61984CJ0134_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 18 . maj 1984, har Calvin Williams, tjenestemand ved Revisionsretten for De europaeiske Faellesskaber, anlagt sag med paastand om annullation af Revisionsrettens afgoerelse af 10 . november 1983, der blev truffet til gennemfoerelse af Domstolens dom af 6 . oktober 1982 ( Williams, 9/81, Sml . s . 3301 ), og som ifoelge sagsoegerens opfattelse tillagde ham en utilstraekkelig aendret indplacering .
2 Dommen af 6 . oktober 1982 blev afsagt efter en tvist vedroerende Revisionsrettens offentliggoerelse af en »generel beslutning« af 21 . februar 1980 om kriterier for indplacering og udnaevnelse af personale . Revisionsretten rekrutterede i 1980 tjenestemaend og oevrige ansatte, der endnu ikke havde vaeret i Faellesskabernes tjeneste, og som fra den 21 . februar 1980 blev indplaceret i henhold til de nye kriterier, der var indeholdt i naevnte beslutning, som har karakter af en intern instruks .
3 Naevnte interne instruks indeholder en for denne sag relevant artikel 3 med overskriften »anciennitetsforbedring« ; artiklen bestemmer blandt andet : »saafremt en ansoeger har faglig erfaring ud over den, der tages i betragtning ved indplaceringen i en loenklasse, tager ansaettelsesmyndigheden hensyn hertil ved at give den paagaeldende en anciennitetsforbedring efter vedlagte tabel« ( maksimalt 48 maaneder for loenklasserne A 5 - A 7 ). Instruksen indeholder endvidere en artikel 4 med overskriften »Midlertidigt ansatte, der udnaevnes til tjenestemaend«, hvorefter »midlertidigt ansatte, der udnaevnes til tjenestemaend paa proeve i en stilling i samme stillingsgruppe og loenklasse, ... fra tidspunktet for deres udnaevnelse til tjenestemaend paa proeve [faar] den loentrinsanciennitet, de havde som midlertidigt ansatte« .
4 Sagsoegeren blev ansat som midlertidigt ansat i loenklasse A 7/2 den 1 . oktober 1974 ved Kontrolkommissionen, som da henhoerte under Raadet for De europaeiske Faellesskaber . Efter at han havde bestaaet en udvaelgelsesproeve, udnaevnte Raadets ansaettelsesmyndighed ham den 1 . oktober 1976 til tjenestemand paa proeve i loenklasse A 7/3 . Den 14 . juni 1977 blev han fastansat i loenklasse A 7, 3 . loentrin . Den 1 . maj 1978 blev Williams efter ansoegning overfoert til Revisionsretten, idet han bibeholdt sin loenklasse og sit loentrin . Ligesom alle de oevrige tjenestemaend, der blev overfoert til Revisionsretten, blev sagsoegeren forfremmet, hvilket for hans vedkommende skete med virkning fra 1 . maj 1979, til loenklasse A 6, 1 . loentrin, med anciennitet inden for loentrin fra 1 . juli 1977 . Den 1 . juli 1979 steg han saaledes til loenklasse A 6, 2 . loentrin .
5 Ifoelge Williams har anvendelsen af indplaceringskriterierne i den interne instruks af 21 . februar 1980 medfoert forskelsbehandling til fordel for nye og udefra kommende tjenestemaend og oevrige ansatte, og til skade for allerede ansatte tjenestemaend, der ligesom sagsoegeren er blevet overfoert fra Kontrolkommissionen .
6 Efter at Williams havde anlagt sag for at faa denne ulighed bragt til ophoer og for at opnaa overholdelse af det i vedtaegtens artikel 5, stk . 3, fastsatte princip om ligebehandling af tjenestemaend i samme kategori eller samme tjenestegruppe, fastslog Domstolen i sin foernaevnte dom af 6 . oktober 1982 : »foelgelig annulleres sagsoegtes afslag, hvorved en fornyet behandling af sagsoegerens indplacering naegtes, ligesom det paalaegges Revisionsretten at foretage en berigtigelse af sagsoegerens indplacering med hensyn til loentrin, hvorved den i overensstemmelse med beslutningen af februar 1980 skal vurdere sagsoegerens faglige erfaring og eventuelt hans eksamensbeviser med henblik paa at fjerne den indplaceringsforskel, der bestaar i forhold til tjenestemaend, der udefra er traadt i Faellesskabets tjeneste, og paa hvem indplaceringskriterierne i den ovennaevnte beslutning er blevet anvendt« .
7 Konklusionen i dommen af 6 . oktober 1982 indeholder foelgende afsnit 1 : »Revisionsretten tilpligtes at aendre sagsoegerens loentrin med virkning fra 12 . maj 1980 ( datoen for sagsoegerens ansoegning til ansaettelsesmyndigheden ), herunder at overholde de kriterier, der fremgaar af dens beslutning af februar 1980« .
8 Til gennemfoerelse af dommen traf Revisionsretten en afgoerelse den 10 . november 1983, hvis detaljerede begrundelse munder ud i den konklusion, at »da der foreligger forskelsbehandling mellem en overfoert tjenestemand og en udefra kommende ny tjenestemand, kan den aendring af loentrin, der skal foretages, under hensyn til vedtaegtens artikel 32 hoejst medfoere en forbedring paa 48 maaneder« . Paa dette grundlag, og da sagsoegeren den 12 . maj 1980 var indplaceret i loenklasse A 6, 2 . loentrin, med anciennitet inden for loentrin fra 1 . juli 1979, har Revisionsretten foretaget en aendret indplacering inden for loentrin med virkning fra 12 . maj 1980 paa foelgende maade : A 6, 3 . loentrin, med anciennitet inden for loentrin fra 12 . maj 1980 ; A 6, 4 . loentrin, med anciennitet inden for loentrin fra 12 . maj 1982 .
9 Ved klage af 14 . december 1983 har sagsoegeren anfaegtet den maade, hvorpaa Revisionsretten har gennemfoert Domstolens dom af 6 . oktober 1982 over for ham, og anfoert, at den aendrede indplacering burde vaere sket med virkning fra oktober 1974, paa hvilket tidspunkt han blev ansat som midlertidig ansat, saaledes at han den 12 . maj 1980 skulle vaere udnaevnt i loenklasse A 6, 5 . loentrin, eftersom ancienniteten inden for loentrin var fastsat til den 16 . december 1978 .
10 Klagen blev afvist den 16 . marts 1984, og Williams anlagde herefter naervaerende sag med paastand om annullation af afgoerelsen om aendret indplacering af 10 . november 1983 samt klageafvisningen af 16 . marts 1984 .
11 Baade under tvistens administrative fase og under skriftvekslingen har sagsoegeren kraevet anciennitetsforbedring saavel i medfoer af artikel 3 som artikel 4 i den interne instruks af 21 . februar 1980 .
12 I sine senest fremsatte paastande, saaledes som de blev formuleret under den mundtlige forhandling, har sagsoegeren imidlertid praeciseret, at han frafalder enhver klage baseret paa artikel 3 i den interne instruks og alene kraever et supplerende loentrin for perioden 1974-1976, i hvilken han var midlertidig ansat, hvilket krav alene er baseret paa artikel 4 i den interne instruks af 21 . februar 1980 .
13 Sagsoegeren bestrider ikke, at Revisionsretten har givet ham en samlet anciennitetsforbedring paa i alt 48 maaneder baade ved hans indplacering i loenklasse A 6 og ved gennemfoerelsen af dommen af 6 . oktober 1982, men sagsoegeren kraever endvidere anvendelse af artikel 4 i den interne instruks af februar 1980, idet han mener endvidere at have krav paa en supplerende anciennitetsforbedring for den periode, han har tilbagelagt som midlertidig ansat . Han har dels gjort gaeldende, at Revisionsretten ikke kan tilsidesaette sine egne interne instrukser, dels at den anciennitetsforbedring, han kan kraeve i medfoer af lighedsprincippet ikke kan begraenses til 48 maaneder, eftersom Revisionsretten tidligere har givet udefra ansatte langt stoerre anciennitetsforbedringer . Naegtelsen af at indroemme ham den oenskede fordel indebaerer, at den forskelsbehandling, som blev forbudt ved Domstolens dom af 6 . oktober 1982, fortsat bestaar .
14 Det bemaerkes, at selv om dommen af 6 . oktober 1982 har paalagt Revisionsretten »at fjerne den indplaceringsforskel, der bestaar i forhold til tjenestemaend, der udefra er traadt i Faellesskabets tjeneste«, kan den ikke have haft til formaal at tillade Revisionsretten at tilsidesaette vedtaegtens bestemmelser, blandt andet artikel 32 . Den i dommen naevnte overholdelse af ligebehandlingsprincippet maa ses i sammenhaeng med overholdelsen af lighedsprincippet, hvorefter ingen til egen fordel kan paaberaabe sig en ulovlighed, der er begaaet til fordel for andre ( dom af 9.10.1984, Witte mod Parlamentet, 188/83, Sml . 1984, s . 3465 ).
15 Dommen af 6 . oktober 1982 har saaledes kun paalagt Revisionsretten at genskabe ligebehandlingen af tjenestemaendene under overholdelse af den ved vedtaegtens artikel 32 fastsatte graense for anciennitetsforbedringer .
16 Som Domstolen har fastslaaet i dommene af 12 . juli 1984 ( Angelidis mod Kommissionen, 17/83, Sml . 1984, s . 2907 ) og af 6 . juni 1985 ( De Santis mod Revisionsretten, 146/84, Sml . 1984, s . 1731 ), er tjenesteperioder som midlertidigt ansat ved en institution, ligesom kvalifikationsbeviser og faglig erfaring, omfattet af vedtaegtens artikel 32 . De er derfor underkastet samme graense for anciennitetsforbedring, nemlig 48 maaneder for den paagaeldende loenklasse .
17 Sagsoegeren, der ikke bestrider, at Revisionsretten har indroemmet ham en saadan anciennitetsforbedring efter den tilladte maksimumssats, kan ikke til stoette for sit soegsmaal paaberaabe sig dommen af 6 . oktober 1982 for at opnaa en supplerende forbedring .
18 Herefter vil sagsoegte vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagsomkostningerne, hvis der er nedlagt paastand herom . Ifoelge procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne, for saa vidt ikke andet er bestemt i procesreglementets artikel 69, stk . 3, 2 . afsnit, hvorefter Domstolen kan paalaegge en part at godtgoere den anden part de udgifter, som Domstolen skoenner, han har forvoldt modparten unoedvendigt eller af ond vilje .
20 Revisionsretten har anfoert, at sagsoegerens soegsmaal maa anses for anlagt unoedvendigt eller af ond vilje, hvorfor sagsoegeren boer paalaegges at afholde sagens omkostninger .
21 Det bemaerkes, at Revisionsretten selv har haft visse vanskeligheder ved at gennemfoere Domstolens dom af 6 . oktober 1982, idet den den 24 . november 1982 har indgivet en anmodning om fortolkning af naevnte dom med hensyn til spoergsmaalet, om artikel 4 i beslutningen af 21 . februar 1980 fandt anvendelse paa Williams . Herefter kan sagsoegerens soegsmaal ikke anses for anlagt unoedvendigt eller af ond vilje, hvorfor hver part boer baere sine omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
1 ) Sagsoegte frifindes .
2)Hver part baerer sine omkostninger .