62022CJ0225_RES
Vec C‑225/22
„R“ S.A.
proti AW „T“ sp. z o.o.
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Krakowie)
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) zo 4. septembra 2025
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Právny štát – Nezávislosť sudcov – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Účinná súdna ochrana v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie – Vnútroštátna právna úprava a judikatúra zakazujúce spochybňovať legitimitu súdov a ústavných orgánov alebo určovať či posudzovať zákonnosť vymenovania ich sudcov vnútroštátnym súdom – Overenie, či súd vyššieho stupňa spĺňa požiadavky týkajúce sa záruky nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom, súdom nižšieho stupňa – Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko) – Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné) – Orgán, ktorý nie je nezávislým a nestranným súdom, vopred zriadeným zákonom – Prednosť práva Únie – Možnosť považovať súdne rozhodnutie za neplatné“
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie opravných prostriedkov potrebných na zabezpečenie účinnej právnej ochrany – Dodržiavanie zásady nezávislosti sudcov – Právo na nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom – Prednosť a priamy účinok práva Únie – Vnútroštátna právna úprava a ústavnoprávna judikatúra, ktoré vnútroštátnemu súdu ukladajú povinnosť vyhovieť rozhodnutiu, ktoré vydalo rozhodovacie zloženie súdu vyššieho stupňa – Rozhodovacie zloženie, ktorého členmi sú sudcovia, ktorí nespĺňajú požiadavky nezávislosti, nestrannosti a predchádzajúceho zriadenia zákonom – Vnútroštátna právna úprava, ktorá tomuto vnútroštátnemu sudcovi bráni overiť zákonnosť uvedeného rozhodovacieho zloženia – Neprípustnosť
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47)
(pozri body 44, 47, 53, 55 – 58,62, 63, bod 1 výroku)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie opravných prostriedkov potrebných na zabezpečenie účinnej právnej ochrany – Dodržiavanie zásady nezávislosti sudcov – Právo na nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom – Povinnosti vnútroštátnych súdov – Súdny orgán posledného stupňa, ktorý nespĺňa požiadavky nezávislosti, nestrannosti a predchádzajúceho zriadenia zákonom – Vrátenie veci súdu nižšieho stupňa na nové prejednanie – Povinnosť považovať rozhodnutie za neplatné – Podmienka
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek; Charta základných práv Európskej únie, článok 47)
(pozri body 66 – 70, bod 2 výroku)
Zhrnutie
Súdny dvor, na ktorý Sąd Apelacyjny w Krakowie (Odvolací súd Krakov, Poľsko) podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, rozhodol o účinkoch rozhodnutia vydaného súdnym orgánom, ktorý nemá postavenie nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom v zmysle článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ.
V októbri 2021 Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, Poľsko) v rámci Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko), ktorý rozhodoval o mimoriadnom opravnom prostriedku, zrušil rozsudok z roku 2006, ktorý mal právnu silu rozhodnutej veci, a vrátil dotknutú vec vnútroštátnemu súdu ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania na nové prejednanie.
V tejto súvislosti sa tento súd z dôvodu nezrovnalostí v postupe vymenovania sudcov Senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné domnieva, že toto rozhodovacie zloženie nepredstavuje súd zriadeným zákonom v zmysle práva Únie. V dôsledku toho zastával názor, že nie je potrebné preskúmať účinky rozhodnutia takéhoto orgánu.
Vnútroštátny súd však poznamenal, že rozhodnutia Trybunał Konstytucyjny (Ústavný súd, Poľsko) a vnútroštátne ustanovenia (
1
) mu zakazujú posúdiť zákonnosť vymenovania sudcov, a teda overiť, či senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné možno považovať za nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom. Vnútroštátny súd, ktorý sa pýtal na súlad tejto ústavnoprávnej judikatúry a tejto vnútroštátnej právnej úpravy s článkom 19 ods. 1 druhým pododsekom ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), sa pýtal Súdneho dvora, či ich môže neuplatniť a považovať rozhodnutie z októbra 2021 za neplatné.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade, pokiaľ ide o zákaz preskúmať zákonnosť vymenovania sudcov rozhodovacieho zloženia Najvyššieho súdu, Súdny dvor dospel k záveru, že článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty, ako aj zásada prednosti práva Únie bránia právnej úprave členského štátu a ústavnoprávnej judikatúre, ktoré ukladajú vnútroštátnemu sudcovi povinnosť vyhovieť rozhodnutiu vydanému súdom vyššieho stupňa v situácii, keď uvedený vnútroštátny súd na základe rozhodnutia Súdneho dvora konštatuje, že jeden alebo viacerí sudcovia, ktorí sú členmi uvedeného rozhodovacieho zloženia, nespĺňajú požiadavky nezávislosti, nestrannosti a predchádzajúceho zriadenia zákonom, a uvedenému súdu tieto predpisy a judikatúra bránia vnútroštátnemu sudcovi overiť zákonnosť uvedeného rozhodovacieho zloženia.
V prejednávanej veci Súdny dvor uviedol, že rozhodnutie z roku 2021, ktorým sa nariaďuje nové prejednanie, vydal orgán posledného stupňa, ktorého postavenie ako súdneho orgánu Súdny dvor vylúčil v rozsudku Krajowa Rada Sądownictwa (Zotrvanie v sudcovskej funkcii) (
2
), keďže tento orgán nespĺňa podmienky nezávislosti, nestrannosti a predchádzajúceho zriadenia zákonom v zmysle článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ. V súlade so zásadou prednosti práva Únie, ako aj s účinkami takéhoto rozhodnutia Súdneho dvora, súd nemôže túto okolnosť ignorovať. V konečnom dôsledku teda prináleží vnútroštátnemu súdu, aby overil, či sudcovia, ktorí boli členmi rozhodovacieho zloženia senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, ktoré vydalo rozsudok z roku 2021, boli vymenovaní za rovnakých podmienok, ako sú podmienky, ktorými sa vyznačovalo vymenovanie troch sudcov, ktorí tvorili orgán, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 21. decembra 2023, Krajowa Rada Sądownictwa (Zotrvanie v sudcovskej funkcii).
V tejto súvislosti však zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že päť sudcov, ktorí spolu s dvoma prísediacimi tvorili rozhodovacie zloženie tohto senátu vo veci samej, bolo vymenovaných v ten istý deň a za rovnakých podmienok ako tí, ktorí tvorili orgán, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci, v ktorej bol vydaný uvedený rozsudok. Prítomnosť čo len jediného sudcu vymenovaného za rovnakých okolností, o aké išlo v uvedenej veci, pritom postačuje na to, aby tento orgán nemal postavenie nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom.
Okrem toho, pokiaľ ide o vnútroštátne ustanovenia a rozhodnutia Ústavného súdu, ktoré bránia vnútroštátnemu súdu overiť, či iný orgán spĺňa požiadavky vyplývajúce z práva Únie, týkajúce sa záruky nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom, Súdny dvor už rozhodol, že tieto ustanovenia sú nezlučiteľné s právom Únie. (
3
) Rovnaký záver treba vyvodiť, pokiaľ ide o rozhodnutia Ústavného súdu, ktoré majú podobnú pôsobnosť ako tieto ustanovenia.
V druhom rade, pokiaľ ide o účinky rozhodnutia orgánu, ktorý porušuje požiadavky nezávislosti, nestrannosti a predchádzajúceho zriadenia zákonom, Súdny dvor dospel k záveru, že v situácii, keď je na základe rozhodnutia Súdneho dvora konštatované, že súdny orgán posledného stupňa nespĺňa tieto požiadavky sa rozhodnutie vydané takýmto orgánom, ktorým sa dotknutá vec vracia súdu nižšieho stupňa na nové prejednanie, má považovať za neplatné, ak je takýto dôsledok z hľadiska danej procesnej situácie nevyhnutný na zabezpečenie prednosti práva Únie.
V tejto súvislosti sa nemožno účinne odvolávať na žiadny zreteľ založený na zásade právnej istoty alebo súvisiaci s údajnou právnou silou rozhodnutej veci s cieľom zabrániť tomu, aby súd považoval takéto rozhodnutie za neplatné. Zo spisu pritom vyplýva, že takýto dôsledok je vo veci samej nevyhnutný, keďže aj keď je rozsudok z októbra 2021 právoplatný, táto vec bola vrátená vnútroštátnemu súdu na nové prejednanie. Za týchto podmienok musí teda vnútroštátny súd považovať uvedený rozsudok za neplatný.
(
1
)	Podľa článku 42a § 2 ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov) z 27. júla 2001 (Dz. U. č. 98, položka 1070), v znení ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (zákon, ktorým sa mení zákon o organizácii všeobecných súdov a zákon o Najvyššom súde a niektoré ďalšie zákony) z 20. decembra 2019 (Dz. U. z roku 2020, položka 190) „všeobecný súd ani iný orgán verejnej moci nemôže určiť ani posudzovať zákonnosť vymenovania sudcu…“. Navyše článok 107 ods. 1 tohto zákona považuje za disciplinárne previnenie skutočnosť, že sudca spochybňuje okrem iného platnosť vymenovania iného sudcu alebo mandát ústavného orgánu Poľskej republiky.
(
2
)	Rozsudok z 21. decembra 2023, Krajowa Rada Sądownictwa (Zotrvanie v sudcovskej funkcii) (C‑718/21, EU:C:2023:1015).
(
3
)	Rozsudok z 5. júna 2023, Komisia/Poľsko (Nezávislosť a súkromný život sudcov) (C‑204/21, EU:C:2023:442).