62006CC0311
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
M. POIARES MADURO
prednesené 28. februára 2008  (
1
)
Vec C-311/06
Consiglio Nazionale degli Ingegneri
proti
Ministero della Giustizia a Marco Cavallera
„Uznávanie diplomov — Smernica 89/48/EHS — Nostrifikácia dokladu o vzdelaní — Inžinier“
1.
Na základe tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania má Súdny dvor rozhodnúť o výklade smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov. (
2
) Vnútroštátny súd sa konkrétne pýta, či je vzhľadom na ciele smernice dovolené, aby štátny príslušník Spoločenstva, ktorý absolvoval celé svoje akademické vzdelanie v štáte pôvodu, konkrétne v Taliansku, a prostredníctvom nostrifikácie talianskeho dokladu o vzdelaní v Španielsku získal diplom, ktorý mu umožnil prístup k povolaniu strojného inžiniera v tejto krajine, môže využiť vzájomné uznanie svojho španielskeho diplomu v Taliansku na účely výkonu tohto povolania v jeho štáte pôvodu, hoci neabsolvoval akademické vzdelanie v Španielsku ani nenadobudol v tomto štáte odbornú prax.
I — Skutkový a právny rámec sporu vo veci samej
2.
Pán Cavallera, taliansky štátny príslušník, získal 9. marca 1999 na univerzite v Turíne (Taliansko) diplom strojného inžiniera („laurea in ingegneria meccanica“) udelený za trojročné štúdium. Následne požiadal Ministerio de Educación y Ciencia (španielske ministerstvo školstva a vedy) o nostrifikáciu svojho akademického dokladu o vzdelaní. Doklad o vzdelaní bol nostrifikovaný, pričom pán Cavallera bol zároveň zapísaný do Katalánskej komory inžinierov, čo ho oprávňuje vykonávať povolanie inžiniera v Španielsku.
3.
Až do nadobudnutia účinnosti španielskeho kráľovského dekrétu č. 285/2004 (
3
) v septembri 2004 upravoval konanie o nostrifikácii zahraničných univerzitných diplomov v Španielsku kráľovský dekrét č. 86/1987. Na základe článku 1 kráľovského dekrétu č. 86/1987 (
4
) je na akademické účely nostrifikácia v Španielsku podmienená úradným uznaním platnosti diplomov vyššieho vzdelania získaných v zahraničí. Uznanie môže v súlade s článkom 2 tohto kráľovského dekrétu podliehať vykonaniu dodatočných skúšok, ak vzdelanie osvedčené diplomom nie je rovnocenné vzdelaniu potvrdenému španielskym diplomom.
4.
Uvedené konanie je odlišné od konania o uznaní odbornej kvalifikácie stanoveného kráľovským dekrétom č. 1665/1991, ktorý preberá smernicu 89/48 do španielskeho právneho poriadku. Keďže pán Cavallera nedisponoval v Taliansku diplomom, ktorý by mu umožnil prístup k povolaniu strojného inžiniera v tomto štáte, ale iba akademickým dokladom o vzdelaní udeleným za trojročné univerzitné vzdelanie, bolo možné naňho uplatniť len konanie o nostrifikácii. Na základe kráľovského dekrétu č. 86/1987 teda získal rozhodnutie o nostrifikácii svojho akademického vzdelania, ktoré potvrdilo rovnocennosť talianskeho univerzitného vzdelania so španielskym univerzitným vzdelaním.
5.
Aby mu však mohol byť uznaný doklad o vzdelaní na základe smernice, musí najskôr zložiť skúšku talianskeho štátu, ktorá na základe kráľovského dekrétu č. 2537 z 25. októbra 1925 (
5
) a dekrétu prezidenta republiky (DPR) č. 328 z  (
6
) podmieňuje prístup k povolaniu strojného inžiniera v Taliansku.
6.
Rozhodnutie o nostrifikácii udelené v Španielsku však v tomto štáte stačí na výkon uvedeného povolania. Na rozdiel od Talianska Španielsko nevyžaduje zloženie štátnej skúšky. Prístup k povolaniu strojného inžiniera je v Španielsku podmienený iba získaním oficiálneho univerzitného diplomu a členstvom v profesijnej komore inžinierov. Podobne ako v Taliansku zápis do profesijnej komory predstavuje jednoduchý administratívny úkon. Keďže v súlade so španielskym právom má nostrifikácia od okamihu, keď je udelená a keď je vydané príslušné potvrdenie, za následok priznanie zahraničnému diplomu rovnakých účinkov na celom vnútroštátnom území, ako má španielsky diplom alebo akademický stupeň, s ktorým bol nostrifikovaný za rovnocenný, pán Cavallera podľa platného práva mohol byť zapísaný do Katalánskej komory inžinierov, čo ho oprávňuje vykonávať povolanie strojného inžiniera v Španielsku.
7.
Keďže pán Cavallera odvtedy disponuje španielskym diplomom strojného inžiniera, požiadal 6. marca 2002 príslušné talianske orgány o uznanie tohto dokladu o vzdelaní v Taliansku, aby tak po prvýkrát mohol vykonávať povolanie strojného inžiniera v Taliansku.
8.
Taliansky minister spravodlivosti rozhodnutím z 23. októbra 2002 vyhovel jeho žiadosti a uznal platnosť španielskeho dokladu o vzdelaní pána Cavallera na účely jeho zápisu do zoznamu komory inžinierov v Alessandrii.
9.
Consiglio Nazionale degli Ingegneri (Národná rada inžinierov), žalobkyňa vo veci samej, napadla ministerské rozhodnutie o uznaní španielskeho dokladu o vzdelaní pred Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (TAR Lazio). Tvrdí, že talianske orgány nemohli tento doklad o vzdelaní pánovi Cavallerovi priznať na základe smernice, lebo podľa vnútroštátneho práva výkon povolania inžiniera vyžaduje okrem akademického diplomu, ktorým pán Cavallera disponuje, aj zloženie štátnej skúšky.
10.
TAR Lazio zamietol žalobu s odôvodnením, že ministerstvo spravodlivosti sa nedopustilo nesprávneho právneho posúdenia. Consiglio di Stato (Štátna rada), na ktorú bolo podané odvolanie proti tomuto rozsudku, však zastáva názor, že smernica sa neuplatňuje na prípad pána Cavallera, pretože nezískal v Španielsku žiaden diplom v zmysle článku 1 písm. a) smernice.
11.
Článok 1 smernice stanovuje:
„Pre účely tejto smernice budú platiť nasledovné definície:
a)
diplom: akýkoľvek diplom, osvedčenie alebo iný doklad o formálnej kvalifikácii, alebo akýkoľvek súbor takých diplomov, osvedčení alebo iných dokladov:
—
ktorý bol udelený príslušným orgánom niektorého členského štátu a označený v súlade s jeho vlastnými zákonmi, inými právnymi predpismi alebo správnymi opatreniami,
—
ktorý preukazuje, že držiteľ úspešne skončil postredoškolské štúdium aspoň trojročného trvania, alebo štúdium rovnakej dĺžky popri zamestnaní, na univerzite alebo inštitúcii vyššieho vzdelávania alebo inej inštitúcii podobnej úrovne a tam, kde je to vhodné, že úspešne ukončil odbornú prípravu požadovanú okrem postredoškolského štúdia, a
—
ktorý preukazuje, že držiteľ má odbornú kvalifikáciu požadovanú na začatie alebo vykonávanie regulovaného povolania v tom členskom štáte,
za predpokladu, že vzdelanie a príprava potvrdené diplomom, osvedčením alebo iným dokladom formálnej kvalifikácie boli absolvované hlavne v rámci spoločenstva, alebo jeho držiteľ má trojročnú odbornú prax potvrdenú členským štátom, ktorý uznal diplom, osvedčenie alebo iný doklad o formálnej kvalifikácii z tretej krajiny.
…
b)
hostiteľský členský štát: ktorýkoľvek členský štát, v ktorom štátny príslušník niektorého členského štátu sa uchádza o výkon povolania podliehajúceho regulácii v tom členskom štáte, ktorý je iný ako ten, v ktorom získal svoj diplom alebo prvýkrát vykonával príslušné povolanie;
…“
12.
Článok 2 prvý odsek smernice 89/48 uvádza:
„Táto smernica sa bude vzťahovať na ktoréhokoľvek štátneho príslušníka členského štátu, ktorý si želá vykonávať regulované povolanie v hostiteľskom členskom štáte v samostatnom zárobkovom postavení alebo ako zamestnanec.“
13.
Článok 3 prvý odsek smernice stanovuje:
„Ak je v hostiteľskom členskom štáte začatie výkonu alebo vykonávanie regulovaného povolania podmienené vlastníctvom diplomu, príslušný orgán nemôže z dôvodov neprimeranej kvalifikácie odmietnuť schváliť štátnemu príslušníkovi členského štátu začať alebo vykonávať toto povolanie za rovnakých podmienok, aké stanovuje vlastným štátnym príslušníkom…“
14.
Vzhľadom na pochybnosti v súvislosti s výkladom práva Spoločenstva a osobitne smernice 89/48 Consiglio di Stato v súlade s článkom 234 ES rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Vzťahuje sa smernica 89/48/EHS na prípad talianskeho štátneho príslušníka, ktorý: a) získal v Taliansku diplom inžiniera, ktorý je dokladom o trojročnom vysokoškolskom štúdiu; b) dosiahol uznanie rovnocennosti tohto talianskeho dokladu o vzdelaní so zodpovedajúcim španielskym dokladom o vzdelaní; c) bol zapísaný do španielskeho zoznamu inžinierov, ale nikdy nevykonával toto povolanie v Španielsku; d) požiadal o zápis do zoznamu inžinierov v Taliansku na základe španielskej nostrifikácie dokladu o vzdelaní?
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, je vnútroštátny predpis (článok 1 legislatívneho dekrétu č. 115/1992),[ (
7
)] ktorý neumožňuje v Taliansku uznať rovnocennosť dokladu o vzdelaní iného členského štátu, ktorý je vydaný jedine na základe uznania predchádzajúceho talianskeho diplomu, v súlade so smernicou 89/48/EHS?“
II — Právna analýza
15.
Základnou otázkou v tejto veci je stanoviť, v akom rozsahu sa môže štátny príslušník Spoločenstva domáhať ustanovení smernice vo svojom členskom štáte pôvodu na účely uznania diplomu, ktorý vyplýva jedine z nostrifikácie trojročného univerzitného štúdia v jeho členskom štáte pôvodu, bez toho, aby migrujúca osoba absolvovala dodatočné akademické alebo odborné vzdelanie v členskom štáte, kde bol diplom vydaný.
16.
Táto vec ma vedie k posúdeniu pôsobnosti smernice a potom možnosti štátneho príslušníka dovolávať sa jej v situácii, akou je situácia, ktorá viedla k položeniu prejudiciálnych otázok.
A — O uplatnení smernice na spor
17.
Smernica 89/48 stanovuje všeobecný systém uznávania diplomov, konkrétne odbornej kvalifikácie, medzi členskými štátmi na základe zásady vzájomného uznávania. Podľa článku 2 smernice sa táto smernica vzťahuje na ktoréhokoľvek „štátneho príslušníka členského štátu, ktorý si želá vykonávať regulované povolanie v hostiteľskom členskom štáte“. Hostiteľský členský štát je definovaný v článku 1 písm. b) smernice ako „ktorýkoľvek členský štát, v ktorom štátny príslušník niektorého členského štátu sa uchádza o výkon povolania podliehajúceho regulácii v tom členskom štáte, ktorý je iný ako ten, v ktorom získal svoj diplom alebo prvýkrát vykonával príslušné povolanie“. V prejednávanom prípade treba tieto podmienky považovať za splnené, pretože pán Cavallera je štátny príslušník Spoločenstva disponujúci diplomom vydaným Španielskom, ktorý mu umožňuje prístup k povolaniu inžiniera v tomto členskom štáte a o ktorého uznanie žiada v Taliansku, teda v hostiteľskom členskom štáte, z ktorého zároveň pochádza.
18.
Viaceré členské štáty namietali, že tieto podmienky neboli splnené podľa niektorých jazykových verzií smernice, ktoré sa odvolávajú v spomínaných ustanoveniach, ako aj v článku 3 prvom odseku a článku 3 prvom odseku písm. a) smernice na štátneho príslušníka iného členského štátu, ako je hostiteľský členský štát. (
8
) Doslovný výklad týchto verzií však treba zamietnuť vzhľadom na cieľ sledovaný smernicou. Súdny dvor už oveľa skôr spresnil, že voľný pohyb pracovníkov a sloboda usadiť sa predstavujú základné slobody, ktoré by nemohli byť plne realizované, ak by členské štáty mohli odmietnuť požívať ustanovenia práva Spoločenstva tým svojim štátnym príslušníkom, ktorí využili možnosti stanovené týmto právom a nadobudli odbornú kvalifikáciu v inom členskom štáte, ako je členský štát, ktorého sú štátnymi príslušníkmi. (
9
) Štátny príslušník daného členského štátu sa teda môže dovolávať smernice vo svojom vlastnom členskom štáte. Tieto rozdiely v jazykových verziách musia byť teda vykladané tak, že pripomínajú požiadavku cudzieho prvku na účely uplatnenia práva Spoločenstva. Možno sa domnievať, že situácia pána Cavallera, disponujúceho španielskym diplomom, o ktorého uznanie žiada v Taliansku, zjavne predstavuje spojitosť s právom Spoločenstva, lebo samotné vyššie citované články podľa môjho názoru neumožňujú vylúčiť pôsobnosť smernice na skutkové okolnosti prejednávaného prípadu.
19.
Po vyššie uvedenom spresnení treba ešte na účely uplatnenia smernice 89/48 preukázať, že doklad o vzdelaní, ktorého sa pán Cavallera dovoláva, zodpovedá definícii „diplomu“ uvedenej v tejto smernici. Podľa článku 1 písm. a) smernice musia byť splnené tri kumulatívne podmienky, aby mohli byť doklad o vzdelaní a/alebo odborná prax, ktorých uznanie sa žiada, považované za diplom.
20.
Po prvé diplom musí byť vydaný príslušným orgánom členského štátu. V prejednávanej veci treba túto podmienku považovať za splnenú, pretože diplom bol vydaný španielskym ministerstvom školstva a vedy, ktoré je v súlade so španielskou právnou úpravou spôsobilé vydávať diplomy priemyselným technickým inžinierom. Po druhé diplom musí preukazovať, že držiteľ úspešne skončil „postredoškolské štúdium aspoň trojročného trvania, alebo štúdium rovnakej dĺžky popri zamestnaní, na univerzite alebo inštitúcii vyššieho vzdelávania alebo inej inštitúcii podobnej úrovne a tam, kde je to vhodné, že úspešne ukončil odbornú prípravu požadovanú okrem postredoškolského štúdia“. (
10
) Po tretie diplom musí umožniť prístup k povolaniu v krajine pôvodu. To znamená, že diplom musí umožniť skutočný výkon povolania v štáte, v ktorom bol vydaný. S výhradou splnenia druhej podmienky musí byť táto posledná menovaná požiadavka tiež požadovaná za splnenú. Španielsky diplom, ktorého sa dovoláva žalovaný, oprávňuje žalovaného v členskom štáte vydania diplomu, čiže v Španielsku, vykonávať povolanie strojného inžiniera.
21.
Podstatné rozdiely vo výklade článku 1 písm. a) smernice sa teda sústreďujú na druhú podmienku, ktorá stanovuje, že diplom má byť vydaný po skončení postredoškolského štúdia aspoň trojročného trvania.
22.
Odporcovia uplatnenia smernice na prejednávaný prípad sa opierajú predovšetkým o tento bod pri popieraní kvalifikovania dokladu o vzdelaní, ktorý získal žalovaný v Španielsku, za diplom. Na podporu svojej argumentácie v podstate tvrdia, že žiadosť o uznanie adresovaná pánom Cavallerom talianskym orgánom sa nezakladá na diplome získanom v rámci španielskeho akademického alebo odborného vzdelania, ale iba na rozhodnutí o nostrifikácii udelenom Španielskom, ktoré potvrdzuje rovnocennosť talianskeho akademického dokladu o vzdelaní a španielskeho akademického dokladu o vzdelaní. Jedine nostrifikácia teda mala za následok prístup žalovaného k povolaniu inžiniera v Španielsku.
23.
Je totiž jasne preukázané, že žalovaný v Španielsku ani neštudoval, ani nepracoval, čiže presnejšie v tomto štáte neabsolvoval nijaké odborné alebo akademické vzdelávanie. Diplom strojného inžiniera získaný v Španielsku teda vyplýva „jedine“ z nostrifikácie talianskeho univerzitného/akademického dokladu o vzdelaní s diplomom ingeniero técnico industrial, especialidad en mecánica. Inými slovami, španielsky diplom vyplýva z transformácie jeho talianskeho akademického dokladu o vzdelaní na španielsky doklad o odbornej spôsobilosti prostredníctvom administratívneho nostrifikačného konania.
24.
Všetko teda závisí od výkladu, aký sa pripíše pojmu „diplom“ uvedenému v smernici. Podľa reštriktívneho výkladu nemožno rozhodnutie o nostrifikácii považovať za diplom v zmysle smernice, pretože toto rozhodnutie nemôže viesť k vzájomnému uznaniu na základe všeobecného systému stanoveného smernicou. Naopak, podľa extenzívneho výkladu možno takéto rozhodnutie považovať za diplom v zmysle uvedenej smernice. Ak by sa prijala táto druhá hypotéza, nevyhnutne by vzhľadom na zásadu zákazu zneužitia stanovenú Spoločenstvom vznikla otázka možnosti pána Cavallera dovolávať sa práv priznaných smernicou.
25.
Treba pripustiť, že výber reštriktívneho alebo extenzívneho výkladu smernice dáva Súdnemu dvoru dve možnosti rovnakej váhy, lebo extenzívny výklad sprevádza uplatnenie zásady zákazu zneužitia. Ako bude ďalej zdôraznené, tieto prístupy predstavujú dva prostriedky, ktoré si súd Spoločenstva môže neobmedzene zvoliť, aby dospel k rovnakému výsledku. Ja však uprednostňujem extenzívny výklad tohto textu a konkrétne pojmu „diplom“. Takýto názor ponúka nielen výhodu zachovania voľnej úvahy členských štátov týkajúcej sa podmienok prístupu a výkonu povolaní, na ktoré sa smernica vzťahuje, ale najmä, ako bude uvedené nižšie, zamedzuje vylúčeniu pôsobnosti smernice na situácie, na ktoré sa plne vzťahuje cieľ voľného pohybu.
26.
Na podporu reštriktívneho výkladu pojmu diplom, ktorý vylučuje, aby rozhodnutie o nostrifikácii, tak ako je opísané vyššie, bolo považované za diplom, sa Komisia Európskych spoločenstiev odvoláva na odôvodnenie č. 12 smernice 2005/36/ES, (
11
) ktorá nahrádza smernicu 89/48. Uvedené odôvodnenie vylučuje z jej pôsobnosti: „… uznávania členskými štátmi rozhodnutí o uznaní prijatých inými členskými štátmi podľa tejto smernice… na získanie práv, ktoré sa líšia od práv vyplývajúcich z odbornej kvalifikácie získanej v tomto členskom štáte, pokiaľ [dotknuté osoby] nepredložia dôkaz o tom, že získali dodatočnú odbornú kvalifikáciu v hostiteľskom členskom štáte.“
27.
Toto tvrdenie nie je presvedčivé. Predovšetkým rozhodnutie, na ktoré sa odvoláva pán Cavallera, nie je „rozhodnutie o uznaní“ založené na smernici, ale rozhodnutie o nostrifikácii priznané na základe vnútroštátneho práva. Taliansky diplom totiž nie je „diplom“ v zmysle článku 1 písm. a) smernice. To je práve problém v prejednávanom prípade, pretože doklad o vzdelaní získaný pánom Cavallerom v Taliansku, aj keď je udelený za trojročné štúdium, neumožňuje prístup k povolaniu inžiniera v Taliansku. Za týchto podmienok nie je splnená tretia požiadavka potrebná na to, aby bol doklad o vzdelaní kvalifikovaný ako „diplom“ v zmysle smernice. Nostrifikácia a následne zápis do komory inžinierov v Španielsku sa takisto uskutočňuje iba na základe vnútroštátneho práva, a nie na základe smernice 89/48.
28.
Ďalej existuje určitý rozpor v použití výkladu odôvodnenia č. 12 smernice 2005/36 na účely určenia, či dotknuté rozhodnutie zodpovedá definícii „diplom“ v zmysle smernice 89/48. Tento postup totiž môže byť relevantný iba vtedy, ak sa už predpokladá, že rozhodnutie o nostrifikácii nepredstavuje diplom, tak ako je definovaný v smernici 89/48, teda ak sme sa už rozhodli pre reštriktívny výklad pojmu diplom. Za týchto podmienok to znamená vychádzať z takého výkladu pojmu diplom, z ktorého sa má vyvodiť, ako treba vykladať tento pojem. Zdá sa mi, že v uvedenej argumentácii sú určité medzery.
29.
Naopak, takýto reštriktívny výklad možno odôvodniť vzhľadom na prvé a piate odôvodnenie smernice, z ktorých v podstate vyplýva, že doklad o odbornej kvalifikácii nemožno považovať za diplom bez toho, aby kvalifikácia nebola v celom rozsahu alebo sčasti získaná v členskom štáte vydania diplomu.
30.
Zdá sa, že toto stanovisko je potvrdené aj judikatúrou Súdneho dvora. Predovšetkým v už citovanom rozsudku Kraus sa Súdny dvor domnieval, že štátny príslušník členského štátu sa môže dovolávať v tomto členskom štáte diplomu získaného v inom členskom štáte iba a jedine vtedy, ak tento doklad „preukazuje získanie dodatočnej kvalifikácie [vo vzťahu k vzdelaniu absolvovanému v členskom štáte pôvodu], a teda potvrdzuje spôsobilosť jeho držiteľa zastávať dané pracovné miesto…“. (
12
)
31.
Z uvedeného možno v prejednávanom prípade vyvodiť, že na to, aby sa mohla uplatniť smernica, sa mala prinajmenšom časť akademického vzdelania absolvovať v Španielsku alebo sa v tomto štáte malo nadobudnúť odborné vzdelanie. Ako sa preukázalo a ako zdôrazňuje aj Komisia, pán Cavallera neabsolvoval ani nezískal nijakú kvalifikáciu ani osobitnú odbornú spôsobilosť v tomto štáte, okrem prípadu, ak by sme predpokladali, že nadobudnutie dokladu o odbornej spôsobilosti iba prostredníctvom nostrifikácie možno považovať za nadobudnutie takejto odbornej kvalifikácie.
32.
Výber takéhoto výkladu však predstavuje riziko, že sa vylúči pôsobnosť smernice na situácie, ktoré v skutočnosti plne zodpovedajú cieľom voľného pohybu. Všeobecný systém uznávania diplomov sa totiž musí uplatňovať na rozhodnutie o nostrifikácii, ak je vydané členským štátom, v ktorom bola nadobudnutá odborná spôsobilosť vyplývajúca najmä z výkonu povolania na území tohto členského štátu. Za týchto podmienok totiž nostrifikácia potvrdzujúca akademickú kvalifikáciu štátneho príslušníka a odbornú kvalifikáciu nadobudnutú na území tohto štátu musí umožniť takejto osobe vykonávať povolanie v inom členskom štáte na základe vzájomného uznania jeho odbornej kvalifikácie vykonaného podľa smernice. (
13
) Inými slovami, rozhodnutie o nostrifikácii musí byť podľa môjho názoru za určitých okolností kvalifikované ako diplom, lebo inak by sa obchádzali ciele sledované smernicou. Pri reštriktívnom výklade teda existuje riziko, že takýto výklad bude viesť k systematickému vylúčeniu pôsobnosti smernice na uvedené situácie.
33.
Navyše, keďže vzájomné uznávanie diplomov je založené na zásade vzájomnej dôvery, príliš reštriktívny výklad smernice by mohol porušiť tieto zásady. V tejto súvislosti Súdny dvor pravidelne pripomína, že „cieľom smernice 89/48, na rozdiel od sektorových smerníc týkajúcich sa špecifických povolaní, nie je harmonizovať podmienky začatia vykonávania alebo výkonu rozličných povolaní, na ktoré sa vzťahuje. Členské štáty si ponechávajú právomoc definovať uvedené podmienky v rozsahu stanovenom právom Spoločenstva“. (
14
)
34.
Z tohto pohľadu môže Španielsko slobodne vymedziť prístup k povolaniu inžiniera v Španielsku, a to tak na základe rozhodnutia o nostrifikácii vzdelania absolvovaného v inom členskom štáte, ako aj na základe diplomu, ktorý mu bol udelený za jeho vzdelanie, pretože jediná požiadavka stanovená smernicou spočíva v tom, aby doklad o vzdelaní potvrdzoval, že „držiteľ úspešne skončil postredoškolské štúdium aspoň trojročného trvania…“, a preukazoval, „že držiteľ má odbornú kvalifikáciu požadovanú na začatie alebo vykonávanie regulovaného povolania v tom členskom štáte“. (
15
)
35.
Podľa znenia tohto článku nie je až také dôležité, na základe akých podmienok alebo postupov bol diplom udelený a na akom území sa vzdelanie absolvovalo, ak sa uskutočnili prevažne na území Spoločenstva. (
16
) Extenzívny výklad smernice takto zaručuje dodržanie voľnej úvahy vyhradenej členským štátom, pokiaľ ide o kvalifikáciu „diplomu“. Keďže Španielsko zastáva názor, že pán Cavallera disponuje dostatočnou a potrebnou odbornou kvalifikáciou na výkon povolania na jeho území, zdá sa byť zložité poprieť kvalifikovanie dokladu o vzdelaní, ktorý vydalo Španielsko pánovi Cavallerovi, ako „diplomu“. (
17
)
36.
Aby sme sa o tom presvedčili, stačí pripomenúť, že článok 3 prvý odsek písm. a) smernice 89/48 sám zakazuje členským štátom odmietnuť štátnemu príslušníkovi prístup k povolaniu, ak je „držiteľom diplomu, ktorý bol udelený v členskom štáte a ktorý sa vyžaduje v ďalšom členskom štáte pre začatie vykonávania alebo vykonávanie príslušného povolania na jeho území“.
37.
Na základe všetkých týchto dôvodov sa mi zdá, že smernicu treba považovať za uplatniteľnú na prejednávaný prípad. Uplatniteľnosť smernice si však nemožno zamieňať s možnosťou sa jej dovolávať. Ako som totiž zdôraznil, osobitosť skutkových okolností tohto prípadu, ktorá sa prejavuje najmä zamieňaním štátu pôvodu a hostiteľského štátu, vyžaduje prehĺbenie analýzy o možnosť dovolávať sa smernice a osobitne o možnosť zneužitia práva.
B — Možnosť dovolávať sa smernice
38.
Právo na vzájomné uznanie diplomov na území Spoločenstva je právo inherentné voľnému pohybu osôb zaručenému Zmluvou ES. Žiadosť o uznanie diplomu v hostiteľskom členskom štáte, ktorý bol získaný v inom členskom štáte na výkon povolania, nepredstavuje ako také zneužitie práva Spoločenstva. Avšak „výhody vytvorené Zmluvou nemôžu vo svojom dôsledku umožniť osobám, ktoré ich využívajú, neoprávnene sa vyhnúť pôsobnosti vnútroštátnych právnych poriadkov a znemožniť členským štátom prijať opatrenia potrebné na zabránenie takéhoto zneužitia“. (
18
)
39.
Keď sa vnútroštátny súd pýta, či je zlučiteľné s právom Spoločenstva vnútroštátne pravidlo (článok 1 legislatívneho dekrétu č. 115 z roku 1992), ktoré odmieta uznanie dokladu o vzdelaní vydaného v niektorom členskom štáte v Taliansku, pričom tento doklad o vzdelaní je vydaný jedine na základe nostrifikácie dokladu o vzdelaní predtým nadobudnutého v Taliansku, náhodne sa dotýka práve tohto problému.
40.
Ak sa totiž členský štát chce dovolávať takejto zásady na podporu reštriktívnej vnútroštátnej právnej úpravy, pričom neexistujú žiadne dôvody všeobecného záujmu, ktoré by ju odôvodňovali, musí sa najskôr uistiť, že okolnosť, na ktorú sa vzťahuje dotknutá situácia, spĺňa podmienky zneužitia definované judikatúrou Súdneho dvora. To predpokladá preskúmanie in concreto každej osobitnej situácie na účely zistenia, či sú splnené podmienky zneužitia.
41.
Hoci vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či sú splnené základné prvky zneužitia v spore vo veci samej, Súdny dvor pri rozhodovaní o prejudiciálnej otázke môže v prípade potreby vydať spresnenia, ktorých cieľom je viesť vnútroštátny súd pri jeho výklade. (
19
) Keďže Súdny dvor sa ešte nevyjadril k tejto otázke v rámci všeobecného systému uznávania diplomov, zdá sa mi dôležité naznačiť, ako sa v tejto osobitnej oblasti uplatňujú všeobecné kritériá charakterizujúce zneužitie.
42.
Na základe takýchto spresnení bude potom pre vnútroštátny súd jednoduchšie stanoviť kritériá, ktoré mu umožnia posúdiť zlučiteľnosť reštriktívnej právnej úpravy s právom Spoločenstva.
1. Identifikácia zneužitia v rámci všeobecného systému vzájomného uznávania diplomov
43.
V práve Spoločenstva existuje zásada zákazu zneužitia, podľa ktorej „subjekty podliehajúce súdnej právomoci sa nemôžu dovolávať právnych noriem Spoločenstva podvodne alebo obchádzajúc zákon“. (
20
) Obsah tejto zásady bol pomerne jasne spresnený judikatúrou Súdneho dvora. (
21
)
44.
Zneužitie predpokladá spojenie dvoch vzájomne súvisiacich kritérií, ktoré sú obidva založené na objektívnych skutočnostiach. (
22
) Aby prípadne bolo možné vyvodiť existenciu zneužitia, treba na jednej strane, aby zo všetkých objektívnych skutočností vyplývalo, že napriek formálnemu dodržaniu podmienok stanovených právnou úpravou Spoločenstva nebol splnený cieľ sledovaný touto právnou úpravou, a na druhej strane, aby z týchto skutočností vyplývalo, že hlavným cieľom uskutočneného úkonu je získať výhodu plynúcu z právnej úpravy Spoločenstva tým, že sa umelo vytvoria podmienky požadované na jej získanie. (
23
)
45.
Pokiaľ ide o prvé kritérium týkajúce sa existencie rozporu medzi dosiahnutým výsledkom a cieľom sledovaným ustanovením Spoločenstva, treba preskúmať, či uznanie španielskeho diplomu v Taliansku vedie k získaniu výhody, ktorá je v rozpore s cieľom sledovaným všeobecným systémom uznávania diplomov.
46.
Táto prvá etapa pri identifikácii zneužitia predpokladá starostlivé rozlíšenie cieľov sledovaných smernicou. Účelom vzájomného uznávania je predovšetkým zjednodušiť voľný pohyb osôb na území Spoločenstva tým, že podporuje slobodu usadiť sa, slobodné poskytovanie služieb a slobodu pohybu pracovníkov.
47.
Tento cieľ v skutočnosti obsahuje tri dimenzie. Implikuje, že kvalifikovaný štátny príslušník môže vykonávať svoje povolanie v inom členskom štáte bez ohľadu na rozdiely v právnej úprave medzi pôvodným členským štátom a hostiteľským členským štátom. (
24
) Tiež predpokladá, že štátny príslušník si môže vybrať členský štát, v ktorom chce nadobudnúť svoju odbornú kvalifikáciu. (
25
) A nakoniec smeruje k tomu, aby vzdelávacie inštitúcie daného členského štátu mohli poskytnúť svoje služby štátnym príslušníkom iných členských štátov a tiež poskytovať takéto služby na území iných členských štátov. (
26
) Inak povedané, systém uznávania diplomov sa uplatňuje na štátneho príslušníka, ktorý si želá „vykonávať povolanie ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako zamestnanec v inom členskom štáte ako štáte, kde nadobudol [svoju] odbornú kvalifikáciu“, (
27
) na štátneho príslušníka, ktorý si želá „získať odbornú kvalifikáciu v inom členskom štáte ako štáte, [ktorého je štátnym príslušníkom]“, (
28
) alebo aj na štátneho príslušníka, ktorý si želá „[získať] v inom členskom štáte doplňujúcu univerzitnú kvalifikáciu k svojmu základnému vzdelaniu“. (
29
)
48.
Smernica 89/48 a sektorové smernice, ktoré ju sprevádzajú, výslovne smerujú k účinnému zjednodušeniu voľného pohybu osôb. Uznanie diplomov je teda úzko späté s účinným výkonom slobôd priznaných Zmluvou na účely podpory „vzájomnej hospodárskej a sociálnej previazanosti v rámci Spoločenstva“ (
30
) v tejto oblasti. To je dôvod, prečo sa štátny príslušník, ktorý ani nepracoval, ani neštudoval, ani nezískal diplom potvrdzujúci vzdelanie v inom členskom štáte, ako je štát jeho pôvodu, nemôže dovolávať práv priznaných smernicou 89/48. (
31
)
49.
V dôsledku toho uvedená vzájomná hospodárska a sociálna previazanosť prostredníctvom systému uznávania diplomov predpokladá prinajmenšom čiastočné alebo úplné absolvovanie vzdelania na území členského štátu, v ktorom bol vydaný diplom, alebo v rámci vzdelávania, ktoré poskytuje, alebo, ešte všeobecnejšie, nadobudnutie akademickej alebo odbornej praxe, ktorá by bola z územného alebo vecného hľadiska previazaná s členským štátom, v ktorom bol vydaný diplom, o ktorého uznanie sa žiada v inom členskom štáte.
50.
Skutočnosť, že vzdelanie umožňujúce získanie diplomu, o ktorého uznanie sa žiada, sa uskutočnilo na území členského štátu, na ktorom sa má tento diplom používať, nemožno považovať za odporujúcu cieľom sledovaným voľným pohybom osôb, pokiaľ existuje spojitosť medzi takýmto vzdelaním a iným členským štátom, predovšetkým preto, lebo sa poskytuje v rámci vzdelávacieho systému tohto štátu. Za týchto okolností výkon práva na voľný pohyb treba považovať za účinný, keďže štátny príslušník Spoločenstva mohol využiť prístup k akademickému a/alebo odbornému vzdelaniu poskytovanému v rámci systému iného členského štátu, ako je jeho štát pôvodu. (
32
) Takáto skutočnosť tiež plne spĺňa cieľ slobodného poskytovania služieb, pretože nebráni poskytovaniu vzdelávacej služby inštitúciou členského štátu na území iného členského štátu. Cieľom smernice 89/48 je totiž v konečnom dôsledku vytvorenie európskeho trhu práce, ktorý sa nemôže uskutočniť bez vzniku trhu so vzdelaním na európskej úrovni.
51.
Skutočnosť, že štátny príslušník Spoločenstva má v úmysle využiť výhodnejší prístup k povolaniu v inom členskom štáte, ako je štát, kde absolvoval svoje štúdium, takisto plne zodpovedá cieľom Spoločenstva.
52.
Naopak, ak sa chce štátny príslušník preukazovať v členskom štáte A, kde absolvoval celé svoje akademické vzdelanie, ktoré mu neumožňuje prístup k povolaniu, o ktoré má v tomto štáte záujem, diplomom získaným v členskom štáte B, ktorý mu takýto prístup v tomto členskom štáte umožňuje, ale bez toho, aby tam získal akúkoľvek odbornú alebo akademickú kvalifikáciu majúcu vzťah k členskému štátu, ktorý mu diplom vydal, inými slovami, bez toho, aby študoval v rámci vzdelávania, ktoré štát B poskytuje, alebo pracoval v tomto štáte B, alebo ak sa chce preukazovať takýmto diplomom v inom členskom štáte C, možno odôvodnene pochybovať o existencii účinného výkonu voľného pohybu, pretože žiadna činnosť sa v hostiteľskom členskom štáte neuskutočnila. Nijaká vzájomná hospodárska a sociálna previazanosť na základe voľného pohybu pracovníkov teda nenastala.
53.
Výsledok, k akému sa tento štátny príslušník dopracuje na základe smernice za plného splnenia formálnych podmienok na jej uplatnenie, nezodpovedá ani výkonu povolania ako samostatne zárobkovo činnej osoby alebo ako zamestnanca v inom členskom štáte ako v štáte, kde nadobudol svoju odbornú kvalifikáciu, ani nadobudnutiu odbornej kvalifikácie v inom členskom štáte ako v štáte, ktorého je štátnym príslušníkom, ani nadobudnutiu v inom členskom štáte, alebo pod jeho dozorom, doplňujúcej univerzitnej kvalifikácie k svojmu základnému vzdelaniu. Za týchto podmienok by výhoda vzájomného uznania umožnila osobe získať vo svojom štáte pôvodu prístup k povolaniu, na ktoré nemá vzhľadom na uplatniteľné vnútroštátne právo potrebnú odbornú kvalifikáciu. Desiate odôvodnenie smernice totiž výslovne uvádza, že zavedený všeobecný systém uznávania „nemá za cieľ ani [meniť — neoficiálny preklad] úpravu [odborných — neoficiálny preklad] pravidiel, vrátane pravidiel profesionálnej etiky uplatniteľných na akúkoľvek osobu vykonávajúcu nejaké povolanie na území nejakého členského štátu, ani vylúčiť migrantov z uplatňovania týchto pravidiel“. Za tohto predpokladu a aj napriek formálnemu dodržaniu podmienok uplatnenia práva Spoločenstva je dosiahnutý výsledok zjavne v rozpore s cieľom sledovaným smernicou.
54.
Zjavný rozpor dosiahnutého výsledku s cieľmi sledovanými všeobecným systémom uznávania diplomov však nemôže byť jediný, ktorý charakterizuje zneužitie. Je totiž ešte potrebné, aby výhoda získaná prostredníctvom ustanovení práva Spoločenstva mohla byť objektívne odôvodnená iba úvahou o obchádzaní ustanovení vnútroštátneho práva s cieľom získať prístup k povolaniu v členskom štáte bez toho, aby na to boli v tomto členskom štáte splnené podmienky.
55.
Na posúdenie tejto podmienky je možné „vziať do úvahy čisto umelý charakter týchto plnení“, (
33
) v prejednávanom prípade ide o úkony nostrifikácie a uznania na účely určenia, či sa možno s ohľadom na jednotlivé uvedené ciele domnievať, že majú aj iné odôvodnenie, ako výlučný záujem obchádzať uplatniteľné vnútroštátne právne úpravy.
56.
V prejednávanej veci, kde neexistuje žiaden účinný výkon voľného pohybu, sa tento postup zdá byť naozaj umelý. Dosiahnutý výsledok, ktorý má ďaleko od podporovania vzájomnej hospodárskej a sociálnej previazanosti, má za cieľ umožniť štátnemu príslušníkovi Spoločenstva prístup k povolaniu v jeho členskom štáte pôvodu bez toho, aby získal požadovanú kvalifikáciu v súlade s ustanoveniami práva tohto členského štátu, a bez toho, aby bolo nevyhnutné nadobudnúť odbornú a/alebo akademickú kvalifikáciu v rámci systému, ktorý je poskytovaný iným členským štátom. To vedie k získaniu výhod poskytovaných právom Spoločenstva v skutkovej situácii, ktorá je v skutočnosti výlučne interná, ale ktorá bola umelo začlenená do pôsobnosti práva Spoločenstva.
57.
Za výhodu, ktorá je v rozpore s ustanoveniami smernice, treba považovať prístup k regulovanému povolaniu v členskom štáte bez splnenia podmienok stanovených uplatniteľnou vnútroštátnou právnou úpravou, preukazujúc sa diplomom získaným v inom členskom štáte, v ktorom nebola získaná nijaká odborná kvalifikácia, či už absolvovaním doplnkového akademického vzdelania v rámci vzdelávacieho systému v tomto členskom štáte, alebo nadobudnutím odbornej kvalifikácie, ktorá by mala spojitosť s týmto členským štátom, pokiaľ nemožno uplatniť žiadne iné odôvodnenie spojené s cieľom voľného pohybu.
58.
Ak sa vnútroštátny súd bude domnievať, že pán Cavallera zneužil právo Spoločenstva, mal by vyvodiť záver, že menovaný sa nemôže dovolávať ustanovení smernice, hoci jeho doklad o vzdelaní spĺňa formálne podmienky na to, aby bol kvalifikovaný ako diplom v zmysle tejto smernice. Samotný takýto záver však nestačí na to, aby vnútroštátna právna úprava, ktorej cieľom je obmedziť uznávanie diplomov, bola v prejednávanej veci vyhlásená za zlučiteľnú s právom Spoločenstva.
2. Podmienky súladu reštriktívnej talianskej právnej úpravy bojujúcej proti zneužitiu
59.
Táto druhá etapa v mojej úvahe je úzko spätá s prvou. Vnútroštátnemu súdu prináleží posúdiť, či obmedzenie vzájomného uznávania diplomov stanovené talianskou právnou úpravou môže byť „opodstatnené dôvodmi boja proti vyslovene umelým konštrukciám, a prípadne či takéto obmedzenie je primerané tomuto cieľu“. (
34
)
60.
Vzhľadom na vyššie opísané ciele, aby obmedzenie uznávania diplomov mohlo byť „odôvodnené bojom proti praktikám zneužívania práva, musí byť osobitným cieľom takéhoto obmedzenia zamedziť konaniam, ktoré spočívajú vo vytvorení vyslovene umelých konštrukcií zbavených hospodárskej reality“, (
35
) teda konštrukcií preukazujúcich, že v žiadnom okamihu neexistoval účinný výkon voľného pohybu. Uvedené konštrukcie teda ukazujú, že jediným cieľom týchto úkonov bolo vyhnúť sa uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy týkajúcej sa prístupu k povolaniu.
61.
V prejednávanej veci môže talianska právna úprava, ktorá odmieta uznanie „diplomu iného členského štátu, ktorý je vydaný jedine na základe uznania iného talianskeho diplomu“, skutočne prispieť k tomuto cieľu.
62.
Dotknutá vnútroštátna právna úprava však musí byť ešte primeraná sledovanému cieľu, čiže nesmie ísť nad rámec toho, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie. V prejednávanej veci všetko závisí od výkladu výrazu „vydaný jedine na základe“. Ako bolo uvedené, ak štátny príslušník môže odôvodniť nadobudnutie odbornej kvalifikácie na území členského štátu, v ktorom bol diplom vydaný, musí byť oprávnený sa ním preukazovať vo svojom štáte pôvodu prostredníctvom vzájomného uznávania diplomov.
63.
Vnútroštátnemu súdu teda prináleží overiť, či výrazom „vydaný jedine na základe“ taliansky zákonodarca nevylučuje takéto situácie a dotýka sa iba situácie, keď štátny príslušník členského štátu nemôže v členskom štáte vydania diplomu odôvodniť nijakú dodatočnú odbornú alebo akademickú kvalifikáciu vo vzťahu ku kvalifikácii, ktorú už pôvodne získal v Taliansku. Naopak, uplatnenie tejto právnej úpravy musí byť vylúčené, pokiaľ žiadosť o uznanie môže byť odôvodnená cieľmi voľného pohybu, tak ako sú spresnené v bode 47 týchto návrhov.
64.
Ak sú splnené formálne podmienky vzájomného uznávania diplomov, vnútroštátna právna úprava môže obmedziť takéto uznávanie iba v prípade, ak je odôvodnená výlučne dôvodmi boja proti zneužitiu, ktoré je charakteristické predovšetkým vytváraním umelých konštrukcií, a za predpokladu, že je primeraná tomuto osobitnému cieľu.
III — Návrh
65.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby na položené prejudiciálne otázky odpovedal takto:
1.
Rozhodnutie o nostrifikácii, akým je rozhodnutie vo veci samej, predstavuje diplom v zmysle článku 1 písm. a) smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov, ak spĺňa objektívne podmienky stanovené týmto ustanovením.
2.
Smernica 89/48 sa však má vykladať v tom zmysle, že sa jej nemožno dovolávať na podporu žiadosti o uznanie diplomu, ak takáto žiadosť predstavuje zneužitie.
Na preukázanie existencie zneužitia je na jednej strane potrebné, aby žiadosť o uznanie napriek formálnemu uplatneniu podmienok stanovených relevantnými ustanoveniami smernice 89/48 viedla k získaniu výhody, ktorej priznanie je v rozpore s cieľom stanoveným jej ustanoveniami. Na druhej strane musí tiež zo všetkých objektívnych skutočností vyplývať, že hlavným cieľom dotknutých úkonov je získať takúto výhodu.
Za výhodu, ktorá je v rozpore s relevantnými ustanoveniami smernice 89/48, treba považovať prístup k regulovanému povolaniu v členskom štáte bez splnenia podmienok stanovených uplatniteľnou vnútroštátnou právnou úpravou, preukazujúc sa diplomom získaným v inom členskom štáte, v ktorom nebola získaná nijaká odborná kvalifikácia, či už absolvovaním doplnkového akademického vzdelania v rámci vzdelávacieho systému v tomto členskom štáte, alebo nadobudnutím odbornej kvalifikácie, ktorá by mala spojitosť s týmto členským štátom, pokiaľ nemožno uplatniť žiadne iné odôvodnenie spojené s cieľom voľného pohybu.
3.
Ak sú splnené formálne podmienky vzájomného uznávania diplomov, vnútroštátna právna úprava môže obmedziť takéto uznávanie iba v prípade, ak je odôvodnená výlučne dôvodmi boja proti zneužitiu, ktoré je charakteristické predovšetkým vytváraním umelých konštrukcií, a za predpokladu, že je primeraná tomuto osobitnému cieľu.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Ú. v. ES L 19, 1989, s. 16; Mim. vyd. 05/001, s. 337.
(
3
)	Kráľovský dekrét z 20. februára 2004, BOE zo .
(
4
)	Kráľovský dekrét zo 16. januára 1987, BOE z .
(
5
)	Kráľovský dekrét č. 2537 z 23. októbra 1925 o schválení úpravy týkajúcej sa povolania inžiniera a architekta, GURI č. 37 z .
(
6
)	Dekrét prezidenta republiky č. 328 z 5. júna 2001, ktorým sa mení a dopĺňa právna úprava týkajúca sa podmienok pripustenia k štátnej skúške a súvisiacim skúškam na účely výkonu určitých povolaní a právna úprava týkajúca sa dotknutých profesijných komôr, bežná príloha GURI č. 190 zo .
(
7
)	Dekrét z 27. januára 1992 (GURI č. 40 z, s. 6).
(
8
)	Pozri taliansku a maďarskú verziu článku 1 písm. b) smernice 89/48, nemeckú a maďarskú verziu článku 2 prvého odseku smernice 89/48, ako aj španielsku, taliansku a slovinskú verziu článku 3 prvého odseku smernice 89/48.
(
9
)	Pozri najmä rozsudky zo 7. februára 1979, Knoors, 115/78, Zb. s. 399, bod 20, a z, Kraus, C-19/92, Zb. s. I-1663, bod 16.
(
10
)	Článok 1 písm. a) druhá zarážka smernice 89/48.
(
11
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (Ú. v. EÚ L 255, s. 22).
(
12
)	Bod 19 (kurzívou zvýraznil generálny advokát) a rozsudok z 9. septembra 2003, Burbaud, C-285/01, Zb. s. I-8219, body 50 a 52.
(
13
)	Pozri v tomto zmysle už citovaný rozsudok Kraus, body 15 až 18.
(
14
)	Rozsudok zo 7. septembra 2006, Price, C-149/05, Zb. s. I-7691, bod 54.
(
15
)	Článok 1 písm. a) prvý odsek smernice 89/48.
(
16
)	Pozri v tomto zmysle body 34 až 39 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Bot 19. apríla 2007 vo veci Komisia/Grécko, C-274/05, stále prebiehajúcej pred Súdnym dvorom.
(
17
)	Okrem iného treba zdôrazniť, že konanie o nostrifikácii nevyplýva priamo zo zákona a zahŕňa podrobné overenie kvalifikácie žiadateľa: pozri články 4 a nasl. kráľovského dekrétu č. 86/1987 zo 17. januára 1987, BOE z, uplatniteľného v čase skutkových okolností.
(
18
)	Pozri rozsudky Knoors, už citovaný, bod 25; z 3. októbra 1990, Bouchoucha, C-61/89, Zb. s. I-3551, bod 14; zo, Singh, C-370/90, Zb. s. I-4265, bod 24; z, Centros, C-212/97, Zb. s. I-1459, bod 24; z, X a Y, C-436/00, Zb. s. I-10829, body 41 a 45, a z, Inspire Art, C-167/01, Zb. s. I-10155, bod 136.
(
19
)	Pozri najmä rozsudok z 21. februára 2006, Halifax a i., C-255/02, Zb. s. I-1609, body 76 a 77.
(
20
)	Rozsudky z 12. mája 1998, Kefalas a i., C-367/96, Zb. s. I-2843, bod 20; z, Diamantis, C-373/97, Zb. s. I-1705, bod 33; Halifax a i., už citovaný, bod 68, a z, Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, C-196/04, Zb. s. I-7995, bod 35.
(
21
)	Na pripomenutie vývoja judikatúry v oblasti zneužitia práva sa možno odvolať na bod 62 mojich návrhov prednesených v už citovanej veci Halifax a i.
(
22
)	K významu zachovania dôkazu zneužitia založeného na objektívnych skutočnostiach bez potreby preukazovať úmysel jeho údajného pôvodcu pozri moje návrhy v už citovanej veci Halifax a i., body 70 a 71.
(
23
)	Pozri rozsudky zo 14. decembra 2000, Emsland-Stärke, C-110/99, Zb. s. I-11569, body 52 a 53, a v tom istom zmysle Centros, už citovaný, bod 24; Halifax a i., už citovaný, body 74 a 75, a Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, už citovaný, bod 64.
(
24
)	Pokiaľ ide o slobodu usadiť sa, pozri osobitne rozsudky Centros, už citovaný, bod 25; X a Y, už citovaný, bod 42, a Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, už citovaný, body 41 a 42.
(
25
)	Tento cieľ treba priradiť k článku 3 ods. 1 písm. q) ES a článku 149 ods. 2 druhej zarážke ES, ktoré sa týkajú mobility učiteľov a študentov. Pozri tiež rozsudky z 11. júla 2002, D’Hoop, C-224/98, Zb. s. I-6191, body 30 až 32, a zo, Komisia/Rakúsko, C-147/03, Zb. s. I-5969, bod 44.
(
26
)	Pozri bod 39 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Bot v už citovanej veci Komisia/Grécko.
(
27
)	Rozsudok z 2. júla 1998, Kapasakalis a i., C-225/95 až C-227/95, Zb. s. I-4239, bod 18.
(
28
)	Kraus, už citovaný, bod 16.
(
29
)	Tamže, bod 17.
(
30
)	Rozsudok Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, už citovaný, bod 53.
(
31
)	Pozri najmä rozsudok Kapasakalis a i., už citovaný, bod 22.
(
32
)	Potri bod 39 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Bot v už citovanej veci Komisia/Grécko.
(
33
)	Rozsudok Halifax a i., už citovaný, bod 81.
(
34
)	Rozsudok Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, už citovaný, bod 57.
(
35
)	Tamže, bod 55.