62020TJ0525
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (štvrtá rozšírená komora)
z 13. septembra 2023 (
*1
)
„Štátna pomoc – Odvetvie poštových služieb a cestná nákladná doprava – Sťažnosť konkurenta – Kapitálový vklad, ktorý verejnoprávny podnik poskytol svojej dcérskej spoločnosti – Rozhodnutie, ktorým sa na konci fázy predbežného preskúmania konštatuje neexistencia štátnej pomoci – Materská spoločnosť skupiny, ktorú spoločne ovládajú dva členské štáty – Schválenie kapitálového vkladu materskou spoločnosťou skupiny – Pripísateľnosť štátu“
Vo veci T‑525/20,
ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport, so sídlom v Padborgu (Dánsko),
Danske Fragtmænd A/S, so sídlom v Åbyhøji (Dánsko),
v zastúpení: L. Sandberg‑Mørch, advokátka,
žalobcovia,
ktorých v konaní podporuje:
Jørgen Jensen Distribution A/S, so sídlom v Ikaste (Dánsko), v zastúpení: L. Sandberg‑Mørch, advokátka,
ako aj
Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD), so sídlom v Kodani (Dánsko), v zastúpení: L. Sandberg‑Mørch, advokátka,
vedľajší účastníci konania,
proti
Európskej komisii, v zastúpení: L. Flynn, splnomocnený zástupca,
žalovanej,
ktorú v konaní podporuje:
Dánske kráľovstvo, v zastúpení: M. Søndahl Wolff, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci R. Holdgaard, advokát,
ako aj
Švédske kráľovstvo, v zastúpení: C. Meyer‑Seitz, H. Eklinder, A. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson a O. Simonsson, splnomocnení zástupcovia,
ako aj
PostNord Logistics A/S, so sídlom v Køge (Dánsko),
a
PostNord Group AB, so sídlom v Solne (Švédsko),
v zastúpení: O. Koktvedgaard, advokát,
vedľajší účastníci konania,
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá rozšírená komora),
v zložení: predseda komory R. da Silva Passos (spravodajca), sudcovia S. Gervasoni, N. Półtorak, I. Reine a T. Pynnä,
tajomník: A. Marghelis, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania,
po pojednávaní z 2. februára 2023,
vyhlásil tento
Rozsudok (
1
)
1
Žalobcovia ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport (ďalej len „ITD“) a Danske Fragtmænd A/S sa svojou žalobou založenou na článku 263 ZFEÚ domáhajú zrušenia rozhodnutia Komisie C(2020) 3006 final z 12. mája 2020, týkajúceho sa štátnej pomoci SA.52489 (2018/FC) – Dánsko a SA.52658 – Švédsko – Údajná štátna pomoc v prospech spoločnosti PostNord Logistics (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
Okolnosti predchádzajúce sporu
2
ITD je profesijné združenie spoločností založených podľa dánskeho práva, ktoré pôsobia na vnútroštátnych a medzinárodných trhoch služieb nákladnej cestnej dopravy a logistických služieb. Danske Fragtmænd je spoločnosť založená podľa dánskeho práva, ktorá je prítomná najmä na dánskom trhu služieb nákladnej cestnej dopravy a distribúcie balíkov.
3
PostNord AB je spoločnosť založená podľa švédskeho práva, ktorej 40 % základného imania vlastní Dánske kráľovstvo a 60 % základného imania vlastní Švédske kráľovstvo. Táto spoločnosť bola založená v roku 2009 pod názvom Posten Norden AB v dôsledku zlúčenia spoločnosti Post Danmark A/S, historického prevádzkovateľa poštových služieb Dánskeho kráľovstva na jednej strane, so spoločnosťou Posten AB, historickým prevádzkovateľom poštových služieb Švédskeho kráľovstva na druhej strane.
4
PostNord je 100 % vlastníkom spoločnosti PostNord Group AB, ktorá je sama 100 % vlastníkom spoločností Post Danmark a Posten, ktoré sú poverené zabezpečovaním univerzálnej poštovej služby v Dánsku a vo Švédsku. PostNord Group je tiež 100 % vlastníkom spoločnosti PostNord Logistics A/S, založenej podľa dánskeho práva, so sídlom v Kodani (Dánsko), ktorá sa zaoberá službami cestnej nákladnej dopravy v Dánsku.
5
ITD 22. novembra 2018 predložilo Európskej komisii sťažnosť, podľa ktorej PostNord Logistics vo svojich výročných správach za roky 2017 a 2018 údajne oznámila, že bude mať prospech zo zvýšenia základného imania, ktoré realizuje PostNord. Podľa združenia ITD tieto prípady zvýšenia základného imania predstavujú protiprávnu štátnu pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom.
6
PostNord Logistics je od roku 2015 v deficite a ku koncu rozpočtového roka 2017 vyčerpala svoje vlastné zdroje. Práve v tejto súvislosti PostNord Logistics 30. novembra 2018 na mimoriadnom valnom zhromaždení odporučila, aby vedenie spoločnosti PostNord Group pristúpilo k zvýšeniu základného imania o 115 miliónov dánskych korún (DKK) (približne 15,4 milióna eur) v jej prospech (ďalej len „zvýšenie základného imania“).
7
Vzhľadom na sumu zvýšenia základného imania PostNord Group 7. decembra 2018 požiadala predstavenstvo svojej materskej spoločnosti PostNord o schválenie tohto opatrenia a zásady, že bude vyplatené vo viacerých splátkach.
8
Dňa 11. decembra 2018 predstavenstvo spoločnosti PostNord schválilo zvýšenie základného imania.
9
Dňa 20. decembra 2018 PostNord Logistics prijala prvú splátku zvýšenia základného imania vo výške 70 miliónov DKK (približne 9,37 milióna eur).
10
ITD 7. júna 2019 predložila Komisii dodatočné pripomienky ku svojej sťažnosti, v ktorých okrem iného tvrdila, že PostNord Logistics údajne mala prospech z krížového dotovania jej činnosti zo strany spoločnosti Post Danmark, ktorá jej umožňovala bezplatne využívať niekoľko prvkov jej infraštruktúry, financovanej z verejných kompenzácií, ktoré dostávala na zabezpečenie univerzálnej poštovej služby v Dánsku (ďalej len „krížové dotovanie“).
11
ITD 30. marca 2020 predložilo Komisii nové pripomienky týkajúce sa krížového dotovania, ako aj výzvu, v ktorej sa uvádzalo, že ak Komisia neprijme konečné stanovisko k jeho sťažnosti v lehote dvoch mesiacov, podá na Všeobecný súd žalobu na nečinnosť podľa článku 265 ZFEÚ.
12
Komisia 12. mája 2020 prijala napadnuté rozhodnutie. Zastávala po prvé názor, že vyhlásenia uvedené vo výročných správach spoločnosti PostNord Logistics za roky 2017 a 2018 nepredstavujú poskytnutie výhody, a preto nepredstavujú štátnu pomoc. Po druhé dospela k záveru, že zvýšenie základného imania nemožno pripísať Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu, a preto ani nepredstavuje štátnu pomoc. Po tretie zastávala názor, že krížové dotovanie nebolo preukázané, a preto transakcie medzi spoločnosťami Post Danmark a PostNord Logistics nepredstavujú štátnu pomoc.
Návrhy účastníkov konania
13
Žalobcovia, podporovaní spoločnosťami Jørgen Jensen Distribution A/S a Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD) navrhujú, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté rozhodnutie,
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
14
Komisia, ktorú podporujú PostNord Group a PostNord Logistics, navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobcom povinnosť nahradiť trovy konania.
15
Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo, ktoré vstúpilo do konania ako vedľajší účastníci, podporujúci návrhy Komisie, navrhujú, aby Všeobecný súd zamietol žalobu.
Právny stav
O predmete žaloby
16
V napadnutom rozhodnutí sa Komisia vyjadrila k povahe pomoci troch rôznych opatrení (pozri bod 12 vyššie).
17
Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú jediný žalobný dôvod založený na tom, že Komisia nezačala formálne vyšetrovacie konanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, a to napriek závažným ťažkostiam, ktoré sa objavili pri posudzovaní dvoch z týchto opatrení, konkrétne jednak pri posudzovaní zvýšenia základného imania a jednak pri posudzovaní krížového dotovania. Naopak, touto žalobou nespochybňujú posúdenie Komisie, pokiaľ ide o vyhlásenia uvedené vo výročných správach spoločnosti PostNord Logistics za roky 2017 a 2018.
18
Hoci žalobcovia formálne navrhujú zrušenie napadnutého rozhodnutia v celom rozsahu, túto žalobu tak treba považovať za žalobu na čiastočné zrušenie tohto rozhodnutia z dôvodu, že Komisia porušila článok 108 ods. 2 ZFEÚ, keď dospela k záveru, že zvýšenie základného imania nebolo štátnou pomocou a že existencia krížového dotovania nebola preukázaná.
Úvodné poznámky
19
Podľa článku 24 ods. 2 prvej vety nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9) má každá zainteresovaná strana právo predložiť sťažnosť a informovať tak Komisiu o údajnej neoprávnenej pomoci. Podľa článku 15 ods. 1 prvej vety tohto istého nariadenia má podanie takejto sťažnosti za následok začatie fázy predbežného preskúmania podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ, ktorá vedie k tomu, že Komisia prijme rozhodnutie podľa článku 4 ods. 2, 3 alebo 4 nariadenia 2015/1589.
20
Fáza predbežného preskúmania stanovená v článku 108 ods. 3 ZFEÚ a upravená článkom 4 nariadenia 2015/1589 má za cieľ umožniť Komisii vytvoriť si prvý názor na opatrenia, ktoré má preskúmať. Na záver tejto fázy Komisia konštatuje buď, že opatrenie nepredstavuje pomoc, pričom v takom prípade prijme rozhodnutie o neexistencii pomoci na základe článku 4 ods. 2 nariadenia 2015/1589, alebo že opatrenie spadá do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Ak Komisia po predbežnom preskúmaní skonštatuje, že predmetné opatrenie, pokiaľ spadá do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ, nevyvoláva pochybnosti o jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom, prijme rozhodnutie o nevznesení námietok na základe článku 4 ods. 3 nariadenia 2015/1589.
21
Existencia pochybností, ktoré môžu odôvodniť začatie formálneho vyšetrovacieho konania uvedeného v článku 108 ods. 2 ZFEÚ, sa prejavuje objektívnou existenciou závažných ťažkostí, s ktorými sa Komisia stretla pri skúmaní povahy dotknutého opatrenia ako pomoci alebo jeho zlučiteľnosti s vnútorným trhom. Z judikatúry totiž vyplýva, že pojem závažné ťažkosti má objektívnu povahu (rozsudok z 21. decembra 2016, Club Hotel Loutraki a i./Komisia, C‑131/15 P, EU:C:2016:989, bod 31). Existenciu takých ťažkostí treba hľadať tak v okolnostiach prijatia napadnutého aktu, ako aj v jeho obsahu, a to objektívnym spôsobom, porovnaním odôvodnenia rozhodnutia s informáciami, ktoré Komisia mala a mohla mať k dispozícii v čase, keď sa vyjadrovala k spornej pomoci, pričom sa v tejto súvislosti pripomína, že informácie, ktoré Komisia mohla mať k dispozícii, sú tie, ktoré sa javia ako relevantné na posúdenie, ktoré sa má uskutočniť a ktorých predloženie na svoju žiadosť mohla dosiahnuť počas fázy predbežného preskúmania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. mája 2021, ITD a Danske Fragtmænd/Komisia, T‑561/18, EU:T:2021:240, bod 48 a citovanú judikatúru).
22
Okrem toho nedostatočné alebo neúplné preskúmanie uskutočnené Komisiou v rámci konania o predbežnom preskúmaní predstavuje nepriamy dôkaz o existencii závažných ťažkostí pri posúdení dotknutého opatrenia, ktorých existencia ju zaväzuje začať formálne vyšetrovacie konanie (pozri rozsudok z 2. septembra 2021, Komisia/Tempus Energy a Tempus Energy Technology, C‑57/19 P, EU:C:2021:663, bod 41 a citovanú judikatúru).
23
Dôkaz o existencii závažných ťažkostí musí predložiť navrhovateľ zrušenia rozhodnutia prijatého po predbežnom preskúmaní, a to na základe súboru súhlasných nepriamych dôkazov (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. novembra 2022, Irish Wind Farmers’ Association a i./Komisia, C‑578/21 P, neuverejnený, EU:C:2022:898, bod 54 a citovanú judikatúru).
24
Práve s prihliadnutím na vyššie uvedené úvahy treba preskúmať argumentáciu žalobcov zameranú na preukázanie existencie závažných ťažkostí, ktoré mali viesť Komisiu k začatiu formálneho vyšetrovacieho konania.
O zvýšení základného imania
25
Žalobcovia, ktorých v tomto bode podporuje Jørgen Jensen Distribution, tvrdia, že existenciu závažných ťažkostí preukazuje záver, ku ktorému Komisia dospela v napadnutom rozhodnutí, že zvýšenie základného imania nepredstavuje štátnu pomoc, keďže ho nemožno pripísať Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu.
26
V prvom rade si napadnuté rozhodnutie odporuje, pokiaľ ide o subjekt, ktorý realizoval zvýšenie základného imania. Zatiaľ čo niektoré časti napadnutého rozhodnutia pripisujú takéto opatrenie materskej spoločnosti skupiny, teda spoločnosti PostNord, čo zodpovedá skutkovému stavu, Komisia dospela k záveru, že o zvýšení základného imania rozhodla PostNord Group, dcérska spoločnosť tejto spoločnosti.
27
V druhom rade žalobcovia a Jørgen Jensen Distribution tvrdia, že existenciu vážnych ťažkostí preukazujú rôzne dôkazy, z ktorých v súhrne vyplýva, že je nepravdepodobné, že by sa Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo nezúčastnili na zvýšení základného imania, ktoré im je teda možné pripísať.
28
Po prvé žalobcovia poukazujú na to, že Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo vymenovali väčšinu členov predstavenstva spoločnosti PostNord, z ktorých dvaja sú vysoko postavenými úradníkmi týchto štátov. Po druhé z výročnej správy spoločnosti PostNord za rok 2017 (ďalej len „výročná správa za rok 2017“) vyplýva, že Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo udržiavali s predstavenstvom spoločnosti PostNord „dialóg“ týkajúci sa zvýšenia základného imania. Po tretie sa na PostNord vzťahuje politický záujem, keďže jej dcérske spoločnosti Post Danmark a Posten sú poverené poskytovaním univerzálnej poštovej služby v Dánsku a vo Švédsku, v štátoch, v ktorých predstavujú historických prevádzkovateľov poštových služieb. Po štvrté žalobcovia vo svojich pripomienkach k vyjadreniu Švédskeho kráľovstva ako vedľajšieho účastníka konania a k vyjadreniu spoločností PostNord Group a PostNord Logistics tvrdia, že suma zvýšenia základného imania nie je len vysoká sama osebe, ale okrem toho je toto opatrenie súčasťou súboru ďalších zvýšení základného imania, ktorých cieľom je neutralizovať straty spoločnosti PostNord Logistics a predísť jej úpadku.
29
Komisia, ktorú podporujú Dánske kráľovstvo, Švédske kráľovstvo a spoločnosti PostNord Group a PostNord Logistics, spochybňuje tvrdenia žalobcov.
30
V prvom rade Komisia zdôrazňuje, že v napadnutom rozhodnutí vždy zastávala názor, že o zvýšení základného imania rozhodla PostNord Group. PostNord bola požiadaná len o schválenie tohto opatrenia vzhľadom na jeho výšku.
31
V druhom rade Komisia spochybňuje, že žalobcovia predložili nepriame dôkazy, ktoré by mohli preukázať pripísateľnosť zvýšenia základného imania Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu.
32
Komisia po prvé zdôrazňuje, že podmienka týkajúca sa pripísateľnosti opatrenia štátu vyžaduje aktívnu účasť tohto štátu, ktorá sa odvodzuje z posúdenia súboru presných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov in concreto. V prejednávanej veci sa však žalobcovia opierajú predovšetkým o dôkazy organickej povahy, ktoré nie sú dostatočné.
33
Po druhé, pokiaľ ide o zloženie predstavenstva spoločnosti PostNord, Komisia v prvom rade tvrdí, že ani Dánske kráľovstvo, ani Švédske kráľovstvo neurčuje samostatne väčšinu členov tohto orgánu. Okrem toho žiadny z členov predstavenstva spoločnosti PostNord vymenovaných Dánskym a Švédskym kráľovstvom nemá právo veta. Dánske kráľovstvo dodáva, že Dánskemu kráľovstvu ani Švédskemu kráľovstvu neprináleží vymenovať členov predstavenstva spoločnosti PostNord ani spoločnosti PostNord Group a že záujmy týchto štátov sa nemusia nevyhnutne zhodovať. PostNord Group a PostNord Logistics ďalej dodávajú, že koordinácia medzi Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom bola nepravdepodobná vzhľadom na nízku sumu zvýšenia základného imania a malý politický význam spoločnosti PostNord Logistics.
34
Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo ďalej poznamenávajú, že z ich príslušných zásad uplatniteľných na riadenie verejnoprávnych podnikov vyplýva, že členovia predstavenstva spoločnosti sa vyberajú na základe ich schopností zabezpečiť riadne riadenie tejto spoločnosti, a to úplne nezávisle od vlastníkov. Hoci je možné, že akcionári spoločnosti dávajú pokyny svojmu predstavenstvu na valnom zhromaždení, v prejednávanej veci to tak nebolo.
35
Napokon, pokiaľ ide o prítomnosť úradníka Dánskeho kráľovstva a úradníka Švédskeho kráľovstva v predstavenstve spoločnosti PostNord, Komisia tvrdí, že žalobcovia neuvádzajú skutočnosť, ktorá by mohla preukázať, že títo úradníci, ktorí majú konať nezávisle, dostávali pokyny od štátov, ktorých sú príslušníkmi, alebo že mohli ovplyvniť rozhodovací proces spoločnosti PostNord.
36
Po tretie, pokiaľ ide o existenciu „dialógu o financovaní“ medzi predstavenstvom spoločnosti PostNord a jej vlastníkmi, spomenutého vo výročnej správe za rok 2017, Dánske kráľovstvo, ako aj PostNord Group a PostNord Logistics spochybňujú, že z tejto okolnosti vyplýva, že Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo vydávali pokyny týkajúce sa zvýšenia základného imania, keďže takýto dialóg sa týkal len reštrukturalizácie spoločnosti Post Danmark a nie zvýšenia základného imania.
37
Po štvrté Komisia spochybňuje relevantnosť okolnosti zdôraznenej žalobcami, že dvom dcérskym spoločnostiam spoločnosti PostNord bola uložená povinnosť poskytovať univerzálnu poštovú službu, keďže to nie je prípad spoločnosti PostNord Logistics, ktorej sa týka zvýšenie základného imania a ktorej služby sú určené výlučne podnikateľom. V tom istom zmysle PostNord Group a PostNord Logistics zdôrazňujú, že zvýšenie základného imania bolo z hospodárskeho hľadiska racionálnym opatrením, keďže trh logistiky prechádzal silným rastom.
38
Na úvod treba konštatovať, že na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobcovia, napadnuté rozhodnutie neobsahuje rozpor, pokiaľ ide o určenie subjektu, ktorý realizoval zvýšenie základného imania.
39
Je pravda, že v bode 26 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla, že 11. decembra 2018 sa PostNord „rozhodla pristúpiť k zvýšeniu základného imania“.
40
Na jednej strane však v nasledujúcej vete okamžite uviedla, že vzhľadom na výšku zvýšenia základného imania „sa vyžadovalo schválenie zo strany predstavenstva spoločnosti PostNord AB“, pričom odkázala na poslednú vetu bodu 20 napadnutého rozhodnutia, v ktorej uviedla, že „rozhodnutia o kapitálových vkladoch v rámci skupiny vo výške vyššej než… musia byť schválené predstavenstvom spoločnosti PostNord AB“. Na druhej strane Komisia v rámci svojho posúdenia pripísateľnosti zvýšenia základného imania štátu odkázala v bode 76 napadnutého rozhodnutia na „rozhodnutie [PostNord Group] vložiť kapitál do [spoločnosti PostNord Logistics]“ predtým, ako v nasledujúcom odseku uviedla, že PostNord bola zapojená do rozhodovacieho procesu z dôvodu sumy zvýšenia základného imania v súlade s vnútornými pravidlami skupiny.
41
Okrem toho z výročnej správy spoločnosti PostNord Logistics za rok 2018 vyplýva, že obnovila svoje vlastné imanie vďaka príspevku svojej materskej spoločnosti, teda spoločnosti PostNord Group.
42
Z celkového výkladu napadnutého rozhodnutia a informácií uvedených v spise teda vyplýva, že Komisia správne zastávala názor, že zvýšenie základného imania realizovala PostNord Group v prospech spoločnosti PostNord Logistics, a že vzhľadom na jeho výšku bol podľa interných pravidiel skupiny PostNord Group potrebný súhlas predstavenstva spoločnosti PostNord.
43
Okrem toho, hoci Komisia usúdila, že o zvýšení základného imania rozhodla PostNord Group, nezanedbala úlohu spoločnosti PostNord, keďže v bode 69 a nasl. napadnutého rozhodnutia zohľadnila väzby medzi touto spoločnosťou a Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom, aby určila, či bolo zvýšenie základného imania pripísateľné týmto štátom.
44
Pokiaľ ide o otázku, či posúdenie takejto pripísateľnosti Komisiou odhaľuje existenciu závažných ťažkostí, treba pripomenúť, že na to, aby mohli byť výhody kvalifikované ako „pomoc“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, okrem iného musia byť pripísateľné štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. marca 2021, Komisia/Taliansko a i., C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 58 a citovanú judikatúru).
45
Pripísateľnosť opatrenia štátu v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ nemožno vyvodiť len z okolnosti, že toto opatrenie bolo prijaté verejnoprávnym podnikom. Hoci je totiž štát spôsobilý kontrolovať verejnoprávny podnik a mať rozhodujúci vplyv na jeho činnosti, skutočný výkon kontroly v konkrétnom prípade nemožno automaticky predpokladať. Treba ešte preskúmať, či je nutné domnievať sa, že orgány verejnej moci boli zúčastnené určitým spôsobom na prijímaní predmetného opatrenia (pozri rozsudok z 2. marca 2021, Komisia/Taliansko a i., C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 59 a citovanú judikatúru).
46
Pripísateľnosť opatrenia pomoci prijatého verejnoprávnym podnikom štátu možno teda vyvodiť zo súboru nepriamych dôkazov vyplývajúcich z okolností prejednávanej veci a z kontextu, v ktorom bolo toto opatrenie prijaté. V tejto súvislosti nemožno vyžadovať, aby sa na základe presného pokynu preukázalo, že orgány verejnej moci konkrétne podnietili verejnoprávny podnik na prijatie dotknutého opatrenia pomoci (pozri rozsudok z 2. marca 2021, Komisia/Taliansko a i., C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 60 a citovanú judikatúru).
47
Osobitne je relevantný každý nepriamy dôkaz svedčiaci v konkrétnom prípade o účasti orgánov verejnej moci alebo o nepravdepodobnosti neúčasti pri prijímaní opatrenia, berúc do úvahy aj jeho rozsah, obsah alebo podmienky, ktoré obsahuje, alebo o neexistencii účasti uvedených orgánov na prijímaní uvedeného opatrenia (pozri rozsudok z 2. marca 2021, Komisia/Taliansko a i., C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 61 a citovanú judikatúru).
48
Okrem toho medzi nepriame dôkazy umožňujúce dospieť k záveru o takejto pripísateľnosti patrí skutočnosť, že predmetný verejnoprávny podnik nemohol prijať napadnuté rozhodnutie bez zohľadnenia požiadaviek orgánov verejnej moci alebo smerníc orgánov verejnej moci, začlenenie verejnoprávneho podniku do štruktúry verejnej správy, povahy jeho činností a ich výkonu na trhu za bežných podmienok hospodárskej súťaže so súkromnými subjektmi, právne postavenie podniku alebo tiež intenzita dohľadu vykonávaného verejnými orgánmi (pozri rozsudok z 2. marca 2021, Komisia/Taliansko a i., C‑425/19 P, EU:C:2021:154, bod 62 a citovanú judikatúru).
49
V prejednávanej veci Komisia v napadnutom rozhodnutí v prvom rade zdôraznila, že postavenie spoločnosti PostNord ako verejnoprávneho podniku nebolo dostatočné na vyvodenie záveru, že opatrenia, ktoré prijala, boli pripísateľné jej akcionárom, Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu. V druhom rade preskúmala rôzne faktory, na základe ktorých dospela k záveru, že zvýšenie základného imania nemožno pripísať Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu, a preto nepredstavuje štátnu pomoc. Tento záver sa v podstate zakladá na týchto dvanástich skutočnostiach:
–
o zvýšení základného imania sa rozhodlo na základe žiadosti jeho príjemcu, spoločnosti PostNord Logistics, a realizovala ho PostNord Group a nie PostNord (body 76 a 78 napadnutého rozhodnutia),
–
schválenie zvýšenia základného imania zo strany spoločnosti PostNord bolo vzhľadom na jeho výšku nevyhnutné, ale nezdá sa, že by Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo alebo úradníci nimi vymenovaní do predstavenstva spoločnosti PostNord, vyjadrili konkrétny názor v prospech tohto opatrenia (bod 77 napadnutého rozhodnutia),
–
vymenovanie členov predstavenstva spoločnosti PostNord Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom samo osebe nepostačuje na vyvodenie záveru o pripísateľnosti zvýšenia základného imania týmto štátom, keďže nič nenasvedčuje tomu, že títo úradníci nekonajú nezávisle, pričom nemajú žiadnu osobitnú hlasovaciu právomoc ani právo veta a ostatní členovia predstavenstva spoločnosti PostNord okrem toho nepracujú pre akcionárske štáty, a teda sú nezávislí (body 79 a 80 napadnutého rozhodnutia),
–
členovia predstavenstva spoločnosti PostNord neboli povinní dodržiavať osobitné pokyny zo strany akcionárskych štátov a nič neumožňuje domnievať sa, že takéto pokyny boli vydané, pokiaľ ide o zvýšenie základného imania (body 86 a 88 napadnutého rozhodnutia),
–
na schválenie zvýšenia základného imania sa vyžadovala jednoduchá väčšina predstavenstva spoločnosti PostNord, takže Dánske kráľovstvo ani Švédske kráľovstvo nemohli v rámci predstavenstva uprednostniť svoju vôľu (bod 95 napadnutého rozhodnutia),
–
PostNord a jej dcérske spoločnosti nie sú súčasťou dánskej alebo švédskej verejnej správy (bod 89 napadnutého rozhodnutia),
–
činnosti spoločnosti PostNord a jej dcérskych spoločností sú čisto komerčné, s výnimkou činností týkajúcich sa povinnosti poskytovania univerzálnej poštovej služby, ktoré vykonáva Post Danmark, ktoré však nesúvisia s činnosťami spoločnosti PostNord Logistics (body 90 a 91 napadnutého rozhodnutia),
–
PostNord Group je spoločnosť, ktorá sa spravuje súkromným právom (bod 92 napadnutého rozhodnutia),
–
PostNord Group, nad ktorou vykonáva dohľad PostNord, a nie Dánske kráľovstvo alebo Švédske kráľovstvo, je vo vzťahu k týmto štátom samostatná (body 93 a 94 napadnutého rozhodnutia),
–
PostNord Logistics je relatívne malá spoločnosť, ktorá nie je politicky, spoločensky alebo hospodársky významná, takže jej úpadok by nemal osobitný vplyv, ktorý by odôvodňoval zásah štátu s cieľom zabrániť mu (body 97 a 99 napadnutého rozhodnutia),
–
výška zvýšenia základného imania je síce pre PostNord Logistics významná, ale pre PostNord Group vzhľadom na jej obrat významná nie je (bod 98 napadnutého rozhodnutia),
–
zvýšenie kapitálu je z hospodárskeho hľadiska racionálne, keďže trh s logistikou rastie (bod 100 napadnutého rozhodnutia).
50
Žalobcovia tým, že predložili rôzne nepriame dôkazy, ktoré podľa nich preukazujú, že neúčasť Dánskeho kráľovstva a Švédskeho kráľovstva na zvýšení základného imania je nepravdepodobná, tvrdia, že z analýzy Komisie vyplýva, že čelila závažným ťažkostiam, ktoré neprekonala.
O organických väzbách medzi spoločnosťou PostNord a Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom
51
Žalobcovia trvajú na zložení predstavenstva spoločnosti PostNord, ktorého väčšinu členov vymenúvajú Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo, pričom každý štát sa doňho navyše rozhodol vymenovať jedného svojho úradníka.
52
Je pravda, že vymenúvanie členov predstavenstva predstavuje výsadu vlastníkov spoločnosti a v zásade samo osebe neumožňuje predpokladať pripísateľnosť opatrenia, ktoré prijal verejnoprávny podnik, štátu, ktorý ho ovláda (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. júna 2015, SACE a Sace BT/Komisia, T‑305/13, EU:T:2015:435, bod 61).
53
Pri posudzovaní pripísateľnosti opatrenia, ktoré prijalo predstavenstvo verejnoprávneho podniku štátu sa však musí vymenúvanie členov tohto orgánu náležite zohľadniť v rozsahu, v akom potvrdzuje existenciu osobitných väzieb medzi dotknutým verejnoprávnym podnikom a štátom, ktorý ho ovláda (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. januára 2016, Slovinsko/Komisia, T‑507/12 P, neuverejnený, EU:T:2016:35, body 102 až 107). Tieto osobitné väzby môžu predstavovať nepriamy dôkaz nepravdepodobnosti neexistencie účasti štátu na prijímaní predmetného opatrenia v zmysle judikatúry citovanej v bode 47 vyššie.
54
Najmä v určitých prípadoch okolnosti spojené s vymenúvaním členov riadiacich orgánov verejnoprávneho podniku môžu preukázať, že tento podnik má obmedzenú mieru nezávislosti vo vzťahu k štátu, ktorý ho ovláda, a takéto vymenovanie tak predstavuje významný nepriamy dôkaz pripísateľnosti štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. júna 2015, SACE a Sace BT/Komisia, T‑305/13, EU:T:2015:435, bod 63), ba dokonca môže takúto pripísateľnosť aj preukázať (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. septembra 2014, Commerz Nederland, C‑242/13, EU:C:2014:2224, bod 35).
55
V prejednávanej veci treba po prvé konštatovať, ako vyplýva z bodu 20 napadnutého rozhodnutia, že predstavenstvo spoločnosti PostNord sa skladá z jedenástich členov, z ktorých štyroch vymenúva Dánske kráľovstvo, štyroch Švédske kráľovstvo a troch zamestnanci spoločností Post Danmark a Posten, ktoré sú dcérskymi spoločnosťami spoločnosti PostNord.
56
Z jednotlivých výročných správ spoločnosti PostNord, ktoré žalobcovia predložili v prílohách k žalobe, konkrétne vyplýva, že osem členov, ktorých vymenúvajú Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo, sa vymenúva na výročnom valnom zhromaždení, na ktorom Dánske kráľovstvo zastupuje jeho minister dopravy, zatiaľ čo Švédske kráľovstvo zastupuje jeho minister pre podnikanie a inovácie.
57
Okrem toho je medzi účastníkmi konania nesporné, že v čase zvýšenia základného imania bol jeden zo štyroch členov predstavenstva spoločnosti PostNord vymenovaných Dánskym kráľovstvom súčasne vysokopostaveným úradníkom tohto štátu, zatiaľ čo jeden zo štyroch členov toho istého predstavenstva vymenovaných Švédskym kráľovstvom bol súčasne tiež vysokopostaveným úradníkom tohto štátu. Na jednej strane dánsky úradník zastával funkciu zástupcu generálneho riaditeľa oddelenia podnikov, produktivity, zásobovania, energetiky a rozpočtu Únie na dánskom ministerstve financií. Na druhej strane švédsky úradník bol zástupcom riaditeľa oddelenia verejnoprávnych podnikov na švédskom ministerstve pre podnikanie a inovácie.
58
Pokiaľ ide o týchto dvoch úradníkov, Komisia uviedla, že nevyjadrili konkrétny názor na zvýšenie základného imania (bod 77 napadnutého rozhodnutia), že od Dánskeho kráľovstva a Švédskeho kráľovstva nedostali osobitné pokyny v tejto súvislosti (bod 86 napadnutého rozhodnutia), že sa predpokladalo, že konajú nezávisle a že nemohli presadiť svoju vôľu, keďže nemali ani osobitné hlasovacie právomoci, ani právo veta (bod 80 napadnutého rozhodnutia).
59
Tieto úvahy však samy osebe nemôžu spôsobiť, že prítomnosť štátnych zamestnancov v predstavenstve PostNord je irelevantná pre posúdenie pripísateľnosti zvýšenia základného imania Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu štátu, keďže dôkaz o pripísateľnosti opatrenia prijatého verejnoprávnym podnikom štátu, ktorý ho ovláda, nevyžaduje dôkaz o tom, že orgány verejnej moci na základe konkrétneho pokynu skutočne podnietili tento podnik, aby prijal predmetné opatrenie (pozri bod 46 vyššie).
60
V tejto súvislosti skutočnosť, že do predstavenstva spoločnosti PostNord boli vymenovaní členovia, ktorí vykonávajú súčasne vysoké riadiace funkcie na ministerstvách v Dánsku a vo Švédsku v oblastiach činnosti, ktoré majú priamu väzbu s verejnoprávnymi podnikmi, medzi ktoré patrí aj PostNord, umožňuje domnievať sa, že títo úradníci mali dôveru týchto štátov, a že preto mohli udržiavať neformálne kontakty so zamestnancami ministerstiev, ktorých boli zamestnancami, a premietnuť tak vplyv uvedených štátov do rozhodovacieho procesu v spoločnosti PostNord.
61
Okrem toho v bode 77 napadnutého rozhodnutia Komisia zdôraznila, že „bolo vysoko pravdepodobné, že Dánsko a Švédsko vedeli o plánovanom zvýšení základného imania (najmä preto, že dvaja členovia predstavenstva sú aj úradníkmi Dánska a Švédska)“. Dánske kráľovstvo tiež na pojednávaní v podstate vysvetlilo, že osobitne určilo do predstavenstva spoločnosti PostNord úradníka na to, aby informoval ministerstvo financií a ministerstvo dopravy o diskusiách prebiehajúcich v rámci tohto orgánu, týkajúcich sa univerzálnej poštovej služby v rámci reštrukturalizácie spoločnosti Post Danmark.
62
Za týchto podmienok nepriame dôkazy organickej povahy, ktoré uviedli žalobcovia, smerujú k preukázaniu skutočnosti, že v čase zvýšenia základného imania mala PostNord obmedzenú mieru nezávislosti vo vzťahu k Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu, keďže jej predstavenstvo sa skladalo z jedenástich členov, z ktorých osem vymenúvali ministri týchto štátov, pričom dvaja z týchto členov boli navyše vysokopostavenými úradníkmi (pozri analogicky rozsudok z 25. júna 2015, SACE a Sace BT/Komisia, T‑305/13, EU:T:2015:435, body 61 až 63).
63
Tento záver je podporený konštatovaním uvedeným v bode 21 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého sa zasadnutia predstavenstva spoločnosti PostNord musia konať v prítomnosti aspoň jedného člena vymenovaného Dánskym kráľovstvom a jedného člena vymenovaného Švédskym kráľovstvom.
64
Z toho vyplýva, že organické prvky mali byť riadne zohľadnené a mohli predstavovať nezanedbateľný nepriamy dôkaz pripísateľnosti zvýšenia základného imania Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu.
65
V napadnutom rozhodnutí sa však Komisia v bodoch 79 a 80 v podstate obmedzila na konštatovanie, že organické väzby medzi spoločnosťou PostNord a Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom nepostačovali na to, aby zvýšenie základného imania bolo možné pripísať týmto štátom, pričom neprikladala týmto skutočnostiam osobitnú váhu oproti iným skúmaným nepriamym dôkazom pripísateľnosti.
66
Po druhé Komisii nemožno vyhovieť, keď tvrdí, že PostNord je vo vlastníctve dvoch členských štátov a žiadny z nich nemohol sám osebe určiť väčšinu členov predstavenstva tejto spoločnosti potrebnú na schválenie zvýšenia základného imania.
67
Z akcionárskej dohody spoločnosti PostNord, na ktorú Komisia odkázala v bode 95 napadnutého rozhodnutia a ktorú teda mala k dispozícii počas správneho konania, totiž vyplýva, že Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo musia pri zasahovaní do záležitostí spoločnosti PostNord konať v blízkej spolupráci. Na jednej strane sa podľa bodu 3.1.1 tohto dokumentu Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo zaviazali konať vo vzťahu jeden k druhému, ako aj voči spoločnosti PostNord, v dobrej viere. Na druhej strane podľa bodu 3.11 toho istého dokumentu v prípade patovej situácie pri prijímaní rozhodnutia predstavenstva musia Dánske kráľovstvo aj Švédske kráľovstvo vymenovať vysokého predstaviteľa povereného riešením tejto patovej situácie.
68
V každom prípade nemožno pripustiť, aby Komisia mohla vo fáze konania o predbežnom preskúmaní vylúčiť pripísateľnosť opatrenia prijatého podnikom ovládaným dvoma štátmi tým, že by sa obmedzila na konštatovanie, že žiadny z týchto dvoch štátov nemá v predstavenstve jednoduchú väčšinu hlasovacích práv bez toho, aby ďalej skúmala túto otázku. Pripustenie takejto tézy by viedlo k tomu, že by sa viacerým členským štátom umožnilo združovať sa za rovnakých podmienok vo viacnárodných inštitúciách poverených rozdeľovaním pomoci s cieľom obísť pravidlá týkajúce sa štátnej pomoci.
69
Po tretie okolnosť zdôraznená Dánskym kráľovstvom, podľa ktorej Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo nemajú právomoc vymenovať členov predstavenstva spoločnosti PostNord alebo spoločnosti PostNord Group, nie je relevantná, keďže v prejednávanej veci zvýšenie základného imania muselo byť schválené iným orgánom, a to predstavenstvom spoločnosti PostNord, ktorej väčšinu členov vymenúvali tieto štáty.
70
Z vyššie uvedeného vyplýva, že posúdenie Komisie týkajúce sa organických väzieb existujúcich medzi Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom na jednej strane a spoločnosťou PostNord na druhej strane preukazuje neúplnosť a nedostatočnosť jej preskúmania pripísateľnosti zvýšenia základného imania týmto štátom, a predstavuje teda nepriamy dôkaz o existencii závažných ťažkostí.
71
Keďže však organické väzby medzi verejnoprávnym podnikom a štátom, ktorý ho vlastní, v zásade nemôžu postačovať na preukázanie pripísateľnosti opatrenia prijatého týmto podnikom štátu (pozri bod 52 vyššie) treba ešte preskúmať, či iné dôkazy, ktoré Komisia mohla mať k dispozícii, môžu predstavovať nepriame dôkazy o existencii závažných ťažkostí.
O ostatných nepriamych dôkazoch týkajúcich sa nepravdepodobnosti toho, že sa Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo nezúčastnili na zvýšení základného imania
– O existencii dialógu medzi členmi predstavenstva spoločnosti PostNord a Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom
72
Žalobcovia argumentujú výročnou správou za rok 2017, ktorá obsahovala odkaz na „dialóg s vlastníkmi o financovaní“.
73
V tejto súvislosti treba konštatovať, že táto jediná zmienka neumožňuje predpokladať, že Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo sa s riadiacimi orgánmi spoločnosti PostNord zaoberali všetkými finančnými aspektmi, a za predpokladu, že by to tak bolo, ani to, že tieto aspekty nevyhnutne zahŕňajú každú rekapitalizáciu v prospech dcérskych spoločností skupiny PostNord, a teda zvýšenie základného imania.
74
Okrem toho, ako zdôrazňujú Dánske kráľovstvo, ako aj PostNord Group a PostNord Logistics, úplné znenie vety, ktorej časť je uvedená v bode 72 vyššie, umožňuje pochopiť, že pojem „financovanie“, ktorý sa tam používa, neodkazuje na všetky finančné aspekty spoločností skupiny PostNord, ale na konkrétnu transakciu, a to „reštrukturalizáciu činnosti v Dánsku“.
75
Hoci Dánske kráľovstvo, PostNord Group a PostNord Logistics pripúšťajú, že do tejto reštrukturalizácie boli zapojené Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo, títo vedľajší účastníci konania tvrdia, že uvedená reštrukturalizácia sa týkala len zmeny modelu v rámci spoločnosti Post Danmark, o ktorej sa rozhodlo v roku 2017 a financovala sa v roku 2018, a teda nemala žiadnu súvislosť so zvýšením základného imania v prospech spoločnosti PostNord Logistics.
76
Žalobcovia spochybňujú túto argumentáciu a tvrdia, že pojem „činnosť v Dánsku“ odkazuje aj na situáciu spoločnosti PostNord Logistics. Na podporu svojho tvrdenia predložili dokument s názvom „Analýza na účely poštových rokovaní v roku 2020“, ktorý vypracovala spoločnosť McKinsey & Company (ďalej len „analýza spoločnosti McKinsey“), ktorého prípustnosť Komisia spochybňuje z dôvodu, že jeho predloženie bolo oneskorené.
77
Analýzu spoločnosti McKinsey žalobcovia nepredložili v prílohe k žalobe, ale len v prílohe jednak k ich pripomienkam k vyjadreniu vedľajšieho účastníka konania Dánskeho kráľovstva a jednak k ich pripomienkam k vyjadreniu vedľajších účastníkov konania, ktoré podali PostNord Group a PostNord Logistics.
78
V tejto súvislosti článok 85 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu stanovuje, že dôkazy a návrhy dôkazov sa predkladajú v rámci prvej výmeny vyjadrení. Na dôkaz opaku a doplnenie návrhov na vykonanie dôkazov v nadväznosti na dôkaz opaku druhého účastníka konania sa však nevzťahuje pravidlo o vylúčení dôkazov uvedené v článku 85 ods. 1 a 2 rokovacieho poriadku (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. mája 2021, ITD a Danske Fragtmænd/Komisia, T‑561/18, EU:T:2021:240, bod 102 a citovanú judikatúru).
79
V prejednávanej veci, ako bolo konštatované v bode 76 vyššie, bola analýza spoločnosti McKinsey predložená s cieľom vyvrátiť argumentáciu Dánskeho kráľovstva, ako aj spoločností PostNord Group a PostNord Logistics, podľa ktorej sa dialóg medzi vlastníkmi spoločnosti PostNord a jej predstavenstvom týkal výlučne reštrukturalizácie spoločnosti Post Danmark.
80
Analýza spoločnosti McKinsey je teda prípustná.
81
Z tejto analýzy, ako aj zo spresnení, ktoré poskytli spoločnosti PostNord Group a PostNord Logistics v odpovedi na opatrenie na zabezpečenie priebehu konania, vyplýva, že PostNord je z hľadiska operácií štruktúrovaná na geografické jednotky, ktorými sú najmä PostNord Denmark v Dánsku, PostNord Sweden vo Švédsku, PostNord Finland vo Fínsku a PostNord Norway v Nórsku. Z toho tiež vyplýva, že geografická jednotka PostNord Denmark zoskupuje súčasne Post Danmark a PostNord Logistics, ktorá je spoločnosťou založenou podľa dánskeho práva, pôsobiacou v Dánsku (pozri bod 4 vyššie) a že generálny riaditeľ spoločnosti PostNord Logistics podáva správy vedúcemu operácií uvedenej geografickej jednotky, ktorý je okrem iného generálnym riaditeľom spoločnosti Post Danmark.
82
Preto nemožno vylúčiť, že dialóg medzi spoločnosťou PostNord a Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom o reštrukturalizácii „činnosti v Dánsku“ by sa mohol týkať nielen činností spoločnosti Post Danmark, ale aj činností spoločnosti PostNord Logistics.
83
Platí to o to viac, ako vyplýva z výročnej správy za rok 2017, že geografickou jednotkou, ktorá zahŕňa súčasne Post Danmark a PostNord Logistics, je práve PostNord Denmark (pozri bod 81 vyššie), ktorá je predmetom „reštrukturalizácie na ziskovú komunikačnú a logistickú spoločnosť prostredníctvom zavedenia nového výrobného modelu“, čo skôr preukazuje, že uvedená reštrukturalizácia sa mohla týkať spoločnosti PostNord Logistics.
84
V napadnutom rozhodnutí však Komisia nepreskúmala, či takýto dialóg o reštrukturalizácii činnosti spoločnosti PostNord v Dánsku prebehol, hoci túto skutočnosť ITD uviedlo vo svojej sťažnosti ako nepriamy dôkaz o úlohe dohľadu a kontroly, ktorú vykonávali Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo v súvislosti so zvýšením základného imania, ktoré schválila PostNord.
85
Za týchto podmienok skutočnosť, že Komisia nezohľadnila väzby medzi spoločnosťou PostNord Logistics a reštrukturalizáciou činnosti spoločnosti PostNord v Dánsku, preukazuje neúplnosť a nedostatočnosť jej preskúmania pripísateľnosti zvýšenia základného imania týmto štátom, a preto predstavuje nepriamy dôkaz existencie závažných ťažkostí.
– O povahe činností spoločnosti PostNord
86
Žalobcovia tvrdia, že činnosti spoločnosti PostNord sú spojené s univerzálnou poštovou službou v Dánsku a vo Švédsku, čo smeruje k preukázaniu súvislosti medzi opatreniami prijatými touto spoločnosťou a Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom.
87
V tejto súvislosti povaha činností verejnoprávneho podniku poskytujúceho pomoc predstavuje relevantný nepriamy dôkaz na posúdenie pripísateľnosti tejto pomoci štátu (pozri bod 48 vyššie). Konkrétnejšie, sledovanie cieľov všeobecného záujmu takýmto podnikom už bolo súdom Únie považované za nepriamy dôkaz o tom, že opatrenia, ktoré prijíma, sú pripísateľné štátu, ktorý ho ovláda (pozri v tomto zmysle rozsudky z 27. februára 2013, Nitrogénművek Vegyipari/Komisia, T‑387/11, neuverejnený, EU:T:2013:98, bod 63, a z 12. marca 2020, Elche Club de Fútbol/Komisia, T‑901/16, EU:T:2020:97, body 58 a 59), ako aj výkon činností patriacich do právomoci tohto štátu verejnoprávnym podnikom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. januára 2016, Slovinsko/Komisia, T‑507/12, neuverejnený, EU:T:2016:35, bod 92).
88
V prejednávanej veci Komisia v prvom rade v bode 90 napadnutého rozhodnutia zastávala názor, že povaha činností spoločnosti PostNord nepredstavuje nepriamy dôkaz pripísateľnosti, keďže išlo o čisto komerčné činnosti, s výnimkou univerzálnej poštovej služby v Dánsku, za ktorú Post Danmark dostávala verejnú kompenzáciu.
89
Z článku 3 stanov spoločnosti PostNord pritom vyplýva, že predmetom činnosti tejto spoločnosti je v prvom rade priamo alebo prostredníctvom dcérskych spoločností poskytovať poštové služby na celoštátnej úrovni v Dánsku a vo Švédsku a vykonávať činnosti zlučiteľné s týmito službami. Okrem toho je nesporné, že jedinými prevádzkovateľmi poverenými univerzálnou poštovou službou na území Dánska a Švédska sú Post Danmark a Posten, dcérske spoločnosti spoločnosti PostNord, ktoré sú tiež v týchto štátoch tiež historickými prevádzkovateľmi.
90
V tejto súvislosti univerzálna poštová služba predstavuje službu všeobecného hospodárskeho záujmu, ktorú majú členské štáty povinnosť zabezpečiť podľa článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb (Ú. v. ES L 15, 1998, s. 14; Mim. vyd. 06/003, s. 71).
91
Z toho vyplýva, že PostNord, spoločnosť, ktorej predstavenstvo muselo schváliť zvýšenie základného imania, sleduje ciele všeobecného záujmu patriace do právomoci Dánskeho kráľovstva a Švédskeho kráľovstva. Ako v podstate tvrdia žalobcovia, táto okolnosť tak smeruje k preukázaniu, že tieto štáty v zásade venujú osobitnú pozornosť rozhodnutiam, ktoré prijme táto spoločnosť.
92
V tejto súvislosti okolnosti, ktoré zdôraznila Komisia, ako aj PostNord Group a PostNord Logistics, podľa ktorých jednak PostNord vykonáva svoje činnosti na konkurenčných trhoch a jednak, že zvýšenie základného imania predstavuje hospodársky racionálnu operáciu, aj keby boli preukázané, nie sú rozhodujúce na to, aby bolo možné dospieť k záveru, že štáty, ktoré sú akcionármi tejto spoločnosti, nemali záujem na tomto opatrení. Nič totiž nebráni tomu, že by orgány verejnej moci mohli byť zapojené do operácie podnikateľskej povahy verejnoprávneho podniku, ktorá, hoci prípadne môže byť v súlade s kritériom súkromného investora, bude v každom prípade pripísateľná štátu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 25. júna 2015, SACE a Sace BT/Komisia, T‑305/13, EU:T:2015:435, bod 49, a z 28. januára 2016, Slovinsko/Komisia, T‑507/12, neuverejnený, EU:T:2016:35, bod 92).
93
V druhom rade Komisia v bode 91 napadnutého rozhodnutia uviedla, že neexistuje väzba medzi činnosťami spoločnosti PostNord Logistics a činnosťami spoločnosti Post Danmark týkajúcimi sa univerzálnej poštovej služby.
94
V tejto súvislosti je pravda, že obsah predmetného opatrenia môže predstavovať relevantný nepriamy dôkaz na posúdenie pripísateľnosti tejto pomoci štátu (pozri bod 47 vyššie) a že v prejednávanej veci bola príjemcom zvýšenia PostNord Logistics, dcérska spoločnosť spoločnosti PostNord Group, ktorá nebola poverená povinnosťou poskytovať univerzálnu službu.
95
Keďže však zvýšenie základného imania malo byť schválené predstavenstvom spoločnosti PostNord, ktorej predmetom činnosti je predovšetkým poskytovanie poštových služieb v Dánsku a vo Švédsku, ako aj činnosti zlučiteľné týmito službami, rozhodnutia prijaté jej predstavenstvom sa mali považovať za zhodujúce sa s takýmto predmetom činnosti spoločnosti. Komisia sa tak vo fáze konania o predbežnom preskúmaní nemohla obmedziť na konštatovanie, že príjemca tohto opatrenia nebol poverený poskytovaním univerzálnej poštovej služby. Komisia mala byť schopná dostatočne konkrétnym spôsobom vylúčiť, že zvýšenie základného imania má akýkoľvek pozitívny alebo negatívny vplyv na plnenie tejto služby.
96
Za týchto podmienok skutočnosť, že Komisia nezohľadnila predmet činnosti spoločnosti PostNord, ktorej súhlas bol potrebný na schválenie zvýšenia základného imania, môže preukázať neúplnosť a nedostatočnosť jej posúdenia pripísateľnosti tohto opatrenia Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu, a teda predstavuje nepriamy dôkaz o existencii závažných ťažkostí.
– O rozsahu zvýšenia základného imania
97
Žalobcovia vo svojich pripomienkach k vyjadreniam Švédskeho kráľovstva a spoločností PostNord Group a PostNord Logistics ako vedľajších účastníkov konania zdôrazňujú, že suma zvýšenia základného imania je značná. V odpovedi na otázku, ktorú Všeobecný súd položil v rámci opatrenia na zabezpečenie priebehu konania Komisia v podstate spochybnila prípustnosť tohto tvrdenia, keďže ide o nové tvrdenie uvedené po prvýkrát v pripomienkach žalobcov k vyjadreniu Švédskeho kráľovstva a vyjadreniu spoločností PostNord Group a PostNord Logistics, ktoré títo uviedli ako vedľajší účastníci konania.
98
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 84 ods. 1 rokovacieho poriadku uviesť nové dôvody počas konania je prípustné len vtedy, ak sú tieto dôvody založené na právnych a skutkových okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania. Dôvod, ktorý je doplnením dôvodu uvedeného predtým, či už priamo alebo nepriamo, v žalobe a ktorý úzko súvisí s týmto dôvodom, však musí byť vyhlásený za prípustný. Na to, aby nové tvrdenie bolo možné považovať za rozšírenie už skôr uvedeného žalobného dôvodu alebo výhrady, musí nové tvrdenie súvisieť s dôvodmi alebo výhradami, ktoré boli pôvodne uvedené v žalobe, dostatočne úzko na to, aby ich bolo možné považovať za výsledok riadneho vývoja diskusie v súdnom konaní (pozri rozsudok z 5. mája 2021, ITD a Danske Fragtmænd/Komisia, T‑561/18, EU:T:2021:240, bod 183 a citovanú judikatúru).
99
V prejednávanej veci je pravda, že žalobcovia v žalobe neuviedli značnú výšku sumy zvýšenia základného imania ako takú ako nepriamy dôkaz o existencii závažných ťažkostí, s ktorými sa stretla Komisia pri skúmaní pripísateľnosti tohto opatrenia.
100
V žalobe však žalobcovia na účely preukázania existencie závažných ťažkostí, s ktorými sa stretla Komisia, uviedli tvrdenie, že zvýšenie základného imania možno pripísať Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu, pričom zdôraznili, že toto opatrenie patrí do právomoci predstavenstva spoločnosti PostNord, keďže ide o „významné“ finančné rozhodnutie.
101
Žaloba teda už obsahovala údaj o tom, že z pohľadu žalobcov treba sumu zvýšenia základného imania považovať za významnú, na rozdiel od toho, čo uviedla Komisia v napadnutom rozhodnutí. V dôsledku toho, keďže úzko súvisí s výhradou, ktorá bola prinajmenšom implicitne uvedená v žalobe, treba na argumentáciu žalobcov založenú na sume zvýšenia základného imania nazerať tak, že vyplýva z bežného vývoja rozpravy v súdnom konaní, a teda za rozšírenie tejto výhrady. Takáto argumentácia sa teda musí vyhlásiť za prípustnú.
102
Pokiaľ ide o dôvodnosť tejto argumentácie, treba pripomenúť, že rozsah opatrenia môže predstavovať relevantnú skutočnosť pri posudzovaní pripísateľnosti tohto opatrenia štátu (pozri bod 47 vyššie).
103
V prejednávanej veci Komisia v bode 98 napadnutého rozhodnutia zastávala názor, že suma zvýšenia základného imania nemohla vyvolať podozrenia týkajúce sa účasti Dánskeho kráľovstva a Švédskeho kráľovstva, keďže táto suma predstavovala 0,3 % obratu spoločnosti PostNord Group.
104
Na jednej strane však z napadnutého rozhodnutia nevyplýva, že by Komisia zohľadnila sumu zvýšenia základného imania v absolútnej hodnote, ktorú nemožno považovať za zanedbateľnú, keďže je vyššia ako 15 miliónov eur. V tejto súvislosti súd Únie už zohľadnil rozsah rekapitalizačného opatrenia vo výške 10 miliónov eur, ktoré prijal verejnoprávny podnik, v rámci posúdenia jeho pripísateľnosti štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. januára 2016, Slovinsko/Komisia, T‑507/12, neuverejnený, EU:T:2016:35, bod 186). Táto suma sa zdá byť o to podstatnejšia pre príjemcu zvýšenia základného imania, spoločnosť PostNord Logistics, ktorej hospodárska životaschopnosť od nej závisela.
105
Na druhej strane vo fáze skúmania sumy zvýšenia základného imania Komisia nezohľadnila ani to, že táto suma prekračuje hranicu, nad ktorú musí kapitálové vklady v rámci skupiny schváliť PostNord, materská spoločnosť uvedenej skupiny, ktorej predstavenstvo bolo úzko prepojené s Dánskym kráľovstvom a Švédskym kráľovstvom (pozri bod 62 vyššie).
106
Za týchto podmienok posúdenie Komisie, podľa ktorého suma zvýšenia základného imania nemohla vyvolať podozrenia, pokiaľ ide o účasť Dánskeho kráľovstva a Švédskeho kráľovstva na prijímaní tohto opatrenia, preukazuje neúplnosť a nedostatočnosť jej preskúmania pripísateľnosti uvedeného opatrenia týmto štátom, a preto predstavuje nepriamy dôkaz o existencii závažných ťažkostí.
107
Vzhľadom na všetko, čo bolo uvedené vyššie, sa žalobcom podarilo preukázať, že preskúmanie Komisie, či zvýšenie základného imania má povahu pomoci, bolo neúplné a nedostatočné. Žalobcovia tak predložili dôkaz o existencii závažných ťažkostí, ktoré Komisia neprekonala, pokiaľ ide o posúdenie zvýšenia základného imania. Z toho vyplýva, že tejto žalobe treba vyhovieť v rozsahu, v akom sa týka tej časti napadnutého rozhodnutia, v ktorej Komisia bez toho, aby začala formálne vyšetrovacie konanie stanovené v článku 108 ods. 2 ZFEÚ, dospela k záveru, že zvýšenie základného imania nie je pripísateľné Dánskemu kráľovstvu a Švédskemu kráľovstvu, a preto nepredstavuje štátnu pomoc.
[omissis]
O trovách
132
Podľa článku 134 ods. 3 rokovacieho poriadku ak mali účastníci konania úspech len v časti predmetu konania, každý z nich znáša svoje vlastné trovy konania. Ak sa to však zdá oprávnené vzhľadom na okolnosti prípadu, Všeobecný súd môže rozhodnúť, že účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť časť trov konania druhého účastníka.
133
Keďže žalobe sa čiastočne vyhovelo, spravodlivým posúdením okolností prípadu je rozhodnutie, že žalobcovia znášajú polovicu svojich vlastných trov konania, pričom zvyšnú časť ich trov konania je povinná nahradiť Komisia, ktorá okrem toho znáša aj svoje vlastné trovy konania.
134
Na základe článku 138 ods. 1 rokovacieho poriadku Dánske kráľovstvo a Švédske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania. Na základe článku 138 ods. 3 toho istého rokovacieho poriadku Jørgen Jensen Distribution, SLD, PostNord Group a PostNord Logistics znášajú svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá rozšírená komora)
rozhodol takto:
1.
Rozhodnutie Komisie C(2020) 3006 final z 12. mája 2020, týkajúce sa štátnej pomoci SA.52489 (2018/FC) – Dánsko a SA.52658 – Švédsko – údajná štátna pomoc pre spoločnosť PostNord Logistics sa zrušuje v rozsahu, v akom sa v ňom na konci fázy predbežného preskúmania konštatovalo, že zvýšenie základného imania v prospech spoločnosti PostNord Logistics A/S, ktoré schválila PostNord AB 11. decembra 2018, nepredstavuje štátnu pomoc.
2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
3.
ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S a Danske Fragtmænd A/S znášajú polovicu svojich vlastných trov konania, pričom zvyšnú časť ich trov konania je povinná nahradiť Európska komisia.
4.
Komisia, Dánske kráľovstvo, Švédske kráľovstvo, Jørgen Jensen Distribution A/S, Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD), PostNord Group AB a PostNord Logistics znášajú svoje vlastné trovy konania.
da Silva Passos
Gervasoni
Półtorak
Reine
Pynnä
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní 13. septembra 2023 v Luxemburgu.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.
(
1
)	Uvádzajú sa iba tie body rozsudku, ktorých uverejnenie považuje Všeobecný súd za užitočné.