61985CO0025_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dokument af 28 . januar 1985 har Nuovo Campsider indgivet begaering om foreloebige forholdsregler med paastand om, at Kommissionen som led i gennemfoerelsen af medlemsstaternes beslutning af 6 . marts 1953 tilpligtes at rette en henstilling med det formaal at forhindre, at eksporten af skrot til tredjelande overstiger 450 000 tons om maaneden, samt paalaegges straks at ivaerksaette procedurer, der kan foere til indgreb over for prisudviklingen og til ivaerksaettelse af foranstaltninger i medfoer af EKSF-traktatens artikel 59 .
2 Begaeringen, der blev registreret paa Domstolens justitskontor den 29 . januar 1985, er fremsat i medfoer af EKSF-traktatens artikel 35 og procesreglementets artikel 83 .
3 Sagsoegeren har henvist til det passivitetssoegsmaal, sagsoegeren i medfoer af EKSF-traktatens artikel 35 har anlagt ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 29 . januar 1985 .
4 Sagsoegeren har anfoert, at det paa grund af stigningen i efterspoergslen efter skrot i De forenede Stater og den kursudvikling, som dollaren har gennemgaaet, er blevet meget fordelagtigt for virksomheder, der saelger skrot, at eksportere til tredjelande . Selv om indsamlingen af skrot er steget, har stigningen i priserne medfoert, at de beroerte virksomheder, i haab om nye stigninger samt for at overfoere deres fortjenester til det nye regnskabsaar, har solgt mindre skrot . Det fremgaar af toldmaessige statistikker, i hvor hoej grad elektrostaalvaerkerne, der anvender skrot som raavare, er blevet ramt af denne mangelsituation . Ligevaegten mellem elektrostaalvaerker og integrerede staalvaerker er blevet forrykket, elektrostaalvaerkerne er ikke laengere rentable, og de har endog vaeret noedsaget til at afbryde deres produktion paa grund af mangel paa skrot .
5 De begaerede foreloebige forholdsregler er noedvendige, idet det ikke er muligt for staalvaerkerne at opretholde deres produktion og efterkomme deres ordrer, hvilket skyldes mangelen paa skrot og det forhold, at den stadige stigning i priserne paa skrot medfoerer oekonomiske tab, som staalvaerkerne ikke er i stand til at baere .
6 Sagsoegeren har anfoert, at formaalet med den foerste begaerede forholdsregel er, at eksporten af skrot fastholdes paa gennemsnitsniveauet for de seneste tre aar, altsaa blot en fastfrysning af situationen, og at formaalet med den anden er, at der ivaerksaettes forberedende procedurer, som efter sagsoegerens opfattelse paa ingen maade foregriber Domstolens afgoerelse om sagens realitet . Til stoette for de i passivitetssoegsmaalet nedlagte paastande har sagsoegeren gjort gaeldende, at den ovenfor anfoerte udvikling bringer virkeliggoerelsen af de grundlaeggende formaal med EKSF-traktaten i fare, og at institutionerne har tilsidesat deres forpligtelse til at sikre forsyningerne paa det faelles marked .
7 Sagsoegeren har henvist til en beslutning af 6 . marts 1953, hvori Raadets medlemmer har udtrykt enighed om, at eksporten til tredjelande indtil videre skal begraenses mest muligt .
8 Denne beslutning blev truffet i medfoer af traktatens artikel 57, hvorefter Den Hoeje Myndighed fortrinsvis skal vaelge virkemidler af indirekte karakter, f.eks . handelspolitiske indgreb . Ifoelge artikel 71 ligger kompetencen paa det handelspolitiske omraade hos medlemsstaternes regeringer, idet disse dog skal yde hinanden den noedvendige hjaelp . I henhold til artikel 73 kan Den Hoeje Myndighed rette henstillinger til medlemsstaterne med henblik paa at sikre en samordning af de foranstaltninger, der er truffet i medfoer af artikel 71 .
9 Saafremt der opstaar en mangelsituation, som ikke kan afhjaelpes paa andre af de i traktaten angivne maader, kan Kommissionen ivaerksaette den i artikel 59 omhandlede procedure med henblik paa, at der indfoeres en eksportkontingentordning .
10 Sagsoegeren har anfoert, at man ved telex af 16 . november 1984 anmodede Kommissionen om at traeffe foranstaltninger til at imoedegaa situationen, men at Kommissionen intet foretog sig i denne anledning, paa trods af at vaere blevet rykket flere gange . Ifoelge oplysninger i pressen meddelte Kommissionen Raadet, at den ikke fandt det noedvendigt, at der blev truffet nogen umiddelbare foranstaltninger med henblik paa en begraensning af eksporten, idet dennes davaerende stoerrelse, 6 millioner tons, dog fandtes at udgoere et maksimum, der ikke burde overskrides, ligesom Kommissionen gav udtryk for, at der burde ske en hoejere grad af formalisering med hensyn til den maade, hvorpaa udviklingen i eksporten foelges statistisk .
11 Ifoelge sagsoegeren hviler Kommissionens opfattelse paa en undersoegelse, som klart er foraeldet . Eksporten til tredjelande overskred i midten af december 1984 i vaesentlig grad det naevnte niveau paa 6 millioner tons, og der indtraf allerede paa dette tidspunkt et fald i udbuddet paa det italienske marked og en stigning i priserne paa skrot, hvilket af Kommissionen var blevet fremstillet som rent hypotetiske muligheder .
12 Naar Kommissionen ikke inden for den i EKSF-traktatens artikel 35 fastsatte frist paa to maaneder foretog sig noget i anledning af sagsoegerens anmodning, er dette udtryk for, at den i strid med sine forpligtelser har undladt at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at sikre virkeliggoerelsen af maalene med EKSF-traktaten . Kommissionen har herved udvist en saa alvorlig mangel paa forudseenhed og omtanke, at dette maa sidestilles med en tilsidesaettelse af det retlige formaal, der ligger til grund for Kommissionens befoejelser ifoelge EKSF-traktaten, hvilket er udtryk for magtfordrejning ( dom af 29 . november 1956, Fédéchar, 8/55, Sml . 1954-1964, s . 29 ).
13 For saa vidt angaar baggrunden for sagen, har Kommissionen bestridt, at den intet har foretaget sig, idet den henviser til, at den efter anmodning fra Raadet har fremlagt en redegoerelse om markedet for skrot .
14 Kommissionen erkender, at der er forsyningsproblemer for de virksomheder, der anvender skrot som raavare, men goer gaeldende, at det maa anses for meget tvivlsomt, om det er hensigtsmaessigt at skride til planoekonomiske indgreb paa markedet for staal, der er et verdensmarked .
15 Hvad angaar den foerste begaerede foreloebige forholdsregel, der tilsigter en fastfrysning af eksportens stoerrelse, anfoerer Kommissionen, at noget saadant er en handelspolitisk foranstaltning, der henhoerer under medlemsstaternes regeringer . De indgreb med hensyn til priser, der endvidere oenskes, er ikke hensigtsmaessige . Saadanne indgreb maa kombineres med indgreb over for eksporten for at vaere effektive, og de ville medfoere en bremsning af eksporten og af indsamlingen af skrot . Disse foranstaltninger ville derfor goere mere skade end gavn .
16 Kommissionen kan i medfoer af artikel 59 tage skridt til, at der indfoeres begraensninger over for eksporten til tredjelande, saafremt den skoenner, at Faellesskabet staar over for en alvorlig mangelsituation, og at de i artikel 57 angivne virkemidler ikke er tilstraekkelige til at imoedegaa en saadan . Kommissionen goer gaeldende, at der ikke er tale om en mangelsituation og end mindre en alvorlig mangelsituation . Virksomhederne kan saaledes udmaerket skaffe sig forsyninger, saafremt de er rede til at betale markedsprisen .
17 Beslutningen af 6 . marts 1953 ( en mellemstatslig overenskomst indgaaet under forenklede former ) foelges i dag kun af Danmark, Italien og Irland . Kommissionen har gjort, hvad der inden for graenserne af dens befoejelser var muligt for at sikre, at formaalet med denne beslutning foeres ud i livet, jfr . Kommissionens henstilling 75/97/EKSF af 23 . december 1974 ( EFT L 38 af 12.2.75, s . 19 ), i hvis artikel 2 det hedder, at »medlemsstaterne skal traeffe de noedvendige generelle eller saerlige foranstaltninger for at sikre, at overtraedelser af bestemmelserne om forbud eller restriktioner vedroerende udfoersel til tredjelande af skrot eller lignende varer giver anledning til sanktioner, uanset hvilken medlemsstat varerne hidroerer fra« .
18 Kommissionen goer endvidere gaeldende, at begaeringen om foreloebige forholdsregler ikke opfylder nogen af de betingelser, saadanne begaeringer ifoelge Domstolens faste praksis skal opfylde .
19 For det foerste anfoeres det, at det anlagte passivitetssoegsmaal klart maa afvises . Kommissionen er aldrig paa retsgyldig maade blevet anmodet om at traeffe foranstaltninger, idet den ved sagsoegerens telex blot blev opfordret til »alvorligt at overveje, om ikke det nu maa anses for afgoerende noedvendigt straks at traeffe foranstaltninger, der kan normalisere forholdene paa markedet for skrot« . Denne opfordring er ikke tilstraekkelig praecis til at kunne anses som en anmodning, der bevirker, at den for anlaeggelse af et passivitetssoegsmaal gaeldende frist begynder at loebe .
20 Sagen maa ogsaa afvises, fordi en virksomhedsorganisation ikke kan kraeve, at Kommissionen paatvinger samtlige medlemsstater betydelige indskraenkninger i deres handlefrihed, blot fordi organisationens medlemmer har vanskeligheder med deres forsyninger af skrot . I det hoejeste ville en sag kunne antages til realitetsbehandling, saafremt organisationen var i stand til at godtgoere, at det var aabenbart, at Kommissionens eneste formaal med ikke at ville traeffe de paagaeldende foranstaltninger var forsaetligt at paafoere organisationen skade .
21 Hvad angaar sagens realitet, kan der endvidere ikke gives sagsoegeren medhold, idet Kommissionen ikke var forpligtet til at traeffe de i sagsoegerens henvendelse omhandlede foranstaltninger, da saadanne henhoerer under Kommissionens skoensmaessige befoejelser . Sagsoegeren har i denne forbindelse ikke forelagt noget bevis for, at der skulle vaere blevet begaaet magtfordrejning .
22 Endvidere anfoeres det, at de begaerede foreloebige forholdsregler ikke er uopsaettelige, idet den paagaeldende vare, ganske vist til hoeje priser, har vaeret til raadighed paa markedet, hvorfor der ikke har vaeret tale om nogen mangelsituation . Ingen medlemsstater har forelagt Raadet noget forslag svarende til sagsoegerens anmodning .
23 Da Kommissionen ikke har nogen befoejelser til at traeffe beslutninger, men kun en initiativret, kan de begaerede forholdsregler ikke faa nogen oejeblikkelige virkninger, der kan forhindre, at sagsoegeren paafoeres en alvorlig og uoprettelig skade .
24 Endvidere er det aabenbart, at det ville foregribe afgoerelsen vedroerende sagens realitet, saafremt Kommissionen blev paalagt at goere brug af sin initiativret, idet man herved paa forhaand ville statuere, at Kommissionen har gjort sig skyldig i en retsstridig passivitet, og idet det ville vaere ensbetydende med, at man satte en beslutning fra en organisation paa markedet for skrot i stedet for og over en beslutning fra Kommissionen .
25 Det bemaerkes, at indbringelse af en sag for Domstolen i henhold til EKSF-traktatens artikel 39 ikke har opsaettende virkning . Saafremt Domstolen skoenner, at forholdene kraever det, kan den dog udsaette fuldbyrdelsen af den anfaegtede beslutning og foreskrive enhver anden form for foreloebige forholdsregler .
26 Ifoelge Domstolens faste praksis kan der kun traeffes bestemmelse om saadanne forholdsregler, saafremt der anfoeres tilstraekkeligt vaegtige faktiske og retlige grunde til, at de umiddelbart forekommer berettigede . De maa endvidere vaere uopsaette lige, dvs . at det for at forhindre, at den part, der fremsaetter begaeringen, paafoeres en alvorlig og uoprettelig skade, er noedvendigt, at de foreskrives, og at deres virkninger indtraeffer allerede foer Domstolens afgoerelse om sagens realitet . De maa endelig vaere foreloebige, dvs . at de ikke maa foregribe afgoerelsen om realiteten .
27 For saa vidt angaar de faktiske og retlige omstaendigheder, der er blevet anfoert, bemaerkes, at en situation, hvor priserne paa skrot paa grund af en stor efterspoergsel er saa hoeje, at en vaesentlig del af industrien i Faellesskabet ikke laengere er i stand til at betale den pris, der forlanges, umiddelbart maa betragtes som en mangelsituation, selv om der kan opnaas tilstraekkelige forsyninger af skrot .
28 Det er ikke for alvor blevet bestridt, at der foreligger en alvorlig situation, hvis afhjaelpning er et uopsaetteligt spoergsmaal for de virksomheder, der er medlemmer af den sagsoegende organisation, idet disse ikke kan ophaeve virkningerne af stigningen i priserne paa deres raavare, nemlig skrot, ved at haeve deres salgspriser .
29 Ifoelge EKSF-traktatens artikel 59 er Kommissionen forpligtet til at tage skridt til en afhjaelpning af situationen, saafremt virksomhederne i Faellesskabet er udsat for en alvorlig mangelsituation, og indirekte former for virkemidler ikke er tilstraekkelige til at afhjaelpe denne . Det findes imidlertid ikke godtgjort, at de oejeblikkelige forhold paa markedet har udviklet sig i en saadan grad, at der foreligger en alvorlig mangelsituation i betydningen i artikel 59, hvorfor det heller ikke umiddelbart kan anses for godtgjort, at Kommissionen har gjort dig skyldig i en retsstridig passivitet . Det bemaerkes i denne forbindelse imidlertid, at Kommissionen er forpligtet til noeje at foelge udviklingen paa markedet for skrot og til i det omfang, den har kompetence, at traeffe de foranstaltninger, der er noedvendige .
30 Hvad angaar de andre bestemmelser, som sagsoegeren har henvist til, bemaerkes, at Kommissionen i henhold til disse har en raekke skoensmaessige befoejelser, og at det ikke tilkommer Domstolen eller dens praesident i forbindelse med behandlingen af en begaering om foreloebige forholdsregler at statuere, at graenserne for disse befoejelser er blevet overskredet, i hvert fald ikke naar der ikke foreligger tungtvejende holdepunkter for at antage, at der er begaaet magtfordrejning .
31 Det findes endvidere at ville kunne foregribe afgoerelsen vedroerende sagens realitet, saafremt der blev truffet bestemmelse om de i begaeringen anfoerte foreloebige forholdsregler .
32 Endelig bemaerkes, at det maa anses for tvivlsomt, om sagen vil kunne antages til realitetsbehandling . Den ved telex af 16 . november 1984 fremsatte opfordring kan ikke umiddelbart anses som en i henhold til EKSF-traktatens artikel 35 fremsat formel anmodning til Kommissionen om at traeffe foranstaltninger, og den indeholder ingen udtrykkelig angivelse af, hvilke bestemte forholdsregler, der oenskes truffet, i hvilken forbindelse det findes uden betydning, om sagsoegeren maatte kunne godtgoere, at dette spoergsmaal er blevet rejst mundtligt, saaledes som sagsoegeren har gjort gaeldende under den mundtlige forhandling .
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
PRAESIDENTEN
foer endelig afgoerelse traeffes :
1 ) Begaeringen tages ikke til foelge .
2 ) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes .