62006CC0199
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JÁN MAZÁK
24 päivänä toukokuuta 2007 (
1
)
Asia C-199/06
Centre d’exportation du livre français (CELF)
ja
Ministre de la Culture et de la Communication
vastaan
Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE)
”Valtiontuet — EY 88 artiklan 3 kohta — Kansalliset tuomioistuimet — Sääntöjenvastaisesti toteutettujen tukien takaisin periminen — Yhteismarkkinoille soveltuviksi todetut tuet”
I Johdanto
1.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tällä ennakkoratkaisupyynnöllään saada selvennystä siihen, missä määrin kansalliset viranomaiset ovat EY 88 artiklan 3 kohdan nojalla velvollisia perimään takaisin valtiontuen, jota myönnettäessä on lyöty laimin edellä mainittuun määräykseen sisältyvät ilmoitusvelvollisuus ja velvollisuus pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta, kun komissio myöhemmin toteaa kyseessä olevan tuen olevan yhteismarkkinoille soveltuvaa tukea.
II Asian tausta
A Asian käsittely yhteisön tasolla
2.
Centre d’exportation du livre français (jäljempänä CELF) sai vuodesta 1980 alkaen vuoteen 2002 valtiontukea vuosittain. Nämä tuet myönnettiin ilman, että niistä olisi ilmoitettu komissiolle etukäteen, ja niiden tarkoituksena oli pienentää ulkomailta peräisin olevien, ranskankielistä kirjallisuutta koskevien pienten tilausten käsittelystä aiheutuvia kustannuksia.
3.
Vuonna 1992 CELF: n kanssa kilpaileva yhtiö, Société internationale de diffusion et d’édition (jäljempänä SIDE) kanteli kyseessä olevasta tuesta komissiolle. Komissio totesi 18.5.1993 päivätyssä päätöksessään kyseiset tuet yhteismarkkinoille soveltuviksi. (
2
)
4.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi osittain tämän päätöksen 18.9.1995 antamallaan tuomiolla menettelyvirheiden perusteella. (
3
) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että komissio oli laiminlyönyt velvollisuutensa suorittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa määrätty kontradiktorinen menettely. Tuomion antamisen jälkeen komissio aloitti 30.7.1996 tällaisen muodollisen menettelyn.
5.
Komissio teki 10.6.1998 CELF:lle myönnettyjä tukia koskevan toisen päätöksen. Päätöksen 1 artiklan mukaan ”tuki, joka on myönnetty CELF:lle ranskankielisten kirjojen pienten tilausten käsittelyä varten, on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea. Koska Ranskan hallitus on laiminlyönyt ilmoittaa tästä tuesta komissiolle ennen sen toimeenpanoa, on se myönnetty laittomasti. Tuki soveltuu kuitenkin yhteismarkkinoille, koska se täyttää ehdot perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaisen poikkeuksen myöntämiselle”. (
4
)
6.
Tästä päätöksestä nostettiin kaksi kumoamiskannetta yhteisöjen tuomioistuimissa. SIDE nosti kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Ranskan tasavalta nosti kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa sillä perusteella, että komissio oli tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään soveltamatta EY 86 artiklan 2 kohtaa.
7.
Koska molemmissa kanteissa riitautettiin saman päätöksen pätevyys, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin lykkäsi menettelyä käsiteltäväkseen saatetussa asiassa, kunnes yhteisöjen tuomioistuin lausuisi asiasta.
8.
Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi Ranskan tasavallan nostaman kumoamiskanteen 22.6.2000 antamallaan tuomiolla. (
5
)
9.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 28.2.2002 antamallaan tuomiolla 10.6.1998 tehdyn komission päätöksen 1 artiklan viimeisen virkkeen, jossa CELF:lle myönnettyjen tukien katsottiin olevan yhteismarkkinoille soveltuvia tukia. Kyseinen tuomioistuin perusti ratkaisunsa siihen, että komissio oli tehnyt markkinoiden määrittelyssä ilmeisen arviointivirheen. (
6
)
10.
Kolmannessa, 20.4.2004 päivätyssä päätöksessään (
7
) komissio totesi jälleen, että tuki oli yhteismarkkinoille soveltuvaa tukea, vaikka se katsoi samalla, että CELF:lle myönnetyt tuet olivat luonteeltaan lainvastaisia. (
8
) Komission kolmatta päätöstä koskeva kumoamismenettely on parhaillaan vireillä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. (
9
)
B Asian käsittely kansallisella tasolla
11.
Ranskan kansallisissa viranomaisissa ja tuomioistuimissa on samanaikaisesti yhteisön tasolla käynnissä olevien menettelyjen kanssa pantu vireille useita eri menettelyjä, jotka koskevat CELF:lle myönnettyjä tukia.
12.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 18.9.1995 antaman tuomion jälkeen SIDE vaati Ranskan kulttuuri- ja viestintäministeriä lopettamaan tuen maksamisen CELF:lle ja perimään jo maksetut tuet takaisin.
13.
Kulttuuri- ja viestintäministeri hylkäsi 9.10.1996 tekemällään päätöksellä SIDEn pyynnön. SIDE saattoi päätöksen käsiteltäväksi Tribunal administratif de Paris’ssa (hallintotuomioistuin). Tribunal administratif kumosi 26.4.2001 antamallaan tuomiolla ministerin päätöksen.
14.
Kulttuuri- ja viestintäministeri ja CELF valittivat Tribunal administratif de Paris’n tuomiosta Cour administrative d’appel de Paris’hin (hallintoasioita käsittelevä muutoksenhakutuomioistuin). Tämä tuomioistuin pysytti voimassa 5.10.2004 antamallaan tuomiolla alemmassa oikeusasteessa annetun tuomion ja velvoitti Ranskan valtion perimään kolmen kuukauden kuluessa takaisin CELF:lle vuosina 1980–2002 myönnetyt tuet 1000 euron uhkasakkovaatimuksella kutakin viivästyspäivää kohden.
15.
Kulttuuri- ja viestintäministeri ja CELF hakivat kumpikin muutosta Cour administrative d’appel de Paris’n antamaan tuomioon Conseil d’État’ssa.
1. Ennakkoratkaisukysymykset
16.
Tämän perusteella Conseil d’État pyysi 29.3.2006 päivätyssä ennakkoratkaisupyynnössään yhteisöjen tuomioistuimelta ratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
”1)
Onko jäsenvaltiolla oikeus EY 88 artiklan perusteella, silloin kun sen yritykselle myöntämä tuki on lainvastainen ja lainvastaisuus on todettu tämän jäsenvaltion omissa tuomioistuimissa sillä perusteella, ettei tukea ole etukäteen ilmoitettu Euroopan yhteisöjen komissiolle EY 88 artiklan 3 kohdassa edellytetyllä tavalla, olla perimättä takaisin tukea tuen saaneelta elinkeinonharjoittajalta siksi, että komissio on kolmannen osapuolen aloitteesta vireille saatetussa menettelyssä todennut tuen yhteensopivaksi yhteismarkkinoihin kohdistuvan sääntelyn kanssa ja tällä tavoin arvioinut tämän yhteensopivuuden sille yksinomaisesti kuuluvan valvontavallan nojalla?
2)
Jos tuen palautusvelvollisuus vahvistetaan, onko palautettavien summien määrää laskettaessa otettava huomioon jaksot, joiden ajan tuet ovat komission päätösten nojalla olleet yhteismarkkinoille soveltuvia ennen näiden päätösten kumoamista Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioilla?”
2. Asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa
17.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet SIDE, CELF, Ranskan, Tanskan, Alankomaiden, Saksan ja Unkarin hallitukset sekä komissio ja EFTAn valvontaviranomainen. Alankomaiden ja Unkarin hallituksia lukuun ottamatta kaikki nämä ovat esittäneet suullisia huomautuksia 27.2.2007 pidetyssä istunnossa.
III Asian arviointi
A Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
18.
Ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellään kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko jäsenvaltion EY 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti, silloin kun se on myöntänyt lainvastaisia tukia laiminlyöden mainittuun määräykseen sisältyvän velvollisuutensa ilmoittaa niistä etukäteen ja velvollisuutensa pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta, perittävä tuet takaisin edunsaajalta, mikäli komissio myöhemmin tekee päätöksen, jossa se toteaa kyseessä olevat tuet yhteismarkkinoille soveltuviksi.
19.
Huomautuksissaan CELF sekä Ranskan, Tanskan ja Saksan asiamiehet toteavat, ettei jäsenvaltion tarvitse periä takaisin tukea, joka on myönnetty ennen komission tekemää lopullista päätöstä, jos tässä komission päätöksessä tuki katsotaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Saksan hallitus on omaksunut edellä esitetyn kannan vasta suullisessa käsittelyssä, ja se poikkeaa huomattavasti kyseisen hallituksen kirjallisissa huomautuksissaan esittämästä kannasta. SIDE, Alankomaiden hallitus ja EFTAn valvontaviranomainen katsovat, että edellä kuvatuissa olosuhteissa tuki on perittävä takaisin. Komissio katsoo, että tällaisissa olosuhteissa kansallinen tuomioistuin ei ole velvollinen perimään tukea takaisin mutta mikään ei estä sitä näin toimimasta, jos soveltuvan kansallisen lainsäädännön mukaan takaisinperintä on seuraus, joka on pantava täytäntöön tuen ilmoittamatta jättämisen takia. Unkarin hallitus, joka on vastannut kumpaankin kysymykseen yhdessä, katsoo, että kansallinen tuomioistuin voi kansallisen lainsäädännön sallimissa rajoissa periä tuen takaisin vain siltä ajalta, jona kyseistä tukea voidaan pitää lainvastaisena. Näin ollen kyseessä olevia tukia olisi kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa pidettävä lainvastaisina vuodesta 1980 vuoteen 1993. Koska komissio ei ollut tänä aikana tietoinen tuista, Unkari katsoo, että komissio ei voi taannehtivasti hyväksyä tukia.
20.
EY 87 ja EY 88 artiklan nojalla perustettu valtiontukien valvontajärjestelmä koskee sekä komissiota että kansallisia tuomioistuimia. Niillä on erilliset mutta toisiaan täydentävät tehtävät valtiontukea koskevien yhteisön sääntöjen noudattamisen varmistamisessa. (
10
)
21.
EY 87–EY 89 artiklassa vahvistetaan komission tehtävän osalta muun muassa menettelytavat, joiden avulla komissio voi määrittää, ovatko jäsenvaltion suorittamat maksut tai valtion varoista suoritetut maksut edellä mainituissa määräyksissä tarkoitettua valtiontukea. EY 88 artiklassa vahvistetaan menettely, jonka mukaisesti komissio valvoo ja arvioi jatkuvasti olemassa olevia ja uusia tukijärjestelmiä. Tätä menettelyä on täydennetty asetuksella N:o 659/1999, jossa annetaan EY 88 artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. (
11
)
22.
Komissiolle kuuluvan tukien valvonta- ja arviointitehtävän tehokkuuden varmistamiseksi jäsenvaltioille asetetaan EY 88 artiklan 3 kohdassa yhteisön edun nimissä sen tilanteen osalta, että jäsenvaltiot aikovat myöntää uutta tukea tai muuttaa olemassa olevaa tukea, kaksi yksiselitteistä velvoitetta, jotka ovat ilmoitusvelvollisuus ja velvollisuus pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta (ns. standstill-velvollisuus). EY 88 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan komissiolle ajoissa tieto suunnitellusta tuesta. EY 88 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä jäsenvaltiot velvoitetaan lisäksi lykkäämään tukitoimen toteuttamista, kunnes komissio on tehnyt EY 88 artiklan mukaisessa menettelyssä lopullisen päätöksen. Näin ollen, kuten yhteisöjen tuomioistuin on huomauttanut asiassa Adria-Wien Pipeline ja Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke, (
12
) EY 88 artiklassa ”jäsenvaltioille [asetetaan] selviä velvollisuuksia, joiden tarkoituksena on helpottaa komission valvontatehtävää ja välttää se, että asia tulisi komission käsiteltäväksi vasta tilanteessa, jossa kieltoa on jo rikottu”.
23.
Jäsenvaltiot eivät saa myöntää valtiontukea, ennen kuin komissio on tehnyt lopullisen päätöksen, jossa se toteaa kyseessä olevan tuen soveltuvan yhteismarkkinoille. Näiden velvollisuuksien laiminlyöminen tekee valtiontuesta lainvastaisen. (
13
)
24.
Sen arvioiminen, soveltuuko tuki yhteismarkkinoille, kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan, jonka käyttämistä yhteisöjen tuomioistuimet valvovat. (
14
) Komissio ei ole kuitenkaan toimivaltainen toteamaan valtiontukea lainvastaiseksi yksinomaan sillä perusteella, että EY 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut ilmoitusvelvollisuus ja velvollisuus pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta on laiminlyöty. (
15
) Komissio voi määrätä tuen palautettavaksi vain, jos se tutkimukset tehtyään toteaa tuen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. (
16
)
25.
Tukitoimen toteuttamisen lykkäämistä koskevan määräyksen merkitystä yhteisön valtiontukien arviointijärjestelmässä lisää se, että kansalliset tuomioistuimet ovat osa tätä järjestelmää määräyksen välittömän oikeusvaikutuksen takia. Näin ollen tukitoimen toteuttamisen lykkäämistä koskeva määräys antaa yksilöille oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojattava. (
17
) Oikeuskäytännössä on vakiintuneesti katsottu, että kun EY 88 artiklan 3 kohtaa rikotaan, kansallisten tuomioistuinten on tehtävä siitä kaikki päätelmät kansallisen oikeuden mukaisesti sekä niiden toimien pätevyyden osalta, joilla tukitoimet toteutetaan, että kyseisen määräyksen vastaisesti myönnetyn taloudellisen tuen takaisinperinnän osalta. Erityisesti on vahvistettu, että jos tuki todetaan myönnetyn perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen vastaisesti, tämä aiheuttaa lähtökohtaisesti sen, että tuki on palautettava kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti. (
18
)
26.
Oikeuskäytännössä on vakiintuneesti katsottu, että komission päätöksellä, jolla tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, on oikeusvaikutuksia vasta tämän toteamisen jälkeen. (
19
)
27.
Yhteisöjen tuomioistuin on äskettäin vahvistanut tämän periaatteen asiassa Transalpine Ölleitung antamassaan tuomiossa, jossa todetaan seuraavaa: ”Jotta EY 88 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen välitöntä oikeusvaikutusta ei heikennettäisi ja jotta ei loukattaisi niitä yksityisten intressejä, joiden suojaaminen on kansallisten tuomioistuinten tehtävänä, komission päätöksestä, jossa ilmoittamatta jätetty tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, ei seuraa, että kyseisen tuen täytäntöönpanotoimien, jotka ovat pätemättömiä sen vuoksi, että ne on toteutettu tässä määräyksessä tarkoitetun kiellon vastaisesti, pätemättömyys korjaantuisi jälkikäteen. Muunlainen tulkinta johtaisi siihen, että kyseessä oleva jäsenvaltio hyötyisi mainitun määräyksen noudattamatta jättämisestä ja että tämän määräyksen tehokas vaikutus jäisi toteutumatta.” (
20
)
28.
Eräät tämän asian käsittelyyn osallistuneet osapuolet ovat pyytäneet yhteisöjen tuomioistuinta tarkastelemaan uudelleen edellä mainittua periaatetta ja sen perustana olevaa oikeuskäytäntöä tai ainakin päätymään esillä olevassa asiassa toisenlaiseen päätelmään sille ominaisten tosiseikkojen pohjalta.
29.
Ranska on väittänyt muun muassa, että asiat FNCE ja van Calster, jotka koskivat lainvastaisen tuen rahoittamiseksi perittyjen maksujen palauttamiseksi esitettyjä vaatimuksia, eroavat olennaisesti kansallisessa tuomioistuimessa nyt esillä olevasta asiasta. Tässä asiassa se taho, joka vaatii kansallista tuomioistuinta määräämään lainvastaisen tuen palautettavaksi, on lainvastaista tukea saaneen yrityksen kilpailija. Tanska väittää, että nyt esillä oleva asia on erotettava asiassa Transalpine Ölleitung käsitellystä tilanteesta, koska jälkimmäinen asia koski lainvastaista tukea saaneen tuensaajajoukon laajentamista eikä ole siten merkityksellinen kansallisessa tuomioistuimessa nyt esillä olevassa asiasta. Saksa on väittänyt, että asiat FNCE, van Calster ja Transalpine Ölleitung on ymmärrettävä siten, että niissä kansallinen tuomioistuin velvoitetaan määräämään lainvastaiset tuet palautettavaksi, vaikka ne on myöhemmin todettu yhteismarkkinoille soveltuviksi. Tästä huolimatta Saksa kehotti yhteisöjen tuomioistuinta tarkastelemaan uudelleen tätä oikeuskäytäntöä siten, että se ottaa huomioon Ranskan ja Tanskan väitteet. Komissio on katsonut, että päätöksen, jonka se on tehnyt tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, tehokas vaikutus menetettäisiin esillä olevassa asiassa, jos kansalliset tuomioistuimet määräisivät lainvastaisen tuen perittäväksi takaisin. Komissio väittää, että esillä olevassa asiassa sillä, että kansallinen tuomioistuin määräisi myönnetyt tuet palautettaviksi, olisi sama vaikutus kuin sillä, että komissio tekisi päätöksen tuen soveltumattomuudesta yhteismarkkinoille ja määräisi tuen maksettavaksi takaisin.
30.
Mielestäni EY 88 artiklan 3 kohdassa vahvistetut ilmoitusvelvollisuus ja velvollisuus pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta ovat EY:n perustamissopimuksessa vahvistettujen valtiontukisääntöjen kulmakiviä. Asiassa Boussac antamassaan ratkaisuehdotuksessa (
21
) julkisasiamies Jacobs huomautti, että velvollisuus antaa ehdotetut tuet tiedoksi on yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta niin ilmeisen tärkeä asia, että tätä velvollisuutta on noudatettava tarkasti sekä sisällön että muodon osalta. (
22
) Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Adria-Wien Pipeline ja Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke antamassaan tuomiossa vahvistanut, että velvollisuudella pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta ”turvataan [EY 88] artiklassa säädetty valvontamekanismi, joka puolestaan on olennainen tae yhteismarkkinoiden toiminnan kannalta”. (
23
)
31.
Huolellisesti laaditun valtiontukien valvontajärjestelmän säilyttämiseksi EY 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten laiminlyöminen on katsottava mielestäni merkityksellisemmäksi asiaksi kuin pelkäksi menettelyvirheeksi, joka voidaan korjata jälkikäteen komission päätöksellä, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Tällainen lähestymistapa vähentäisi huomattavasti jäsenvaltioiden innokkuutta noudattaa EY 88 artiklan 3 kohtaa ja komissiolle kuuluvan velvollisuuden valvoa valtiontukia ennen niiden panemista täytäntöön merkitystä. Näin ollen EY 88 artiklan 3 kohdan noudattamatta jättämisestä kuuluu määrätä ennaltaehkäisevä seuraamus.
32.
En ole sillä kannalla, kuten eräät menettelyyn osallistuneet, että kun EY 88 artiklan 3 kohdassa vahvistettu ilmoitusvelvollisuus ja velvollisuus pidättäytyä tukitoimien toteuttamisesta laiminlyödään, tehokas seuraamus olisi muun muassa se, että kansallinen tuomioistuin määrää sen, joka on saanut lainvastaista tukea, jonka komissio on sittemmin todennut yhteismarkkinoille soveltuvaksi, maksamaan tuesta korkoa ajalta, jona sitä on maksettu ennenaikaisesti. En ole myöskään sillä kannalla, että kilpailijoille annettu mahdollisuus vaatia vahingonkorvauksia näiden maksujen aiheuttamasta vahingosta olisi tehokas seuraamus. On sangen kyseenalaista, olisiko tällaisessa tilanteessa yksityisillä halua nostaa kansallisessa tuomioistuimessa kannetta, jos nykyinen seuraamus lainvastaisen tuen perimisestä takaisin korvattaisiin esimerkiksi pelkällä velvollisuudella maksaa korkoa ennenaikaisesti maksetusta tuesta tai aiheutuneita vahinkoja koskevalla vahingonkorvauskanteella. Ranskan hallituksen edustaja viittasikin suullisessa käsittelyssä siihen, että on epätodennäköistä, että yksikään kilpailija pystyisi osoittamaan syy-yhteyden tuen ennenaikaisen maksamisen ja aiheutuneeksi väitetyn vahingon välillä. Tällaisella lähestymistavalla ei ehkäistäisi riittävän voimakkaasti EY 88 artiklan 3 kohdan rikkomista, ja sillä heikennettäisiin huomattavasti komission mahdollisuuksia valvoa tehokkaasti tukia EY 88 artiklan mukaisesti.
33.
Mielestäni kansallisilta tuomioistuimilta on näin ollen jatkossakin vaadittava, että ne pääsääntöisesti jatkavat rankaisemista määräämällä lainvastaisen tuen palautettavaksi kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti, vaikka komissio tekisikin myöhemmin päätöksen, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Tällä menettelyllä ei missään nimessä heikennetä komission tehtävää siten, että komission tekemällä lopullisella päätöksellä tuen soveltumisesta yhteismarkkinoille olisi eräissä tapauksissa hyvin vähäinen merkitys tai ei lainkaan merkitystä, vaan sillä turvataan komission tehtävä EY 87 ja EY 88 artiklalla vahvistetussa valtiontukien valvontajärjestelmässä ja varmistetaan, ettei sen tehtävänkuva supistu.
34.
Lisäksi toisin kuin eräät huomautuksia esittäneet osapuolet väittävät, en katso, että on mahdollista tulkita uudelleen tai muuttaa yhteisöjen tuomioistuimen vakiintunutta oikeuskäytäntöä tässä asiassa, sellaisena kuin se on äskettäin vahvistettu asiassa Transalpine Ölleitung, tai tehdä järkevää erottelua, joka perustuisi kansallisessa tuomioistuimessa nyt esillä olevan asian tilanteeseen ja toisaalta asioissa FNCE, van Calster tai Transalpine Ölleitung vallinneeseen tilanteeseen. On esimerkiksi hyvin ilmeistä asiassa FNCE ja asiassa van Calster annettujen tuomioiden perusteella, että yhteisöjen tuomioistuimen tarkoituksena oli sen yleisperiaatteen, jonka mukaan tuen yhteismarkkinoille soveltuvuudesta tehdyllä komission päätöksellä ei voida muuttaa tätä tukea taannehtivasti päteväksi, ulottaminen koskemaan lainvastaisen tuen rahoittamiseksi kerättyjä maksuja. Yhteisöjen tuomioistuimen tarkoituksena ei ollut rajoittaa tätä yleisperiaatetta koskemaan vain maksujen takaisinmaksua. Asiassa Transalpine Ölleitung antamassaan ratkaisussa yhteisöjen tuomioistuin vahvisti vakiintuneen periaatteen, jonka mukaan EY 88 artiklan 3 kohdan nojalla kansallisten tuomioistuinten on turvattava yksityisten oikeudet siinä tapauksessa, että kansalliset viranomaiset jättävät mahdollisesti noudattamatta kieltoa, jonka mukaan tukia ei saa toteuttaa, ennen kuin komissio tekee lopullisen päätöksen, jossa tuet sallitaan. Tämän lisäksi ja sanotun rajoittamatta edellistä seikkaa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että kun otetaan huomioon esillä olleen asian erityiset tosiseikat eli se, että eräät asianosaiset olivat vaatineet tuen ulottamista koskemaan itseään niille myönnettävän verohuojennuksen muodossa, kansallisten tuomioistuinten on yksityisten oikeudet turvatessaan otettava täysimääräisesti huomioon yhteisön etu, ja ne eivät saa toteuttaa toimenpidettä, jonka ainoana vaikutuksena olisi tuensaajien joukon laajeneminen. Näin ollen yhteisöjen tuomioistuin katsoi tuomionsa 50 kohdassa, että ”kansallisten tuomioistuinten on nimittäin varmistettava, että ne antavat oikeussuojaa sellaisessa muodossa, että ne tosiasiallisesti poistavat EY 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti myönnetyn tuen vaikutukset ja että ne eivät ainoastaan laajenna tukea koskemaan myös muuta tuensaajien joukkoa”.
35.
Suullisessa käsittelyssä Ranskan, Tanskan ja Saksan hallitusten edustajat viittasivat siihen, että yhteisöjen tuomioistuimen tässä asiassa antamalla ratkaisulla voisi olla kauaskantoisia taloudellisia seurauksia. Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Ferring (
24
) ja asiassa Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (
25
) antamien tuomioiden välisenä aikana jäsenvaltiot suorittivat korvaukseksi julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä sellaisia maksuja, jotka eivät jälkikäteen tarkasteltuina ehkä täytä asiassa Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg asetettuja neljää kriteeriä ja jotka kuuluvat siten EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Jäsenvaltiot ovat asiassa Ferring annetun tuomion perusteella saattaneet jättää ilmoittamatta eräistä maksuista uskoessaan, että ne eivät ole valtiontukea.
36.
Mielestäni kaikenlaiset väitetyt epäselvyydet, joita on voinut ilmetä niissä maksuissa, joita jäsenvaltiot suorittivat korvaukseksi julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseen liittyneistä palveluista yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Ferring antaman tuomion ja saman tuomioistuimen asiassa Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg antaman tuomion välisenä aikana, eivät vaikuta merkityksellisiltä kansallisessa tuomioistuimessa esillä olevan asian erityisolosuhteissa. Kun otetaan huomioon, että vuosina 1980–2002 maksut suoritettiin CELF:lle vuosittain, näyttää epätodennäköiseltä, että nämä pitkäaikaiset maksusuoritukset olisi voitu tehdä virheellisesti asiassa Ferring 22.11.2001 annetun tuomion vaikutuksen vuoksi.
37.
Totean näillä perusteilla, että EY 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltion, joka on myöntänyt lainvastaista tukea laiminlyöden edellä mainitussa määräyksessä vahvistetun ilmoitusvelvollisuutensa ja velvollisuutensa pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta, on perittävä tuki takaisin tuensaajalta, vaikka EY 88 artiklan mukaisessa menettelyssä olisikin tehty sellainen lopullinen päätös, jossa kyseessä oleva tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
B Toinen ennakkoratkaisukysymys
38.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toinen kysymys tulee ratkaistavaksi, mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan siten kuin olen edellä 37 kohdassa ehdottanut. Siinä tapauksessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy, onko palautettavien summien määrää laskettaessa otettava huomioon lainvastainen tuki, jota on maksettu tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehdyn komission päätöksen jälkeisenä aikana mutta ennen tämän päätöksen kumoamista Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla.
39.
Tämän kysymyksen taustalla näyttää olevan se, että komissio on todennut kolme kertaa kyseessä olevan tuen yhteismarkkinoille soveltuvaksi ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tähän mennessä kahdesti kumonnut komission päätöksen. Ennakkoratkaisukysymyksessään kansallinen tuomioistuin kysyy, voisiko tällainen tilanne olla sellainen poikkeuksellinen olosuhde, joka on omiaan estämään lainvastaisen tuen palauttamisen tietyiltä ajanjaksoilta.
40.
Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen tavoin myös toinen ennakkoratkaisukysymys on herättänyt asian käsittelyssä poikkeavia reaktioita.
41.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimielinten toimia koskee pääsääntöisesti lainmukaisuusolettama, ja niillä on näin ollen oikeusvaikutuksia niin kauan kuin niitä ei ole peruutettu, kumottu kumoamiskanteen johdosta tai todettu pätemättömiksi ennakkoratkaisupyynnön tai lainvastaisuusväitteen seurauksena. (
26
) Tästä huolimatta EY 231 artiklan mukaan, jos kumoamiskanne on aiheellinen, yhteisöjen tuomioistuin toteaa kyseessä olevan toimenpiteen pätemättömäksi. Toimen kumoamisella poistetaan taannehtivasti toimenpide kaikkien oikeussubjektien suhteen. (
27
)
42.
Esillä olevassa asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 18.9.1995 antamallaan tuomiolla 18.5.1993 päivätyn komission päätöksen, jossa CELF:lle myönnetyt tuet todettiin yhteismarkkinoille soveltuviksi, ja 28.2.2002 antamallaan tuomiolla 10.6.1998 päivätyn komission toisen vastaavan päätöksen. Näillä tuomioilla kyseessä olevat päätökset poistettiin näin ollen taannehtivasti. Kun otetaan huomioon se, mitä ehdotin edellä vastaukseksi ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen, siitä komission kolmannesta päätöksestä, joka tehtiin 20.4.2004 ja jossa todetaan CELF:lle vuosina 1980–2002 maksetut tuet yhteismarkkinoille soveltuviksi, ei seuraa, että tällaiset lainvastaiset tukimaksut tulisivat jälkikäteen laillisiksi, ja jäsenvaltion on pääsääntöisesti perittävä ne takaisin.
43.
Tässä asiassa kansallisen tuomioistuimen on ennen CELF:lle myönnettyjen tukien määräämistä palautettavaksi tutkittava kuitenkin, voiko CELF mahdollisesti vedota perusteltuun luottamukseen tai onko olemassa erityisiä olosuhteita, jotka puhuvat tuen palauttamista vastaan. Tältä osin eräät huomautuksia esittäneet osapuolet ovat katsoneet, että kun otetaan huomioon, että komissio teki sille tässä asiassa kuuluvan yksinomaisen toimivallan puitteissa useita päätöksiä, joissa se totesi CELF:lle myönnettyjen tukien soveltuvan yhteismarkkinoille, kansallisen tuomioistuimen ei pidä ottaa huomioon palautettavaa määrää laskettaessa summia, jotka on maksettu tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehdyn komission päätöksen jälkeisenä aikana mutta ennen päätöksen kumoamista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla.
44.
En ole tätä mieltä. Kuten edellä on todettu, jäsenvaltion on EY 88 artiklan 3 kohdan mukaan tavanomaisessa tapauksessa ilmoitettava etukäteen kaikista suunnitelluista valtiontuista, eikä se voi toteuttaa niitä, ennen kuin komissio tekee lopullisen päätöksen, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Oikeuskäytännössä on vakiintuneesti todettu, että kun otetaan huomioon EY 88 artiklassa määrätyn komission suorittaman valtiontukivalvonnan pakottava luonne, periaatteessa tuensaajayritys voi perustellusti luottaa tuen sääntöjenmukaisuuteen ainoastaan, jos tuki on myönnetty mainitussa artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen. Huolellinen talouden toimija pystyy yleensä varmistamaan, että kyseistä menettelyä on noudatettu. (
28
)
45.
Lisäksi, kuten julkisasiamies Tizzano on todennut asiassa P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya vastaan komissio esittämässään ratkaisuehdotuksessa, (
29
) huolellisen talouden toimijan on oltava tietoinen myös siitä, että komission päätöksestä voidaan nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa Italia vastaan komissio antamassaan tuomiossa, että ”niin kauan kuin komissio ei ole tehnyt hyväksymispäätöstä ja jopa niin kauan kuin määräaika kanteen nostamiselle tästä päätöksestä ei ole päättynyt, tuensaajalla ei ole varmuutta suunnitellun tuen laillisuudesta, mikä yksin voi aikaansaada tuensaajan perustellun luottamuksen”. (
30
)
46.
Tämän lisäksi, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tähdentänyt, mikäli näin ei katsottaisi, siltä yhteisöjen tuomioistuinten harjoittamalta laillisuusvalvonnalta, joka kohdistuu komission päätökseen, jossa valtiontuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, evättäisiin tehokas vaikutus. (
31
) Tällaisen päätöksen kumoaminen olisi loppujen lopuksi oikea Pyrrhoksen voitto, koska tuen kielteisiä vaikutuksia ei voitaisi poistaa tuen perimisellä takaisin. Jos sellainen komission päätös, jossa lainvastainen tuki katsotaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi, synnyttäisi automaattisesti tuensaajissa perustellun luottamuksen, tuensaajien kilpailijoilla tai muilla kolmansilla osapuolilla, joita komission päätöksellä loukataan, ei olisi mitään intressiä vaatia päätöksen kumoamista.
47.
Olen sitä mieltä, että kun kyse on jäsenvaltion tehtävänä olevasta lainvastaisen tuen takaisinperinnästä ja kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, EY 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna lopullisena päätöksenä on pidettävä sellaista tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehtyä komission päätöstä, jota ei ole riitautettu EY 230 artiklan mukaisessa valvontamenettelyssä kyseisessä määräyksessä määrätyn kahden kuukauden kuluessa tai jonka yhteisöjen tuomioistuimet ovat tällaisen riitauttamisen päätteeksi todenneet edelleen päteväksi.
48.
Katson näin ollen, että toiseen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava siten, että velvollisuus maksaa takaisin lainvastainen tuki koskee kaikkia niitä ajanjaksoja, jotka edeltävät komission EY 88 artiklan mukaisessa menettelyssä tekemää sellaista lopullista päätöstä, jossa tukien todetaan soveltuvan yhteismarkkinoille, ja tämän lopullisen päätöksen on katsottava tarkoittavan sellaista tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehtyä komission päätöstä, jota ei ole riitautettu EY 230 artiklan mukaisessa valvontamenettelyssä kyseisessä määräyksessä määrätyn kahden kuukauden kuluessa tai jonka yhteisöjen tuomioistuimet ovat tällaisen riitauttamisen päätteeksi todenneet edelleen päteväksi.
IV Ratkaisuehdotus
49.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että Conseil d’État’n esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin vastataan seuraavasti:
1)
EY 83 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltion, joka on myöntänyt lainvastaista tukea laiminlyöden edellä mainitussa määräyksessä vahvistetun ilmoitusvelvollisuutensa ja velvollisuutensa pidättäytyä tukitoimen toteuttamisesta, on perittävä tuki takaisin tuensaajalta, vaikka EY 88 artiklan mukaisessa menettelyssä olisikin tehty sellainen lopullinen päätös, jossa kyseessä oleva tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
2)
Velvollisuus maksaa takaisin lainvastainen tuki koskee kaikkia niitä ajanjaksoja, jotka edeltävät komission EY 88 artiklan mukaisessa menettelyssä tekemää sellaista lopullista päätöstä, jossa tukien todetaan soveltuvan yhteismarkkinoille, ja tämän lopullisen päätöksen on katsottava tarkoittavan sellaista tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehtyä komission päätöstä, jota ei ole riitautettu EY 230 artiklan mukaisessa valvontamenettelyssä kyseisessä määräyksessä määrätyn kahden kuukauden kuluessa tai jonka yhteisöjen tuomioistuimet ovat tällaisen riitauttamisen päätteeksi todenneet edelleen päteväksi.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Ranskalaisten kirjojen viejille myönnetyt valtiontuet, NN 127/92 (EYVL C 174, s. 6).
(
3
)	Asia T-49/93, SIDE v. komissio, tuomio 18.9.1995 (Kok. 1995, s. II-2501). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi tuomiolauselmansa ensimmäisessä osassa 18.5.1993 tehdyn komission päätöksen, jolla komissio oli todennut tietyt Ranskan hallituksen ranskankielisen kirjallisuuden viejille myöntämät tuet yhteismarkkinoille soveltuviksi (NN 127/92), siltä osin kuin päätös koski yksinomaan CELF:lle myönnettyä rahallista tukea niiden ylimääräisten kustannusten korvaamiseksi, joita aiheutui ulkomailla toimivien kirjakauppojen tekemien, ranskankielisiä kirjoja koskevien pienten tilausten käsittelystä.
(
4
)	Coopérative d’exportation du livre français’lle (CELF) myönnetystä valtiontuesta 10.6.1998 tehty komission päätös 1999/133/EY (EYVL L 44, s. 37).
(
5
)	Asia C-332/98, Ranska v. komissio, tuomio 22.6.2000 (Kok. 2000, s. I-4833).
(
6
)	Asia T-155/98, SIDE v. komissio, tuomio 28.2.2002 (Kok. 2002, s. II-1179).
(
7
)	Ranskan myöntämästä valtiontuesta Coopérative d’éxportation du livre français’lle (CELF) 20.4.2004 tehty komission päätös 2005/262/EY (EYVL 2005, L 85, s. 27).
(
8
)	Päätöksen 1 artiklassa todetaan, että ”tuki, jota Ranska vuosina 1980–2001 myönsi Coopérative d’exportation du livre français’lle (CELF) ranskankielisten kirjojen pienten tilausten käsittelyä varten, on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea. Koska Ranska on laiminlyönyt ilmoittaa tästä tuesta komissiolle ennen sen toimeenpanoa, on se myönnetty laittomasti. Tuki soveltuu kuitenkin yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan nojalla”.
(
9
)	Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vireillä oleva asia T-348/04, SIDE v. komissio (EYVL 2004, C 262, s. 57).
(
10
)	Ks. asia C-39/94, SFEI ym. (jäljempänä SFEI), tuomio 11.7.1996 (Kok. 1996, s. I-3547, 41 kohta) ja uudempi asia C-368/04, Transalpine Ölleitung, tuomio 5.10.2006 (Kok. 2006, s. I-9957, 37 kohta).
(
11
)	[EY 88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).
(
12
)	Asia C-143/99, tuomio 8.11.2001 (Kok. 2001, s. I-8365, 23 kohta).
(
13
)	Ks. edellä alaviitteessä 10 mainittu asia Transalpine Ölleitung, tuomion 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
(
14
)	Ks. asia C-354/90, Fédération Nationale du Commerce Extérieur des Produits Alimentaires ja Syndicat national des Négociants et Transformateurs de Saumon (FNCE), tuomio 21.11.1991 (Kok. 1991, s. I-5505, Kok. Ep. XI, s. I-495, 14 kohta; edellä alaviitteessä 10 mainittu asia SFEI, tuomion 42 kohta ja asia C-295/97, Piaggio, tuomio 17.6.1999 (Kok. 1999, s. I-3735, 31 kohta). Kansallinen tuomioistuin ei voi näin ollen todeta tukea yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, ks. vastaavasti asiassa C-297/01, Sicilcassa ym. 24.7.2003 annettu määräys (Kok. 2003, s. I-7849, 47 kohta). Tämä ei kuitenkaan estä neuvostoa käyttämästä sille EY 87 artiklan 3 kohdan e alakohdan ja EY 88 artiklan 2 kohdan nojalla kuuluvia rajallisia valtuuksia.
(
15
)	Ks. esim. edellä alaviitteessä 14 mainittu asia FNCE, tuomion 13 ja 14 kohta.
(
16
)	Tämä ei kuitenkaan rajoita komission toimivaltaa tehdä väliaikainen päätös ja määrätä tuen maksaminen keskeytettäväksi, kunnes se tekee asiassa lopullisen päätöksen.
(
17
)	Ks. asia 120/73, Lorenz, tuomio 11.12.1973 (Kok. 1973, s. 1471, Kok. Ep. II, s. 177, 8 kohta); edellä alaviitteessä 14 mainittu asia FNCE, tuomion 11 kohta ja edellä alaviitteessä 10 mainittu asia SFEI, tuomion 39 kohta.
(
18
)	Ks. esim. asia C-71/04, Xunta de Galicia, tuomio 21.7.2005 (Kok. 2005, s. I-7419, 49 kohta).
(
19
)	Ks. edellä alaviitteessä 14 mainittu asia FNCE, tuomion 16 ja 17 kohta; yhdistetyt asiat C-261/01 ja C-262/01, van Calster, tuomio 21.10.2003 (Kok. 2003, s. I-12249, 62 ja 63 kohta) ja edellä alaviitteessä 18 mainittu asia Xunta de Galicia, tuomion 31 kohta.
(
20
)	Ks. edellä alaviitteessä 10 mainittu asia Transalpine Ölleitung, tuomion 41 kohta.
(
21
)	Asia C-301/87, Ranska v. komissio (nk. Boussac-tapaus), tuomio 14.2.1990 (Kok. 1990, s. I-307, Kok. Ep. X, s. 319).
(
22
)	Ks. edellä alaviitteessä 21 mainittu asia Boussac, ratkaisuehdotuksen 19 kohta. Julkisasiamies Jacobs korosti sitä, että on varmistettava EY 88 artiklassa määrättyjen menettelyjen tiukka noudattaminen erityisesti, mikäli asiaa koskevaa menettelyasetusta ei ole annettu.
(
23
)	Edellä alaviitteessä 12 mainittu asia, tuomion 25 kohta.
(
24
)	Asia C-53/00, tuomio 22.11.2001 (Kok. 2001, s. I-9067).
(
25
)	Asia C-280/00, tuomio 24.7.2003 (Kok. 2003, s. I-7747).
(
26
)	Asia C-475/01, komissio v. Kreikka, tuomio 5.10.2004 (Kok. 2004, s. I-8923, 18 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
27
)	Ks. yhdistetyt asiat C-442/03 P ja C-471/03 P, P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya v. komissio, tuomio 1.6.2006 (Kok. 2006, s. I-4845, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
28
)	Ks. asia C-5/89, komissio v. Saksa, tuomio 20.9.1990 (Kok. 1990, s. I-3437, Kok. Ep. X, s. 521, 14 kohta) ja asia C-169/95, Espanja v. komissio, tuomio 14.1.1997 (Kok. 1997, s. I-135, 51 kohta).
(
29
)	”– – yhteisöjen tuomioistuimen valtiontukia koskevien päätösten osalta suorittamaa valvontaa ei voida pitää poikkeuksellisena ja ennalta arvaamattomana tilanteena, koska se on erottamaton ja olennainen osa perustamissopimuksella tältä osin perustettua järjestelmää. Huolellisen taloudellisen toimijan olisi siis oltava hyvin perillä siitä, että komission tekemästä päätöksestä, jossa todetaan, että valtion toimenpide ei ole valtiontukea, voidaan nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa EY 230 artiklan mukaisesti kahden kuukauden kuluessa.” Edellä alaviitteessä 27 mainittu tuomio; ks. ratkaisuehdotuksen 153 kohta.
(
30
)	Asia C-91/01, Italia v. komissio, tuomio 29.4.2004 (Kok. 2004, s. I-4355, 66 kohta).
(
31
)	Ks. yhdistetyt asiat T-116/01 ja T-118/01, P & O European Ferries (Vizcaya) ja Diputación Foral de Vizcaya v. komissio, tuomio 5.8.2003 (Kok. 2003, s. II-2957, 209 kohta).