62016CC0554
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
prednesené 7. decembra 2017 (
1
)
Vec C‑554/16
EP Agrarhandel GmbH
proti
Bundesminister für Land‑, Forst‑, Umwelt und Wasserwirtschaft
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Najvyšší správny súd, Rakúsko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Poľnohospodárstvo – Článok 117 nariadenia (ES) č. 73/2009 – Rozhodnutie Komisie 2001/672/ES v znení rozhodnutia 2010/300/EÚ – Prémia na dojčiace kravy – Premiestňovanie hovädzieho dobytka z rôznych fariem na pastviny v horských oblastiach – Lehota na predloženie informácií, ktoré podliehajú oznamovacej povinnosti – Účinky zmeškania lehoty na oprávnenie získať prémiu“
I. Úvod
1.
Má sa na účely dodržania lehoty ako rozhodujúce označiť odoslanie alebo doručenie údajov podliehajúcich oznamovacej povinnosti? Aké sú dôsledky oneskoreného oznámenia?
2.
Tieto otázky sa predkladajú na základe rozhodnutia príslušného rakúskeho orgánu o zamietnutí žiadosti, ktorú podala EP Agrarhandel GmbH, o poskytnutie prémie za dojčiace kravy na rok 2011 pre viac ako 40 kusov hovädzieho dobytka s odôvodnením, že oznámenie o premiestnení hovädzieho dobytka na letné pastviny bolo doručené oneskorene.
3.
Súdny dvor má v tomto prípade rozhodnúť najprv o spôsoboch dodržania lehoty a prípadne o účinkoch nedodržania oznamovacej lehoty na oprávnenie získať prémiu za zvieratá.
II. Právny rámec
A.
Právo Únie
4.
Rámec práva Únie v tomto prípade tvoria nariadenie č. 1760/2000 (
2
) o identifikácii a registrácii hovädzieho dobytka, rozhodnutie Komisie 2001/672/ES v znení rozhodnutia 2010/300/EÚ (
3
), ktoré bolo prijaté na základe článku 7 tohto nariadenia, ako aj nariadenie (ES) č. 73/2009 (
4
) o priamych platbách v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky s jeho vykonávacími nariadeniami (ES) č. 1121/2009 (
5
) a (ES) č. 1122/2009 (
6
).
– Nariadenie č. 1760/2000 a rozhodnutie 2001/672
5.
Na úvod sa treba zmieniť o odôvodnení 7 nariadenia č. 1760/2000:
„Výsledkom bude, že dôvera spotrebiteľa v kvalitu hovädzieho mäsa a výrobkov z hovädzieho mäsa sa zlepší, zachová sa vyššia úroveň ochrany zdravia verejnosti a posilní sa trvalá stabilita trhu s hovädzím mäsom.“
6.
Článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1760/2000 opisuje systém pre identifikáciu a registráciu hovädzieho dobytka:
„Systém pre identifikáciu a registráciu hovädzieho dobytka zahŕňa tieto prvky:
a)
ušné štítky, na individuálnu identifikáciu zvierat;
b)
počítačové databázy,
c)
pasy zvierat;
d)
jednotlivé registre udržiavané v každom podniku.“
7.
Článok 7 ods. 1 nariadenia č. 1760/2000 upravuje povinnosti majiteľov zvierat v rámci systému na identifikáciu a registráciu hovädzieho dobytka:
„Okrem prepravcov, každý majiteľ zvierat:
—
vedie aktuálny register,
—
akonáhle bude počítačová databáza funkčná v plnom rozsahu, oznamuje príslušnému orgánu všetky pohyby do podniku a z podniku a všetky narodenia a úmrtia, spolu s dátumami týchto udalostí, v lehote stanovenej členským štátom od troch do siedmich dní od výskytu udalosti. Avšak, na žiadosť členského štátu a v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2), môže Komisia stanoviť okolnosti, za ktorých môžu členské štáty predĺžiť maximálnu lehotu a stanoviť osobitné pravidlá, ktoré sa uplatňujú na pohyb hovädzieho dobytka, keď sa vypúšťa na letnú pastvu v rozdielnych horských oblastiach.“
8.
Na základe článku 7 ods. 1 druhej zarážky druhej vety nariadenia č. 1760/2000 vydala Komisia rozhodnutie 2001/672 o ustanovení zvláštnych pravidiel pri vyháňaní na letné pastviny.
9.
Na úvod treba poukázať na odôvodnenie 3 tohto rozhodnutia:
„Zvláštne pravidlá musia byť stanovené tak, aby bolo kedykoľvek možné určiť miesto výskytu akéhokoľvek hovädzieho dobytka.“
10.
Článok 2 rozhodnutia 2001/672 upravuje vo svojom odseku 2 údaje, ktoré sa majú uviesť. Ods. 4 stanovuje lehotu, ktorú majitelia zvierat musia dodržať:
„Údaje v zozname podľa odseku 2 sa do vnútroštátnej databázy hovädzieho dobytka uvádzajú najneskôr sedem dní po premiestnení hovädzieho dobytka na pastvinu.“
11.
Rozhodnutím 2010/300 sa článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 zmenil takto:
„Údaje uvedené v zozname uvedenom v odseku 2 sa oznámia príslušnému orgánu v súlade s článkom 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1760/2000 najneskôr 15 dní po dátume premiestnenia hovädzieho dobytka na pastvinu.“
12.
Podľa odôvodnenia 5 tohto rozhodnutia je zmena článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 založená na nasledujúcej úvahe:
„Zvieratá, ktoré sú premiestňované z rôznych fariem na tie isté letné pastviny v horských oblastiach, tam za určitých podmienok prichádzajú za viac než sedem dní. S cieľom znížiť nadbytočnú administratívnu záťaž by sa mali časové lehoty stanovené v rozhodnutí 2001/672/ES prispôsobiť tak, aby sa táto praktická skutočnosť zohľadnila a zároveň nebola ohrozená vysledovateľnosť.“
– Nariadenie č. 73/2009
13.
Nariadenie č. 73/2009 obsahuje spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov.
14.
Hlava II nariadenia č. 73/2009 obsahuje všeobecné ustanovenia o priamych platbách. Články 21 a 23 upravujú zníženia a vylúčenia v prípade nedodržania podmienok oprávnenosti, resp. v prípade nedodržania pravidiel krížového plnenia.
15.
Hlava III nariadenia č. 73/2009 obsahuje úpravu režimu jednotnej platby, ktorá nezávisí od produkcie. Predmetom hlavy IV sú (v porovnaní s tým) iné režimy podpory. Prvá kapitola tejto hlavy („Režimy podpory Spoločenstva“) upravuje vo svojom oddiele 11 platby na hovädzie a teľacie mäso.
16.
Článok 111 nariadenia č. 73/2009 upravuje v tejto súvislosti prémiu na dojčiace kravy:
„1.   Poľnohospodár, ktorý chová vo svojom podniku dojčiace kravy, sa môže na základe žiadosti uchádzať o prémiu na chov dojčiacich kráv („prémia na dojčiace kravy“). Táto prémia sa poskytuje v rozsahu individuálnych stropov vo forme ročnej prémie na kalendárny rok a na poľnohospodára.
2.   Prémia na dojčiace kravy sa poskytuje každému poľnohospodárovi:
a)
…
b)
…
Členské štáty sa však môžu na základe objektívnych a nediskriminačných kritérií, ktoré určia, rozhodnúť zmeniť toto kvantitatívne obmedzenie alebo sa od neho odchýliť, ak poľnohospodár chová najmenej šesť po sebe nasledujúcich mesiacov odo dňa podania žiadosti dojčiace kravy, ktorých počet je najmenej 60 % a v prípade jalovíc najviac 40 % z počtu, na ktorý sa žiadala prémia. …“
17.
V tom istom oddiele nariadenia č. 73/2009 je v článku 116 upravená prémia za zabitie. Nadpis článku 117, ktorý je tiež upravený v tomto oddiele, znie „Spoločné pravidlá týkajúce sa prémií“ a obsahuje toto ustanovenie:
„Na to, aby zviera spĺňalo podmienky na poskytnutie priamych platieb podľa tohto oddielu, musí byť identifikované a registrované v súlade s nariadením (ES) č. 1760/2000.
Zviera sa však považuje za zviera, na ktoré možno poskytnúť platbu, aj vtedy, ak sa informácie ustanovené v článku 7 ods. 1 druhej zarážke nariadenia (ES) č. 1760/2000 nahlásili príslušnému orgánu v prvý deň retenčného obdobia zvieraťa stanovený v súlade s postupom uvedeným v článku 141 ods. 2 tohto nariadenia.“
– Nariadenie č. 1121/2009
18.
Nariadenie č. 1121/2009 ustanovuje podrobné pravidlá uplatňovania režimov podpory pre poľnohospodárov ustanovené v hlave IV nariadenia č. 73/2009. K tomu patrí prémia na dojčiace kravy, ktorá je upravená v článku 111 uvedeného nariadenia.
19.
Článok 61 nariadenia č. 1121/2009 upravuje pravidlá o chovnom období, ktoré je podľa článku 111 ods. 2 druhého pododseku nariadenia č. 73/2009 podmienkou prémie pre dojčiace kravy:
„Šesťmesačné chovné obdobie ustanovené v článku 111 ods. 2 druhom pododseku nariadenia (ES) č. 73/2009 sa začína dňom nasledujúcim po dni, keď bola predložená žiadosť.
Ak však členský štát využije možnosť ustanovenú v článku 16 ods. 3 druhom pododseku nariadenia (ES) č. 1122/2009, určí dátum, kedy začína plynúť obdobie uvedené v prvom odseku tohto článku.“
– Nariadenie č. 1122/2009
20.
Nariadenie č. 1122/2009 obsahuje vo svojej časti II úpravu na vykonanie integrovaného administratívneho a kontrolného systému, ktorý je ustanovený v kapitole 4 hlavy II („Všeobecné ustanovenia o priamych platbách“) nariadenia č. 73/2009.
21.
Článok 63 nariadenia č. 1122/2009 obsahuje ustanovenie o stanovení základu výpočtu pre pomoc, ktorá má byť poskytnutá. Jeho odseky 3 a 4 ustanovujú túto úpravu:
„3.   Bez toho, aby boli dotknuté články 65 a 66, ak počet deklarovaných zvierat v žiadosti o poskytnutie pomoci presahuje počet stanovený ako výsledok administratívnych kontrol alebo kontrol na mieste, pomoc sa vypočíta na základe stanovených zvierat.
4.   Ak sa zistia nezrovnalosti s ohľadom na systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka, uplatňuje sa toto:
a)
hovädzí dobytok, ktorý stratil jeden z dvoch ušných štítkov, sa považuje za určený za predpokladu, že je jasne a individuálne identifikovateľný ostatnými prvkami systému identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka;
b)
pokiaľ sa zistené nezrovnalosti týkajú nesprávnych položiek v registri alebo pasov zvierat, dotknuté zviera sa považuje za neurčené, iba ak sa takéto chyby zistia v prípade najmenej dvoch kontrol počas 24 mesiacov. Vo všetkých ostatných prípadoch sa dotknuté zvieratá považujú za neurčené po prvom zistení nezrovnalostí.
Na položky systému identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka a oznámenia v tejto súvislosti sa uplatňuje článok 21.“
B.
Vnútroštátne právo
22.
Podľa § 12 rakúskeho nariadenia o priamych platbách (
7
) sa príslušné údaje v elektronickej databáze hovädzieho dobytka považujú za žiadosť o poskytnutie prémie na dojčiace kravy.
23.
Podľa § 13 ods. 1 rakúskeho nariadenia o priamych platbách sa za žiadateľa považuje poľnohospodár, ktorý 1. januára, 16. marca alebo 10. apríla chová dojčiace kravy, na ktoré možno poskytnúť prémiu, a za jeho podnik je predložená jednotná žiadosť za príslušný rok. Podľa odseku 2 tohto paragrafu obdobie chovu ustanovené v článku 111 ods. 2 nariadenia č. 73/2009 začína 2. januára, 17. marca pre dojčiace kravy, ktoré pribudli od 1. januára príslušného roka, a 11. apríla pre dojčiace kravy, ktoré pribudli po 16. januári príslušného roka.
24.
Podľa § 6 ods. 5 rakúskeho nariadenia o identifikácii hovädzieho dobytka (
8
) možno oznámenie o vyhnaní na letnú pastvinu doručiť poštou alebo online. Ostatné oznámenia sa okrem toho môžu uskutočniť aj telefonicky. Podľa ods. 6 tohto paragrafu je pre dodržanie lehoty na oznámenie o vyhnaní na pastvinu rozhodujúce doručenie.
III. Konanie vo veci samej a konanie pred Súdnym dvorom
25.
Žalobkyňa v konaní vo veci samej je EP Agrarhandel GmbH. Časť jej stáda kráv bola 17. júna 2011 vyhnaná na pastvinu v horskej oblasti. Hlásenie o vyhnaní na horskú pastvinu podala EP Agrarhandel GmbH na pošte 30. júna 2011. Príslušnému orgánu bolo podľa pečiatky o doručení doručené 7. júla 2011.
26.
Rozhodnutím z 28. marca 2012 priznal príslušný orgán EP Agrarhandel GmbH za kalendárny rok 2011 na základe údajov v elektronickej databáze prémie na hovädzí dobytok v celkovej výške 398 eur. Proti tomuto rozhodnutiu podala EP Agrarhandel GmbH „odvolanie“ (námietku) s odôvodnením, že na kravy, ktoré boli vyhnané 17. júna 2011, bola neprávom odopretá prémia na dojčiace kravy.
27.
Rozhodnutím zo 6. decembra 2013 zamietol Bundesminister für Land‑ und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (spolkový minister poľnohospodárstva a lesného hospodárstva, životného prostredia a vodného hospodárstva) odvolanie. Rozhodnutie bolo odôvodnené tým, že oznámenie o vyhnaní na pastviny v horskej oblasti bolo príslušnému orgánu doručené až po uplynutí lehoty 15 dní, a teda bolo oneskorené. Toto oneskorenie spôsobuje, že nie je možné priznať žiadnu prémiu.
28.
EP Agrarhandel GmbH podala proti rozhodnutiu zo 6. decembra 2013 žalobu na rakúskom Verwaltungsgerichtshof (Najvyšší správny súd, Rakúsko). Najvyšší správny súd predložil Súdnemu dvoru podľa článku 267 ZFEÚ na prejudiciálne rozhodnutie tieto otázky:
1.
Bráni článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672/ES, zmeneného rozhodnutím 2010/300/EÚ, takému vnútroštátnemu ustanoveniu, ako je § 6 ods. 6 nariadenia spolkového ministra poľnohospodárstva a lesného hospodárstva, životného prostredia a vodného hospodárstva o identifikácii a registrácii hovädzieho dobytka, ktoré pre dodržanie všetkých lehôt, na ktoré sa toto ustanovenie vzťahuje, a teda aj lehotu na oznámenie vyháňania na letné pastviny, označuje ako rozhodujúce doručenie príslušného oznámenia?
2.
Aké účinky má článok 117 druhý odsek nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 na oprávnenie získať prémiu za hovädzí dobytok, ktorého vyhnanie na letnú pastvinu bolo v zmysle článku 2 ods. 4 rozhodnutia Komisie oznámené s oneskorením?
3.
Treba v prípade, že oneskorené oznámenie vyhnania na letné pastviny podľa článku 117 druhého odseku nariadenia č. 73/2009 nevedie k strate oprávnenia získať prémiu, uložiť sankcie z dôvodu oneskoreného oznámenia?
29.
V konaní pred Súdnym dvorom predložili písomné pripomienky Rakúska republika a Európska komisia.
IV. Posúdenie
30.
Prebiehajúce prejudiciálne konanie sa týka výkladu článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672, ako aj článku 117 nariadenia č. 73/2009.
31.
Predmetom prvej prejudiciálnej otázky je výklad formulácie „údaje… sa oznámia príslušnému orgánu… najneskôr 15 dní po dátume premiestnenia hovädzieho dobytka na pastvinu“, ktorá je obsahom článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672. Vnútroštátny súd sa chce dozvedieť, či sa tým myslí to, že údaje musia byť v tejto lehote doručené príslušnému orgánu, alebo či postačuje včasné odoslanie. Obe ďalšie prejudiciálne otázky sa týkajú právnych dôsledkov prípadného oneskoreného oznámenia. Pomocou druhej prejudiciálnej otázky chce vnútroštátny súd zistiť, či článok 117 druhý odsek nariadenia č. 73/2009 spôsobuje, že zvieratá sa napriek oneskorenému oznámeniu považujú za zvieratá, na ktoré možno poskytnúť prémiu, a treťou prejudiciálnou otázkou, či potom z dôvodu oneskoreného oznámenia treba uložiť sankcie.
32.
Najprv treba upozorniť na to, že pri odpovedi na prejudiciálne otázky treba zohľadniť súvislosť medzi článkom 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 a článkom 117 nariadenia č. 73/2009, ako aj ciele úpravy, ku ktorej patria.
33.
Nariadenie č. 73/2009 stanovuje spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky. Jedna z týchto priamych platieb, prémia na dojčiace kravy, slúži na podporu príjmov podnikov, ktoré chovajú teľatá na mäso, a dopĺňa jednotnú platbu nezávislú od výroby, ktorá sa v zásade poskytuje. Prémia na dojčiace kravy sa podľa článku 117 prvého odseku tohto nariadenia priznáva na zvieratá, ktoré sú identifikované a registrované v súlade s nariadením č. 1760/2000.
34.
Nariadenie č. 1760/2000 má samo osebe za cieľ zlepšiť dôveru spotrebiteľa v kvalitu hovädzieho mäsa a výrobkov z hovädzieho mäsa, zachovať vyššiu úroveň ochrany zdravia verejnosti a posilniť trvalú stabilitu trhu s hovädzím mäsom. (
9
) Systém identifikácie a registrácie ustanovený na tento účel je založený okrem iného na tom, že členské štáty vytvoria vnútroštátne databázy hovädzieho dobytka, ktoré obsahujú totožnosť zvierat, všetky podniky na zvrchovanom území a všetky presuny zvierat. Tento systém musí byť účinný a úplne spoľahlivý tak, aby bolo najmä príslušným orgánom umožnené rýchlo v prípade infekcie kedykoľvek zistiť pôvod zvieraťa a prijať ihneď nevyhnutné opatrenia na ochranu verejného zdravia. (
10
)
35.
Pre majiteľov zvierat platí v rámci systému pre identifikáciu a registráciu podľa článku 7 ods. 1 nariadenia č. 1760/2000 okrem iného povinnosť oznámiť príslušným orgánom presné údaje o každom pohybe. V zásade sa na to vzťahuje oznamovacia lehota od troch do maximálne siedmich dní. Pre prípad vyhnania hovädzieho dobytka na letné pastviny dáva tento článok Komisii právomoc na predĺženie oznamovacej lehoty a stanovenie osobitných pravidiel. Komisia tak urobila vo forme svojho rozhodnutia 2001/672.
36.
Článok 117 druhý odsek nariadenia č. 73/2009 koniec koncov stanovuje, že zviera sa však považuje za zviera, na ktoré možno poskytnúť platbu, aj vtedy, ak sa informácie ustanovené v článku 7 ods. 1 nariadenia č. 1760/2000 nahlásia príslušnému orgánu v prvý deň retenčného obdobia zvieraťa.
A.
O spôsoboch dodržania lehoty podľa článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 (prvá otázka)
37.
Svojou prvou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd chce dozvedieť, či článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 bráni takej vnútroštátnej úprave, ako je § 6 ods. 6 rakúskeho nariadenia z roku 2008 o identifikácii hovädzieho dobytka, podľa ktorého musí byť oznámenie o vyhnaní hovädzieho dobytka na letné pastviny príslušnému orgánu doručené v lehote 15 dní.
38.
V prejednávanom prípade lehota začala vyhnaním na pastvinu dňa 17. júna 2011, takže začala plynúť 18. júna 2011 o 00.00 hod. a skončila 4. júla 2011 o 24.00 hod. (
11
) Keď, ako Rakúska republika, označíme ako rozhodujúce doručenie oznámenia (7. júla 2011), potom bolo oznámenie oneskorené. Keď, naopak, spolu s EP Agrarhandel GmbH a Komisiou označíme ako rozhodujúce odoslanie oznámenia (30. júna 2011), potom sa oznámenie uskutočnilo včas.
39.
Článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 stanovuje iba to, že „Údaje… sa oznámia príslušnému orgánu… najneskôr 15 dní po dátume premiestnenia hovädzieho dobytka na pastvinu“. (
12
)
40.
Zo skutočnosti, že nie je výslovne upravené, či je pre dodržanie lehoty rozhodujúce doručenie alebo odoslanie oznámenia, však pre členské štáty nevyplýva žiadny priestor na úpravu. Tým by sa totiž ohrozilo jednotné uplatnenie práva Únie, rovnosť hospodárskych subjektov (
13
) a fungovanie databáz hovädzieho dobytka. Nebráni to však vnútroštátnemu opatreniu, pokiaľ je obmedzené na to, aby zopakovalo určité body úpravy práva Únie v záujme vnútornej súvislosti a správneho porozumenia ustanovení ich adresátmi. (
14
) Iba o číre zopakovanie by v prípade rakúskeho nariadenia z roku 2008 o identifikácii hovädzieho dobytka išlo v prípade, keby sa článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 mal vykladať v tom zmysle, že je rozhodujúce doručenie oznámenia.
41.
Na základe uvedených skutočností sa má výkladom zistiť, z ktorej udalosti vychádza článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672. Pritom treba okrem znenia (o tom v časti 1) vziať do úvahy predovšetkým kontext, v ktorom sa úprava používa (o tom v časti 2), a jej účel (o tom v časti 3).
1. O znení úpravy
42.
Znenie článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 v nemeckom jazyku („sind… zu übermitteln“) svedčí podľa môjho názoru skôr v prospech toho, že rozhodujúce je doručenie oznámenia v stanovenej lehote. Proces prenosu totiž začína odoslaním a ukončí sa až doručením informácie. Podobne je to v prípade formulácií „mitteilen“ (oznámiť), resp. „unterrichten“ (informovať) v zmysle francúzskej („sont communiquées“), talianskej („sono comunicate“), španielskej („se comunicará“) a holandskej („worden meegedeelt“) jazykovej verzie.
43.
Treba však priznať, že tieto pojmy sú vyjadrené všeobecne, a preto je ich výklad možný. (
15
) Ukazuje to už rozsudok Borgmann, v ktorom Súdny dvor zastával názor, že formulácie „übermitteln“ (odovzdať informáciu), resp. „unterrichten“ (informovať) „naznačovali skôr to, že údaje musia byť odoslané pred uplynutím lehoty“, avšak pri svojom výklade sa neobmedzil na analýzu znenia. (
16
)
44.
Objasnenie nevyplýva ani z kontextu, v ktorom článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 používa slovo „sa oznámia“. Na jednej strane by sme sa mohli domnievať, že výslovné uvedenie adresáta („sa oznámia príslušnému orgánu“) sa má považovať za dôkaz, že oznámenie musí byť orgánu aj doručené. (
17
) Na druhej strane by sa formulácia „najneskôr do 15 dní po“ dala chápať ako odkaz na to, že ešte aj v 15. deň musí existovať možnosť informácie úspešne oznámiť. V tejto súvislosti treba zase vziať do úvahy, že portugalské jazykové znenie („no prazo de 15 dias“, t. j. v lehote 15 dní) je formulované v inom zmysle a článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 nestanovuje, že oznámenie sa musí uskutočniť poštou. Ako príklad uvádza § 6 ods. 5 rakúskeho nariadenia z roku 2008 o identifikácii hovädzieho dobytka, informácie možno skôr doručiť online alebo telefonicky.
45.
Na základe týchto úvah je nutné potvrdiť, že rôzne jazykové verzie nevedú k jednoznačnému záveru. Na zaistenie jednotného výkladu a použitia práva Únie sa preto sporné ustanovenie musí vykladať podľa celkovej systematiky a účelu právneho predpisu, ktorého je súčasťou. (
18
)
2. O systematike úpravy
46.
Pokiaľ ide o systematiku úpravy, treba konštatovať, že článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 je založený na článku 7 ods. 1 druhej zarážke nariadenia č. 1760/2000.
47.
Je pravda, že formulácia „[majiteľ zvierat] oznamuje príslušnému orgánu…“, ktorá je tam použitá, tiež nie je jednoznačná. (
19
) Pomocou tejto systematiky je však jasné, že stanovenie lehoty 15 dní predstavuje osobitnú výnimku zo zásady podľa článku 7 ods. 1 druhej zarážky prvej vety nariadenia č. 1760/2000. Podľa nej platí, že lehota na oznámenie pohybov zvierat sa pohybuje od 3 do maximálne 7 dní. Pre článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 z toho vyplýva zásada striktného výkladu v súlade so všeobecnou zásadou, že výnimky treba vykladať striktne. (
20
)
48.
Táto systematika svedčí ďalej v prospech toho, že spôsoby dodržania lehoty v článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 a článku 7 ods. 1 nariadenia č. 1760/2000 sa majú vykladať jednotne. Keby sme ako rozhodujúce označili odoslanie oznámenia, potom by to bolo v rozpore s právomocou priznanou členským štátom stanoviť maximálnu lehotu „od troch do siedmich dní“. Možnosti vplyvu členských štátov by boli fakticky zneutralizované rozdielnou dĺžkou poštovej prepravy. Keby sme, naopak, označili ako rozhodujúce doručenie oznámenia, členské štáty by v skutočnosti museli využiť priestor na právnu úpravu. To, že v tomto prípade dodržanie lehoty pre majiteľov zvierat nie je nemožné, potvrdzuje napríklad § 6 ods. 5 rakúskeho nariadenia z roku 2008 o identifikácii hovädzieho dobytka, podľa ktorého sa oznámenia, pre ktoré platí táto krátka lehota, je možné doručiť nielen poštou, ale aj online alebo telefonicky.
49.
Článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 okrem toho vo svojom pôvodnom znení vyžadoval doručenie oznámenia v stanovenej lehote. Pretože sa údaje „do vnútroštátnej databázy hovädzieho dobytka“ museli „uviesť najneskôr sedem dní po premiestnení… na pastvinu“, logicky si to vyžadovalo doručenie údajov pred uplynutím tejto lehoty. Na rozdiel od Komisie je podľa môjho názoru neprípustný výklad a contrario, podľa ktorého odstránenie formulácie „uvedené do databázy“ znamená, že teraz postačuje odoslanie oznámenia v lehote 15 dní.
50.
Po prvé nie je zrejmý žiadny odkaz na to, že rozhodnutie 2010/300 chcelo zmeniť spôsoby dodržania lehoty. Odôvodnenia rozhodnutia 2010/300 totiž zmenu odôvodňujú výlučne nevyhnutnosťou „prispôsobiť časové lehoty v rozhodnutí 2001/672/ES“ (
21
).
51.
Po druhé zmenu znenia možno vysvetliť tak, že článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 sa prispôsobil formulácii v článku 7 ods. 1 druhej zarážke nariadenia č. 1760/2000 a výslovne je formulovaný ako povinnosť majiteľov zvierat.
52.
Po tretie, keby sa ako rozhodujúce označovalo odoslanie oznámenia, viedlo by to k tomu, že pôvodná lehota by sa nielen dvojnásobne predĺžila, ale predĺžila by sa aj o neznámu veličinu X, dĺžku poštovej prepravy. Ako ukazuje prejednávaný prípad (odoslanie 30. júna, doručenie 7. júla 2011), poštová preprava si môže vyžadovať značný čas. Tým by došlo k výraznému a od konkrétneho prípadu závislému odlišnému predĺženiu lehoty. To je v rozpore nielen so zásadou striktného výkladu výnimiek, ale vyvoláva aj právnu neistotu a ohrozuje aktuálnosť vnútroštátnych databáz hovädzieho dobytka. Tomu zodpovedajúca vôľa normotvorcu prijať takú veľkorysú úpravu by sa podľa môjho názoru musela prejaviť v znení alebo prinajmenšom v odôvodneniach rozhodnutia 2010/300.
53.
Z toho vyplýva, že systematika článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 svedčí v prospech toho, že oznámenie musí byť rovnako ako predtým v stanovenej lehote doručené príslušnému orgánu.
3. O účele úpravy
54.
Tento výklad podporujú ciele, ktoré sledujú rozhodnutie 2001/672 a nariadenie č. 1760/2000.
55.
Z odôvodnenia 7 nariadenia č. 1760/2000 vyplýva, že systém registrácie a identifikácie slúži na to, že „dôvera spotrebiteľa v kvalitu hovädzieho mäsa a výrobkov z hovädzieho mäsa sa zlepší, zachová sa vyššia úroveň ochrany zdravia verejnosti a posilní sa trvalá stabilita trhu s hovädzím mäsom“. Analogicky, cieľom ustanovení rozhodnutia 2001/672 podľa odôvodnenia 3 je „aby bolo kedykoľvek možné určiť miesto výskytu akéhokoľvek hovädzieho dobytka“ (
22
). Podľa týchto cieľov sa musí riadiť aj výklad spôsobov dodržania lehoty.
56.
Uvedené svedčí v prospech toho, aby sa ako rozhodujúce označilo doručenie oznámenia, pretože z pohľadu aktuálnosti vnútroštátnych databáz ide o obrovský rozdiel, či je príslušný orgán o pohybe zvierat informovaný do najviac 15 dní, alebo či to v závislosti od konkrétneho prípadu trvá dlhšie z dôvodu zdržania pri poštovej preprave.
57.
Na rozdiel od Komisie si nemyslím ani to, že majiteľom zvierat sa tým neprávom ukladá neúnosné riziko včasného doručenia oznámenia. S ohľadom na význam, ktorý aktuálnosť vnútroštátneho registra zohráva pre ochranu zdravia verejnosti, transparentnosť a stabilitu trhu s hovädzím mäsom, je akceptovateľné, že majitelia zvierat odošlú údaje, ktoré podliehajú oznamovacej povinnosti, poštou alebo iným spôsobom v takom čase, aby boli orgánu doručené v stanovenej lehote. Oznámenie je možné odoslať od okamihu vyhnania na pastviny. Keď majiteľ zvierat čaká na odoslanie oznámenia poštou tak dlho, že nie je isté včasné doručenie, treba od neho očakávať prinajmenšom to, že údaje oznámi orgánu online. Na túto možnosť výslovne poukazuje § 6 ods. 5 rakúskeho nariadenia z roku 2008 o identifikácii hovädzieho dobytka. Okrem toho, mimoriadne okolnosti vedúce k zmeškaniu lehoty sa zohľadnia na strane právneho nástupcu. (
23
) Na základe uvedených dôvodov si tiež nemyslím, že zásada zákazu diskriminácie prikazuje označiť ako rozhodujúce odoslanie oznámenia (
24
).
58.
V tejto súvislosti je nutné odlíšiť prejednávanú lehotu na oznámenie pohybu zvierat aj od lehoty na oznámenie množstva mlieka, ktorá bola predmetom veci Borgmann, a musí byť poskytnutá do 15. mája každého roka. (
25
) Účelom poslednej uvedenej lehoty je totiž zabezpečiť včasný výpočet a určenie dodatočného poplatku za mlieko, aby mohol byť uhradený do 1. septembra. Tento cieľ nie je ohrozený tým, že sa ako rozhodujúce označuje odoslanie oznámenia v stanovenej lehote. Cieľom včasného oznámenia pohybov zvierat je však práve to, ako to vyjadruje odôvodnenie 3 rozhodnutia 2001/672, že je „kedykoľvek“ možné „určiť miesto výskytu akéhokoľvek hovädzieho dobytka“ a aby bol systém identifikácie a registrácie, ako zdôrazňuje Súdny dvor, „účinný a úplne spoľahlivý tak, aby bolo najmä príslušným orgánom umožnené rýchlo v prípade infekcie kedykoľvek zistiť pôvod zvieraťa a prijať ihneď nevyhnutné opatrenia na zamedzenie ohrozenia verejného zdravia“ (
26
).
59.
Nehovoriac o tom, že odôvodnenie 5 rozhodnutia 2010/300 objasňuje, čo presne bolo účelom zmeny článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672. Zmenou sa totiž zohľadňuje skutočnosť, že premiestňovanie zvierat „z rôznych fariem na tie isté letné pastviny“ môže trvať „viac než sedem dní“. Preto sa lehoty „mali prispôsobiť tak“, aby to znížilo „nadbytočnú administratívnu záťaž“. Podľa pôvodnej právnej úpravy mohla nadbytočná administratívna záťaž vznikať tak, že majiteľ zvierat, ktorý na premiestnenie svojich zvierat z rôznych fariem na tú istú pastvinu potrebuje viac ako sedem dní, nemohol podať jednotné oznámenie o premiestnení všetkých zvierat. Pretože však oznamovacia lehota začína za zviera plynúť premiestnením tohto zvieraťa, v takom prípade by v čase premiestnenia posledného zvieraťa už uplynula.
60.
Predĺžením lehoty na 15 dní sa má predísť nadbytočnej administratívnej záťaži, ktorá majiteľovi zvierat a orgánu vzniká viacerými paralelnými oznámeniami. Nie je však potrebné označiť ako rozhodujúce odoslanie oznámenia, aby sa vyhovelo tomuto účelu. Ako už bolo uvedené, ani článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672, ani článok 7 nariadenia č. 1760/2000 nestanovujú povinnosť, že oznámenie treba odoslať poštou. Existuje skôr možnosť oznámiť informácie online alebo telefonicky. (
27
) Ale aj v prípade, že sa majiteľ zvierat rozhodne pre odoslanie poštou, je lehota 15 dní stanovená tak, že zostáva dostatok času na včasné doručenie.
4. Predbežný záver
61.
V súlade s predchádzajúcimi úvahami sa má článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/67 vykladať v tom zmysle, že oznámenie o premiestnení na letné pastviny má byť príslušnému orgánu doručené do 15 dní po premiestnení zvierat na pastvinu. To znamená, že vnútroštátna úprava, ktorá to stanovuje, nie je v rozpore s právom Únie.
62.
Na prvú otázku treba teda odpovedať takto:
Článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672, v znení rozhodnutia 2010/300, nebráni takej vnútroštátnej úprave, ktorá pre dodržanie lehoty na oznámenie vyháňania na letné pastviny, označuje ako rozhodujúce doručenie príslušného oznámenia.
B.
O možnosti poskytnúť prémiu na dojčiace kravy, ktorých premiestnenie na letné pastviny nebolo oznámené včas (druhá otázka)
63.
Na druhú otázku vnútroštátneho súdu treba odpovedať iba v prípade, že sa Súdny dvor rozhodne odpovedať na prvú prejudiciálnu otázku tak, ako navrhujem.
64.
Druhou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd chce dozvedieť predovšetkým to, či v takom prípade, o aký ide v konaní vo veci samej, možno podľa článku 117 druhého odseku nariadenia č. 73/2009 poskytnúť prémiu na zvieratá, hoci ich premiestnenie na letné pastviny nebolo v zmysle článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 oznámené včas.
65.
Vzhľadom na to, že Komisia a vnútroštátny súd vyjadrujú pochybnosti, či oneskorené oznámenie premiestnenia na letné pastviny vôbec podľa článku 117 prvého odseku nariadenia č. 73/2009 vedie k strate možnosti poskytnúť prémiu, treba sa najprv zaoberať týmto hľadiskom (o tom v časti 1). Keď totiž oneskorené oznámenie nemá žiadny vplyv na možnosť získať prémiu, nevzniká otázka týkajúca sa uplatnenia článku 117 druhého odseku nariadenia č. 73/2009 (o tom v časti 2). V prípade, že oneskorené oznámenie v zásade vedie k strate prémie a nevzťahuje sa naň uvedená výnimka, je nutné objasniť, či je tento záver v rozpore so zásadou proporcionality (o tom v časti 3).
1. O uplatnení článku 117 prvého odseku nariadenia č. 73/2009
66.
Keď majiteľ zvierat nedodrží lehotu stanovenú v článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672, dopustí sa porušenia svojej povinnosti včasného oznámenia podľa článku 7 ods. 1 druhej zarážky nariadenia č. 1760/2000. Ani rozhodnutie 2001/672, ani nariadenie č. 1760/2000 však neupravuje dôsledky tohto porušenia. Článok 117 prvý odsek nariadenia č. 73/2009 však stanovuje, že priame platby sa poskytnú iba na zvieratá, ktoré sú identifikované a registrované v súlade s nariadením č. 1760/2000.
67.
Už zo znenia tohto článku jednoznačne vyplýva, že poskytnutie prémie závisí od toho, že majitelia dotknutých zvierat dodržiavajú príslušné pravidlá Únie pre identifikáciu a registráciu hovädzieho dobytka. (
28
) Článok 7 patrí k ustanoveniam nariadenia č. 1760/2000, ktoré sú uvedené v hlave I s nadpisom „Identifikácia a registrácia hovädzieho dobytka“. Článok 3 tejto hlavy ďalej vysvetľuje, že systém pre identifikáciu a registráciu hovädzieho dobytka je založený predovšetkým na elektronických databázach. Tvoria ich údaje, ktoré majú majitelia zvierat oznámiť úradu podľa článku 7.
68.
Sporné je teda iba to, či oneskorené oznámenie vedie samo osebe k tomu, že sa hovädzí dobytok nebude považovať za zaregistrovaný.
69.
V prospech toho svedčí v prvom rade skutočnosť, že v článku 7 nariadenia č. 1760/2000 sú oznamovacie lehoty formulované kogentne a možnosti stanoviť dlhšiu lehotu sú presne stanovené a obmedzené. (
29
) Rozhodnutie 2001/672 v znení rozhodnutia 2010/300 síce predlžuje lehotu na 15 dní, ale tiež je v ňom použitá kogentná formulácia. Stanovuje, že údaje „sa oznámia najneskôr 15 dní po dátume premiestnenia hovädzieho dobytka na pastvinu“. Presné uvedenie týchto možností by však nemalo žiadnu praktickú účinnosť, keby sa majitelia zvierat mohli rozhodnúť, že nedodržia tieto oznamovacie lehoty. (
30
)
70.
Tento záver podporuje aj článok 117 druhý odsek nariadenia č. 73/2009 ako taký. Podľa neho sa zviera považuje za zviera, na ktoré možno poskytnúť platbu, „aj vtedy“, ak sa informácie podliehajúce oznamovacej povinnosti nahlásili príslušnému orgánu v prvý deň retenčného obdobia príslušného zvieraťa. Z toho je možné odvodiť, že na hovädzí dobytok možno podľa článku 117 prvého odseku nariadenia č. 73/2009 v zásade poskytnúť platbu iba v prípade, ak sa informácie podliehajúce oznamovacej povinnosti nahlásili v inom čase, konkrétne v tom, ktorý je stanovený v článku 7 nariadenia č. 1760/2000. Protichodný záver, podľa ktorého čas oznámenia neovplyvňuje možnosť získať odmenu, nie je presvedčivý, pretože nahlásenie by sa potom mohlo kedykoľvek uskutočniť dodatočne. Článok 117 druhý odsek by však potom bol zbytočný.
71.
Tento výklad potvrdzujú ciele sledované rozhodnutím 2001/672 a nariadením č. 1760/2000, ktoré boli uvedené v bode 56. Na účely dosiahnutia týchto cieľov je nevyhnutné, aby bol systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka, ako konštatoval Súdny dvor, účinný a úplne spoľahlivý tak, aby bolo umožnené rýchlo v prípade infekcie umožnené účinne zistiť pôvod zvieraťa. (
31
) To však nie je možné, ak majiteľ zvierat nenahlási v stanovených lehotách do elektronickej databázy premiestnenie svojho hovädzieho dobytka. Keby možnosť poskytnúť platbu podľa článku 117 nariadenia č. 73/2009 nezávisela od dodržania lehoty, majitelia zvierat nemajú žiadnu finančnú motiváciu, aby svoje záväzky splnili v stanovenej lehote. (
32
)
72.
Tento výsledný výklad je potvrdený aj nariadením č. 1122/2009, ktoré bolo prijaté na vykonanie nariadenia č. 73/2009. Podľa jeho článku 63 ods. 3 sa výška pomoci nevypočíta na základe počtu deklarovaných zvierat v žiadosti o poskytnutie pomoci, ale ako základ sa použije počet zvierat „stanovených“ pri kontrolách. Podľa ods. 4 písm. b) druhej vety tohto článku sa zvieratá v zásade považujú za neurčené, pokiaľ sa zistia nezrovnalosti týkajúce sa ustanovení systému identifikácie a registrácie. Výnimky z toho sú v článku 63 nariadenia ustanovené iba pre opravu očividných chýb (
33
) alebo straty ušného štítka (
34
). O zmiernenie ide vtedy, pokiaľ sa zistené nezrovnalosti týkajú nesprávnych položiek v registri alebo pasov zvierat a dotknuté zviera sa považuje za neurčené, iba ak sa takéto chyby zistia v prípade najmenej dvoch kontrol počas 24 mesiacov. (
35
) Podľa článku 75 ods. 1 nariadenia č. 1122/2009 ďalej existuje výnimka pre prípady, keď poľnohospodár nebol schopný splniť svoje povinnosti v dôsledku vyššej moci alebo mimoriadnych okolností. To znamená, že právne dôsledky nedodržania ohlasovacej lehoty možno v osobitných prípadoch zmierniť. V ostatných prípadoch, ako aj v tom prejednávanom, sa zvieratá, naopak, považujú za neurčené. Nevezmú sa teda do úvahy pri tvorbe základu výpočtu. V súlade s tým sa za ne neposkytne žiadna pomoc.
73.
Koniec koncov, tento záver, podľa ktorého oneskorené oznámenie o vyhnaní na pastviny v zásade vedie k strate prémie na dojčiace kravy, je aj v súlade s judikatúrou Súdneho dvora v rozsudku Maatschap Schonewille‑Prins. (
36
) Súdny dvor v tomto rozsudku o porážkovej prémii rozhodol, že nedodržanie lehoty na oznámenie podľa článku 7 ods. 1 druhej zarážky nariadenia č. 1760/2000 má za následok stratu tejto prémie. (
37
)
74.
Námietky, ktoré Komisia uvádza proti prevzatiu tejto judikatúry, nepresvedčia z nasledujúcich dôvodov.
75.
Najprv treba konštatovať, že nemôže vzniknúť rozdiel, že v danom prípade ide o porážkovú prémiu a v tomto o prémiu na dojčiace kravy. Rozsudok Súdneho dvora sa totiž opiera o znenie článku 21 nariadenia č. 1254/1999 (
38
). (
39
) Toto ustanovenie takmer v rovnakej podobe ako článok 117 prvý odsek nariadenia č. 73/2009 stanovuje, že možnosť poskytnúť prémiu závisí od dodržania ustanovení dnešného nariadenia č. 1760/2000. (
40
) Navyše uvedené ustanovenia neupravujú túto podmienku napríklad osobitne pre porážkovú prémiu, resp. prémiu na dojčiace kravy, ale ide o všeobecné ustanovenia, ktoré sa uplatnia na všetky platby podľa príslušného oddielu. Patria k nim tak prémie na dojčiace kravy, ako aj porážková prémia. (
41
)
76.
Treba zamietnuť aj námietku, že v tomto prípade je iný výsledok, pretože oznámenie o premiestnení na pastviny na rozdiel od oznámenia „o pohybe zvierat z podniku alebo do podniku“ nemá konštitutívnu, ale iba predbežnú povahu pre počet dobytka a s ohľadom na porážku a okamžitú spotrebu je menej dôležité.
77.
V rozsudku Maatschap Schonewille‑Prins jednak nešlo napríklad o oneskorené oznámenie porážky jedného kusu hovädzieho dobytka, ale o oneskorené oznámenie pohybu jedného kusu hovädzieho dobytka do určitého podniku. (
42
) Pretože toto predchádza spotrebiteľovej konzumácii hovädzieho mäsa iba v rovnako malej miere ako oznámenie o premiestnení na letné pastviny, toto hľadisko nemohlo mať pre Súdny dvor žiadnu úlohu.
78.
Námietka je po druhé založená na nesprávnom predpoklade, že v prípade premiestnenia na letné pastviny nejde o „pohyb zvierat z chovu alebo do chovu“ v zmysle článku 7 ods. 1 druhej zarážky prvej vety nariadenia č. 1760/2000. V súlade s definíciou v článku 2 druhej zarážke nariadenia č. 1760/2000 „chov“ znamená akúkoľvek prevádzkáreň alebo stavbu, v ktorej sú zvieratá držané. Premiestnenie na letné pastviny je teda podmnožina a žiadny aliud tohto pojmu. To znamená, že znenie článku 7 nariadenia č. 1760/2000 neposkytuje žiadny odkaz na náležité rozlišovanie právnych následkov nedodržania lehoty. To isté platí pre rozhodnutie 2001/672.
79.
Po tretie rozlišovanie podľa druhu oznamovacej lehoty nie je presvedčivé ani s ohľadom na ciele uvedené v bodoch 55 a 71 vyššie, ktoré sleduje rozhodnutie 2001/672 a nariadenie č. 1760/2000. Pretože infekcia môže vypuknúť tak na letných pastvinách, rovnako ako v podniku, aj presun na letné pastviny sa v rámci toho, čo možno v praxi požadovať, musí oznámiť tak rýchlo, ako je možné.
80.
Na záver treba konštatovať, že oneskorené oznámenie premiestnenia na letné pastviny vedie k tomu, že príslušné zvieratá nie sú podľa článku 117 prvého odseku nariadenia č. 73/2009 zaregistrované v súlade s nariadením č. 1760/2000, a teda v zásade nemožno na ne poskytnúť prémiu.
2. O uplatnení článku 117 druhého odseku nariadenia č. 73/2009
81.
Na základe uvedených skutočností treba objasniť, či článok 117 druhý odsek nariadenia č. 73/2009 vedie v takom prípade, ako je ten prejednávaný, k tomu, že zvieratá sa výnimočne môžu predsa považovať za zvieratá, na ktoré možno poskytnúť prémiu. Bolo by to podmienené tým, že údaje, ktoré podliehajú oznamovacej povinnosti, boli príslušnému orgánu oznámené v prvý deň retenčného obdobia predmetného zvieraťa.
82.
„Retenčné obdobie“ je obdobie, počas ktorého sa zviera, na ktoré sa požaduje pomoc, musí držať v poľnohospodárskom podniku. (
43
) Podľa článku 111 ods. 2 druhého pododseku nariadenia č. 73/2009 je pre prémiu na dojčiace kravy stanovené retenčné obdobie šesť mesiacov „odo dňa podania žiadosti“. Ako deň podania žiadosti o prémiu je v § 13 ods. 1 rakúskeho nariadenia o priamych platbách stanovený 1. január, 16. marec a 10. apríl. (
44
) Prvým dňom retenčného obdobia je teda podľa § 13 ods. 2 tohto nariadenia analogicky 2. január, 17. marec alebo 11. apríl (pre dojčiace kravy, ktoré pribudli od 1. januára, resp. 16. marca) príslušného roka. (
45
)
83.
Pretože sa vyhnanie na pastvinu v tomto prípade uskutočnilo 17. júna 2011, ide o udalosť, ktorá z časového hľadiska nasleduje po poslednom možnom začiatku retenčného obdobia (11. apríla). Údaje podliehajúce oznamovacej povinnosti teda neboli príslušnému orgánu oznámené v prvý deň retenčného obdobia predmetného zvieraťa. Že to v prípadoch, ako je ten prejednávaný, ani nebolo možné, objasňuje výnimočnú povahu článku 117 druhého odseku nariadenia č. 73/2009. Iba v prípadoch, keď majiteľ nahlási pred začiatkom posledného možného retenčného obdobia nové zviera vo vnútroštátnej databáze, má mať napriek porušeniu oznamovacej povinnosti, ktorého sa dopustil predchádzajúci majiteľ, možnosť získať prémiu.
84.
Nakoniec sa rovnako ako Rakúska republika domnievam, že článok 117 druhý odsek nariadenia č. 73/2009 sa nevzťahuje na také prípady, ako je ten prejednávaný.
3. O proporcionalite článku 117 nariadenia č. 73/2009
85.
V dôsledku toho sa na záver predkladá otázka, či je článok 117 nariadenia č. 73/2009 v súlade so zásadou proporcionality, pokiaľ z toho vyplýva strata prémie za dojčiace kravy ako dôsledok oneskoreného oznámenia vyhnania na letné pastviny.
86.
Keďže má zákonodarca Únie v oblasti poľnohospodárskej politiky diskrečnú právomoc zodpovedajúcu politickej zodpovednosti, ktorá pre neho vyplýva z článkov 40 ZFEÚ až 43 ZFEÚ, kontrola proporcionality zo strany Súdneho dvora sa obmedzuje na posúdenie otázky, či zákonodarca očividne prekročil hranice svojej diskrečnej právomoci. (
46
)
87.
V tejto súvislosti je najprv nutné uviesť, že pokiaľ zákonodarca Únie – ako v článku 117 prvom odseku nariadenia č. 73/2009 – stanoví podmienky oprávnenia na poskytnutie pomoci, vylúčenie spôsobené nedodržaním jednej z týchto podmienok nie je sankciou, ale obyčajným následkom nedodržania zákonom stanovených podmienok. (
47
)
88.
Keď zákonodarca Únie – ako v článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1122/2009 – upraví, že oneskorené podanie žiadosti o poskytnutie prémie vedie k zníženiu poskytnutej čiastky, neodzrkadľuje to teda všeobecnú zásadu, ale je to založené na zámernej voľbe zákonodarcu, podľa ktorého dodržanie lehoty výnimočne nie je podstatné. (
48
)
89.
Na rozdiel od toho, ako vyplýva predovšetkým z bodov 69 a 71 vyššie, povinnosť dodržať lehotu na oznámenie ustanovenú v článku 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672 má mimoriadny význam pre ciele, ktoré sleduje systém identifikácie a registrácie. Nehovoriac o tom, že, ako je uvedené v bode 73 vyššie, sú stanovené aj výnimky pre mimoriadne udalosti, napríklad v prípadoch vyššej moci.
90.
Normotvorca Únie teda očividne neprekročil hranice svojej diskrečnej právomoci. (
49
) Článok 117 nariadenia č. 73/2009 teda nakoniec nie je v rozpore so zásadou proporcionality.
4. Predbežný záver
91.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na druhú prejudiciálnu otázku odpovedať takto:
Článok 117 druhý odsek nariadenia č. 73/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade oneskoreného oznámenia o vyhnaní na letné pastviny, ktoré sa uskutoční po začiatku retenčného obdobia, nevedie k tomu, že zvieratá, ktoré boli nahlásené oneskorene, sa napriek tomu považujú za zvieratá, na ktoré možno poskytnúť prémiu.
C.
O sankciách (tretia otázka)
92.
Keď sa Súdny dvor prikloní k môjmu návrhu odpovede na prvú a druhú prejudiciálnu otázku, nie je nutné odpovedať na tretiu prejudiciálnu otázku. Vnútroštátny súd ju totiž predkladá iba pre prípad, že oznámenie o vyhnaní na letné pastviny treba síce považovať za oneskorené, ale v konečnom dôsledku nevedie k strate prémie za dojčiace kravy.
93.
Vnútroštátny súd sa chce predovšetkým dozvedieť, či potom treba ukladať sankcie z dôvodu oneskoreného oznámenia. Z odôvodnenia tretej prejudiciálnej otázky vyplýva, že vnútroštátny súd sa v tejto súvislosti odvoláva na zníženie platieb alebo vylúčenie z nároku na ne, na základe článkov 21 a 23 nariadenia č. 73/2009 a podľa článku 23 nariadenia č. 1122/2009.
94.
Na túto otázku treba odpovedať záporne. Nariadenia č. 73/2009 a č. 1122/2009 v uvedených ustanoveniach upravujú náležité sankcie za predloženie žiadosti o poskytnutie pomoci po príslušnej lehote (
50
), nedodržanie kritérií pomoci (
51
) a nedodržania pravidiel „krížového plnenia“ zo strany poľnohospodárov (
52
). Podľa článku 74 ods. 1 a článku 73 ods. 1 nariadenia č. 1122/2009 sa však zníženia a vylúčenia neuplatňujú, ak poľnohospodár predložil fakticky správne informácie. Vzhľadom na to, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania nevyplýva nič, čo by poukazovalo na to, že oneskorene oznámené informácie neboli správne, z dôvodu oneskoreného oznámenia vyhnania na letné pastviny sa podľa týchto predpisov neuložia žiadne sankcie.
95.
To znamená, že na tretiu otázku by sa malo odpovedať v tom zmysle, že v prípade, že oneskorené oznámenie vyhnania na letné pastviny podľa článku 117 druhého odseku nariadenia č. 73/2009 nevedie k strate oprávnenia získať prémiu, zníženie platieb alebo vylúčenie z nároku na ne, na základe článku 21 nariadenia č. 73/2009, článku 65 nariadenia č. 1122/2009, článku 23 nariadenia č. 73/2009, článkov 70 až 72 nariadenia č. 1122/2009 a podľa článku 23 nariadenia č. 1122/2009 sa nepoužije, keď oneskorene oznámené informácie sú fakticky správne.
V. Návrh
96.
Vzhľadom na uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor na prejudiciálne otázky, ktoré položil Verwaltungsgerichtshof (Najvyšší správny súd, Rakúsko), odpovedal takto:
1.
Článok 2 ods. 4 rozhodnutia 2001/672/ES, v znení rozhodnutia 2010/300/EÚ, nebráni takej vnútroštátnej úprave, ktorá pre dodržanie lehoty na oznámenie premiestnenia na letné pastviny označuje ako rozhodujúce doručenie príslušného oznámenia.
2.
Článok 117 druhý odsek nariadenia (ES) č. 73/2009 nevedie v prípade oneskoreného oznámenia vyhnania na letné pastviny, ktoré sa uskutoční po začiatku retenčného obdobia, k tomu, že oneskorene oznámené zvieratá sa považujú za zvieratá, na ktoré možno poskytnúť prémiu.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 zo 17. júla 2000, ktorým sa zriaďuje systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka, o označovaní hovädzieho mäsa a výrobkov z hovädzieho mäsa, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 820/97 (Ú. v. ES L 204, 2000, s. 1; Mim. vyd. 03/030, s. 248), v znení nariadenia Rady (ES) č. 1791/2006 z 20. novembra 2006 (Ú. v. EÚ L 363, 2006, s. 1).
(
3
)	Rozhodnutie Komisie z 20. augusta 2001 o ustanovení zvláštnych pravidiel použiteľných na premiestňovanie hovädzieho dobytka pri vyháňaní na letné pastviny v horských oblastiach (Ú. v. ES L 235, 2001, s. 23).
(
4
)	Nariadenie Rady z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (Ú. v. EÚ L 30, 2009, s. 16), v znení vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 785/2011 z 5. augusta 2011 (Ú. v. EÚ L 203, 2011, s. 10).
(
5
)	Nariadenie Komisie z 29. októbra 2009, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, pokiaľ ide o režimy podpory pre poľnohospodárov ustanovené v hlavách IV a V (Ú. v. EÚ L 316, 2009, s. 27) v znení vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 1368/2011 z 21. decembra 2011 (Ú. v. EÚ L 341, 2011, s. 33).
(
6
)	Nariadenie Komisie z 30. novembra 2009, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, pokiaľ ide o krížové plnenie, moduláciu a integrovaný správny a kontrolný systém v rámci schém priamej podpory pre poľnohospodárov ustanovených uvedeným nariadením, ako aj podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o krížové plnenie v rámci schémy podpory ustanovenej pre odvetvie vinohradníctva a vinárstva (Ú. v. EÚ L 316, 2009, s. 65) v znení vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 1368/2011 z 21. decembra 2011 (Ú. v. EÚ L 341, 2011, s. 33).
(
7
)	Verordnung des Bundesministers für Land‑ und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft über Direktzahlungen im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik, BGBl. II Nr. 491/2009 (nariadenie spolkového ministra poľnohospodárstva a lesného hospodárstva, životného prostredia a vodného hospodárstva o priamych platbách v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, BGBl II č. 491/2009; ďalej len „nariadenie o priamych platbách“).
(
8
)	Verordnung des Bundesministers für Land‑ und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft über die Kennzeichnung und Registrierung von Rindern, BGBl. II Nr. 201/2008 (nariadenie spolkového ministra pre poľnohospodárstvo a lesné hospodárstvo, životné prostredie a vodné hospodárstvo o identifikácii a registrácii hovädzieho dobytka, BGBl. II č. 201/2008, v znení BGBl. II č. 66/2010; ďalej len „nariadenie o identifikácii hovädzieho dobytka“), v znení BGBl. II č. 66/2010.
(
9
)	Pozri najmä odôvodnenie 7 nariadenia č. 1760/2000.
(
10
)	Pozri odôvodnenie 3 rozhodnutia 2001/672 a rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 41).
(
11
)	Z dôvodu absencie osobitnej úpravy to vyplýva z článkov 3 ods. 1, ods. 2 písm. b), ods. 3 a ods. 4 nariadenia Rady (EHS, EURATOM) č. 1182/71 z 3. júna 1971, ktorým sa stanovujú pravidlá pre lehoty, dátumy a termíny (Ú. v. ES L 124, 1971, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 51).
(
12
)	Oznamovacej povinnosti podľa ods. 2 tohto článku podlieha registračný kód pastviny a pri každom kuse hovädzieho dobytka individuálne identifikačné číslo, identifikačné číslo farmy pôvodu, dátum príchodu na pastvinu a predpokladaný dátum odchodu z pastviny.
(
13
)	Pozri rozsudok z 11. novembra 2004, Toeters a Verberk (C‑171/03, EU:C:2004:714, bod 40), ako aj návrhy, ktoré v tejto veci predniesol generálny advokát Poiares Maduro (EU:C:2004:341, bod 30).
(
14
)	Pozri rozsudok z 28. marca 1985, Komisia/Taliansko (272/83, EU:C:1985:147, bod 27), moje návrhy vo veci Skoma‑Lux (C‑161/06, EU:C:2007:525, bod 55) a ďalej návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Saugmandsgaard Øe vo veci Swiss International Air Lines (C‑272/15, EU:C:2016:573, bod 32).
(
15
)	V tomto zmysle návrhy generálneho advokáta Tizzana vo veci Borgmann (C‑1/02, EU:C:2003:393, bod 44) k článku 5 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1392/2001 z 9. júla 2001, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 3950/92, ktorým sa zaviedol dodatočný poplatok pre sektor mlieka a mliečnych výrobkov (Ú. v. ES L 187, 2001, s. 19; Mim. vyd. 03/033, s. 104), v jeho nemeckej („übermittelt“), francúzskej („communique“), talianskej („trasmette“), portugalskej („comunicará“) a španielskej („transmitirá“) verzii.
(
16
)	Pozri rozsudok z 1. apríla 2004, Borgmann (C‑1/02, EU:C:2004:202, body 23 až 25).
(
17
)	Pozri v tomto smere návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Poiares Maduro vo veci Toeters a Verberk (C‑171/03, EU:C:2004:341, bod 33).
(
18
)	Pozri rozsudok zo 17. mája 2017, ERGO Poisťovňa (C‑48/16, EU:C:2017:377, bod 37 a citovanú judikatúru), ako aj rozsudky z 9. marca 2000, EKW und Wein & Co (C‑437/97, EU:C:2000:110, bod 42), a z 1.apríla 2004, Borgmann (C‑1/02, EU:C:2004:202, bod 25).
(
19
)	Pozri aj francúzske („signale“), anglické („report“), talianske („comunica“), španielske („informar“), portugalské („notificar“) a holandské („stelt… in kennis“) znenie formulácie.
(
20
)	Pozri rozsudky z 22. apríla 2010, Komisia/Spojené kráľovstvo (C‑346/08, EU:C:2010:213, bod 39), ako aj z 26. februára 2015, Wucher Helicopter a Euro‑Aviation Versicherung (C‑6/14, EU:C:2015:122, bod 24).
(
21
)	Odôvodnenie 5 rozhodnutia 2010/300.
(
22
)	Zvýraznené len tu. Poukazujem na to, že výraz „kedykoľvek“ sa nachádza vo väčšine jazykových zneniach tohto odôvodnenia. Jeho absencia vo francúzskom znení je podľa mňa nedopatrením pri redigovaní textu.
(
23
)	Pozri vyjadrenia v bode 73 nižšie k článku 75 ods. 1 nariadenia č. 1122/2009.
(
24
)	V tomto zmysle však pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Tizzano vo veci Borgmann (C‑1/02, EU:C:2003:393, bod 46).
(
25
)	Rozsudok z 1.apríla 2004, Borgmann (C‑1/02, EU:C:2004:202, body 26 až 29).
(
26
)	Rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 41).
(
27
)	Pozri body 48 a 57 vyššie.
(
28
)	Pozri rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 32).
(
29
)	Pozri úvodnú časť vety článku 7 ods. 1 („...každý majiteľ zvierat“), prvú vetu druhej zarážky („v lehote stanovenej členským štátom od troch do siedmich dní “) a tiež označenie lehoty ako „maximálna lehota“ v druhej vete. Ďalej pozri rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 36).
(
30
)	Pozri rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 37).
(
31
)	Rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 41).
(
32
)	Majitelia zvierat sa nemusia obávať ani finančných sankcií, ako ukazujú vyjadrenia k tretej prejudiciálnej otázke v bodoch 92 až 95 nižšie.
(
33
)	Článok 63 ods. 4 druhý pododsek, článok 21 nariadenia č. 1122/2009.
(
34
)	Článok 63 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 1122/2009.
(
35
)	Článok 63 ods. 4 písm. b) prvá veta nariadenia č. 1122/2009.
(
36
)	Rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296).
(
37
)	Rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 43), a okrem toho pozri návrhy, ktoré vo veci Maatschap Schonewille‑Prins predniesol generálny advokát Léger (C‑45/05, EU:C:2006:466), ktorý navrhol opačné stanovisko.
(
38
)	Nariadenie Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom (Ú. v. ES L 160, 1999, s. 21; Mim. vyd. 03/025, s. 339).
(
39
)	Pozri rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, body 29 až 35).
(
40
)	Článok 21 nariadenia č. 1254/1999 v znení relevantnom pre rozsudok Maatschap Schonewille‑Prins stanovuje: „Ak má podľa tejto kapitoly vzniknúť za určité zviera nárok na náhradu, je potrebné ho identifikovať a zaregistrovať podľa nariadenia (ES) č. 1760/2000“.
(
41
)	Článok 21 nariadenia č. 1254/1999 je súčasťou kapitoly 1 (články 3 až 25). Preto platí pre prémiu za dojčiace kravy a pre porážkovú prémiu (článok 6, resp. článok 11). Článok 117 prvý odsek nariadenia č. 73/2009 platí pre „priame platby podľa tohto oddielu“, a tým pre všetky prémie podľa oddielu 11 (články 108 až 119). Patrí k nim tak prémia za dojčiace kravy, ako aj porážková prémia (článok 111, resp. článok 116).
(
42
)	Pozri rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 26).
(
43
)	Článok 2 bod 21 nariadenia č. 1122/2009, článok 61 nariadenia č. 1121/2009, článok 111 ods. 2 druhý pododsek nariadenia č. 73/2009.
(
44
)	Pozri článok 62 ods. 2 nariadenia č. 1121/2009.
(
45
)	Pozri článok 61 ods. 2 nariadenia č. 1121/2009.
(
46
)	Pozri rozsudky z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 46), a zo 17. októbra 2013, Schaible (C‑101/12, EU:C:2013:661, bod 48).
(
47
)	Rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, bod 47), pozri v tomto zmysle aj rozsudok z 11. novembra 2004, Toeters a Verberk (C‑171/03, EU:C:2004:714, bod 47).
(
48
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. novembra 2004, Toeters a Verberk (C‑171/03, EU:C:2004:714, bod 49).
(
49
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. mája 2007, Maatschap Schonewille‑Prins (C‑45/05, EU:C:2007:296, body 49 až 52).
(
50
)	Článok 23 nariadenia č. 1122/2009.
(
51
)	Článok 21 nariadenia č. 73/2009, článok 65 nariadenia č. 1122/2009.
(
52
)	Článok 23 nariadenia č. 73/2009, články 70 až 72 nariadenia č. 1122/2009.