62022CO0337(01)
KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
27. april 2023 (
*1
)
»Appel – intervention – artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol – interesse i afgørelsen af tvisten – EU-varemærker – indsigelsessag – forkastelse af indsigelsen – afvisning af at tage hensyn til ældre rettigheder, der er beskyttet i Det Forenede Kongerige – relevant stadium i proceduren for vurderingen af, om der foreligger en relativ registreringshindring – sammenslutning af varemærkeindehavere og fagfolk inden for varemærkeret, der har til formål at fremme varemærkeretten – bevilling«
I sag C-337/22 P,
angående appel i henhold til artikel 56 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, iværksat den 23. maj 2022,
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) ved D. Gája, D. Hanf, E. Markakis og V. Ruzek, som befuldmægtigede,
appellant,
støttet af:
Forbundsrepublikken Tyskland ved J. Möller, J. Heitz og M. Hellmann, som befuldmægtigede,
intervenient i appelsagen,
den anden part i appelsagen:
Nowhere Co. Ltd, Tokyo (Japan), ved Rechtsanwalt R. Kunze,
sagsøger i første instans,
har
DOMSTOLENS PRÆSIDENT,
under henvisning til forslag fra den refererende dommer, D. Gratsias,
efter at have hørt generaladvokat T. Ćapeta,
afsagt følgende
Kendelse
1
Ved sin appel har Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) nedlagt påstand om ophævelse af Den Europæiske Unions Rets dom af 16. marts 2022, Nowhere mod EUIPO – Ye (APE TEES) (T-281/21, herefter »den appellerede dom«, EU:T:2022:139), hvorved Retten annullerede afgørelsen truffet den 10. februar 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2474/2017-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Nowhere Co. Ltd og Junguo Ye og i øvrigt frifandt EUIPO.
2
Forbundsrepublikken Tyskland har ved processkrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 22. februar 2023 fremsat anmodning om intervention i sag C-337/22 P til støtte for EUIPO’s påstande. Domstolens præsident har imødekommet denne anmodning ved afgørelse af 21. marts 2023.
3
Ved processkrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 27. februar 2023 har International Trademark Association (INTA) på grundlag af artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol og artikel 129 i Domstolens procesreglement fremsat anmodning om intervention i sag C-337/22 P til støtte for EUIPO’s påstande.
4
Ved skrivelse indleveret til Domstolens Justitskontor den 1. marts 2023 har EUIPO meddelt Domstolen, at kontoret ikke havde nogen bemærkninger til INTA’s anmodning om intervention.
5
Ved skrivelse indleveret den 16. marts 2023 har Nowhere meddelt, at virksomheden overlod det til Domstolens skøn at afgøre, om INTA’s anmodning om intervention skal imødekommes.
Anmodningen om intervention
6
I henhold til artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol har alle personer, der kan godtgøre, at de har en berettiget interesse i afgørelsen af en for Domstolen indbragt retstvist, bortset fra en tvist mellem medlemsstater, mellem Den Europæiske Unions institutioner eller mellem disse stater og disse institutioner, ret til at indtræde i retstvister.
7
I henhold til fast retspraksis skal begrebet »berettiget interesse i afgørelsen af en retstvist« defineres i relation til selve genstanden for tvisten og forstås som en direkte og aktuel interesse i, hvilken afgørelse der træffes om selve påstandene, og ikke som en interesse i forhold til de fremførte anbringender og argumenter. Udtrykket »afgørelsen af en retstvist« henviser således til den endelige dom, som ønskes afsagt, således som den vil fremgå af domskonklusionen (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10.3.2023, Illumina mod Kommissionen, C-611/22 P, EU:C:2023:205, præmis 6 og den deri nævnte retspraksis).
8
Det skal i denne henseende bl.a. undersøges, om den, der anmoder om at måtte intervenere, berøres direkte af den anfægtede retsakt, og om den pågældendes interesse i sagens afgørelse er godtgjort. En interesse i afgørelsen af en retstvist kan i princippet kun anses for tilstrækkelig direkte, hvis afgørelsen kan ændre retsstillingen for den, der ansøger om tilladelse til at intervenere (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10.3.2023, Illumina mod Kommissionen, C-611/22 P, EU:C:2023:205, præmis 7 og den deri nævnte retspraksis).
9
Ifølge Domstolens faste praksis kan en repræsentativ faglig sammenslutning, der har til formål at varetage sine medlemmers interesser, dog få adgang til at intervenere, når tvisten rejser principielle spørgsmål, der kan berøre disse interesser (jf. bl.a. kendelse afsagt af Domstolens præsident den 12.1.2018, Société des produits Nestlé m.fl. mod Mondelez UK Holdings & Services, C-84/17 P, C-85/17 P og C-95/17 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2018:16, præmis 6 og den deri nævnte retspraksis). Følgelig skal kravet om, at en sådan sammenslutning har en direkte og aktuel interesse i afgørelsen af retstvisten, anses for opfyldt, når sammenslutningen godtgør, at den befinder sig i en sådan situation, uanset om afgørelsen af tvisten kan ændre sammenslutningens retsstilling som sådan (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10.3.2023, Illumina mod Kommissionen, C-611/22 P, EU:C:2023:205, præmis 8 og den deri nævnte retspraksis).
10
En sådan bred fortolkning af repræsentative erhvervssammenslutningers ret til at intervenere har nemlig til formål at muliggøre en bedre bedømmelse af den sammenhæng, hvori de sager, som er indbragt for Unionens retsinstanser, indgår, således at en lang række individuelle interventioner, som ville kunne hindre en effektiv og hensigtsmæssig afvikling af retsforhandlingerne, samtidig undgås. En sådan sammenslutnings intervention giver nemlig et samlet indtryk af disse kollektive interesser, som er berørt af et principielt spørgsmål, der er afgørende for tvistens udfald (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10.3.2023, Illumina mod Kommissionen, C-611/22 P, EU:C:2023:205, præmis 9 og den deri nævnte retspraksis).
11
I overensstemmelse med den retspraksis, hvortil der henvises i denne kendelses præmis 9, kan en sammenslutning følgelig gives tilladelse til at intervenere i en sag, hvis den, for det første, repræsenterer et stort antal fysiske eller juridiske personer, der udøver deres virksomhed inden for det område, der er berørt af retstvisten, hvis dens formål, for det andet, omfatter beskyttelsen af medlemmernes interesser, hvis sagen, for det tredje, kan rejse principielle spørgsmål, som påvirker den pågældende sektors funktion, og hvis medlemmernes interesser, for det fjerde, derfor kan blive berørt i væsentligt omfang af den dom, der skal afsiges (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10.3.2023, Illumina mod Kommissionen, C-611/22 P, EU:C:2023:205, præmis 10 og den deri nævnte retspraksis).
12
Det er på baggrund af disse betingelser, at det skal efterprøves, om der er grundlag for INTA’s anmodning om intervention.
13
For det første fremgår det af anmodningen om intervention, at INTA er en nonprofitorganisation, der er etableret i New York (USA) og har status som juridisk person. Den samler indehavere af varemærker, herunder EU-varemærker, og fagfolk inden for varemærkeret fra hele verden. Blandt sine medlemmer har den mere end 6000 organisationer fra alle erhvervssektorer samt tjenesteydere inden for varemærkeret eller virksomhedssammenslutninger, der er etableret i de 27 medlemsstater. INTA har derfor karakter af en repræsentativ erhvervssammenslutning.
14
For det andet fremgår det af anmodningen om intervention og de dertil knyttede dokumenter, at INTA bl.a. har som foreningsformål at fremme varemærker og andre supplerende intellektuelle ejendomsrettigheder for at styrke forbrugernes tillid, at stimulere den økonomiske vækst og tilskynde til innovation, at beskytte offentlighedens interesser gennem korrekt brug af varemærker ved at bestræbe sig på at fremme udviklingen af lovgivning og traktater vedrørende varemærker og illoyal konkurrence i hele verden samt at fremme medlemmernes interesser i forbindelse med brugen af deres varemærker. Det fremgår endvidere af anmodningen, at INTA har haft observatørstatus i Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret (WIPO) siden 1979 og har samarbejdet med EUIPO, herunder gennem deltagelse i EUIPO’s brugergruppemøder og fælles EUIPO/INTA-møder om varemærkekontorers praksis.
15
Endvidere vedrører den omhandlede tvist varemærkeretten og er derfor forbundet med INTA’s formål, som er at fremme dens medlemmers interesser i forbindelse med brugen af deres varemærker.
16
For det tredje skal det på den ene side bemærkes, at den foreliggende sag vedrørende prøvelse af den appellerede dom, der annullerer afgørelsen truffet den 10. februar 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO om afslag på en indsigelse, der var baseret på ældre rettigheder, der var beskyttet i Det Forenede Kongerige, med den begrundelse, at den indsigende part i det væsentlige ikke længere kunne påberåbe sig denne stats lovgivning efter dens udtræden af Unionen, rejser spørgsmålet om, hvilken dato og hvilke omstændigheder der lægges til grund ved vurderingen af indehaverens berettigede interesse i at få medhold i en indsigelse, som er støttet på sådanne ældre rettigheder, der ligger forud for en EU-varemærkeansøgning, og om EUIPO’s forpligtelse til at tage hensyn til de nævnte ældre rettigheder. På den anden side rejser denne sag det mere generelle spørgsmål om den betydning, som den ældre rettigheds bortfald ex nunc under en indsigelses- eller ugyldighedssag ved EUIPO har for udfaldet af denne sag (jf. i denne retning kendelse af 16.11.2022, EUIPO mod Nowhere, C-337/22 P, EU:C:2022:908, præmis 34).
17
Men der er tale om principielle spørgsmål, der navnlig vedrører kravet om søgsmålsinteresse og interessen for at føre sagen videre inden for rammerne af administrative procedurer vedrørende EU-varemærker samt principperne om varemærkets territorialitet og EU-varemærkets enhedskarakter. De vedrører desuden ikke kun virkningen af Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen på sådanne varemærker, men også alle de situationer – som er hyppige inden for intellektuel ejendomsret – hvor en ældre rettighed bortfalder under den administrative procedure, bl.a. i tilfælde af rettighedens fortabelse eller udløb (jf. i denne retning kendelse af 16.11.2022, EUIPO mod Nowhere, C-337/22 P, EU:C:2022:908, præmis 37-39).
18
Disse spørgsmål er således af betydning både for brugerne af EU-varemærkesystemet og for de nationale retsinstanser (jf. i denne retning kendelse af 16.11.2022, EUIPO mod Nowhere, C-337/22 P, EU:C:2022:908, præmis 38), idet en sådan ordning har til formål at gøre det muligt for virksomhederne at udøve deres virksomhed uden hindringer i hele det indre marked (jf. i denne retning dom af 19.12.2012, Leno Merken, C-149/11, EU:C:2012:816, præmis 40).
19
Den foreliggende sag rejser således principielle spørgsmål, der kan påvirke den måde, hvorpå Den Europæiske Unions varemærkesystem, som INTA’s medlemmer er brugere af, fungerer.
20
For det fjerde skal det i lyset af de betragtninger, der er anført i denne kendelses præmis 16-19, bemærkes, at INTA’s medlemmers interesser kan blive væsentligt berørt af den dom, der skal afsiges, navnlig, som denne sammenslutning i det væsentlige har anført i sin anmodning om intervention, idet Domstolen ved denne dom vil kunne tage stilling til spørgsmålet om, hvilken dato der skal tages i betragtning ved afgørelsen af, om en ældre rettighed er beskyttet af EU-retten og derfor kan påberåbes til støtte for en indsigelse mod registreringen af et EU-varemærke.
21
Det følger af det ovenstående, at INTA må anses for i behørigt omfang at have godtgjort, at det har en direkte og aktuel interesse i, hvorledes der træffes afgørelse om EUIPO’s påstande om ophævelse af den appellerede dom, og dermed en interesse i afgørelsen af den tvist, der er forelagt Domstolen i forbindelse med denne appel som omhandlet i artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.
Intervenientens proceduremæssige rettigheder
22
Da anmodningen om intervention tages til følge, vil INTA i medfør af procesreglementets artikel 131, stk. 3, som finder anvendelse på appelsagen i henhold til procesreglementets artikel 190, stk. 1, modtage alle procesdokumenter, der er forkyndt for parterne, medmindre parterne har anmodet om, at visse dokumenter udelukkes fra denne fremsendelse af procesdokumenter.
23
Da denne anmodning er indgivet inden for den frist på en måned, der er fastsat i procesreglementets artikel 190, stk. 2, kan INTA i henhold til procesreglementets artikel 132, stk. 1, som finder anvendelse på appelsagen i henhold til procesreglementets artikel 190, stk. 1, indgive et interventionsindlæg inden for en måned efter den i foregående præmis omhandlede fremsendelse af procesdokumenter.
24
Endelig kan INTA afgive mundtlige indlæg, hvis der afholdes et retsmøde.
Sagsomkostninger
25
I henhold til procesreglementets artikel 137, som finder anvendelse på appelsagen i medfør af procesreglementets artikel 184, stk. 1, træffes der afgørelse om sagsomkostningerne ved den dom eller kendelse, hvormed sagens behandling ved Domstolen afsluttes.
26
Da INTA’s anmodning om intervention skal tages til følge, udsættes afgørelsen om de med interventionen forbundne sagsomkostninger i den foreliggende sag.
Af disse grunde bestemmer Domstolens præsident:
1)
International Trademark Association (INTA) gives tilladelse til at indtræde i sag C-337/22 P til støtte for de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) nedlagte påstande.
2)
Justitssekretæren fremsender en kopi af samtlige procesdokumenter til International Trademark Association (INTA).
3)
International Trademark Association (INTA) kan indgive et interventionsindlæg inden for en måned efter datoen for den i punkt 2 i denne kendelses konklusion fastsatte fremsendelse af procesdokumenter.
4)
Afgørelsen om de med International Trademark Associations (INTA) intervention forbundne sagsomkostninger udsættes.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: engelsk.