62002CJ0145_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑145/02,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht (Nemecko) z 31. januára 2002 a doručený Súdnemu dvoru 18. apríla 2002, ktorý súvisí s konaním:
Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko
proti
Denkavit Futtermittel GmbH,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia A. Rosas (spravodajca) a S. von Bahr,
generálny advokát: A. Tizzano,
tajomník: M.-F. Contet, hlavná referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 27. novembra 2003,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Denkavit Futtermittel GmbH, v zastúpení: V. Schiller, Rechtsanwalt,
– nemecká vláda, v zastúpení: W.-D. Plessing, M. Lumma a A. Tiemann, splnomocnení zástupcovia,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: K. Fitch et M. Niejahr, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 4. marca 2004,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 12 a 19 smernice Rady 70/524/EHS z 23. novembra 1970 o prídavných látkach do krmív (Ú. v. ES L 270, s. 1; Mim. vyd. 03/001, s. 190), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 84/587/EHS z 29. novembra 1984 (Ú. v. ES L 319, s. 13; Mim. vyd. 03/006, s. 139, ďalej len „smernica 70/524“), ako aj článkov 28 ES a 30 ES.
2. Tento návrh vychádza z právneho sporu medzi spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko a spoločnosťou podľa nemeckého práva Denkavit Futtermittel GmbH (ďalej len „Denkavit“) o dovoze a uvádzaní prídavného krmiva pre ošípané na trh, vyrábaného v súlade s právnymi predpismi v Holandsku, posledne menovaným do Nemecka, resp. v Nemecku, ktoré prekračuje tam povolené hodnoty vitamínu D 3 .
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
3. Smernica 70/524 vo svojom článku 2 definuje kompletné krmivá ako zmesi krmív, ktoré na základe svojho zloženia postačujú ako denná kŕmna dávka. Prídavné krmivá sa definujú ako zmesi krmív, ktoré majú vysoký obsah určitých látok a ktoré na základe svojho zloženia postačujú ako denná kŕmna dávka iba v prípade, keď sa používajú v kombinácii s inými krmivami.
4. Článok 12 smernice 70/524 stanovuje:
„1. Členské štáty nariadia, aby prídavné krmivá zriedené podľa špecifikácie neobsahovali prídavné látky uvedené v tejto smernici v množstvách, ktoré presahujú hodnoty stanovené pre kompletné krmivá.
2. Členské štáty môžu nariadiť, aby obsah..., vitamínov D... v prídavných krmivách mohol presiahnuť najvyššie hodnoty stanovené pre kompletné krmivá v prípade:
a) prídavných krmív, ktoré podľa povolenia členského štátu sú dostupné všetkým užívateľom pod podmienkou, že obsah vitamínov D... v nich nepresiahne päťnásobok najvyššie ustanoveného obsahu;
b) prídavných krmív, ktoré sú určené pre určité druhy zvierat a ktoré podľa povolenia členského štátu sú na jeho území k dispozícii všetkým užívateľom na špeciálny systém kŕmenia pod podmienkou, že ich obsah nepresiahne:
…
– pre vitamíny D 200 000 m. j. [medzinárodných jednotiek]/kg
Členské štáty nariadia, aby sa v prípade, keď sa pri výrobe prídavných krmív uplatní možnosť uvedená v bode a) [písmene a) – neoficiálny preklad ], nemohla v rovnakom čase uplatniť možnosť uvedená v bode b) [písmene b) – neoficiálny preklad ].
3. Ak sa uplatňuje odsek 2, členský štát nariadi, aby krmivo malo jednu alebo viaceré vlastnosti zloženia (čo sa týka napríklad bielkovín alebo minerálnych látok), ktoré pri užívaní zabezpečia, aby nebol presiahnutý obsah prídavných látok ustanovený pre kompletné krmivá a aby sa krmivo nepoužívalo pre iné druhy zvierat, ako je určené.“
5. Podľa článku 19 smernice 70/524 členské štáty zabezpečia, aby prídavné látky, zmesi a krmivá, ktoré sú v súlade s touto smernicou, podliehali iba tým obchodným obmedzeniam, ktoré sú ustanovené v smernici.
6. Pre kompletné krmivá pre ošípané stanoví príloha I smernice 70/524 najvyšší obsah vitamínu D 3
na 2 000 m. j./kg. Pre náhradné mliečne krmivá pre ošípané platí vyšší obsah. Tento však nie je podľa okolností sporu vo veci samej smerodajný.
Vnútroštátna právna úprava
7. Smernica 70/524 bola prebratá do nemeckého právneho poriadku prostredníctvom Futtermittelgesetz (zákon o krmivách, ďalej len „FMG“) a Futtermittelverordnung (nariadenie o krmivách, ďalej len „FMV“).
8. Paragraf 14 FMG v znení zverejnenom 25. augusta 2000 (BGBl. I, 2000, s. 1358) zakazuje dovoz krmív, ktoré nie sú v súlade s ustanoveniami o krmivách platnými na nemeckom území.
9. Paragraf 4 ods. 1 bod 4 FMG zmocňuje nariadenie stanoviť obsah prídavných látok v krmivách.
10. Podľa § 4 ods. 5 prvej vety bod 2 písm. b) FMG sa nesmú dať do obehu krmivá, ktoré nezodpovedajú požiadavkám stanoveným nariadením v súlade s odsekom 1 bodom 4 tohto paragrafu.
11. Paragraf 17a FMV v znení zverejnenom 23. novembra 2000 (BGBl. I, 2000, s. 1605) upravuje povolený obsah prídavných látok v krmivách takto:
„1. Obsah prídavných látok v kŕmnych zmesiach, vzťahujúci sa na obsah 88 % suchej substancie kompletných krmív, nesmie prekročiť najvyšší obsah uvedený v stĺpci ‚najvyšší obsah‘ a byť nižší ako najnižší obsah uvedený v stĺpci ‚najnižší obsah‘ v prílohe k príslušnému aplikovateľnému nariadeniu Spoločenstva. Prvá veta platí obdobne pre najnižšie a najvyššie obsahy uvedené v prílohe 3 stĺpci 6. Pri výpočte najvyšších obsahov prídavných látok treba obsahy látok prirodzene sa vyskytujúcich v krmivách prirátať k identickým látkam prídavných látok.
2. V prídavných krmivách, s výnimkou uvedenou v odseku 3, môžu byť prekročené najvyššie obsahy prídavných látok, ak sa pri použití prídavného krmiva v súlade s jeho určením spolu s inými krmivami dodržia najvyššie obsahy prídavných látok.
3. Odchylne od odseku 2:
1. môže obsah vitamínu D… dosahovať až päťnásobok stanoveného najvyššieho obsahu, alebo
2. …
d) až 200 000 m. j./kg v prídavných krmivách pre všetky druhy zvierat alebo všetky kategórie zvierat určených na krátkodobé dodatočné zásobovanie vitamínmi,
keď krmivo vykazuje jednu alebo viaceré vlastnosti, ktoré sú charakteristické pre ich zloženie, najmä pokiaľ ide o obsah surového proteínu, laktózy alebo minerálnych látok zabezpečujúcich, aby neboli pri skrmovaní prekročené najvyššie obsahy a ich použitie pre iné druhy zvierat je prakticky vylúčené.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
12. Denkavit distribuuje v Nemecku prídavné krmivo „Denkavit Kern Ferkel 125“ určené pre ošípané (ďalej len „sporné krmivo“). Toto krmivo obsahuje 16 000 m. j. vitamínu D 3
na kilogram. Podľa jeho označenia a návodu na použitie je určené na skŕmenie zvieratami až po zriedení s jednozložkovými krmivami v pomere 1:7.
13. Sporné krmivo vyrába sesterská spoločnosť Denkavitu so sídlom v Holandsku. Z uznesenia o prejudiciálnej otázke vyplýva, že vyhovuje požiadavkám stanoveným holandským právom pre prídavné krmivá. Nevyhovuje však príslušným nemeckým ustanoveniam, najmä § 17a ods. 3 bodu 1 FMV. Podľa tohto ustanovenia vyloženého nemeckými orgánmi nesmie obsah vitamínu D prekročiť päťnásobok najvyššieho obsahu stanoveného pre krmivá, tak ako vo veci samej, 2 000 m. j./kg, t. j. 10 000 m. j./kg.
14. Pri podnikovej kontrole v máji 1991 namietal Landesamt für Ernährungswirtschaft und Jagd Nordrhein-Westfalen (Krajinský úrad pre výživu a poľovníctvo Severné Porýnie-Vestfálsko) vysoký obsah vitamínu D 3
v spornom krmive. Zastával názor, že prekročenie vitamínu D 3
o 6 000 m. j. na kilogram by malo viesť k zákazu predaja a skrmovania podľa § 4 ods. 5 prvej vety bodu 2 písm. b) FMG.
15. Dňa 23. marca 1993 podal Denkavit na Verwaltungsgericht Düsseldorf (Nemecko) žalobu o určenie, že je podľa článkov 28 ES a 30 ES oprávnený dovážať a uvádzať na trh sporné krmivo.
16. Keďže bola táto žaloba rozsudkom z 21. mája 1996 zamietnutá, Denkavit podal odvolanie na Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen. Tento rozsudkom z 13. decembra 2000 odvolaniu vyhovel.
17. Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko podala proti tomuto rozsudku dovolanie na Bundesverwaltungsgericht. Keďže tento zastáva názor, že sa predmetná otázka dotýka práva Spoločenstva, prerušil konanie a predložil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. Majú sa vnútroštátne ustanovenia práva o krmivách, ktoré zakazujú dovoz krmív riadne vyrobených v inom členskom štáte kvôli obsahu vitamínu D 3
nezodpovedajúcemu právu dovážajúceho štátu, posudzovať bezprostredne podľa článkov 28 a 30 ES?
2. Má sa článok 19 smernice 70/524... vykladať tak, že tento oprávňuje členský štát zakázať dovoz prídavného krmiva riadne vyrábaného v inom členskom štáte kvôli prekročeniu obsahu vitamínu D 3
povoleného v dovážajúcom členskom štáte?
3. Závisí odpoveď na druhú otázku od toho, či rozdiely medzi platnými právnymi úpravami v členských štátoch výroby a dovozu spočívajú v rozdielnom použití možnosti vykonať právnu úpravu podľa článku 12 ods. 2 prvého pododseku písm. b) smernice 70/524?“
Úvodné pripomienky
18. Svojimi tromi otázkami chce vnútroštátny súd v podstate vedieť, či odporuje opatrenie, ktorým členský štát zakazuje na svojom území uvádzať na trh prídavné krmivo riadne vyrábané v inom členskom štáte, ktorého obsah vitamínu D 3
nezodpovedá platným právnym predpisom prvého členského štátu, článkom 28 ES a 30 ES alebo ustanoveniam smernice 70/524.
19. Zo spisu vyplýva, v prvom rade, že sporné krmivo nezodpovedá platným ustanoveniam dovážajúceho štátu, v tomto prípade Spolkovej republiky Nemecko, pretože sa tieto odlišujú od platných ustanovení v štáte výroby tohto krmiva, v tomto prípade Holandského kráľovstva, lebo Spolková republika Nemecko využila možnosť vykonať právnu úpravu podľa článku 12 ods. 2 prvého pododseku písm. a) a b) smernice 70/524. Holandská vláda uvádza v odpovedi na otázku Súdneho dvora, že sporné krmivo bolo uvedené do obehu v Holandsku podľa základných požiadaviek článku 12 ods. 1 tejto smernice.
20. Vzhľadom na vyššie uvedené sa zdá, že výklad odsekov 1 a 2 článku 12 smernice 70/524, ako aj vzťah medzi týmito dvomi ustanoveniami, predstavujú kľúčový bod pre rozhodnutie sporu vo veci samej. Článok 12 je úzko spätý s článkom 19 smernice, podľa ktorého členské štáty zabezpečia, aby krmivá, ktoré sú v súlade so smernicou, podliehali iba tým obchodným obmedzeniam, ktoré sú ustanovené v smernici. Týmto vzniká otázka, či je článok 12 ods. 2 prvý pododsek uvedenej smernice obchodným obmedzením v zmysle článku 19 smernice.
21. Svojou druhou a treťou otázkou chce vnútroštátny súd v podstate vedieť, či článku 12 v spojení s článkom 19 smernice 70/524 odporuje zákaz dovozu, ktorý je upravený v nemeckom práve. Aby bolo možné dať vnútroštátnemu súdu účelnú odpoveď, treba tieto otázky skúmať spoločne a treba im rozumieť tak, že ich predmetom je určenie, či článok 19 tejto smernice oprávňuje členský štát, ktorý vykonal právnu úpravu na základe článku 12 ods. 2 prvého pododseku smernice, zakázať dovoz prídavného krmiva uvedeného do obehu v inom členskom štáte v súlade s článkom 12 ods. 1 smernice, pretože jeho obsah vitamínu D 3
presahuje obsah prípustný v prvom členskom štáte.
22. V druhom rade, ako správne uviedol generálny advokát v bode 23 svojich návrhov, je odpoveď na prvú otázku, ktorá sa týka výkladu článku 28 ES a 30 ES, potrebná len vtedy, keď sa preukáže, že ustanoveniam smernice 70/524 neodporuje zákaz dovozu, teda taký zákaz, ktorý je predmetom konania vo veci samej.
23. Za týchto okolností je potrebné zmeniť poradie otázok; najprv treba skúmať spoločne druhú a tretiu otázku v preformulovanom znení, potom prípadne prvú otázku.
O druhej a tretej otázke
24. Svojou druhou a treťou otázkou chce vnútroštátny súd vedieť, či oprávňuje článok 19 smernice 70/524 členský štát, ktorý vykonal právnu úpravu na základe článku 12 ods. 2 prvého pododseku smernice, zakázať dovoz prídavného krmiva uvedeného do obehu v inom členskom štáte v súlade s článkom 12 ods. 1 smernice, pretože jeho obsah vitamínu D 3
presahuje obsah prípustný v prvom členskom štáte.
25. Nemecká vláda uvádza, že je oprávnená zakázať dovoz sporného krmiva podľa článkov 19 a 12 ods. 2 prvého pododseku smernice 70/524. Posledne uvedené ustanovenie poskytujúce pre členské štáty možnosť vykonať právnu úpravu je totiž samotnou smernicou predpokladaným, teda jej článkom 19 odôvodneným obchodným obmedzením. Členský štát tak môže prostredníctvom vnútroštátnych predpisov vydaných na základe článku 12 ods. 2 zakázať dovoz krmiva povoleného v niektorom členskom štáte v súlade so všeobecnými pravidlami článku 12 ods. 1 smernice na svoje územie.
26. Denkavit a Komisia Európskych spoločenstiev majú opačný názor. Majú tiež pochybnosti o tom, či sú opa trenia, ktoré podnikla nemecká vláda na prebratie článku 12 smernice 70/524 do vnútroštátneho práva, v súlade s právom Spoločenstva.
27. Pri skúmaní otázky, či použitie možnosti vykonať právnu úpravu podľa článku 12 ods. 2 prvého pododseku smernice 70/524 členským štátom umožňuje tomuto štátu zakázať dovoz výrobku, ktorý je v súlade s článkom 12 ods. 1, treba skúmať význam a obsah článku 12 ods. 1 a 2 a článku 19 smernice, ako aj ich vzájomnú súvislosť.
28. Článok 12 ods. 1 smernice 70/524 upravuje, že prídavné krmivá zriedené podľa špecifikácie nesmú obsahovať prídavné látky uvedené v tejto smernici v množstvách, ktoré presahujú hodnoty stanovené pre kompletné krmivá. Obsah vitamínu D 3
v kompletných krmivách pre ošípané je stanovený v prílohe I smernice na 2 000 m. j. na kilogram. Ako vyplýva zo vsuvky „zriedené podľa špecifikácie“ v článku 12 ods. 1, vzťahuje sa najvyšší povolený obsah na prídavné krmivo v zriedenej podobe. Týka sa, vyjadrené inými slovami, prídavného krmiva po zriedení s jednozložkovým krmivom, zodpovedajúcom svojmu určeniu a návodu na použitie.
29. V predmetnom prípade zo spisu vyplýva, že sporné krmivo obsahuje v nezriedenom stave 16 000 m. j. na kilogram a že po zriedení s jednozložkovým krmivom v pomere 1:7 v súlade s návodom na použitie dosahuje obsah vitamínu D 3
2 000 m. j. na kilogram. Zodpovedá teda všeobecným pravidlám článku 12 ods. 1 smernice 70/524.
30. Podľa článku 19 tejto smernice však majú členské štáty zabezpečiť, aby krmivá, ktoré sú v súlade s touto smernicou, podliehali iba tým obchodným obmedzeniam, ktoré sú ustanovené v tejto smernici. Je preto potrebné skúmať, či je článok 12 ods. 2 prvý pododsek smernice obchodným obmedzením v zmysle článku 19 a či členský štát, ktorý použil ustanovenie článku 12 ods. 2 prvého pododseku, môže zakázať dovoz prídavného krmiva daného do obehu v niektorom inom členskom štáte v súlade s článkom 12 ods. 1 smernice.
31. Článok 12 ods. 2 smernice 70/524 oprávňuje členské štáty povoliť v určitých prípadoch, aby obsah vitamínu D 3
v prídavných krmivách mohol presiahnuť najvyššie hodnoty ustanovené pre kompletné krmivá. Podľa desiateho odôvodnenia smernice 70/524 v jej pôvodnom znení sú tieto výnimky prípustné len v rozsahu, aký je prijateľný z hľadiska ochrany zdravia zvierat a ľudí.
32. V tejto súvislosti majú členské štáty dve možnosti. Po prvé môžu podľa článku 12 ods. 2 prvého pododseku písm. a) smernice 70/524 stanoviť, že obsah vitamínov D v prídavných krmivách, ktoré sú dostupné všetkým užívateľom, môže presiahnuť najvyššie hodnoty stanovené pre kompletné krmivá pod podmienkou, že najvyšší obsah v nich nepresiahne päťnásobok najvyššie stanoveného obsahu, to znamená, že za okolností v spore vo veci samej 10 000 m. j. na kilogram. Po druhé môžu členské štáty podľa písmena b) tohto ustanovenia stanoviť, že obsah vitamínov D v prídavných krmivách, ktoré sú určené pre určité druhy zvierat a ktoré podľa povolenia členského štátu sú na jeho území k dispozícii všetkým užívateľom na špeciálny systém kŕmenia, môže prekročiť stanovené najvyššie hodnoty pod podmienkou, že ich obsah nepresiahne 200 000 m. j. na kilogram.
33. Treba skonštatovať, že ani znenie článku 12 ods. 2 prvého pododseku smernice 70/524 a ani kontext alebo účel tohto ustanovenia nepripúšťa záver, že členský štát, ktorý využije možnosť vykonať úpravu, ktorú mu poskytuje tento článok, je oprávnený zakázať dovoz prídavného krmiva uvedeného do obehu v inom členskom štáte na základe odseku 1 tohto článku.
34. Najprv je dôležité pripomenúť, že odseky 1 a 2 článku 12 smernice 70/524 síce upravujú prípustný obsah prídavných látok prídavných krmív, ale netýkajú sa rovnakého prípadu. Článok 12 ods. 1, ktorý stanovuje všeobecné pravidlo, totiž platí pre prídavné krmivá v zriedenej podobe. Článok 12 ods. 2 pripúšťa za určitých podmienok prekročenie obsahu určitých prídavných látok v prídavných krmivách, ale pre tieto posledne uvedené sa použije v ich čistej forme. Z jeho znenia sa možno domnievať, že ide o dodatočnú liberalizáciu voči všeobecnému pravidlu uvedenému v článku 1, a nie o jeho obmedzenie.
35. Ďalej, pokiaľ ide o kontext, tak generálny advokát v bode 44 svojich návrhov uvádza, že podľa článku 12 ods. 3 smernice 70/524 „ak sa uplatňuje ods. 2“ musia vlastnosti krmiva a jeho zloženie zabezpečiť, aby neboli v žiadnom prípade presiahnuté najvyššie prípustné obsahy stanovené pre kompletné krmivá. Je jasné, že takáto opatrnosť nie je potrebná pre prídavné krmivá, pri ktorých je predpísané zriedenie, lebo toto pravidlo samo osebe zaručuje, že sa dosiahne vhodná koncentrácia, a že je naopak potrebné vtedy, keď takéto zriedenie predpísané nie je. Toto zistenie potvrdzuje výklad, podľa ktorého článok 12 ods. 2 nemožno považovať za obmedzenie všeobecných pravidiel uvedených v článku 12 ods. 1.
36. Napokon, pokiaľ ide o účel sledovaný článkom 12 ods. 1 a 2 smernice 70/524, ako aj smernicou samotnou, treba poukázať na štvrté a deviate odôvodnenie, ktoré dávajú do popredia fungovanie vnútorného trhu a ochranu zdravia zvierat a ľudí.
37. Ako Komisia správne uvádza, riadne fungovanie vnútorného trhu by mohlo byť vážne narušené, ak by jednotlivý členský štát mohol stanoviť prostredníctvom vnútroštátnych predpisov vydaných na základe článku 12 ods. 2 prvého pododseku smernice 70/524 pre krmivá, pri ktorých sa ráta s určitým pomerom zriedenia, k podmienkam stanoveným v článku 12 ods. 1 ešte dodatočné podmienky. S ohľadom na ochranu zdravia zvierat a ľudí treba podotknúť, že nie je nebezpečnejšie povoliť uviesť na trh krmivo, ktoré obsahuje v nezriedenej podobe 16 000 m. j. vitamínu D 3
na kilogram a po zriedení 2 000 m. j. vitamínu D 3
na kilogram, ako krmivo, ktoré obsahuje podľa článku 12 ods. 2 prvého pododseku písm. b) tejto smernice až do 200 000 m. j. prídavných látok na kilogram.
38. Vzhľadom na uvedené treba na druhú a tretiu otázku odpovedať tak, že článok 12 v spojení s článkom 19 smernice 70/524 treba vykladať tak, že im odporuje opatrenie, ktorým členský štát zakazuje na svojom území uvádzať na trh prídavné krmivo riadne vyrábané v inom členskom štáte v súlade s článkom 12 ods. 1 tejto smernice z dôvodu obsahu vitamínu D.
39. Vzhľadom na odpoveď na druhú a tretiu otázku a z dôvodu uvedeného v bode 22 tohto rozsudku nie je potrebné odpovedať na prvú otázku.
O trovách
40. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
Článok 12 v spojení s článkom 19 smernice Rady 70/524/EHS z 23. novembra 1970 o prídavných látkach do krmív, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 84/587/EHS z 29. novembra 1984, treba vykladať tak, že im odporuje opatrenie, ktorým členský štát zakazuje na svojom území uvádzať na trh prídavné krmivo riadne vyrábané v inom členskom štáte v súlade s článkom 12 ods. 1 tejto smernice z dôvodu obsahu vitamínu D.