62018TJ0150_RES
(Yhdistetyt asiat T-150/18 ja T-345/18)
BNP Paribas
vastaan
Euroopan keskuspankki
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu toinen jaosto) 9 päivänä syyskuuta 2020
Talous- ja rahapolitiikka – Luottolaitosten vakavaraisuusvalvonta – Maksu talletussuojajärjestelmään tai yhteiseen kriisinratkaisurahastoon peruuttamattomilla maksusitoumuksilla – EKP:lle osoitetut tehtävät – EKP:n erityiset valvontavaltuudet – Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohta sekä 16 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan d alakohta – Toimenpide, jossa määrätään vähentämään ydinpääomasta (CET1) jäljellä olevien peruuttamattomien maksusitoumusten kumulatiivinen määrä – Tapauskohtaisen tutkimuksen puuttuminen
Talous- ja rahapolitiikka – Talouspolitiikka – Unionin finanssialan valvonta – Yhteinen valvontamekanismi – Luottolaitosryhmittymien vakavaraisuuden konsolidoitu valvonta – Omien varojen vaatimus – Euroopan keskuspankin suorittaman valvonnan ja arvioinnin laajuus
(Neuvoston asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohta sekä 16 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan d alakohta)
(ks. 55–60 kohta)
Talous- ja rahapolitiikka – Talouspolitiikka – Unionin finanssialan valvonta – Yhteinen valvontamekanismi – Luottolaitosryhmittymien vakavaraisuuden konsolidoitu valvonta – Omien varojen vaatimus – Euroopan keskuspankin suorittaman valvonnan ja arvioinnin laajuus – Velvollisuus suorittaa tapauskohtainen kokonaisarviointi
(Neuvoston asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohta sekä 16 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan d alakohta)
(ks. 61 ja 75–82 kohta)
Talous- ja rahapolitiikka – Talouspolitiikka – Unionin finanssialan valvonta – Yhteinen valvontamekanismi – Luottolaitosryhmittymien vakavaraisuuden konsolidoitu valvonta – Omien varojen vaatimus – Euroopan keskuspankin suorittaman valvonnan ja arvioinnin laajuus – Varat, jotka voivat olla sellaisen toimenpiteen kohteena, joka edellyttää erityisen politiikan tai erityisen käsittelyn toteuttamista – Käsite – Peruuttamattomat maksusitoumukset – Soveltamisalaan kuuluminen
(Neuvoston asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohta sekä 16 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan d alakohta)
(ks. 69 ja 70 kohta)
Tiivistelmä
Kantaja eli BNP Paribas on luottolaitos, joka on luokiteltu merkittäväksi ja joka tästä syystä kuuluu Euroopan keskuspankin (EKP) suoraan vakavaraisuusvalvontaan. Yhteisen kriisinratkaisurahaston rahoituksen yhteydessä kantaja valitsi vakausmaksun peruuttamattomilla maksusitoumuksilla. (
1
) EKP teki vakavaraisuusvalvontaa koskevaa tehtäväänsä hoitaessaan 19.12.2017 päätöksen, (
2
) jolla kantaja velvoitettiin vähentämään ydinpääomastaan (Common Equity Tier 1, CET 1) peruuttamattomien maksusitoumustensa kumulatiiviset määrät (jäljempänä riidanalainen toimenpide). (
3
)
EKP perusti päätöksensä toteamukseen siitä, että kantaja käsitteli peruuttamattomia maksusitoumuksiaan taseen ulkopuolisina erinä, mikä aiheutti vaaran sen ydinpääoman yliarvostuksesta. Peruuttamattomia maksusitoumuksia ei nimittäin ollut kirjattu kantajan taseen vastattaviin, ja koska niihin liittyvää vakuutta ei ollut käytettävissä ennen sen maksamista yhteiseen kriisinratkaisurahastoon, siihen oli mahdotonta turvautua kantajan toimintaan liittyvien mahdollisten tappioiden kattamiseksi. EKP katsoi, että tämä tilanne ei antanut täsmällistä kuvaa kantajan taloudellisesta vakaudesta, koska kantajan ilmoittama ydinpääoman määrä ja niiden tappioiden todellinen määrä, joista se kykeni vastaamaan, poikkesivat toisistaan.
Kantajan pyydettyä asian uudelleenkäsittelyä EKP:n oikaisulautakunnalta EKP korvasi 19.12.2017 tekemänsä päätöksen 26.4.2018 tekemällään päätöksellä, (
4
) jonka peruuttamattomia maksusitoumuksia koskevaa osaa ei muutettu. Viimeksi mainittu päätös korvattiin 1.3.2019 päätöksellä, joka oli tehty 14.2.2019 (
5
) ja jossa kantajaan kohdistettiin toimenpide, joka oli samanlainen kuin riidanalainen toimenpide. Kantaja nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kaksi kannetta, joissa vaadittiin kumoamaan osittain EKP:n päätökset, joissa siihen kohdistettiin kyseinen toimenpide.
Laajennetun jaoston kokoonpanossa ja kahden kanteen yhdistämisen jälkeen 9.9.2020 antamallaan tuomiolla (T-150/18 ja T-345/18) unionin yleinen tuomioistuin kumosi osittain EKP:n päätökset sillä perusteella, että EKP ei ollut suorittanut kantajan riskiprofiilin tapauskohtaista kokonaisarviointia ennen riidanalaisen toimenpiteen kohdistamista siihen.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi aluksi, että EKP:n päätöksiltä ei puuttunut oikeusperustaa, koska viimeksi mainittu oli toiminut niiden vakavaraisuutta koskevien valvonta- ja arviointivaltuuksiensa puitteissa, jotka antavat sille toimivallan vaatia laitoksia soveltamaan erityistä politiikkaa riskeiltä suojautumiseksi tai erityistä varojen käsittelyä omien varojen vaatimusten osalta. (
6
)
Toiseksi hyväksyttyään, että peruuttamattomien maksusitoumusten maksamisen vakuudeksi asetettuja summia (
7
) ei voitu erottaa peruuttamattomista maksusitoumuksista itsestään, unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajan argumentin, jonka mukaan viimeksi mainitut eivät voineet olla sellaisen vakavaraisuuden valvomiseksi toteutetun toimenpiteen kohteena, joka koski erityistä varojen käsittelyä, koska niitä käsitellään taseen ulkopuolisina erinä. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että vaikka riidanalainen toimenpide ei koskenut suoraan peruuttamattomia maksusitoumuksia vaan niiden maksamisen vakuudeksi asetettuja summia, niiden erottamaton luonne mahdollisti sen, että kyseinen toimenpide voitiin ulottaa peruuttamattomiin maksusitoumuksiin.
Turvautuminen tällaiseen toimenpiteeseen sen sijaan merkitsi sitä, että EKP:n oli tutkittava tapauskohtaisesti kantajan riskiprofiili ja muun muassa järjestelyt, strategiat ja mekanismit, jotka oli pantu täytäntöön peruuttamattomien maksusitoumusten kirjanpitokohtelusta aiheutuvan riskin torjumiseksi. Tämän osalta unionin yleinen tuomioistuin totesi aluksi, että EKP vahvisti kantajan altistumisen tason peruuttamattomien maksusitoumusten hyväksymisestä aiheutuneelle riskille. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi kuitenkin, että EKP:n päättely – jonka mukaan peruuttamattomien maksusitoumusten kirjanpitokohtelu taseen ulkopuolella oli sinänsä ongelmallista, koska se merkitsi määritelmällisesti ydinpääoman yliarvostusta – oli yleisluonteinen huomio, jota voitiin soveltaa mihin tahansa luottolaitokseen, joka valitsee peruuttamattomien maksusitoumusten samanlaisen kohtelun. Unionin yleinen tuomioistuin totesi näin ollen, että riidanalaisissa päätöksissä ei mainittu mitään EKP:n tapauskohtaista tutkimusta, jolla olisi pyritty selvittämään, oliko kantaja pannut täytäntöön järjestelyjä, strategioita tai mekanismeja peruuttamattomien maksusitoumusten taseen ulkopuoliseen käsittelyyn liittyvien vakavaraisuuden riskien torjumiseksi.
Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi, että riidanalainen toimenpide oli toteutettu vakavaraisuuden arviointiprosessissa (Supervisory Review and Evaluation Process) ja katsoi, että tämä tilanne ei välttämättä merkinnyt sitä, että olisi tehty tapauskohtainen tutkimus, jossa olisi otettu huomioon kantajan erityisolosuhteet. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi myös, että vaikka ennen riidanalaisten päätösten tekemistä toteutetusta vaikutustutkimuksesta voi olla hyötyä arvioitaessa riidanalaisen toimenpiteen oikeasuhteisuutta, sillä on eri logiikka ja tavoite kuin tapauskohtaisella tutkimuksella, eikä sitä voida rinnastaa tällaiseen tutkimukseen.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi näin ollen, että koska EKP ei ollut tehnyt tutkimusta, joka olisi mennyt pelkkää toteamusta taseen ulkopuolella käsiteltyjen peruuttamattomien maksusitoumusten aiheuttamasta mahdollisesta riskistä pidemmälle, eikä tutkimusta, joka olisi koskenut kantajan konkreettista tilannetta ja erityisesti tämän riskiprofiilia ja maksuvalmiustasoa, ja koska se ei ollut ottanut huomioon potentiaalista riskiä mahdollisesti lieventäviä tekijöitä, se oli laiminlyönyt velvollisuutensa tutkia kantajan tilanne tapauskohtaisesti ja kokonaisvaltaisesti. (
8
)
(
1
)	Maksut, jotka luottolaitosten on maksettava yhteiseen kriisinratkaisurahastoon, voidaan maksaa välittömästi suoritettuna maksuna tai peruuttamattomina maksusitoumuksina. Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1) 70 artiklan 3 kohdan nojalla luottolaitokset sitoutuvat maksamaan vakausmaksun määrän yhteiseen kriisinratkaisurahastoon heti, kun kriisinratkaisuviranomainen tätä pyytää.
(
2
)	EKP:n 19.12.2017 tekemä päätös ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248.
(
3
)	Kyseisillä varoilla pyritään varmistamaan luottolaitoksen toiminnan jatkuvuus ja estämään maksukyvyttömyystilanteet.
(
4
)	EKP:n 26.4.2018 tekemä päätös ECB-SSM-2018-FRBNP-17.
(
5
)	EKP:n 14.2.2019 tekemä päätös ECB-SSM-2019-FRBNP-12.
(
6
)	Luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63) 16 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 2 kohdan d alakohdan nojalla.
(
7
)	Kyseiset summat muodostuvat käteistalletuksista, joiden määrä vastaa kriisinratkaisuviranomaisten vapaasti käytettävissä olevien peruuttamattomien maksusitoumusten määrää.
(
8
)	Sellaisena kuin siitä säädetään asetuksen N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohdassa sekä 16 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 2 kohdan d alakohdassa.