61984CJ0039_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 6 . januar 1984, indgaaet til Domstolen den 14 . februar 1984, har Finanzgericht Hamburg i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden af Kommissionens forordning nr . 3013/80 af 21 . november 1980 om aendring af forordning nr . 2140/79 for saa vidt angaar visse monetaere udligningsbeloeb, samt af forordning nr . 2803/80 for saa vidt angaar visse eksportrestitutioner for korn ( EFT L 312, s . 12 ), i det omfang der heri er fastsat monetaere udligningsbeloeb for bestemte produkter forarbejdet af majs, samt vedroerende retsvirkningerne af, at forordningen eventuelt erklaeres ugyldig .
2 Spoergsmaalene er blevet stillet under en tvist ved Finanzgericht Hamburg mellem Maizena GmbH og andre selskaber, som er sammensluttet i interesseorganisationen »Maizena Export«, paa den ene side og Hauptzollamt Hamburg-Jonas paa den anden .
3 Sagsoegerne i hovedsagen, som i Forbundsrepublikken Tyskland fremstiller forarbejdede produkter af majs, havde for visse partier af saadanne produkter, som i perioden 24 . november-8 . december 1980 var udfoert eller omfattet af ordningen med aktiv foraedling, der gav ret til restitutioner, ansoegt om monetaere udligningsbeloeb, som Hauptzollamt Hamburg-Jonas udbetalte sagsoegerne i henhold til ovennaevnte forordning nr . 3013/80 .
4 De sagsoegende selskaber var af den opfattelse, at de havde krav paa hoejere monetaere udligningsbeloeb end i henhold til forordning nr . 3013/80 . Efter resultatloes administrativ klage over afgoerelserne om monetaere udligningsbeloeb, anlagde de sag ved Finanzgericht Hamburg, som har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»1 ) Er Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 3013/80 af 21 . november 1980 ugyldig, for saa vidt som de monetaere udligningsbeloeb for de produkter, der henhoerer under de nedenfor angivne positioner i den faelles toldtarif, kun er fastsat til foelgende beloeb :
, 11.08 A I ( majsstivelse ) til 50,69 DM
, 17.02 B I a ( glucose ) til 66,13 DM
, 17.02 B II b ( glucose ) til 50,69 DM
, 23.03 A I ( restprodukter ) til 67,14 DM
, 11.02 G II ( kim ) til 11,33 DM?
2 ) Saafremt spoergsmaal 1 ) besvares bekraeftende :
hvilke foelger har ugyldigheden?«
5 Til det foerste spoergsmaal har sagsoegerne i hovedsagen bemaerket, at ordningen med monetaere udligningsbeloeb, som blev indfoert for at sikre interventionsordningens funktion paa trods af udvidelsen af graenserne for kursudsving, og for at sikre normale prisbevaegelser, kun kan tilgodese de naevnte formaal, hvis den selv har en neutral og afbalanceret udformning . Saaledes fastsaettes det i artikel 1, stk . 1, i Raadets forordning nr . 974/71 om indfoerelse af monetaere udligningsbeloeb, at de monetaere udligningsbeloeb, der opkraeves ved indfoersel eller ydes ved udfoersel af bestemte produkter, skal have samme stoerrelse . Dette princip om ensartede monetaere udligningsbeloeb kan kun overholdes og foelges, hvis det ogsaa finder anvendelse paa forholdet mellem de monetaere udligningsbeloeb for et basisprodukt og de monetaere udligningsbeloeb for de produkter, der fremstilles af basisproduktet .
6 Sagsoegerne i hovedsagen har anfoert, at saaledes som de var fastsat i Kommissionens forordning nr . 710/79 af 9 . april 1979 ( EFT L 90, s . 1 ), var der fuldkommen ligevaegt mellem det monetaere udligningsbeloeb for majs paa den ene side og summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forskellige produkter, der fremkommer ved forarbejdningen af majs under en bestemt produktionsproces, paa den anden . Denne ligevaegt er imidlertid siden blevet forstyrret, foerst ved Kommissionens forordning nr . 746/79 af 11 . april 1979 ( EFT L 95, s . 3 ), og derefter ved ovennaevnte forordning nr . 3013/80, hvorved der i begge tilfaelde gennemfoertes nedsaettelser af de monetaere udligningsbeloeb for produkter fremstillet af majs . Forordning nr . 3013/80 er derfor uforenelig med ordningen om monetaere udligningsbeloeb, der hviler paa princippet om udligningsbeloebenes strenge neutralitet, ligesom forordningen er i strid med traktatens artikler 3, litra f ), 40, stk . 3, og 43, idet den fordrejer konkurrencen og stiller forarbejdningsvirksomheder i lande med en staerk valuta ringere end deres konkurrenter i lande med en svag valuta . Foerstnaevnte virksomheder faar ved eksport af forarbejdede produkter udbetalt monetaere udligningsbeloeb, som alt i alt er lavere end de monetaere udligningsbeloeb, de har maattet betale ved importen af basisproduktet, mens sidstnaevnte virksomheder i en tilsvarende situation betaler monetaere udligningsbeloeb, der i det hele er lavere end det monetaere udligningsbeloeb, de har faaet udbetalt ved importen af basisproduktet .
7 Kommissionen har ikke bestridt, at ordningen med monetaere udligningsbeloeb kraever, at enhver forskel mellem det monetaere udligningsbeloeb for et basisprodukt og summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forskellige forarbejdede produkter, der fremkommer ved en bestemt produktionsproces, i videst muligt omfang skal soeges undgaaet . Netop for at efterkomme dette krav udstedte Kommissionen forordning nr . 3013/80, hvorved de monetaere udligningsbeloeb for forarbejdede majsprodukter blev nedsat for at opnaa en bedre ligevaegt mellem summen af de monetaere udligningsbeloeb for de produkter, der fremkommer under en bestemt produktionsproces, paa den ene side, og det monetaere udligningsbeloeb for basisproduktet paa den anden .
8 Kommissionen har anerkendt, at de monetaere udligningsbeloeb for de produkter og biprodukter, der fremkommer ved forarbejdning af majs til stivelse eller glucose, i forordning nr . 3013/80 er fastsat paa en saadan maade, at summen af dem er lidt mindre end det monetaere udligningsbeloeb for basisproduktet, men har gjort gaeldende, at dette ikke kan bevirke, at ordningen er ugyldig, navnlig fordi forskellen i den foreliggende sag er 3,60 DM, dvs . 5,9%, altsaa ganske ubetydelig .
9 Kommissionen har i den forbindelse henvist til Domstolens domme af 15 . oktober 1980 ( Providence agricole de la Champagne, 4/79, Sml . s . 2823, Maïseries de Beauce, 109/79, Sml . s . 2883, og Roquette frères, 145/79, Sml . s . 2917 ), hvori Domstolen fastslog, at et system for beregning af monetaere udligningsbeloeb for de produkter, der er forarbejdet af majs, som foerer til, at der for de forskellige produkter, der ved en bestemt fremstillingsproces fremkommer ved forarbejdning af en given maengde majs, fastsaettes monetaere udligningsbeloeb, som alt i alt er »vaesentligt hoejere« end det monetaere udligningsbeloeb for den givne maengde majs, er en overtraedelse af Raadets grundforordning nr . 974/71 af 12 . maj 1971 samt af traktatens artikel 43, stk . 3 . Det fremgaar af de naevnte domme, at der kun kan tages hensyn til en vaesentlig forskel mellem det monetaere udligningsbeloeb for basisproduktet og summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forarbejdede produkter og biprodukterne .
10 Sagsoegerne i hovedsagen har gjort gaeldende, at den afvigelse paa 5,9%, som Kommissionen har anerkendt i den foreliggende sag, i virkeligheden er langt hoejere, fordi der praktisk taget ikke er noget marked for visse af de forarbejdede produkter, navnlig for majskim og gluten henhoerende under underpos . 11.02 G II, hhv . 23.03 A I i den faelles toldtarif .
11 Kommissionen har fremhaevet, at den under ovennaevnte sager 4/79, 108/79 og 145/79 havde gjort gaeldende, at der ikke var nogen naevnevaerdig forskel mellem summen af de monetaere udligningsbeloeb, der i Frankrig er gaeldende ved udfoersel af forarbejdede majsprodukter, og det monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel af basisproduktet, idet der praktisk taget ikke er noget marked for kim og gluten, og de monetaere udligningsbeloeb for disse biprodukter kun har teoretisk betydning, men at Domstolen ikke tog hensyn til dette argument . Der maa derfor antages at vaere et marked for disse biprodukter, hvilket i oevrigt ogsaa fremgaar af de statistiske oplysninger .
12 Det bemaerkes, at det fremgaar af de statistiske oplysninger, Kommissionen har fremlagt paa Domstolens anmodning, at der faktisk er en vis handel med kim og gluten, om end i begraenset omfang i forhold til produktionen, og at en vis del af den naevnte handel foregaar mellem EF-medlemsstaterne . Det monetaere udligningsbeloeb for de naevnte biprodukter er derfor ikke kun af teoretisk karakter, men svarer til faktiske forhold . En undladelse af at fastsaette monetaere udligningsbeloeb for kim og gluten ville desuden begunstige udfoersel af disse forarbejdede majsprodukter, foretaget af erhvervsdrivende i lande med svag valuta, og ville dermed skabe omlaegninger i samhandelen .
13 I den foreliggende sag er spoergsmaalet herefter, om en afvigelse paa 5,9% mellem det monetaere udligningsbeloeb for majs og summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forskellige forarbejdede podukter maa anses for vaesentlig .
14 Sagerne 4/79 og 109/79 vedroerte tre paa hinanden foelgende forordninger om fastsaettelse af monetaere udligningsbeloeb, nemlig forordning nr . 1910/76 af 30 . juli 1976 ( EFT L 208, s . 1 ), forordning nr . 2466/76 af 8 . oktober 1976 ( EFT L 280, s . 1 ) og forordning nr . 938/77 af 29 . april 1977 ( EFT L 110, s . 6 ).
15 Med hensyn til produktionsprocessen til fremstilling af grove og fine majsgryn androg summen af de i Frankrig gaeldende monetaere udligningsbeloeb for de forarbejdede produkter, som kan fremstilles af 1,8 tons majs, i henhold til forordning nr . 1910/76 100,81 FF, mens det monetaere udligningsbeloeb for den paagaeldende maengde majs var 71,67 FF . Forskellen udgjorde saaledes ca . 30% .
16 For den samme produktionsproces androg de i Frankrig gaeldende monetaere udligningsbeloeb for forarbejdede majsprodukter i henhold til forordning nr . 2466/76 201,75 FF, hvilket beloeb var ca . 30% hoejere end det monetaere udligingsbeloeb for basisproduktet, som for en maengde paa 1,8 tons var 143,35 FF .
17 I henhold til forordning nr . 938/77 er forskellen ligeledes ca . 30%, idet summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forarbejdede produkter androg 280,21 FF, mens det monetaere udligningsbeloeb for basisproduktet for en maengde paa 1,8 tons var 199,09 FF .
18 I sag 145/79 blev det for produktionsprocessen til fremstilling af stivelse lagt til grund, at det monetaere udligningsbeloeb for basisproduktet androg 101,99 FF pr . ton, mens summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forarbejdede produkter var 115,83 FF . Det maa imidlertid tages i betragtning, at forskellen paa 13,84 FF, dvs . ca . 12%, var misvisende paa grund af beregningen af det monetaere udligningsbeloeb for stivelse, idet dette var beregnet paa grundlag af interventionsprisen for majs uden fradrag af produktionsrestitutionen for stivelse . Hvis beregningen i henhold til Domstolens dom i ovennaevnte sag derimod foretages paa grundlag af interventionsprisen for majs med fradrag af ovennaevnte restitution, bliver det monetaere udligningsbeloeb for stivelse noedvendigvis hoejere, hvilket ogsaa bevirker, at ovennaevnte difference forhoejes .
19 I lyset af det anfoerte kan det derfor fastslaas, at den i den foreliggende sag konstaterede afvigelse er klart mindre end afvigelserne i de ovenfor naevnte sager .
20 Denne konstatering kan ikke afsvaekkes af sagsoegernes argument om, at det tab, de erhvervsdrivende i lande med staerk valuta har lidt, i virkeligheden er meget hoejere som foelge af, at der for dem er tale om en »negativ« afvigelse, mens der for producenter i lande med svag valuta er tale om en tilsvarende »positiv« afvigelse ved udfoersel af forarbejdede majsprodukter . Hvis dette argument blev lagt til grund, ville det ogsaa medfoere en betydelig stoerre afvigelse end den, der var tale om i de ovenfor naevnte domme, og forholdet mellem den afvigelse og den, der er konstateret i den foreliggende sag, ville vaere uaendret .
21 I forbindelse med ovennaevnte betragtninger paa grundlag af ovennaevnte domme bemaerkes yderligere, at artikel 4, stk . 2, i forordning nr . 974/71 bestemmer, at »der fastsaettes ikke noget udligningsbeloeb for de produkter, for hvilke det i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2 beregnede beloeb kun har ringe betydning i forhold til deres gennemsnitsvaerdi« . Hvis der ikke skal fastsaettes monetaere udligningsbeloeb, naar de har ringe betydning i forhold til produkternes gennemsnitsvaerdi, kan det heller ikke kraeves, at de monetaere udligningsbeloeb fastsaettes paa en saadan maade, at der end ikke opstaar en afvigelse som den foreliggende, som udgoer en beskeden procentdel af selve de monetaere udligningsbeloeb, og som derfor i sig selv kun kan have ringe betydning i forhold til varens vaerdi .
22 Endelig bemaerkes, at Kommissionen i sine indlaeg med rette har gjort opmaerksom paa, at en vis afvigelse sjaeldent kan undgaas, idet ét og samme biprodukt undertiden fremkommer som led i forskellige produktionsprocesser, hvor der fremstilles produkter samt biprodukter, for hvilke der er fastsat forskellige monetaere udligningsbeloeb . Ud fra et administrativt synspunkt er det derfor umuligt at fastsaette forskellige monetaere udligningsbeloeb for et saadant biprodukt alt efter fremstillingsprocessen, saaledes at det monetaere udligningsbeloeb for basisproduktet i hver enkelt fremstillingsproces bliver det samme som summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forarbejdede produkter og biprodukterne .
23 Det foelger af det anfoerte, at en afvigelse paa 5,9% mellem det monetaere udligningsbeloeb, som er fastsat for majs i forordning nr . 3013/80, og summen af de monetaere udligningsbeloeb for de forskellige produkter, der fremkommer ved forarbejdningen af majs i forbindelse med en bestemt forarbejdningsproces, ikke kan antages at vaere vaesentlig .
24 Det maa derfor fastslaas, at gennemgangen af det foerste forelagte spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af forordning nr . 3013/80 .
25 Det er ufornoedent at besvare det andet spoergsmaal, da det kun er stillet, saafremt det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
26 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt den af Finanzgericht Hamburg ved kendelse af 6 . januar 1984, for ret :
Gennemgangen af det foerste forelagte spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens forordning nr . 3013/80 af 21 . november 1980 .