62010CO0003_DA
Sagens genstand
Afgørelse
Sagens genstand
Angående
Anmodning om præjudiciel afgørelse – Tribunale di Rossano – fortolkning af §§ 2, 3, 4 og 5 i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43) – spørgsmålet om, hvorvidt visse nationale bestemmelser om arbejdstagere, der udfører alment socialt arbejde/almennyttigt arbejde, er forenelige med direktivet – nationale bestemmelser, der gør det muligt at undlade at angive grunden til den første tidsbegrænsede ansættelseskontrakt for arbejdstagere inden for undervisningssektoren – begrebet statsligt organ – spørgsmålet, om en juridisk person som Poste Italiane SpA er omfattet.
Afgørelse
Konklusion
1) De første 12 præjudicielle spørgsmål forelagt af Tribunale di Rossano (Italien) ved afgørelse af 21. december 2009 afvises.
2) § 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at
– den ikke er til hinder for en national ordning som den, der er omhandlet i artikel 36, stk. 5, i lovdekret nr. 165 af 30. marts 2001 vedrørende tilrettelæggelsen af arbejdet i den offentlige sektor, der i tilfælde af misbrug hidrørende fra en offentlig arbejdsgivers anvendelse af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter forbyder, at disse konverteres til en tidsubegrænset ansættelseskontrakt, når den pågældende medlemsstats nationale ret indeholder andre effektive foranstaltninger for denne sektor, hvorved misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter forhindres og eventuelt sanktioneres. Det påhviler imidlertid den forelæggende ret at bedømme, i hvilket omfang anvendelsesbetingelserne for og den effektive gennemførelse af de relevante bestemmelser i national ret udgør en passende foranstaltning til at forhindre, og i givet fald sanktionere, den offentlige forvaltnings misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter eller ansættelsesforhold
– den hverken påvirker de politiske og forfatningsmæssige strukturer eller de centrale statslige funktioner i henhold til artikel 4, stk. 2, TEU.
3) Rammeaftalen skal fortolkes således, at foranstaltninger som de i hovedsagen omhandlede, som er fastsat i en national lovgivning med henblik på at sanktionere misbrug af flere på hinanden følgende ansættelses- eller arbejdskontrakter, ikke må være mindre fordelagtige end dem, der regulerer tilsvarende situationer på grundlag af national ret, og de må ikke i praksis gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Unionens retsorden. Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, i hvilket omfang bestemmelserne i national ret, der har til formål at sanktionere den offentlige arbejdsgivers misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold, er i overensstemmelse med disse principper.