62021CJ0815
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 20. apríla 2023 (
*1
)
„Odvolanie – Hospodárska súťaž – Článok 102 ZFEÚ – Zneužitie dominantného postavenia – On‑line predaj – Nariadenie (ES) č. 773/2004 – Článok 2 ods. 1 – Rozhodnutie Európskej komisie o začatí vyšetrovania – Územná pôsobnosť vyšetrovania – Vylúčenie Talianska – Rozdelenie právomocí medzi Komisiu a orgány hospodárskej súťaže členských štátov – Nariadenie (ES) č. 1/2003 – Článok 11 ods. 6 – Zbavenie vnútroštátnych orgánov hospodárskej súťaže ich právomoci – Ochrana pred súbežnými konaniami vedenými orgánmi hospodárskej súťaže členských štátov a Komisiou – Žaloba o neplatnosť – Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou – Akt, ktorý nevyvoláva právne účinky vo vzťahu k tretím stranám – Prípravný akt – Neprípustnosť“
Vo veci C‑815/21 P,
ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 21. decembra 2021,
Amazon.com Inc., so sídlom v Seattle (Spojené štáty),
Amazon Services Europe Sàrl, so sídlom v Luxemburgu (Luxembursko),
Amazon EU Sàrl, so sídlom v Luxemburgu,
Amazon Europe Core Sàrl, so sídlom v Luxemburgu,
v zastúpení: A. Komninos, dikigoros, a G. Tantulli, abogado,
odvolateľky,
ďalší účastníci konania:
Európska komisia, v zastúpení: B. Ernst, T. Franchoo, G. Meessen a C. Sjödin, splnomocnení zástupcovia,
žalovaná v prvostupňovom konaní,
ktorú v konaní podporuje:
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, so sídlom v Ríme (Taliansko), v zastúpení: P. Gentili, avvocato dello Stato,
vedľajší účastník konania v odvolacom konaní,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predsedníčka siedmej komory M. L. Arastey Sahún, sudcovia N. Wahl (spravodajca) a J. Passer,
generálny advokát: M. Szpunar,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Amazon.com Inc., Amazon Services Europe Sàrl, Amazon EU Sàrl a Amazon Europe Core Sàrl (ďalej spoločne len „Amazon“) svojím odvolaním navrhujú zrušenie uznesenia Všeobecného súdu Európskej únie zo 14. októbra 2021, Amazon.com a i./Komisia (T‑19/21, ďalej len „napadnuté uznesenie“, EU:T:2021:730), ktorým tento súd zamietol ich žalobu o čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie C(2020) 7692 final z 10. novembra 2020 o začatí konania podľa článku 102 ZFEÚ vo veci AT.40703 Amazon – Buy Box (ďalej len „sporné rozhodnutie“) ako neprípustnú.
Právny rámec
Nariadenie (ES) č. 1/2003
2
Odôvodnenia 17 a 32 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101] a [102 ZFEÚ] (Ú. v. EÚ L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) stanovujú:
„(17)
Ak sa majú súťažné pravidlá uplatňovať jednotne a súčasne sa má sieť spravovať čo možno najlepším spôsobom, je dôležité, aby sa dodržalo pravidlo, že orgány hospodárskej súťaže členských štátov automaticky stratia svoju právomoc, ak [Európska k]omisia začne konanie. Ak orgán hospodárskej súťaže členského štátu už koná v prípade a Komisia zamýšľa začať konanie, musí sa snažiť urobiť to čo najskôr. Pred začatím konania by Komisia mala konzultovať s príslušným vnútroštátnym orgánom.
…
(32)
Malo by sa potvrdiť právo príslušných podnikov na vypočutie pred Komisiou. Tretie strany, ktorých záujmy môžu byť rozhodnutím dotknuté, by mali mať možnosť predložiť vopred svoje vyjadrenia a prijaté rozhodnutia by mali byť širšie publikované. Pri zabezpečení práva obhajoby príslušných podnikov, najmä práva na prístup k dokumentácii je dôležité, aby bolo chránené obchodné tajomstvo. Podobne by mala byť zaručená dôvernosť vymieňaných informácií.“
3
Článok 11 ods. 6 tohto nariadenia stanovuje:
„Ak Komisia začne konanie týkajúce sa prijatia rozhodnutia podľa kapitoly III, zbavuje tým orgány hospodárskej súťaže členských štátov ich práva na uplatňovanie článkov [101 a 102 ZFEÚ]. Ak orgány hospodárskej súťaže členských štátov už konajú v prípade, Komisia začne konanie len po konzultácii s týmito vnútroštátnymi orgánmi hospodárskej súťaže.“
Nariadenie č. 773/2004
4
Podľa odôvodnenia 10 nariadenia Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov [101 a 102 ZFEÚ] (Ú. v. EÚ L 123, 2004, s. 18; Mim. vyd. 08/003, s. 81), zmeneného nariadením Komisie (ES) č. 622/2008 z 30. júna 2008 (Ú. v. EÚ L 171, 2008, s. 3) (ďalej len „nariadenie č. 773/2004“):
„S cieľom dodržiavať práva na obranu podnikov, musí Komisia pred prijatím rozhodnutia priznať dotknutým stranám právo vypočuť ich“.
5
Článok 2 ods. 1 nariadenia č. 773/2004 stanovuje:
„Komisia môže rozhodnúť začať konanie s cieľom prijať rozhodnutie podľa kapitoly III nariadenia [č. 1/2003] kedykoľvek, avšak najneskôr k dátumu, keď vydá predbežné posúdenie uvedené v článku 9 ods. 1 daného nariadenia, vyhlásenie o námietkach alebo žiadosť, aby strany vyjadrili svoj záujem zapojiť sa do rozhovorov o urovnaní, alebo k dátumu uverejnenia oznámenia podľa článku 27 ods. 4 daného nariadenia, podľa toho, ktorý z týchto úkonov nastane skôr.“
Okolnosti predchádzajúce sporu
6
Okolnosti predchádzajúce sporu sú uvedené v bodoch 1 až 5 napadnutého uznesenia takto:
„1
Žalobkyne… sú súčasťou podniku Amazon. Amazon pôsobí predovšetkým na internete a vykonáva najmä činnosti maloobchodného on‑line predaja a poskytovania rôznych on‑line služieb.
2
Dňa 10. novembra 2020 Európska komisia prijala [sporné rozhodnutie].
3
Podľa názoru Komisie by niektoré obchodné praktiky podniku Amazon mohli umelo zvýhodňovať jej vlastné ponuky maloobchodného predaja a ponuky predajcov v rámci jej internetového obchodu, ktorí využívajú logistické a dodacie služby podniku Amazon.
4
Komisia sa domnievala, že ak by sa predmetná prax preukázala, mohla by byť v rozpore s článkom 102 ZFEÚ.
5
V [spornom] rozhodnutí Komisia tvrdila, že vyšetrovanie sa bude vzťahovať na celý Európsky hospodársky priestor (EHP), s výnimkou Talianska, čo v tlačovej správe, ktorá sprevádzala prijatie uvedeného rozhodnutia, odôvodnila skutočnosťou, že taliansky orgán hospodárskej súťaže začal v apríli 2019 vyšetrovať čiastočne podobné problémy, pričom sa sústredil na taliansky trh.“
Konanie na Všeobecnom súde a napadnuté uznesenie
7
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 19. januára 2021 podal Amazon žalobu o čiastočné zrušenie sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom vylučuje Taliansko z pôsobnosti vyšetrovania a z právnych dôsledkov článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003.
8
Samostatným podaním doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 29. marca 2021 Komisia vzniesla voči tejto žalobe námietku neprípustnosti, pričom tvrdila najmä, že sporné rozhodnutie nepredstavuje napadnuteľný akt v zmysle článku 263 ZFEÚ, keďže nevyvoláva záväzné právne účinky spôsobilé ovplyvniť záujmy podniku Amazon tým, že podstatným spôsobom mení jeho právne postavenie. Amazon predložil svoje pripomienky k tejto námietke neprípustnosti 14. mája 2021.
9
Napadnutým uznesením Všeobecný súd zamietol žalobu podniku Amazon ako neprípustnú z toho dôvodu, že sporné rozhodnutie vyvoláva iba účinky vlastné procesnému aktu, a teda neovplyvňuje právne postavenie podniku Amazon s výnimkou jeho procesného postavenia.
10
Okrem toho Všeobecný súd podľa článku 144 ods. 3 svojho rokovacieho poriadku rozhodol, že nie je potrebné rozhodnúť o návrhoch na vstup vedľajšieho účastníka do konania, vrátane návrhu, ktorý podal Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Úrad na ochranu hospodárskej súťaže a dodržiavanie pravidiel trhu, Taliansko) (ďalej len „AGCM“).
Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania
11
Podaním doručeným do kancelárie Súdneho dvora 21. decembra 2021 podal Amazon toto odvolanie.
12
Podaním doručeným 13. apríla 2022 AGCM podal na základe článku 40 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ako aj článkov 129 a 130 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora návrh na vstup do odvolacieho konania ako vedľajší účastník na podporu návrhov Komisie.
13
Uznesením predsedu Súdneho dvora zo 14. júla 2022, Amazon.com/Komisia (C‑815/21 P, neuverejnené, EU:C:2022:596), predseda Súdneho dvora tomuto návrhu vyhovel. Keďže bol tento návrh podaný po uplynutí lehoty stanovenej v článku 130 tohto Rokovacieho poriadku, ale pred vydaním rozhodnutia, ktorým sa začína ústna časť konania, AGCM bolo podľa článku 129 ods. 4 tohto rokovacieho poriadku povolené vstúpiť do konania na podporu návrhu Komisie a predložiť svoje pripomienky na ústnom pojednávaní, ak by sa takéto pojednávanie uskutočnilo.
14
Amazon svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnuté uznesenie,
–
zamietol námietku neprípustnosti, ktorú Komisia vzniesla pred Všeobecným súdom, a
–
vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie vo veci samej.
15
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie a
–
uložil odvolateľkám povinnosť nahradiť všetky trovy vynaložené v tomto konaní.
O odvolaní
16
Amazon na podporu svojho odvolania uvádza jediný odvolací dôvod rozdelený na tri časti, z ktorých prvá je založená na tom, že Všeobecný súd porušil článok 263 ZFEÚ, druhá na nesprávnom výklade článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 a tretia na tom, že odôvodnenie Všeobecného súdu spočíva na nesprávnych a neúčinných subsidiárnych záveroch.
O druhej časti jediného odvolacieho dôvodu
Argumentácia účastníkov konania
17
V druhej časti jediného odvolacieho dôvodu, ktorú treba preskúmať ako prvú, Amazon tvrdí, že Všeobecný súd v napadnutom uznesení podal nesprávny výklad článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003.
18
V bodoch 28 až 50 napadnutého uznesenia tak Všeobecný súd podľa podniku Amazon vykonal paradoxný výklad tohto ustanovenia, keď na jednej strane v bode 41 tohto uznesenia uviedol, že cieľom uvedeného ustanovenia je chrániť podniky pred súbežným stíhaním zo strany orgánov hospodárskej súťaže členských štátov a Komisie, a súčasne na druhej strane uznal, že Komisia môže túto ochranu v rámci svojej voľnej úvahy zamietnuť.
19
Tento nesprávny výklad vyplýva zo zámeny pojmov „geografický trh“, „geografický rozsah“ a „geografický rozsah konania“ v bodoch 26 až 28 napadnutého uznesenia. V tejto súvislosti Amazon tvrdí, že sporné rozhodnutie nevymedzilo žiadny „geografický trh“, ale obmedzilo sa na vylúčenie Talianska z územnej pôsobnosti vyšetrovania Komisie s jediným cieľom obísť povinnosti vyplývajúce z článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003.
20
Amazon napokon tvrdí, že Všeobecný súd v bode 28 napadnutého uznesenia podmienil ochranu priznanú článkom 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 voľnou úvahou Komisie. V zásade však v žiadnej oblasti práva Únie správny orgán nemôže na základe voľnej úvahy zrušiť ochranu priznanú právnou úpravou.
21
Komisia spochybňuje dôvodnosť týchto argumentov.
Posúdenie Súdnym dvorom
22
Pokiaľ ide o výklad článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003, treba zdôrazniť, že Všeobecný súd v bode 23 napadnutého uznesenia uviedol, že akt, na základe ktorého Komisia začne konanie podľa článku 102 ZFEÚ, vyvoláva v zásade iba účinky vlastné procesnému aktu a s výnimkou procesného postavenia odvolateliek neovplyvňuje ich právne postavenie. Všeobecný súd tak v bode 38 tohto uznesenia dospel k záveru, že rozhodnutie vylúčiť Taliansko z rozsahu konania začatého Komisiou po prijatí sporného rozhodnutia má len účinky, ktoré sú vlastné procesnému aktu, a okrem procesného postavenia nezasahuje do právneho postavenia podniku Amazon.
23
V bode 39 uvedeného uznesenia dodal, že tento záver nespochybňujú tvrdenia podniku Amazon, podľa ktorých sporné rozhodnutie, aj keď má procesnú povahu, vyvoláva právne a záväzné účinky, keďže vylúčenie talianskeho územia z jeho pôsobnosti by Amazon zbavilo ochrany pred súbežnými konaniami podľa článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003.
24
Všeobecný súd teda po tom, čo v bode 41 napadnutého uznesenia zdôraznil, že zbavenie právomoci orgánov hospodárskej súťaže členských štátov vyplývajúce z tohto posledného uvedeného ustanovenia umožňuje chrániť podniky pred súbežným stíhaním zo strany týchto orgánov a Komisie, v bodoch 45 až 48 tohto uznesenia rozhodol, že z tejto ochrany nevyplýva nijaké právo v prospech podniku na to, aby sa vecou v plnom rozsahu zaoberala Komisia. V dôsledku toho Všeobecný súd v bode 49 uvedeného uznesenia dospel k záveru, že Amazon nie je oprávnený tvrdiť, že bol spochybnenou časťou sporného rozhodnutia zbavený ochrany stanovenej v článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003, keďže tento ochranný účinok neznamená, že by Komisia bola povinná začať konanie s cieľom zbaviť vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže ich právomoci uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ.
25
Na rozdiel od toho, čo tvrdí Amazon, takýto výklad článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 nie je nesprávny.
26
Podľa článku 11 ods. 6 prvej vety nariadenia č. 1/2003 totiž orgány hospodárskej súťaže členských štátov strácajú svoju právomoc uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ, pokiaľ Komisia začne konanie s cieľom prijať jedno z rozhodnutí uvedených v ustanoveniach kapitoly III tohto nariadenia, ktorých cieľom je konštatovať porušenie článkov 101 a 102 ZFEÚ, uložiť dotknutým podnikom povinnosť ukončiť uvedené porušenia, nariadiť predbežné opatrenia v nadväznosti na konštatovanie prima facie takýchto porušení, vyhlásiť záväzky prijaté podnikmi za záväzné alebo konštatovať neuplatnenie článkov 101 a 102 ZFEÚ.
27
Z toho vyplýva, že pokiaľ Komisia podľa článku 11 ods. 6 prvej vety nariadenia č. 1/2003 začne konanie proti jednému alebo viacerým podnikom z dôvodu údajného porušenia článkov 101 alebo 102 ZFEÚ, orgány hospodárskej súťaže členských štátov strácajú svoju právomoc stíhať tie isté podniky za tie isté údajne protisúťažné správania, ku ktorým došlo na tom istom alebo tých istých tovarových a geografických trhoch počas toho istého alebo tých istých období (rozsudok z 25. februára 2021, Slovak Telekom, C‑857/19, EU:C:2021:139, bod 30).
28
Takéto zbavenie právomoci je odôvodnené skutočnosťou, že orgány hospodárskej súťaže členských štátov sú oprávnené uplatňovať pravidlá hospodárskej súťaže Únie súbežne s Komisiou, takže ako vyplýva z odôvodnenia 17 nariadenia č. 1/2003, cieľom tohto nariadenia je najmä zabezpečiť jednotné uplatňovanie pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže a zabezpečiť optimálne riadenie siete verejných orgánov poverených vykonávaním týchto pravidiel. Keďže sa okrem toho súbežné uplatňovanie uvedených pravidiel nemôže uskutočniť na úkor podnikov, zbavenie právomoci vnútroštátnych orgánov hospodárskej súťaže tiež umožňuje chrániť podniky pred súbežným stíhaním zo strany týchto orgánov a Komisie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. februára 2021, Slovak Telekom, C‑857/19, EU:C:2021:139, bod 32 a citovanú judikatúru).
29
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že rozhodnutie o začatí konania podľa článku 2 ods. 1 nariadenia č. 773/2004 nemá za následok zbavenie tých, ktorým sú určené, ich procesných práv. Naopak, toto konanie bolo upravené práve tak, aby umožnilo dotknutým podnikom vyjadriť sa a poskytnúť Komisii čo najúplnejšie informácie predtým, než prijme rozhodnutie zasahujúce do ich záujmov. Jeho cieľom je teda vytvoriť v ich prospech procesné záruky, a ako vyplýva z odôvodnenia 32 nariadenia č. 1/2003 a z článku 10 nariadenia č. 773/2004, zakotviť právo podnikov byť vypočuté Komisiou (uznesenie z 29. januára 2020, Silgan Closures a Silgan Holdings/Komisia, C‑418/19 P, neuverejnené, EU:C:2020:43, bod 48).
30
Argumentácia, ktorú Amazon uviedol na podporu tejto časti jediného odvolacieho dôvodu, podľa ktorej článok 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 priznáva podnikom ochranu pred súbežnými konaniami zo strany orgánov hospodárskej súťaže členských štátov a Komisie, ktorej ju táto inštitúcia zbavila tým, že protiprávne vylúčila Taliansko z územnej pôsobnosti vyšetrovania začatého sporným rozhodnutím, teda vychádza zo zjavne nesprávneho výkladu tohto ustanovenia.
31
Ochrana, ktorá vyplýva z článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003, sa totiž uplatňuje len v prípade súbežných stíhaní zo strany orgánov hospodárskej súťaže členských štátov a Komisie týkajúcich sa tých istých podnikov za tie isté údajne protisúťažné správania, ku ktorým došlo na tom istom alebo tých istých tovarových a geografických trhoch počas toho istého alebo tých istých období.
32
Ako Komisia správne uvádza vo svojom vyjadrení k odvolaniu, táto ochrana závisí od pôsobnosti rozhodnutia o začatí konania podľa článku 101 ZFEÚ alebo článku 102 ZFEÚ.
33
V dôsledku toho sa podniky nemôžu dovolávať uvedenej ochrany, ak Komisia nezačala konanie alebo nezačala konanie pre dané územie.
34
Keďže v prejednávanej veci územná pôsobnosť konania začatého podľa sporného rozhodnutia nezahŕňala Taliansko, ochrana pred súbežnými konaniami podľa článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 sa nemôže uplatniť.
35
Okrem toho, ako uviedol Všeobecný súd v bode 45 napadnutého uznesenia bez toho, aby sa dopustil nesprávneho posúdenia, táto ochrana pred súbežným stíhaním nezakladá nijaké právo v prospech podniku na to, aby sa vecou v plnom rozsahu zaoberala Komisia.
36
Tvrdiť, že rozhodnutie Komisie o začatí konania s cieľom prijať rozhodnutie na základe ustanovení kapitoly III nariadenia č. 1/2003 sa musí nevyhnutne vzťahovať na celý EHP, ako to urobil Amazon, by totiž zbavovalo túto inštitúciu širokej miery voľnej úvahy, ktorou disponuje pri prijímaní takéhoto rozhodnutia podľa článku 2 ods. 1 nariadenia č. 773/2004.
37
Z vyššie uvedených dôvodov vyplýva, že Všeobecný súd sa nedopustil žiadneho nesprávneho výkladu článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003. Argumentácia podniku Amazon, podľa ktorej došlo z jeho stany k zámene pojmov „geografický trh“, „geografický rozsah“ a „geografický rozsah konania“, je v dôsledku toho neúčinná.
38
Druhú časť jediného odvolacieho dôvodu treba preto zamietnuť ako nedôvodnú.
O prvej časti jediného odvolacieho dôvodu
Argumentácia účastníkov konania
39
Amazon tvrdí, že Všeobecný súd porušil článok 263 prvý a štvrtý odsek ZFEÚ, keď dospel k nesprávnemu záveru, že žaloba o neplatnosť bola neprípustná z dôvodu, že sporné rozhodnutie nevyvolávalo voči podniku Amazon právne účinky.
40
Účinky a právna povaha sporného rozhodnutia mali byť posúdené s prihliadnutím na jeho účel. Amazon vytýka Všeobecnému súdu, že sa obmedzil na konštatovanie, že v súlade s judikatúrou má akt, ktorým sa začína konanie podľa článku 102 ZFEÚ, vo všeobecnosti len účinky, ktoré sú vlastné procesnému aktu, a okrem procesného postavenia nezasahuje do právneho postavenia tých, ktorým je určený, a nevykonal konkrétnu analýzu tohto rozhodnutia.
41
Podľa podniku Amazon by Všeobecný súd, ak by vykonal vecnú analýzu uvedeného rozhodnutia, konštatoval, že toto rozhodnutie sa neobmedzilo na začatie konania, ale malo samostatný právny účinok tým, že ho protiprávne zbavilo ochrany proti akémukoľvek súbežnému konaniu vedenému dvoma orgánmi hospodárskej súťaže proti tomu istému podniku podľa článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003.
42
Komisia spochybňuje argumentáciu podniku Amazon, pričom sa v prvom rade domnieva, že prvá časť jediného odvolacieho dôvodu je neprípustná, keďže napádané časti napadnutého uznesenia nie sú spresnené, a subsidiárne, že táto časť je nedôvodná.
Posúdenie Súdnym dvorom
43
Pokiaľ ide o prípustnosť tejto časti, stačí konštatovať, že na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, Amazon dostatočne presne identifikoval napádané časti napadnutého uznesenia, ktorých sa jeho argumenty týkajú. Z odvolania totiž jasne vyplýva, že Amazon vytýka Všeobecnému súdu, že rozhodol, že sporné rozhodnutie je aktom, ktorým sa začalo konanie podľa článku 102 ZFEÚ, ktorý vyvoláva iba účinky vlastné procesnému aktu a okrem procesného postavenia nezasahuje do právneho postavenia podnikov, ktorým je určený, bez toho, aby vykonal konkrétnu analýzu tohto rozhodnutia.
44
Z toho vyplýva, že prvá časť jediného odvolacieho dôvodu je prípustná.
45
Pokiaľ ide o vec samu, v bodoch 27 a 28 odvolania podniku Amazon sa výslovne uvádza, že tento podnik tvrdí, že v prejednávanej veci Všeobecný súd porušil článok 263 ZFEÚ tým, že sa obmedzil na to, že formálne uviedol sporné rozhodnutie bez toho, že by vykonal vecnú analýzu, ktorá by umožnila konštatovať, že týmto rozhodnutím sa nielen začína konanie s cieľom prijať rozhodnutie podľa ustanovení kapitoly III nariadenia č. 1/2003 podľa článku 2 ods. 1 nariadenia č. 773/2004, ale že má aj separátny právny účinok, keďže ruší ochranu stanovenú v článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003.
46
Táto argumentácia vychádza z predpokladu, že Amazon sa mohol dôvodne dovolávať ochrany stanovenej v tomto ustanovení. Z preskúmania druhej časti jediného odvolacieho dôvodu však vyplýva, že takýto predpoklad je nesprávny.
47
Prvú časť jediného odvolacieho dôvodu, ktorá je v plnom rozsahu založená na tomto nesprávnom predpoklade, treba preto zamietnuť ako nedôvodnú.
O tretej časti jediného odvolacieho dôvodu
Argumentácia účastníkov konania
48
V tretej časti svojho jediného odvolacieho dôvodu, ktorá smeruje proti bodom 32 až 50 napadnutého uznesenia, Amazon tvrdí, že toto uznesenie je založené na „subsidiárnych záveroch, ktoré sú nesprávne a neúčinné“. V prvom rade Všeobecný súd vo svojom odôvodnení nesprávne odkázal na tvrdenia podniku Amazon založené na tom, že mu hrozilo, že bude nútený brániť sa pred dvoma odlišnými orgánmi hospodárskej súťaže, keďže Všeobecný súd nezohľadnil porušenie práv podniku Amazon. Okrem toho je predbežná povaha sporného rozhodnutia na účely danej žaloby irelevantná. Napokon je nesprávne považovať žalobu za návrh na to, aby Komisia začala konanie na talianskom trhu.
49
Komisia spochybňuje túto argumentáciu.
Posúdenie Súdnym dvorom
50
V tejto súvislosti treba uviesť, že vzhľadom na to, že prvé dve časti jediného odvolacieho dôvodu boli zamietnuté, záver Všeobecného súdu, podľa ktorého bola žaloba podniku Amazon neprípustná, nemožno spochybniť treťou časťou tohto odvolacieho dôvodu, ktorou sa Amazon obmedzuje na spochybnenie „subsidiárnych záverov“ Všeobecného súdu v rozsahu, v akom sú nesprávne a neúčinné, takže tretiu časť uvedeného odvolacieho dôvodu treba zamietnuť ako neúčinnú.
51
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba zamietnuť jediný odvolací dôvod v každej z jeho častí, a teda aj odvolanie v celom rozsahu.
O trovách
52
V súlade s článkom 184 ods. 2 rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne o trovách konania. Článok 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľný na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 stanovuje, že účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
53
Keďže Komisia navrhla uložiť podniku Amazon povinnosť nahradiť trovy konania a odvolanie tohto podniku sa musí zamietnuť, je opodstatnené uložiť podniku Amazon povinnosť nahradiť trovy konania.
54
V súlade s článkom 140 ods. 3 rokovacieho poriadku, uplatniteľného na základe článku 184 ods. 1 tohto poriadku na konanie o odvolaní, Súdny dvor môže rozhodnúť, že vlastné trovy konania znášajú aj iní vedľajší účastníci konania než vedľajší účastníci uvedení v článku 140 ods. 1 a 2 uvedeného poriadku. V prejednávanej veci je potrebné rozhodnúť, že AGCM znáša svoje vlastné trovy, ktoré mu vznikli v odvolacom konaní.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
1.
Odvolanie sa zamieta.
2.
Amazon.com, Inc., Amazon Services Europe Sàrl, Amazon EU Sàrl a Amazon Europe Core Sàrl znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.
3.
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Úrad na ochranu hospodárskej súťaže a dodržiavanie pravidiel trhu, Taliansko) znáša svoje vlastné trovy, ktoré mu vznikli v odvolacom konaní.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.