62015TJ0381(02)_RES
Asia T-381/15 RENV II
International Management Group (IMG)
vastaan
Euroopan komissio
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu yhdeksäs jaosto) 4.9.2024
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Unionin varainhoitolainsäädäntö – Unionin talousarvion toteuttaminen välillisellä hallinnoinnilla kansainvälisen järjestön toimesta – Päätös, jolla evätään kansainvälisen järjestön aseman myöntäminen oikeushenkilölle – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan oikeuksia yksityisille, riittävän ilmeinen rikkominen – Huolellisuusvelvoite – Aineellinen vahinko – Menetetty mahdollisuus tehdä kansainvälisen järjestön asemassa sopimuksia välillisestä hallinnoinnista komission kanssa ja periä vastaavat hallinnolliset kulut – Syy-yhteys – Välitöntä ja varmaa syy-yhteyttä koskeva vaatimus – Todetulla lainvastaisuudella ei ole vaikutusta vahingonkorvauksen edellytyksenä olevaan kansainvälisen järjestön asemaan – Lainvastaisen toimen hyväksymisen jälkeen ilmennyt tapahtuma, joka unionin tuomioistuinten on otettava huomioon – Taannehtiva päätös, jolla todetaan vahingonkorvausoikeuden syntymiselle välttämättömän kansainvälisen järjestön aseman puuttuminen kyseisenä ajanjaksona
Tuomioistuinmenettely – Unionin yleistä tuomioistuinta sitova unionin tuomioistuimen tuomio – Edellytykset – Asian palauttaminen valituksen seurauksena – Unionin tuomioistuimen valituksen yhteydessä lopullisesti ratkaisemat oikeusseikat – Oikeusvoima – Ulottuvuus
(Unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan 2 kohta; unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 215 artikla)
(ks. 27 ja 28 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Unionin oikeuden riittävän ilmeinen rikkominen – Komissio on loukannut huolellisuusvelvoitetta kansainvälisen järjestön asemaa koskevan tutkinnan yhteydessä – Sellaisen päätöksen tekeminen, jonka oikeudelliset ja tosiasialliset perusteet ovat ilmeisen puutteelliset
(SEUT 340 artiklan 2 kohta)
(ks. 37-43 kohta)
Euroopan unionin talousarvio – Varainhoitoasetus – Talousarvion toteuttaminen – Toteuttaminen välillisessä hallinnoinnissa – Kansainvälisille järjestöille varattu erityismenettely – Komission lainvastainen päätös, jolla yhteisöltä evätään mahdollisuus tehdä sopimuksia välillisestä hallinnoinnista, koska sen asemasta kansainvälisenä järjestönä on epäilyksiä – Menetetty mahdollisuus tehdä näitä sopimuksia ja periä taloudellinen korvaus välillisistä kuluista – Hyväksyttävyys
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohta ja 60 artiklan 2 kohta)
(ks. 47-50 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys – Komission lainvastainen päätös, jolla yhteisöltä evätään mahdollisuus tehdä sopimuksia välillisestä hallinnoinnista, koska sen asemasta kansainvälisenä järjestönä on epäilyksiä – Huolellisuusvelvoitteen rikkominen – Todetulla lainvastaisuudella ei ole vaikutusta vahingonkorvauksen edellytyksenä olevaan kansainvälisen järjestön asemaan – Kyseisen lainvastaisuuden ja väitetyn vahingon välillä ei ole suoraa ja varmaa syy-yhteyttä – Vahingonkorvauskanteen hylkääminen kokonaisuudessaan
(SEUT 340 artiklan 2 kohta)
(ks. 58-66 ja 84 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys – Komission lainvastainen päätös, jolla yhteisöltä evätään mahdollisuus tehdä sopimuksia välillisestä hallinnoinnista, koska sen asemasta kansainvälisenä järjestönä on epäilyksiä – Taannehtiva päätös, jolla todetaan kansainvälisen järjestön aseman puuttuminen kyseisen ajanjakson aikana – Todellisen ja varman vahingon puuttuminen – Vahingonkorvauskanteen hylkääminen kokonaisuudessaan
(SEUT 340 artiklan 2 kohta)
(ks. 67-69 ja 84 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Toimielimen toimen tai menettelyn lainvastaisuuden arviointi – Velvollisuus ottaa huomioon toimen antamisajankohtana tai menettelyn tapahtumahetkellä olemassa olevat oikeudelliset seikat ja tosiseikat
(SEUT 340 artiklan 2 kohta)
(ks. 74 ja 75 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys – Arviointi –Unionin tuomioistuinten mahdollisuus ottaa huomioon lainvastaisen toimen antamisajankohdan tai menettelyn tapahtumahetken jälkeiset oikeudelliset seikat ja tosiseikat
(SEUT 340 artiklan 2 kohta)
(ks. 76-79 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin hylkää laajennetussa ratkaisukokoonpanossa perusteettomana International Management Groupin (IMG) nostaman vahingonkorvauskanteen, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka se väittää kärsineensä Euroopan komission 8.5.2015 antaman päätöksen johdosta, jossa komissio päätti, ettei se enää tee kantajan kanssa uutta valtuutussopimusta kansainvälisten järjestöjen hyväksi säädetystä välillisestä hallinnoinnista, josta säädettiin tuolloin voimassa olleessa unionin varainhoitolainsäädännössä, (
1
) ennen kuin kantajan oikeudellinen asema on lopullisesti selvitetty (jäljempänä 8.5.2015 annettu päätös). Unionin yleinen tuomioistuin tunnustaa tuomiossaan ensimmäistä kertaa, että kansainvälisellä järjestöllä, jonka kanssa komissio on lainvastaisesti kieltäytynyt tekemästä valtuutussopimusta unionin talousarvion toteuttamisesta välillisellä hallinnoinnilla, on mahdollisuus vaatia vahingonkorvausta siitä, että se on menettänyt mahdollisuuden tehdä tällainen sopimus.
Kantajana oleva International Management Group (IMG) perustettiin 25.11.1994, jotta Bosnia ja Hertsegovinan jälleenrakentamiseen osallistuvilla valtioilla ja kansainvälisillä järjestöillä olisi tätä tarkoitusta varten erityinen yksikkö.
Komissio hyväksyi 7.11.2013 Myanmarin/Burman hyväksi toteutettavaa vuoden 2013 toimintaohjelmaa koskevan täytäntöönpanopäätöksen, (
2
) joka rahoitettaisiin asetuksen N:o 966/2012 nojalla Euroopan unionin yleisestä talousarviosta. (
3
) Kyseisessä päätöksessä määrättiin kaupan kehittämisohjelmasta, jonka kustannuksista vastaisi Euroopan unioni ja jonka täytäntöönpano hoidettaisiin yhteistyössä kantajan kanssa.
Petostentorjuntavirasto (OLAF) ilmoitti 17.2.2014 komissiolle, että se oli aloittanut kantajan asemaa koskevan tutkimuksen. Loppukertomuksessaan OLAF katsoi, ettei kantaja ole asetuksessa N:o 1605/2002 (
4
) ja asetuksessa N:o 966/2012 tarkoitettu kansainvälinen järjestö.
Lopuksi komissio hyväksyi 8.5.2015 annetun päätöksen, jossa se ilmoitti, että ennen kuin kantajan asemasta kansainvälisenä järjestönä on täysi varmuus, komission yksiköt eivät enää tee sen kanssa asetuksessa N:o 966/2012 tarkoitettua uutta valtuutussopimusta välillisestä hallinnoinnista.
Kantaja nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen, jolla se vaati 8.5.2015 annetun päätöksen kumoamista ja tästä päätöksestä aiheutuneen vahingon korvaamista. Sen jälkeen, kun kanne oli hylätty 2.2.2017 annetulla tuomiolla IMG v. komissio, (
5
) kantaja teki valituksen unionin tuomioistuimeen. Unionin tuomioistuin kumosi 31.1.2019 antamallaan tuomiolla International Management Group v. komissio (
6
) kyseisen unionin yleisen tuomioistuimen tuomion sekä komission 8.5.2015 antaman päätöksen ja palautti asian T-381/15 unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuisi kantajan esittämästä vahingonkorvausvaatimuksesta, joka koski tällä päätöksellä väitetysti aiheutettuja vahinkoja.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 9.9.2020 antamallaan tuomiolla IMG v. komissio (
7
) kantajan vahingonkorvausvaatimuksen. Kantaja valitti asiasta unionin tuomioistuimeen.
Komissio hyväksyi 8.6.2021 päätöksen, jolla se kieltäytyi tunnustamasta kantajalle taannehtivasti 16.12.2014 alkaen (
8
) unionin varainhoitosäännöissä tarkoitettua kansainvälisen järjestön asemaa välillisen hallinnoinnin kautta tapahtuvaa unionin varoista annettavan tuen myöntämistä varten (jäljempänä 8.6.2021 annettu päätös).
Unionin tuomioistuin kumosi 22.9.2022 antamallaan tuomiolla IMG v. komissio (
9
) osittain alkuperäisen tuomion ja palautti asian T-381/15 RENV unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuisi kantajan vaatimuksesta, joka koski 8.5.2015 annetusta päätöksestä väitetysti aiheutuneen aineellisen vahingon korvaamista.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että unionin tuomioistuimen kumottua unionin yleisen tuomioistuimen päätöksen ja palautettua asian unionin yleiselle tuomioistuimelle asia tulee vireille unionin yleisessä tuomioistuimessa palauttamista koskevalla ratkaisulla (
10
) ja unionin yleisen tuomioistuimen on lausuttava kaikista kantajan esittämistä vaatimuksista lukuun ottamatta niitä, jotka vastaavat unionin yleisen tuomioistuimen alkuperäisen päätöksen päätösosan seikkoja, joita unionin tuomioistuin ei ole kumonnut, ja perusteluja, jotka ovat näiden seikkojen välttämätön perusta, sillä niistä on tullut lainvoimaisia. (
11
)
Aluksi unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntyminen edellyttää kaikkien seuraavien edellytysten täyttymistä: oikeussäännön, jonka tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, riittävän ilmeinen rikkominen, vahingon tosiasiallinen syntyminen sekä syy-yhteys toimen antajalla olevan velvollisuuden laiminlyönnin ja vahinkoa kärsineille henkilöille aiheutuneen vahingon välillä.
Ensinnäkin sellaisen oikeussäännön, jonka tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, riittävän ilmeistä rikkomista koskevasta edellytyksestä unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että komissiolla on laaja harkintavalta, kun se hoitaa unionin talousarvion toteuttamista koskevaa tehtäväänsä välillisen hallinnoinnin mukaisesti, jonka nojalla se voi siirtää talousarvion toteuttamistehtäviä kansainvälisille järjestöille. (
12
) Unionin yleinen tuomioistuin korostaa lisäksi, että huolellisuusvelvoitetta, joka on erottamaton osa hyvän hallinnon periaatetta (
13
) ja jota sovelletaan yleisesti unionin hallinnon toimintaan sen suhteissa yleisöön, edellyttää, että unionin toimielimet toimivat huolellisesti ja varovaisesti sekä tutkivat kaikki käsiteltävän asian kannalta merkitykselliset seikat.
Nyt käsiteltävässä asiassa valitusasiassa annetusta tuomiosta (
14
) ilmenee, että unionin tuomioistuin katsoi, että komissio oli laiminlyönyt huolellisuusvelvoitettaan riittävän ilmeisellä tavalla 8.5.2015 annettua päätöstä hyväksyessään. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa näin ollen, että hyväksyessään 8.5.2015 annetun päätöksen komissio laiminlöi huolellisuusvelvoitettaan ja rikkoi näin unionin oikeutta tavalla, joka oli riittävän ilmeinen synnyttämään sille vastuun.
Toiseksi vahingon, josta vaaditaan korvausta sopimussuhteen ulkopuolista unionin vastuuta koskevalla kanteella SEUT 340 artiklan toisen kohdan nojalla, on oltava todellinen ja varma. Lisäksi sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntymisen edellytyksenä on, että vahinko seuraa riittävän välittömästi toimielinten lainvastaisesta menettelystä.
Joka tapauksessa sen asianosaisen tehtävänä, joka vetoaa sopimussuhteen ulkopuoliseen unionin vastuuseen, on esittää riittävät todisteet väitetyn vahingon olemassaolosta ja laajuudesta sekä kyseisen toimielimen menettelyn ja väitetyn vahingon välillä olevasta riittävän suorasta syy-yhteydestä. Lisäksi unionin tuomioistuimet eivät voi arvioida todellisen ja varman vahingon olemassaoloa abstraktisti, vaan sitä on arvioitava kunkin käsiteltäväksi saatetun yksittäistapauksen täsmällisten tosiseikkojen perusteella.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa erityisesti, että kun komissio lainvastaisesti kieltäytyy tekemästä valtuutussopimusta välillisestä hallinnoinnista kansainvälisen järjestön kanssa, on mahdollista, että kyseiselle järjestölle aiheutuu vahinkoa menetetystä mahdollisuudesta saada kyseinen valtuutus tehdyksi. Sen mahdollisuuden sulkemista kokonaan pois, että menetetty mahdollisuus saada valtuutussopimus välillisestä hallinnoinnista voisi olla korvattava vahinko, ei voida hyväksyä tapauksissa, joissa unionin oikeutta on rikottu, koska erityisesti taloudellisten riita-asioiden yhteydessä tällaisen mahdollisuuden menettämisen jättäminen kokonaan huomioon ottamatta tekisi vahingonkorvauksen saamisen todellisuudessa mahdottomaksi.
Edellä esitetystä seuraa näin ollen, että käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa, joissa komissio lainvastaisesti kieltäytyy tekemästä kansainvälisen järjestön kanssa valtuutussopimusta välillisestä hallinnoinnista, asianomainen järjestö voi vaatia vahingonkorvausta, joka ei ole taloudellinen korvaus välillisistä kuluista, joita tällaisen sopimuksen täytäntöönpanosta olisi aiheutunut, vaan korvaus tällaisen korvauksen saamista koskevan mahdollisuuden menettämisestä.
Ensinnäkin sen kysymyksen osalta, onko 8.5.2015 annetun päätöksen lainvastaisuuden ja kantajan väittämän mahdollisuuden menettämisen välillä riittävän suora syy-yhteys, unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että tämä lainvastaisuus johtuu komission harkintavallan käyttöön liittyvän huolellisuusvelvoitteen laiminlyönnistä. Huolellisuusvelvoitteen laiminlyönnistä unionin toimielimen päätöksentekovaiheessa johtuva lainvastaisuus ei kuitenkaan välttämättä vaikuta asianomaisen päätöksen oikeellisuuteen. Tämä koskee 8.5.2015 annettuun päätökseen vaikuttanutta lainvastaisuutta.
Valitusasiassa annetusta tuomiosta (
15
) seuraa, että 8.5.2015 annettua päätöstä rasittavan lainvastaisuuden toteaminen ei perustanut komissiolle mitään velvollisuutta tunnustaa kantajaa kansainväliseksi järjestöksi, mitä kantaja oli vaatinut, vaikka tämä tunnustaminen oli unionin varainhoitolainsäädännön nojalla ja kantajan tapauksessa pakollinen edellytys, jotta kantaja voisi jatkaa unionin talousarvion toteuttamista välillisellä hallinnoinnilla ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voisi nyt käsiteltävän vahingonkorvauskanteen yhteydessä todeta, että se on perustellusti menettänyt mahdollisuuden tehdä kyseisenlaisia uusia hallinnointisopimuksia komission kanssa.
Näin ollen 8.5.2015 annettua päätöstä rasittavaa huolellisuusvelvoitteen laiminlyöntiä ei voida pitää välittömänä ja varmana syynä kantajan väittämään taloudelliseen vahinkoon, eli siihen, että se menetti mahdollisuuden tehdä kyseisen ajankohdan jälkeen kansainvälisenä järjestönä uusia valtuutussopimuksia unionin talousarvion toteuttamisesta välillisellä hallinnoinnilla ja periä määrätyt rahamäärät korvauksena välillisistä kuluista.
Toiseksi kantajan väittämän vahingon todellisesta ja varmasta luonteesta on todettava, että 8.6.2021 annetusta päätöksestä, jonka lainmukaisuuden unionin yleinen tuomioistuin on vahvistanut 4.9.2024 antamallaan tuomiolla IMG v. komissio, (
16
) jolla kantajan kyseisestä päätöksestä nostama kumoamiskanne hylättiin perusteettomana, ilmenee, ettei kantaja ole voinut vaatia kansainvälisen järjestön asemaa 16.12.2014 jälkeen.
Koska kantaja ei 8.6.2021 annetun päätöksen mukaan 8.5.2015 annetun päätöksen hyväksymispäivänä eikä sen jälkeen näin ollen täyttänyt edellytystä, jonka mukaan sillä on oltava unionin varainhoitosäännöissä vahvistettu kansainvälisen järjestön asema, sillä ei ollut pienintäkään mahdollisuutta jatkaa unionin talousarvion toteuttamista välillisen hallinnoinnin mukaisesti eikä näin ollen periä määrättyjä rahamääriä korvauksena välillisistä kuluista.
Edellä esitetyn perusteella nyt käsiteltävä vahingonkorvauskanne, joka perustuu olettamaan siitä, että kantaja oli unionin varainhoitosäännöissä tarkoitettu kansainvälinen järjestö ja että sillä oli tällä perusteella vakavasti otettavat mahdollisuudet jatkaa unionin talousarvion toteuttamista välillisen hallinnoinnin mukaisesti, ei voi menestyä.
Se, että unionin tuomioistuimet kumoavat päätöksen, ei merkitse oikeutta saada korvausta taloudellisesta vahingosta, johon kyseisen päätöksen adressaatti vetoaa, jos asianomainen toimielin tekee kumoamistuomion jälkeen taannehtivan päätöksen, jonka päätösosa on sama, ja jos unionin tuomioistuimet katsovat, että tämän uuden päätöksen päätösosa on lainmukainen.
(
1
)	Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1).
(
2
)	Täytäntöönpanopäätös C(2013) 7682 final.
(
3
)	Asetuksen N:o 966/2012 84 artikla
(
4
)	Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 248, s. 1).
(
5
)	Tuomio 2.2.2017, IMG v. komissio (T-381/15, ei julkaistu, EU:T:2017:57).
(
6
)	Tuomio 31.1.2019, International Management Group v. komissio (C-183/17 P ja C-184/17 P, EU:C:2019:78).
(
7
)	Tuomio 9.9.2020, IMG v. komissio (T-381/15 RENV, EU:T:2020:406; jäljempänä alkuperäinen tuomio).
(
8
)	Kyseisenä päivänä 16.12.2014 komissio päätti antaa edellä mainitussa täytäntöönpanopäätöksessä säädetyn kaupan kehittämisohjelman täytäntöönpanon välillisen hallinnoinnin kautta muun organisaation kuin kantajan tehtäväksi.
(
9
)	Tuomio 22.9.2022, IMG v. komissio (C-619/20 P ja C-620/20 P, EU:C:2022:722; jäljempänä valitusasiassa annettu tuomio).
(
10
)	Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 215 artiklan mukaisesti.
(
11
)	Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan toisessa kohdassa määrätään, että palauttamistapauksessa unionin yleinen tuomioistuin on sidottu unionin tuomioistuimen asiassa ratkaisemiin oikeusseikkoihin.
(
12
)	Asetuksen N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan c alakohdan sekä unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen N:o 966/2012 kumoamisesta 18.7.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston varainhoitoasetuksen (EU, Euratom) 2018/1046 (EUVL 2018, L 193, s. 1) 62 artiklan mukaisesti.
(
13
)	Vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa.
(
14
)	Valitusasiassa annetun tuomion 189–194 kohta.
(
15
)	Erityisesti valitusasiassa annetun tuomion 113 ja 156 kohta.
(
16
)	Tuomio 4.9.2024, IMG v. komissio (T-509/21, EU:C:2024:xxx).