladov na činnosti Ruskej federácie zamerané na narušenie územnej celistvosti, zvrchovanosti a nezávislosti Ukrajiny. „Prospech“ v zmysle tohto ustanovenia teda znamená akýkoľvek prospech akejkoľvek povahy, ktorý nemusí byť nevyhnutne neprimeraný, ale musí byť kvantitatívne alebo kvalitatívne nezanedbateľný. Môže teda ísť o finančný alebo nefinančný prospech, napríklad dar, prevod finančných prostriedkov alebo hospodárskych zdrojov, zásah na podporu pridelenia verejnej zákazky, vymenovanie alebo povýšenie. Okrem toho vzhľadom na cieľ zabrániť praktikám, ktorými sa obchádzajú reštriktívne opatrenia, výslovne uvedený v odôvodnení 5 rozhodnutia 2023/1094, môže do druhej časti zmeneného kritéria g) patriť aj prospech poskytovaný poprednými podnikateľmi pôsobiacimi v Rusku v situácii, ktorá by mohla viesť k obchádzaniu reštriktívnych opatrení, ktoré sa na nich vzťahujú.
143
Žalobkyňa sa preto na jednej strane mýli, keď tvrdí, že pojem „prospech“ v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g) by sa mal obmedzovať len na prospech vo forme prevodu finančných prostriedkov na účely obchádzania reštriktívnych opatrení. Obmedzenie pojmu „prospech“ len na prevody finančných prostriedkov by totiž nebolo v súlade so znením tohto kritéria a neumožnilo by zahrnúť mnohé formy, ktoré prospech môže mať. Okrem toho, hoci situácia, ktorá môže viesť k obchádzaniu, môže odôvodňovať existenciu prospechu v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g), Rada nutne nemusí na účely zaradenia mena osoby do sporných zoznamov na základe tohto kritéria predložiť dôkaz o takejto situácii. Na druhej strane Rada nemôže tvrdiť, že druhá časť zmeneného kritéria g) by sa mala chápať v podobnom zmysle ako kritérium spojenej osoby stanovené v článku 2 ods. 1 in fine rozhodnutia 2014/145 v znení zmien, pokiaľ ide o osoby spojené spoločnými záujmami. Dôsledkom takéhoto výkladu by totiž bolo, že druhá časť zmeneného kritéria g) by stratila akýkoľvek potrebný účinok, pretože by stratila akýkoľvek význam vo vzťahu ku kritériu spojenej osoby, ak by sa uplatňovalo vo vzťahu k osobe zapísanej na základe kritéria g).
144
Okrem toho v rozpore s tvrdením žalobkyne prospech uvedený v druhej časti zmeneného kritéria g) nemožno obmedziť na prospech, ktorý poprední podnikatelia podnikajúci v Rusku poskytli v čase svojho zaradenia do sporných zoznamov svojim najbližším rodinným príslušníkom alebo iným osobám. Takéto časové obmedzenie prospechu, ktorý možno zohľadniť pri uplatňovaní uvedeného kritéria, totiž zo znenia daného ustanovenia nevyplýva. Takýto reštriktívny výklad navrhovaný žalobkyňou by bol okrem toho nezlučiteľný s cieľmi, ktoré sa zavedením tohto kritéria sledujú, a to zvýšiť tlak vyvíjaný na vládu Ruskej federácie a zabrániť riziku obchádzania reštriktívnych opatrení, najmä prostredníctvom prospechu poskytnutého poprednými podnikateľmi pred zápisom ich mien do sporných zoznamov.
145
Okolnosti, za ktorých bol prospech poskytnutý, a časový úsek medzi poskytnutím prospechu podnikateľom s aktivitami v Rusku a dátumom, keď bolo meno tohto podnikateľa zapísané do sporných zoznamov, sú však v každom prípade faktormi, ktoré sa majú zohľadniť pri posudzovaní, či je zápis mena osoby, ktorá prospech získala, do uvedených zoznamov dôvodný. V každom prípade prospech, ktorý získala osoba, ktorej meno je uvedené na sporných zoznamoch na základe druhej časti zmeneného kritéria g), alebo aspoň jeho dôsledky musia pretrvávať v okamihu prijatia obmedzujúcich opatrení voči uvedenej osobe.
146
Výklad druhej časti zmeneného kritéria g) musí byť navyše v súlade so zásadou právnej istoty. Treba pripomenúť, že režim reštriktívnych opatrení v súvislosti so situáciou na Ukrajine bol zavedený najprv prijatím rozhodnutia 2014/145 v reakcii na anexiu Krymu a destabilizáciu východnej Ukrajiny koncom februára 2014 a potom postupnou konsolidáciou uvedeného režimu s cieľom prispôsobiť ho závažnosti útokov Ruskej federácie na územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny. Z toho vyplýva, že vzhľadom na to, že predmetné reštriktívne opatrenia sú súčasťou pokračujúcej reakcie Únie na politiky a činnosti ruských orgánov týkajúce sa konkrétne Ukrajiny, ktoré sa začali anexiou Krymu, Rada sa nemôže, na základe druhej časti zmeneného kritéria g), odvolávať na prospech, ktorý poprední podnikatelia poskytli svojim najbližším rodinným príslušníkom alebo iným osobám pred koncom februára 2014 (pozri analogicky rozsudok z 30. novembra 2016, Rotenberg/Rada EÚ, T‑720/14, EU:T:2016:689, bod 92).
147
Práve vo svetle tohto výkladu druhej časti zmeneného kritéria g) je potrebné preskúmať, či Rada mala dostatočný skutkový základ na odôvodnenie uplatnenia uvedeného kritéria na žalobkyňu v aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023.
148
V prejednávanej veci bolo ponechanie mena žalobkyne na sporných zoznamoch odôvodnené jednak tým, že jej nehnuteľný majetok mohol mať spojenie s jej otcom, a jednak existenciou spojení medzi ňou a spoločnosťou Ronin, ktorá bola uvádzaná ako správca dôchodkového fondu spoločnosti Transneft. Napriek zmene kritéria označenia uplatňovaného na žalobkyňu sú dôvody zápisu totožné s dôvodmi v aktoch o ponechaní na zoznamoch z marca 2023.
149
V prvom rade treba uviesť, že Rada sa nemohla opierať o existenciu obchodných vzťahov žalobkyne so spoločnosťami Ronin Trust a Ronin Europe, aby preukázala spojenie medzi ňou a Nikolajom Tokarevom prostredníctvom spoločnosti Transneft (pozri body 80 až 84 vyššie), a že v dôkazných spisoch z júna a júla 2023 neposkytla žiadne dôkazy, ktoré by mohli tento záver spochybniť. Tieto obchodné vzťahy preto nemôžu predstavovať prospech získaný od Nikolaja Tokareva v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g). Z toho vyplýva, že na základe tvrdení Rady zameraných na preukázanie existencie prospechu z prepojenia medzi žalobkyňou a spoločnosťou Ronin Europe, ako ani tvrdení týkajúcich sa pretrvávania obchodných vzťahov medzi ňou a spoločnosťou Ronin Trust nemožno úspešne preukázať dôvodnosť aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023.
150
V druhom rade, keďže v dôvodoch zápisu sa odkazuje na spojenie medzi majetkom žalobkyne a Nikolajom Tokarevom, je potrebné overiť, či skutkový základ, o ktorý sa Rada opierala, obsahuje prvky smerujúce k preukázaniu toho, že tento majetok môže predstavovať prospech z jej otca v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g).
151
Po prvé, pokiaľ ide o nehnuteľnosť v meste Jūrmala v Lotyšsku, žalobkyňa preukázala, že od svojho rozvodu v júni 2019 už nemá podiel v spoločnosti Dzintaru 34, ktorá túto nehnuteľnosť vlastní (pozri bod 88 vyššie). Potvrdzuje to aj položka č. 7 v dôkaznom spise WK 1128/2023 INIT a položka č. 1 v dôkaznom spise z júla 2023. Preto vzhľadom na to, že žalobkyňa v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 už nebola vlastníčkou tejto nehnuteľnosti, táto nemôže byť dôvodom na ponechanie jej zápisu v sporných zoznamoch na základe druhej časti zmeneného kritéria g).
152
Po druhé, pokiaľ ide o nehnuteľnosti nachádzajúce sa v Chorvátsku, z dôkazu č. 5 v dôkaznom spise z júla 2023 vyplýva, že vilu Karolina nadobudla žalobkyňa v roku 2009. Ak by sa pritom aj tento majetok mohol považovať za prospech z jej otca, pochádza z obdobia pred anexiou Krymu vo februári 2014. V dôsledku toho sa Rada na odôvodnenie ponechania mena žalobkyne na sporných zoznamoch na základe druhej časti zmeneného kritéria g) nemohla odvolávať na skutočnosť, že v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 vlastnila prostredníctvom spoločnosti Katina vilu Karolina. Pokiaľ ide o byt v Chorvátsku v hodnote približne 700000 eur, ktorý žalobkyňa vlastní prostredníctvom spoločnosti TGA, treba konštatovať, že v dôkazoch sa neuvádza dátum nadobudnutia tohto majetku a neobsahujú žiadne informácie, na základe ktorých by bolo možné konštatovať, že by mohol predstavovať prospech z jej otca. Samotná skutočnosť, že žalobkyňa vlastní túto ďalšiu nehnuteľnosť v Chorvátsku, teda nemohla odôvodniť ponechanie jej mena na sporných zoznamoch na základe kritéria označenia, ktoré sa voči nej uplatnilo.
153
Pokiaľ ide o hotelový komplex v hodnote niekoľkých miliárd USD, ktorý rodina Tokarevovcov údajne nadobudla v Chorvátsku, informácie obsiahnuté v dôkazných spisoch z júna a júla 2023 neumožňujú rozptýliť nejasnosti vyplývajúce z nepresnosti položiek v pôvodnom dôkaznom spise a v spise WK 1128/2023 INIT (pozri body 90 a 119 vyššie). Je totiž potrebné poznamenať, že položka č. 4 v dôkaznom spise z júna 2023 a položky č. 2, 4, 6 a 7 v dôkaznom spise z júla 2023 neobsahujú žiadne dodatočné informácie k informáciám uvedeným v pôvodnom dôkaznom spise a v článku zo stránok Moscow Post uverejnenom v roku 2016 (príloha D.1). Je pravda, že položka č. 4 v dôkaznom spise z júna 2023 a položky č. 2 a 4 v dôkaznom spise z júla 2023 potvrdzujú, že v roku 2005 žalobkyňa získala výnosy od spoločnosti Caprice‑Stell, ktorá nepriamo vlastnila podiely v hotelovej spoločnosti, ktorá bola uvádzaná ako vlastník hotelového komplexu v Chorvátsku. Aj keby sa však skutočnosť, že žalobkyňa dostávala výnosy od spoločnosti Caprice‑Stell, mohla považovať za dôkaz o nadobudnutí hotelového komplexu, je na mieste konštatovať, že tieto skutočnosti pochádzajú z dávnej minulosti, z obdobia pred anexiou Krymu vo februári 2014. Okrem toho zo žiadnej z položiek v dôkazných spisoch nevyplýva, že by žalobkyňa po roku 2005 dostala od spoločnosti Caprice‑Stell akúkoľvek odmenu ani že by v čase prijatia aktov zo septembra 2023 priamo alebo nepriamo vlastnila hotelový komplex v Chorvátsku. Naopak, z položky č. 5 v dôkaznom spise z júla 2023 vyplýva, že v Chorvátsku žalobkyňa v marci 2023 vlastnila len vilu Karolina, a to prostredníctvom spoločnosti Katina, a byt v hodnote približne 700000 eur, a to prostredníctvom spoločnosti TGA. Z toho vyplýva, že Rada sa nemôže odvolávať na údajnú skutočnosť, že žalobkyňa nadobudla hotelový komplex v Chorvátsku, aby odôvodnila ponechanie jej mena na sporných zoznamoch na základe druhej časti zmeneného kritéria g).
154
Po tretie, pokiaľ ide o nehnuteľnosti v Moskve, treba pripomenúť, že spojeniami medzi spoločnosťami skupiny RPA a spoločnosťou Ronin Trust nemožno preukázať spojenie medzi žalobkyňou a jej otcom. Preto aj pokiaľ existuje prepojenie medzi spoločnosťou Ronin Trust a spoločnosťou Ostoženka 19, prostredníctvom ktorej žalobkyňa vlastní historický dom uvedený v bode 87 vyššie, táto skutočnosť by nebola relevantná na určenie toho, že tento majetok predstavuje prospech z Nikolaja Tokareva získaný po anexii Krymu vo februári 2014. Rovnako Rada neuviedla žiaden dôkaz na podporu tvrdenia, že by takýto prospech predstavoval byt na Brusovovej ulici. Okrem toho treba konštatovať, že dôkazné spisy neobsahujú dostatočne konkrétne, presné a zhodujúce sa dôkazy na preukázanie existencie spojenia medzi ktorýmkoľvek z týchto aktív, spoločnosťou Transneft alebo Nikolajom Tokarevom, ktoré by mohli preukázať, že čokoľvek z nich predstavuje prospech žalobkyne z jej otca v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g).
155
Po štvrté na účely preukázania, že žalobkyňa má zo svojho otca prospech v oblasti nehnuteľností, sa Rada nemohla opierať o skutočnosť, že v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 žalobkyňa vlastnila podiely v komplexe nehnuteľností Gelendžik Resort Meridian. Vzhľadom na to, že táto nehnuteľnosť sa nespomína medzi nehnuteľnosťami uvedenými v odôvodnení zápisu v aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023, nemožno totiž, s výhradou zmeny odôvodnenia, akceptovať, aby sa Rada odvolávala na skutočnosť, že žalobkyňa vlastní podiely na tejto nehnuteľnosti, aby preukázala dôvodnosť uvedených aktov. V každom prípade treba konštatovať, že Rada nepreukázala, že táto nehnuteľnosť, ktorú žalobkyňa vlastní okrem iného so Stanislavom Čemezovom, by mohla mať spojenie s Nikolajom Tokarevom.
156
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy teda žalobkyňa správne tvrdí, že skutkový základ predložený Radou nebol dostatočný na preukázanie toho, že v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 predstavovala niektorá z jej nehnuteľností prospech z Nikolaja Tokareva v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g).
157
Tvrdenia predložené Radou nemôžu tento záver spochybniť.
158
Po prvé, pokiaľ ide o tvrdenie, že podnikanie žalobkyne malo spojenie s jej otcom v čase, keď vlastnila Irvin 2, a to tým, že podľa položiek č. 3 a 5 v dôkaznom spise z júna 2023 Nikolaj Tokarev vyvíjal nátlak na ministra zdravotníctva s cieľom, aby sa pri zadávaní zákaziek uprednostnila táto spoločnosť, je potrebné uviesť, že táto skutočnosť sa týkala farmaceutického sektora, a nie nehnuteľného majetku žalobkyne. Vzhľadom na znenie odôvodnenia zápisu, ktoré sa obmedzuje na uvedenie nehnuteľného majetku žalobkyne, sa však Rada nemôže odvolávať na prospech žalobkyne, ktorý s týmto majetkom vôbec nesúvisí. V každom prípade treba uviesť, že k predmetnej udalosti došlo dávnej minulosti, ešte pred anexiou Krymu.
159
Po druhé, pokiaľ ide o skutočnosť uvedenú v položke č. 7 dôkazného spisu z júla 2023, podľa ktorej bývalý manžel žalobkyne bol skutočným vlastníkom spoločností, ktoré uzatvárali zmluvy so spoločnosťou Transneft, najmä po anexii Krymu, je pravda, že takýto dôkaz by bol relevantný na preukázanie existencie modelu rodinného riadenia podnikania znásobujúceho majetok žalobkyne v príslušnom období na účely posúdenia existencie prospechu v zmysle druhej časti zmeneného kritéria g). Hoci sa však v odôvodnení zápisu identifikuje nehnuteľný majetok žalobkyne predstavujúci prospech v zmysle uvedeného kritéria, treba konštatovať, že Rada sa neopiera o žiadne dôkazy, ktoré by umožnili preukázať spojenie medzi zmluvami spoločnosti Transneft, z ktorých nepriamo profitoval bývalý manžel žalobkyne, a prípadným zväčšením nehnuteľného majetku žalobkyne. Okrem toho, ako vyplýva z bodu 154 vyššie, položky v dôkaznom spise neobsahujú dostatočne konkrétne, presné a zhodujúce sa dôkazy na preukázanie takejto súvislosti.
160
Po tretie na podporu svojho tvrdenia týkajúceho sa rodinného riadenia podnikania sa Rada nemôže opierať o informácie uvedené v položke č. 4 v dôkaznom spise z júna 2023 a v položke č. 2 v dôkaznom spise z júla 2023. Tieto dokumenty, ktoré majú v podstate rovnaký obsah, sa totiž týkajú obchodného vzťahu medzi žalobkyňou a jedným z jej bývalých partnerov v spoločnosti Région‑Finance. Treba teda konštatovať, že tieto dokumenty neumožňujú preukázať zapojenie pána Tokareva do tohto obchodného vzťahu. Okrem toho, ako žalobkyňa správne uvádza, uvedené skutočnosti nemožno spájať s odôvodnením zápisu. Pokiaľ ide o položku č. 2 v dôkaznom spise z júna 2023, na tú sa Rada odvoláva preto, aby zdôraznila model rodinného riadenia týkajúci sa komplexu nehnuteľností Gelendžik Resort Meridian. Tento dokument však len naznačuje, že žalobkyňa vlastní podiely na tomto komplexe spolu so Stanislavom Čemezovom, a neumožňuje preukázať žiadne prepojenie medzi uvedeným komplexom a Nikolajom Tokarevom. Pokiaľ ide o položku č. 6 v dôkaznom spise z júla 2023, treba konštatovať, že neposkytuje žiadne dodatočné informácie k ostatným položkám v dôkazných spisoch, pokiaľ ide o hotelový komplex v Chorvátsku alebo komplex Gelendžik Resort Meridian, ktoré by umožnili preukázať existenciu prospechu z Nikolaja Tokareva. Podobne a z rovnakých dôvodov, ako sú uvedené vyššie, sa Rada nemôže odvolávať na obchodný vzťah žalobkyne s jej bývalým partnerom v spoločnosti Région‑Finance s cieľom preukázať spojenie s jej otcom.
161
Po štvrté sa Rada nemôže odvolávať na kontext nepotizmu ani na samotnú skutočnosť, že žalobkyňa bola v čase prijatia aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023 úspešnou podnikateľkou so značným nehnuteľným majetkom, aby odôvodnila zápis jej mena na základe druhej časti zmeneného kritéria g). Keďže totiž z odôvodnenia zápisu v podstate vyplývalo, že nehnuteľný majetok žalobkyne predstavoval prospech z pána Tokareva, bolo úlohou Rady preukázať, že otec žalobkyne prispel k zväčšeniu tohto nehnuteľného majetku po anexii Krymu vo februári 2014. Z vyššie uvedeného však vyplýva, že Rada neuviedla dostatočne konkrétny, presný a zhodujúci sa súbor dôkazov na preukázanie takéhoto zväčšenia nehnuteľného majetku žalobkyne. Ďalej treba konštatovať, že Rada nepreukázala ani to, že Nikolaj Tokarev prispel k nezanedbateľnému zvýšeniu iného než nehnuteľného majetku žalobkyne po anexii Krymu.
162
Z toho vyplýva, že žalobnému dôvodu založenému na nesprávnom posúdení treba v rozsahu, v akom smeruje proti aktom o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2023, vyhovieť.
163
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy a bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné žalobné dôvody vrátane námietky nezákonnosti týkajúcej sa druhej časti zmeneného kritéria g), by sa preto mali napadnuté akty v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne, zrušiť.
2.
O účinkoch zrušenia napadnutých aktov
164
Svojím druhým návrhom Rada žiadala, aby Všeobecný súd v prípade zrušenia napadnutých aktov v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne, nariadil zachovanie účinkov rozhodnutí 2022/1530, 2023/572 a 2023/1767 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne, až do nadobudnutia účinnosti čiastočného zrušenia vykonávacích nariadení 2022/1529, 2023/571 a 2023/1765.
165
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že Rada rozhodnutiami 2022/1530, 2023/572 a 2023/1767 aktualizovala zoznam osôb, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia uvedené v prílohe I k rozhodnutiu 2014/145 v znení zmien, pričom meno žalobkyne na zozname ponechala, a to až do 15. marca 2024.
166
Rozhodnutím Rady (SZBP) 2024/847 z 12. marca 2024, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145 (Ú. v. EÚ L, 2024/847), pritom Rada aktualizovala zoznam osôb, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, ktorý je uvedený v prílohe I k rozhodnutiu 2014/145 v znení zmien, pričom na ňom meno žalobkyne ponechala až do 15. septembra 2024.
167
Hoci teda zrušenie rozhodnutí 2022/1530, 2023/572 a 2023/1767 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne, vedie k zrušeniu ponechania jej mena na zozname uvedenom v prílohe I k rozhodnutiu 2014/145 v znení zmien na obdobie od 15. septembra 2022 do 15. marca 2024, toto zrušenie sa naopak nevzťahuje na rozhodnutie 2024/847, ktoré nie je predmetom prejednávanej žaloby.
168
V dôsledku toho, keďže sa k dnešnému dňu na žalobkyňu vzťahujú nové reštriktívne opatrenia, subsidiárny návrh Rady týkajúci sa časových účinkov čiastočného zrušenia rozhodnutí 2022/1530, 2023/572 a 2023/1767 sa stal bezpredmetným.
B. O návrhu na náhradu škody
169
Žalobkyňa tvrdí, že obnovenie reštriktívnych opatrení voči nej aktmi o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022 jej spôsobilo nemajetkovú ujmu. Domnieva sa, že uvedené akty jej spôsobili hanbu a nedôveryhodnosť. Podľa žalobkyne je poškodenie jej dobrej povesti o to väčšie, že má v členských štátoch, najmä v Chorvátsku a na Cypre, spoločenské vzťahy. Keďže o zápise jej mena do sporných zoznamov sa vo veľkej miere komunikovalo a bol široko medializovaný, žalobkyňa sa domnieva, že zrušenie napadnutých aktov nemôže predstavovať náhradu utrpenej škody. Okrem toho žalobkyňa vo svojich pripomienkach k vyjadreniu Komisie ako vedľajšieho účastníka konania uvádza, že poškodenie jej povesti vyplýva aj z toho, že po zaradení jej mena do sporných zoznamov jej bolo odobraté cyperské občianstvo.
170
Rada s podporou Komisie toto tvrdenie spochybňuje.
171
Z judikatúry vyplýva, že vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie je podmienený súčasným splnením niekoľkých podmienok, a to existenciou dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorej cieľom je priznať práva jednotlivcom, existenciou škody a existenciou príčinnej súvislosti medzi porušením povinnosti autorom aktu a škodou, ktorú utrpeli poškodené osoby (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. apríla 2012, Artegodan/Komisia, C‑221/10 P, EU:C:2012:216, bod 80 a citovanú judikatúru).
172
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že podmienky na vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie v zmysle článku 340 druhého odseku ZFEÚ sú kumulatívne (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. decembra 2010, Fahas/Rada, T‑49/07, EU:T:2010:499, bod 93, a uznesenie zo 17. februára 2012, Dagher/Rada, T‑218/11, neuverejnené, EU:T:2012:82, bod 34). Z toho vyplýva, že ak niektorá z týchto podmienok nie je splnená, žaloba musí byť zamietnutá v celom rozsahu, pričom nie je potrebné preskúmať ostatné podmienky (pozri v tomto zmysle rozsudky z 9. septembra 1999, Lucaccioni/Komisia, C‑257/98 P, EU:C:1999:402, bod 14, a z 26. októbra 2011, Dufour/ECB, T‑436/09, EU:T:2011:634, bod 193).
173
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že konštatovanie protiprávnosti právneho predpisu Únie, napríklad v rámci žaloby o neplatnosť, nepostačuje na prijatie záveru o automatickom vzniku zodpovednosti Únie z dôvodu protiprávnosti konania vytýkaného inštitúciám, nech je existencia tejto protiprávnosti sama osebe akokoľvek poľutovaniahodná. Na pripustenie toho, že táto podmienka je splnená, sa totiž v judikatúre vyžaduje, aby žalujúca strana preukázala, že predmetná inštitúcia sa nedopustila len jednoduchej nezákonnosti, ale dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorej predmetom je priznanie práv jednotlivcom (rozsudky z 5. júna 2019, Bank Saderat/Rada, T‑433/15, neuverejnený, EU:T:2019:374, bod 48 a citovaná judikatúra, a zo 7. júla 2021, HTTS/Rada, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, bod 53).
174
Požiadavka dostatočne závažného porušenia právnej normy Únie vyplýva z nutnosti vyvažovania medzi záujmom jednotlivcov byť chránený proti závažnému protiprávnemu konaniu inštitúcií a potrebnou mierou voľnej úvahy, ktorú treba priznať týmto inštitúciám na to, aby nebola ohrozená ich činnosť. Toto vyvažovanie je ešte významnejšie v oblasti reštriktívnych opatrení, v ktorej prekážky, s ktorými zápasí Rada v oblasti dostupnosti informácií, často spôsobujú, že hodnotenie, ktoré má vykonať, je veľmi zložité (rozsudky z 10. septembra 2019, HTTS/Rada, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, bod 34, a zo 7. júla 2021, Bateni/Rada, T‑455/17, EU:T:2021:411, bod 90).
175
Okrem toho dôkaz o dostatočne závažnom porušení má najmä v oblasti reštriktívnych opatrení zabrániť tomu, aby poslanie, ktoré má dotknutá inštitúcia splniť vo všeobecnom záujme Únie a jej členských štátov, bolo narušené rizikom, že táto inštitúcia bude nakoniec povinná nahradiť škody, ktoré by prípadne mohli utrpieť osoby dotknuté jej aktmi, a to bez toho, aby títo jednotlivci boli zaťažení hmotnými alebo nehmotnými účinkami porušení povinností, ktorých by sa dotknutá inštitúcia dopustila zjavným a neospravedlniteľným spôsobom (rozsudky z 5. júna 2019, Bank Saderat/Rada, T‑433/15, neuverejnený, EU:T:2019:374, bod 49, a zo 7. júla 2021, HTTS/Rada, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, bod 54).
176
Vyšší cieľ zachovania mieru a medzinárodnej bezpečnosti môže totiž v súlade s cieľmi vonkajšej činnosti Únie uvedenými v článku 21 ZEÚ odôvodniť aj značné negatívne následky vyplývajúce z rozhodnutí na vykonanie aktov prijatých Úniou pre určité hospodárske subjekty s cieľom realizovať tento základný cieľ (rozsudky z 5. júna 2019, Bank Saderat/Rada, T‑433/15, neuverejnený, EU:T:2019:374, bod 50, a zo 7. júla 2021, HTTS/Rada, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, bod 55).
177
Pokiaľ ide o podmienku skutočnej škody, podľa judikatúry môže zodpovednosť Únie vzniknúť len vtedy, ak žalujúca strana vskutku utrpela skutočnú a určitú škodu. Je na žalujúcej strane, aby predložila presvedčivé dôkazy o existencii a rozsahu škody, na ktorú sa odvoláva (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. mája 2017, Safa Nicu Sepahan/Rada, C‑45/15 P, EU:C:2017:402, body 61 a 62 a citovanú judikatúru).
178
Napokon treba pripomenúť, že o existencii skutočnej a určitej škody nemôže súd Únie uvažovať abstraktne, ale táto existencia musí byť posúdená na základe konkrétnych skutkových okolností, ktorými sa vyznačuje každá jednotlivá vec, ktorá bola tomuto súdu predložená (pozri rozsudok z 30. mája 2017, Safa Nicu Sepahan/Rada, C‑45/15 P, EU:C:2017:402, bod 79 a citovanú judikatúru).
179
V prejednávanej veci, pokiaľ ide o údajné poškodenie povesti žalobkyne, treba konštatovať, že toto tvrdenie je nepodložené. Žalobkyňa totiž len tvrdila, že napadnuté akty viedli k hanbe a nedôvere voči nej, pričom ale nepredložila žiadne dôkazy na podporu tohto tvrdenia. Okrem toho neposkytla žiadne dôkazy ani o existencii spoločenských vzťahov v Chorvátsku alebo na Cypre. Žalobkyňa dôkazmi nepreukázala ani, že zápis jej mena mal širokú mediálnu odozvu.
180
Okrem toho, pokiaľ ide o tvrdenie týkajúce sa poškodenia jej povesti v dôsledku odňatia jej cyperského občianstva, bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o prípustnosti tohto tvrdenia, ktoré žalobkyňa po prvýkrát uviedla v pripomienkach k vyjadreniu Komisie ako vedľajšieho účastníka konania, treba uviesť, že toto poškodenie vyplýva z aktu prijatého vnútroštátnymi orgánmi, a nie z aktu prijatého inštitúciami Únie, takže nemôže viesť ku vzniku mimozmluvnej zodpovednosti týchto inštitúcií. Okolnosť, že odňatie cyperského občianstva nasledovalo po prijatí reštriktívnych opatrení voči žalobkyni, nemôže tento záver zmeniť. Inštitúcie EÚ totiž nemôžu niesť mimozmluvnú zodpovednosť za právne akty prijaté členskými štátmi po zaradení mena alebo názvu osoby do sporných zoznamov.
181
Treba dodať, že žalobkyňa nepredložila žiadne dôkazy, ktoré by odôvodňovali sumu 1000000 eur požadovanú ako náhradu jej údajnej nemajetkovej ujmy, hoci to mala v súlade s judikatúrou citovanou v bodoch 177 a 178 vyššie urobiť.
182
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je potrebné dospieť k záveru, že podmienka týkajúca sa existencie škody nie je v prejednávanej veci splnená.
183
V každom prípade treba pripomenúť, že konštatovanie nezákonnosti reštriktívnych opatrení prijatých voči osobe alebo subjektu môže predstavovať určitú formu náhrady nemajetkovej ujmy, ktorú dotknutá osoba alebo subjekt utrpeli (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. mája 2013, Abdulrahim/Rada a Komisia, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, bod 72).
184
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je potrebné žiadosť o náhradu škody, ktorá sa týka aktov o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022, zamietnuť, keďže existencia a rozsah údajnej škody neboli z právneho hľadiska dostatočne preukázané.
V. O trovách
185
Podľa článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
186
Podľa článku 138 ods. 1 rokovacieho poriadku členské štáty a inštitúcie, ktoré do konania vstúpili ako vedľajší účastníci, znášajú svoje vlastné trovy konania.
187
Keďže v prejednávanej veci Rada nemala vo veľkej miery úspech, je opodstatnené uložiť jej povinnosť, aby znášala svoje vlastné trovy konania, ako aj nahradila trovy konania žalobkyne v súlade s jej žalobným návrhom. Komisia sama znáša vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (prvá rozšírená komora)
rozhodol takto:
1.
Rozhodnutie Rady (SZBP) 2022/1530 zo 14. septembra 2022, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2022/1529 zo 14. septembra 2022, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, rozhodnutie Rady (SZBP) 2023/572 z 13. marca 2023, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2023/571 z 13. marca 2023, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, rozhodnutie Rady (SZBP) 2023/1767 z 13. septembra 2023, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2023/1765 z 13. septembra 2023, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 269/2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny, sa zrušujú v rozsahu, v akom bolo meno Maje Tokarevovej ponechané na zozname osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa tieto reštriktívne opatrenia uplatňujú.
2.
Návrh na náhradu škody, ktorý podala pani Tokareva, sa zamieta.
3.
Rada Európskej únie znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené pani Tokarevovou.
4.
Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.
Spielmann
Mastroianni
Brkan
Gâlea
Kalėda
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 11. septembra 2024.
Podpisy
Obsah
I. Okolnosti predchádzajúce sporu
II. Skutočnosti po podaní žaloby
III. Návrhy účastníkov konania
IV. Právny stav
A. O návrhu na zrušenie napadnutých aktov
1. O druhom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení
a) Úvodné poznámky
b) O nesprávnom právnom posúdení založenom na tom, že žalobkyňa bola zapísaná ako osoba spojená so Stanislavom Čemezovom
c) O nesprávnom posúdení v rozsahu, v akom bola žalobkyňa zapísaná ako osoba spojená so svojím otcom
1) O aktoch o ponechaní na zoznamoch zo septembra 2022
i) O dôveryhodnosti prvkov pôvodného dôkazného spisu
ii) O prílohe B.5 k vyjadreniu k žalobe
iii) O dôvodnosti ponechania zápisu žalobkyne ako osoby spojenej s jej otcom
2) O aktoch o ponechaní na zoznamoch z marca 2023
i) O dôveryhodnosti dôkazných prostriedkov
ii) O dôvodnosti ponechania zápisu žalobkyne ako osoby spojenej s jej otcom
d) O uplatňovaní druhej časti zmeneného kritéria g) na žalobkyňu
1) O dôveryhodnosti dôkazných prostriedkov
2) O dôvodnosti zachovania mena žalobkyne na základe druhej časti zmeneného kritéria g)
2. O účinkoch zrušenia napadnutých aktov
B. O návrhu na náhradu škody
V. O trovách
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.