61992CJ0154_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 23. april 1992, indgaaet til Domstolen den 6. maj 1992, har Arbeidsrechtbank Antwerpen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 79/7/EOEF af 19. december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring (EFT 1979 L 6, s. 24).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem R. van Cant og Rijksdienst voor Pensioenen (herefter benaevnt "Rijksdienst") vedroerende beregningen af den pension, som Rijksdienst udbetalte ham.
3 I Belgien var den normale pensionsalder ifoelge kongelig anordning (arrêté royal nr. 50 af 24. oktober 1967 om arbejdsophoers- og efterladtepension for arbejdstagere (Belgisch Staatsblad af 27.10.1967, s. 11258) fastsat til 65 aar for maend og 60 aar for kvinder. Retten til arbejdsophoerspension optjentes for hvert kalenderaar med en broekdel af loennen, hvor naevneren ikke maatte vaere over 45 for maend og 40 for kvinder.
4 I henhold til lov af 20. juli 1990 om indfoerelse af en fleksibel pensionsalder for arbejdstagere og om tilpasning af arbejdstagerpensionerne til udviklingen i den generelle velfaerd (Belgisch Staatsblad af 15.8.1990, s. 15875) kan alle arbejdstagere, saavel maend som kvinder, gaa paa pension, naar de fylder 60 aar. Med hensyn til beregningen af pensionsbeloebet opretholder denne lov dog den ordning, der var indfoert ved kongelig anordning nr. 50.
5 R. van Cant, der er fyldt 65 aar, har siden den 1. juni 1991 faaet udbetalt en arbejdsophoerspension, som af Rijksdienst er beregnet paa grundlag af de 45 for ham mest fordelagtige kalenderaar af hans beskaeftigelsesperiode.
6 R. van Cant anfaegtede, under henvisning til, at han, saafremt der blev anvendt den metode, der gaelder for beregningen af kvinders pension, hvor arbejdstagerens 40 mest fordelagtige beskaeftigelsesaar laegges til grund, ville opnaa en hoejere pension, den afgoerelse, hvorved Rijksdienst havde fastsat hans pension, ved Arbeidsrechtbank Antwerpen med paastand om annullation.
7 Arbeidsrechtbank Antwerpen har derefter udsat sagens behandling og besluttet at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Indebaerer beregningsmetoden for arbejdsophoerspension for pensionsberettigede maend en forskelsbehandling paa grundlag af koen, jf. artikel 4 i direktiv 79/7/EOEF, naar der gaelder en anden beregningsmetode for pensionsberettigede kvinder, der kan foere til tildeling af en hoejere arbejdsophoerspension til kvinder med samme erhvervsmaessige beskaeftigelsesperiode, idet arbejdsophoerspensionen for maend bl.a. beregnes som 1/45 x 60% eller 75% af den til et fast beloeb ansatte, fiktive eller faktiske loen for hvert af beskaeftigelsesperiodens kalenderaar, der skal tages i betragtning, mens pensionen for kvinder beregnes som 1/40 x 60% eller 75% af samme loen, og idet der ° i givet fald ° tages hensyn til de 45 mest fordelagtige aar af en mands beskaeftigelsesperiode og til de 40 mest fordelagtige aar af en kvindes beskaeftigelsesperiode, samt naar der yderligere henses til, at saavel maend som kvinder kan vaelge at faa tildelt arbejdsophoerspension med virkning fra den foerste dag i den maaned, der foelger efter den dato, hvor de fylder 60 aar?
2) Saafremt spoergsmaal )1 besvares bekraeftende, oenskes det oplyst, om artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EOEF er umiddelbart anvendelig i denne sag?
3) Indebaerer dette, at arbejdsophoerspensionen for pensionsberettigede maend skal beregnes paa grundlag af den mest fordelagtige regel, som ifoelge artikel 3 i lov af 20. juli 1990 om indfoerelse af en fleksibel pensionsalder for arbejdstagere og tilpasning af arbejdstagerpensionen til udviklingen i den almindelige velfaerdssituation hidtil kun har fundet anvendelse ved beregningen af pensionen for pensionsberettigede kvinder?"
8 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Det foerste spoergsmaal
9 Med det foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret reelt at faa oplyst, om artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 79/7 er til hinder for, at en national lovbestemt ordning, der giver mandlige og kvindelige arbejdstagere ret til at gaa paa pension paa samme alderstidspunkt, ved pensionsberegningsmetoden opretholder en forskel paa grundlag af koen, som er knyttet til den forskel i pensionsalder, som fandtes i den tidligere lovgivning.
10 Det bemaerkes hertil foerst, at artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 forbyder enhver forskelsbehandling paa grundlag af koen for saa vidt angaar beregningen af ydelserne, herunder alderdomsydelser.
11 Endvidere bemaerkes, at en national lovgivning som beskrevet af den forelaeggende ret, hvorefter der er fastsat en paa grundlag af arbejdstagerens koen forskellig metode til beregning af arbejdsophoerspensionen, indebaerer en forskelsbehandling som omhandlet af direktiv 79/7.
12 Endelig bemaerkes, at en saadan forskelsbehandling kun kan begrundes under henvisning til artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7, hvorefter direktivet ikke er til hinder for, at medlemsstaterne fra direktivets anvendelsesomraade kan undtage fastsaettelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophoerspensioner og eventuelle foelger heraf for andre ydelser.
13 Saafremt den nationale lovgivning har ophaevet forskellen i pensionsalder mellem mandlige og kvindelige arbejdstagere ° en faktisk omstaendighed, som skal afgoeres af den nationale ret ° kan artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7 ikke laengere paaberaabes som begrundelse for at fastholde en forskel i beregningsmetoden for arbejdsophoerspensionen, som var knyttet til forskellen i pensionsalderen.
14 Foelgelig boer det af Arbeidsrechtbank, Antwerpen, forelagte foerste praejudicielle spoergsmaal besvares med, at artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 79/7 er til hinder for, at nationale lovbestemmelser, hvorefter der gaelder samme pensionsalder for mandlige og kvindelige arbejdstagere, med hensyn til beregning af pensionen opretholder en forskel paa grundlag af koen, der er knyttet til den forskellige pensionsalder, der gjaldt i henhold til den tidligere ordning.
Det andet spoergsmaal
15 Med det andet spoergsmaal oensker den forelaeggende ret at faa oplyst, om borgerne fra udloebet af den frist, der var fastsat for gennemfoerelsen af direktiv 79/7, kan paaberaabe sig direktivets artikel 4, stk. 1, ved den nationale ret for at hindre anvendelsen af enhver national bestemmelse, der er i strid hermed.
16 Det bemaerkes hertil foerst, at ifoelge Domstolens faste praksis kan private, saafremt bestemmelserne i et direktiv ud fra et indholdsmaessigt synspunkt fremstaar som ubetingede og tilstraekkelig praecise, og der ikke rettidigt er truffet gennemfoerelsesforanstaltninger, stoette ret paa disse bestemmelser for at anfaegte enhver national regel, der ikke er i overensstemmelse med direktivet (jf. navnlig dom af 4.12.1986, sag 71/85, Federatie Nederlandse Vakbeweging, Sml. s. 3855, praemis 13).
17 Med hensyn til artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 har Domstolen allerede udtalt, at denne bestemmelse ikke giver medlemsstaterne mulighed for at stille betingelser for eller begraense anvendelsen af princippet om ligebehandling paa dettes egentlige anvendelsesomraade, og at bestemmelsen er tilstraekkelig noejagtig og ubetinget til, at den med virkning fra den 23. december 1984, den dato da direktivet skulle vaere gennemfoert i medlemsstaternes lovgivning, kan paaberaabes af private ved de nationale domstole for at forhindre anvendelsen af nationale bestemmelser, som er i strid med bestemmelsen (jf. dommen i sagen Federatie Nederlandse Vakbeweging, naevnt ovenfor, praemis 21, samt dom af 24.3.1987, sag 286/85, McDermott og Cotter, Sml. s. 1453, praemis 14, og af 24.6.1987, sag 384/85, Borrie Clarke, Sml. s. 2865, praemis 9).
18 Det andet praejudicielle spoergsmaal skal herefter besvares med, at artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 med virkning fra den 23. december 1984 kunne paaberaabes af private for de nationale domstole for at forhindre anvendelsen af nationale bestemmelser, som var i strid med denne bestemmelse i direktivet.
Det tredje spoergsmaal
19 Med det tredje spoergsmaal oensker den nationale domstol at faa oplyst, om den daarligst stillede gruppe i tilfaelde af, at der foreligger en overtraedelse af artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7, har ret til, at der paa den anvendes den samme ordning som for den bedst stillede gruppe.
20 Hertil bemaerkes, at Domstolen allerede i ovennaevnte dom i sagen McDermott og Cotter har udtalt, at indtil det tidspunkt, da medlemsstaterne traeffer de noedvendige gennemfoerelsesforanstaltninger, har kvinder krav paa at blive behandlet efter samme vilkaar som maend, der opfylder de samme betingelser, og at deres situation, saa laenge direktivet ikke er blevet gennemfoert, udelukkende er reguleret af dette princip.
21 Denne udtalelse, som Domstolen er fremkommet med i et tilfaelde, hvor kvindelige arbejdstagere var udsat for forskelsbehandling i forhold til mandlige arbejdstagere, gaelder, uanset hvilken gruppe der forskelsbehandles paa grundlag af koen.
22 Herefter skal det tredje praejudicielle spoergsmaal besvares saaledes, at saafremt artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 tilsidesaettes, har den daarligst stillede gruppe krav paa at blive behandlet efter samme vilkaar som den gunstigst stillede gruppe, der opfylder de samme betingelser, idet foerstnaevnte gruppes forhold, saa laenge direktivet ikke er blevet gennemfoert, udelukkende er reguleret af dette princip.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af den belgiske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Arbeidsrechtbank Antwerpen ved dom af 23. april 1992, for ret:
1) Artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Raadets direktiv 79/7/EOEF af 19. december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring er til hinder for, at nationale lovbestemmelser, hvorefter der gaelder samme pensionsalder for mandlige og kvindelige arbejdstagere, med hensyn til beregning af pensionen opretholder en forskel paa grundlag af koen, der er knyttet til den forskellige pensionsalder, der gjaldt i henhold til den tidligere ordning.
2) Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 kunne med virkning fra den 23. december 1984 paaberaabes af private for de nationale domstole for at forhindre anvendelsen af nationale bestemmelser, som var i strid med denne bestemmelse i direktivet.
3) Saafremt artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 tilsidesaettes, har den daarligst stillede gruppe krav paa at blive behandlet efter samme vilkaar som den gunstigst stillede gruppe, der opfylder de samme betingelser, idet foerstnaevnte gruppes forhold, saa laenge direktivet ikke er blevet gennemfoert, udelukkende er reguleret af dette princip.