62021CC0392
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
TAMARA ĆAPETA
prednesené 14. júla 2022 (
1
)
Vec C‑392/21
TJ
proti
Inspectoratul General pentru Imigrări
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd Kluž, Rumunsko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sociálna politika – Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov – Článok 9 ods. 3 smernice 90/270/EHS – Práca so ‚zobrazovacími jednotkami‘ – Ochrana očí a zraku pracovníkov – Pojem ‚osobitné korekčné prostriedky‘“
I. Úvod
1.
Smernica 90/270/EHS (
2
) (ďalej len „smernica o zobrazovacích jednotkách“), ktorá bola prijatá v roku 1990, keď práca so zobrazovacími jednotkami nebola ešte tak rozšírená, stanovuje určité požiadavky na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci so zobrazovacími jednotkami. Uvedená smernica obsahuje prvky, ktoré sa z dnešného pohľadu môžu zdať samozrejmé alebo dokonca nostalgické, ako je vylúčenie písacích strojov z jej pôsobnosti. (
3
) Smernica o zobrazovacích jednotkách však stanovuje aj nároky, ktoré majú oveľa väčší ohlas v čase, keď je práca so zobrazovacími jednotkami všadeprítomná. Napríklad je to tak v prípade nárokov vyplývajúcich z článku 9 ods. 3 uvedenej smernice, ktoré sa týkajú práva pracovníka na „osobitné korekčné prostriedky“ pri práci s počítačovými obrazovkami.
2.
Práve o toto právo ide v prejednávanej veci. Žalobca, ktorému sa zhoršil zrak, si po návšteve odborného lekára kúpil nové dioptrické okuliare. Žalobcov zamestnávateľ mu odmietol uhradiť náklady na kúpu týchto okuliarov. To viedlo k sporu pred vnútroštátnym súdom Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd Kluž, Rumunsko), ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
3.
Uvedený súd si okrem iného kladie otázku, či výraz „osobitné korekčné prostriedky“ uvedený v článku 9 ods. 3 smernice o zobrazovacích jednotkách zahŕňa dioptrické okuliare.
4.
Aj keď sa zdá byť výklad tohto pojmu Súdnym dvorom na prvý pohľad nedôležitý, bude mať širšie dôsledky nielen na zdravie žalobcu, ale aj na systém ochrany poskytovaný vnútroštátnym právom všetkým pracovníkom, ktorí musia pracovať s počítačovými obrazovkami.
II. Právny rámec
5.
Článok 9 smernice o zobrazovacích jednotkách má názov „Ochrana očí a zraku pracovníkov“ a stanovuje:
„1.   Pracovníci majú právo na primerané vyšetrenie očí a zraku osobou s príslušnou kvalifikáciou:
–
pred začatím práce s použitím obrazovky,
–
v následných pravidelných intervaloch a
–
v prípade zrakových problémov, ktoré môžu byť spôsobené prácou s obrazovkou.
2.   Pracovníci majú nárok na oftalmologické vyšetrenie, ak výsledky vyšetrenia v zmysle odseku 1 preukážu jeho potrebu.
3.   Ak výsledky vyšetrenia podľa odseku 1 alebo vyšetrenia podľa odseku 2 preukážu, že je to potrebné, a ak nemožno použiť bežné korekčné prostriedky, pracovníkom musia byť poskytnuté osobitné korekčné prostriedky primerané pre danú prácu.
4.   Opatrenia vykonané v zmysle tohto článku nemôžu za žiadnych okolností spôsobiť pracovníkom dodatočné finančné výdavky.
5.   Ochrana očí a zraku pracovníkov môže byť zabezpečovaná ako súčasť štátneho systému ochrany zdravia.“
III. Skutkový stav konania vo veci samej a prejudiciálne otázky
6.
Žalobca vo veci samej je zamestnancom rumunskej všeobecnej inšpekcie v rámci prisťahovaleckého oddelenia (ďalej len „inšpekcia“). V rámci svojich pracovných povinností žalobca musí pracovať so zobrazovacou jednotkou. Žalobca tvrdí, že pri tejto práci, v kombinácii s ďalšími rizikovými faktormi, sa mu výrazne zhoršil zrak a že na odporúčanie odborného lekára si musel nechať vymeniť okuliare.
7.
Žalobca uvádza, že sumu vo výške 2629 rumunských lei (RON) (približne 543 eur ku dňu začatia konania), ktorá zodpovedá hodnote osobitného prostriedku na korekciu zraku a sume nákladov vyplývajúcich z daňových dokladov za okuliare, šošovky, okuliarové rámy a prácu, nebolo možné uhradiť z rumunského štátneho systému zdravotného poistenia. Žalobca podal žiadosť o uhradenie uvedenej sumy na inšpekciu, teda svojmu zamestnávateľovi, a táto žiadosť bola zamietnutá.
8.
V nadväznosti na zamietnutie žiadosti podal žalobca 19. júna 2020 na Tribunalul Cluj (Krajský súd Kluž, Rumunsko) žalobu proti svojmu zamestnávateľovi, ktorou sa domáhal, aby bola jeho zamestnávateľovi uložená povinnosť zaplatiť žalobcovi požadovanú sumu. Uvedený súd jeho žiadosť zamietol z dôvodu, že neboli splnené zákonné podmienky na priznanie takejto náhrady. Príslušný právny predpis, ktorým bola prebratá smernica o zobrazovacích jednotkách, (
4
) nezakladal nárok na náhradu výdavkov na osobitné korekčné prostriedky, ale len nárok na poskytnutie takýchto prostriedkov, ak je ich použitie nevyhnutné.
9.
Žalobca podal proti tomuto rozsudku odvolanie na Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd Kluž), ktorý je v tejto veci vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
10.
Uvedený súd považuje za nevyhnutné vyložiť pojem „osobitné korekčné prostriedky“ podľa článku 9 smernice o zobrazovacích jednotkách, keďže tento pojem nie je v tejto smernici definovaný. Vnútroštátny súd sa tiež domnieva, že tento pojem sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa okuliare, pokiaľ by boli potrebné pre pracovníkov, ktorým sa zhoršil zrak v dôsledku ich pracovných podmienok. Okrem toho má vnútroštátny súd pochybnosti o tom, či pojem „osobitné korekčné prostriedky“ uvedený v článku 9 smernice o zobrazovacích jednotkách zahŕňa pomôcky používané výlučne na pracovisku alebo či môžu byť tieto pomôcky používané aj mimo pracoviska.
11.
Za týchto okolností Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd Kluž) rozhodol o prerušení konania a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa výraz ‚osobitné korekčné prostriedky‘ uvedený v článku 9 [smernice o zobrazovacích jednotkách] vykladať v tom zmysle, že nemôže zahŕňať dioptrické okuliare?
2.
Znamená výraz ‚osobitné korekčné prostriedky‘ uvedený v článku 9 [smernice o zobrazovacích jednotkách] iba prostriedok používaný výlučne na pracovisku/pri plnení pracovných povinností?
3.
Týka sa povinnosť poskytnúť osobitný korekčný prostriedok stanovená v článku 9 [smernice o zobrazovacích jednotkách] výlučne zakúpenia takýchto prostriedkov zamestnávateľom, alebo sa má táto povinnosť vykladať extenzívne, čiže tak, že zahŕňa aj možnosť, že zamestnávateľ nahradí nevyhnutné náklady, ktoré pracovníkovi vzniknú pri obstaraní daného prostriedku?
4.
Je pokrytie uvedených nákladov zamestnávateľom, v podobe všeobecného príplatku trvalo vyplácaného ako ‚príplatok za zhoršené pracovné podmienky‘, zlučiteľné s článkom 9 [smernice o zobrazovacích jednotkách]?“
12.
Písomné pripomienky Súdnemu dvoru predložili inšpekcia, talianska a rumunská vláda, ako aj Európska komisia. O nariadenie pojednávania sa nežiadalo a ani sa nekonalo.
IV. Analýza
13.
Súdny dvor žiadal, aby som sa v návrhoch zamerala len na prvú otázku položenú vnútroštátnym súdom. Touto otázkou sa vnútroštátny súd snaží zistiť, či sa pojem „osobitné korekčné prostriedky“ uvedený v článku 9 smernice o zobrazovacích jednotkách má vykladať v tom zmysle, že nezahŕňa dioptrické okuliare.
14.
S cieľom odpovedať na túto otázku budem postupovať takto. Najprv uvediem niekoľko úvodných poznámok týkajúcich sa kontextu, do ktorého patrí smernica o zobrazovacích jednotkách a ktorý preto ovplyvňuje jej výklad (A). Potom uvediem výklad výrazu „osobitné korekčné prostriedky“, aby som mohla odpovedať na otázku, či tento pojem zahŕňa dioptrické okuliare, prípadne akého druhu (B).
A.
Úvodné poznámky
15.
Smernica o zobrazovacích jednotkách je 1 z 20 (
5
)„dcérskych smerníc“ (
6
) prijatých na základe článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS (
7
) (ďalej len „rámcová smernica“).
16.
Podobne ako matka formuje pohľad svojho dieťaťa na život, ústredný cieľ rámcovej smernice prenikol aj do smernice o zobrazovacích jednotkách, vrátane špecifickej oblasti práce so zobrazovacími jednotkami. (
8
) Z tohto dôvodu je potrebné stručne predstaviť rámcovú smernicu.
17.
Rámcová smernica bola prijatá na základe článku 118a Zmluvy o EHS (teraz článok 153 ZFEÚ), ktorý je právnym základom pre opatrenia sociálnej politiky. (
9
) Súdny dvor usúdil, že toto ustanovenie priznáva EÚ široké právomoci na prijímanie opatrení v oblasti bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov. (
10
)
18.
Tým, že Charta základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) nadobudla platnosť, sa potvrdilo, že bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov sú základným právom, ktoré uznáva právny systém Únie. Článok 31 ods. 1 Charty stanovuje, že „každý pracovník má právo na pracovné podmienky, ktoré zohľadňujú jeho zdravie, bezpečnosť a dôstojnosť“. Je zaujímavé, že vo vysvetlivkách k Charte sa uvádza, že článok 31 ods. 1 bol inšpirovaný rámcovou smernicou. (
11
) Je možné teda dospieť k záveru, že táto smernica bola od svojho prijatia vyjadrením základného práva, ktoré bolo Chartou iba kodifikované.
19.
V súlade s vyššie uvedeným Súdny dvor potvrdil, že pôsobnosť a ustanovenia rámcovej smernice si vyžadujú široký výklad. (
12
) Zároveň je potrebné obmedziť akékoľvek výnimky z pôsobnosti tejto smernice alebo z pôsobnosti iných smerníc zameraných na bezpečnosť a ochranu zdravia pracovníkov. (
13
)
20.
Aj keď jasným cieľom rámcovej smernice je podporiť zlepšenie podmienok bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci, (
14
) tento cieľ sa dosahuje prostredníctvom dvoch typov opatrení v rámci „dcérskych smerníc“: opatreniami, ktoré predchádzajú rizikám pracovného prostredia nebezpečného pre zdravie pracovníkov, (
15
) a opatreniami, ktorých cieľom je náprava v oblasti bezpečnosti a ochrany zdravia osobitných skupín pracovníkov. (
16
)
21.
Práve vo svetle tohto spoločného cieľa, ktorým je náprava a zároveň prevencia situácií súvisiacich so zdravím a bezpečnosťou pracovníkov, (
17
) sa má vykladať článok 9 smernice o zobrazovacích jednotkách. (
18
)
B.
Výklad pojmu „osobitné korekčné prostriedky“
22.
Ciele smernice o zobrazovacích jednotkách vykladané vo svetle legislatívneho rámca, ktorého je táto smernica súčasťou, uznávajú potrebu chrániť bezpečnosť a zdravie pracovníkov prostredníctvom identifikácie a nápravy ich zrakových problémov.
23.
Článok 9 uvedenej smernice premieta tento všeobecný ochranný cieľ do nárokov pracovníka. Tieto nároky zahŕňajú právo na diagnostické vyšetrenia a na osobitné korekčné prostriedky, ak je ich použitie nevyhnutné.
24.
V článku 9 ods. 1 sa teda najprv uvádza, že pracovníci, ktorí používajú zobrazovacie jednotky, majú právo na vyšetrenie očí a zraku pred a počas práce so zobrazovacími jednotkami. (
19
) Článok 9 ods. 2 potom pracovníkom priznáva nárok na následné oftalmologické vyšetrenie, ak sa preukáže jeho potreba. Ak výsledky niektorého z týchto vyšetrení preukážu, že je to potrebné, a za predpokladu, že nie je možné použiť bežné korekčné prostriedky, článok 9 ods. 3 predpokladá, že pracovníkom musia byť poskytnuté osobitné korekčné prostriedky, a to bez vynaloženia finančných výdavkov. (
20
)
25.
Vnútroštátny súd sa svojou prvou otázkou pýta, či výraz „osobitný korekčný prostriedok“ zahŕňa aj dioptrické okuliare.
26.
Na úvod je možné poukázať na legislatívnu históriu smernice o zobrazovacích jednotkách. Ako Komisia uviedla vo svojich písomných pripomienkach, aj keď pôvodný návrh tejto smernice síce používal pojem „okuliare“, tento pojem bol nakoniec nahradený širším výrazom „korekčné prostriedky“ (
21
). Tento výraz teda zahŕňa nielen okuliare, ale pravdepodobne aj iné druhy prostriedkov, ktoré môžu byť užitočné na korekciu zrakových problémov alebo zabrániť poškodeniu zraku (ako sú napríklad filtre modrého svetla pre obrazovky).
27.
Aj keď teda smernica o zobrazovacích jednotkách rozlišuje medzi „bežnou“ a „osobitnou“ verziou výrazu „korekčné prostriedky“, oba výrazy zahŕňajú okuliare. Čo sa však rozumie pod výrazom „osobitný“ korekčný prostriedok, alebo zjednodušene povedané, čo sú to „osobitné“ okuliare, nie je definované, a preto je nevyhnutné uviesť výklad tohto výrazu. Práve tomuto výkladu sa teraz budem venovať.
28.
Rozdiel medzi „bežnými“ a „osobitnými“ korekčnými prostriedkami, ako aj systematika článku 9, ktorý umožňuje poskytnutie „osobitných“ korekčných prostriedkov až po tom, ako bola ich potreba zistená pri vyšetreniach podľa odsekov 1 a 2, pričom „bežné“ korekčné prostriedky nie sú vhodnou reakciou na túto potrebu, jasne označujú kritériá na posúdenie toho, aký druh okuliarov môže spadať pod výraz „osobitné“ korekčné prostriedky.
29.
Týmito kritériami sú po prvé nemožnosť použiť „bežné“ korekčné prostriedky“ a po druhé skutočnosť, že „osobitný“ korekčný prostriedok je „primeraný pre danú prácu“.
30.
Pokiaľ ide o prvé kritérium, na základe výkladu a contrario znenia článku 9 ods. 3 smernice o zobrazovacích jednotkách by zrejme platilo, že „bežné“ korekčné prostriedky sú tie, ktoré sa nosia mimo pracoviska v každodennom živote, a nemajú žiadny osobitný vzťah k práci so zobrazovacími jednotkami. Na základe tohto výkladu by napríklad každoročná rutinná výmena šošoviek u osoby, ktorá už nosí okuliare a je krátkozraká od detstva, patrila do kategórie „bežného korekčného prostriedku“.
31.
Druhá časť prvého kritéria, že bežné korekčné prostriedky „nemožno použiť“, stanovuje, že na to, aby sa prostriedok mohol kvalifikovať ako „osobitný korekčný prostriedok“, musí ísť tento prostriedok nad rámec toho, čo by bežný korekčný prostriedok mohol napraviť v každodennom živote, a musí byť pravdepodobne určený na nápravu zrakových ťažkostí, ktoré bránia výkonu danej práci. Za „bežný korekčný prostriedok“ by bolo možné považovať šošovky predpísané lekárom alebo optometristom, ktoré sú určené na korekciu všeobecných problémov s očami alebo zrakových ťažkostí, ale ktoré sú vhodné aj na prácu so zobrazovacou jednotkou, avšak neboli predpísané v súvislosti s touto prácou. Naopak, takzvané „počítačové okuliare“, predpísané najmä z dôvodu práce so zobrazovacou jednotkou, by sa považovali za „osobitný korekčný prostriedok“ (
22
).
32.
Druhé kritérium, výraz „primerané pre danú prácu“ uvedený v článku 9 ods. 3 smernice o zobrazovacích jednotkách a bezprostredne nasledujúci za výrazom „osobitné korekčné prostriedky“ zrejme naznačuje, že po vyšetrení vykonanom podľa článku 9 ods. 1 a 2 tejto smernice je na korekciu zistených zrakových problémov potrebné predpísať „osobitné korekčné prostriedky“. Korekcia je potrebná buď na to, aby bolo možné začať prácu so zobrazovacími jednotkami alebo v nej pokračovať, alebo aby sa zabránilo ďalšiemu poškodeniu zraku. Inými slovami, špeciálne korekčné prostriedky sú odôvodnené práve tým, že umožňujú osobe pracovať so zobrazovacou jednotkou. Ak by táto osoba nepracovala so zobrazovacou jednotkou, boli by pre ňu vhodné iné okuliare.
33.
Podľa vyjadrenia žalovanej v konaní vo veci samej, na vznik nároku na osobitný korekčný prostriedok nie je nevyhnutné, aby bez takýchto okuliarov nebolo možné pracovať so zobrazovacími jednotkami. Takýto výklad by bol v rozpore s preventívnym a aj nápravným účelom právnej úpravy o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci.
34.
Taktiež by bolo v rozpore s týmito účelmi a širokým výkladom, ktorý Súdny dvor uplatnil vo vzťahu k právnej úprave o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci, (
23
) trvať na tom, že nárok na osobitný korekčný prostriedok vzniká len vtedy, ak poškodenie zraku bolo spôsobené prácou so zobrazovacou jednotkou.
35.
Na prvý pohľad by takáto príčinná súvislosť mohla vyplývať z bodu 28 rozsudku z 24. októbra 2002, Komisia/Taliansko (C‑455/00, EU:C:2002:612). Súdny dvor v ňom uviedol, že „osobitné korekčné prostriedky“ uvedené v článku 9 ods. 3 smernice o zobrazovacích jednotkách „slúžia na korekciu existujúcich poškodení“. Tento bod rozsudku však nemožno vykladať mimo kontextu tejto veci. Uvedený rozsudok je výsledkom konania o porušení povinnosti, ktoré Komisia začala proti Talianskej republike z dôvodu nesprávnej implementácie článku 9 smernice o zobrazovacích jednotkách. Rozsudok sa týkal okrem iného skutočnosti, že Talianska republika údajne riadne neprebrala podmienky stanovené v článku 9 ods. 3 smernice o zobrazovacích jednotkách, na základe ktorých musia zamestnávatelia poskytovať osobitné korekčné prostriedky.
36.
V bode 28 Súdny dvor reagoval na tvrdenie talianskej vlády, že ustanovenia talianskeho práva, ktorými sa preberá článok 9 smernice o zobrazovacích jednotkách, sa musia vykladať v spojení s ustanoveniami tohto vnútroštátneho práva týkajúcimi sa osobných ochranných prostriedkov (ďalej len „OOP“), ktoré spresňujú podmienky, za ktorých musí zamestnávateľ poskytnúť OOP. Použitie pojmu „poškodenie“ zrejme vyplýva z toho, že Súdny dvor v uvedenom bode porovnáva osobitné korekčné prostriedky a OOP, a poškodenie, ktorému má OOP zabrániť. Tento názor podporuje bod 29 uvedeného rozsudku, v ktorom Súdny dvor s cieľom vyvrátiť zamieňanie týchto dvoch pojmov talianskou vládou opätovne zdôrazňuje rozdiel medzi osobitnými korekčnými prostriedkami a OPP, a rizikami, ktorým sa OPP snažia predchádzať. (
24
) Z tohto hľadiska je teda potrebné vnímať bod 28 uvedeného rozsudku.
37.
Aj keď Súdny dvor v predmetnom rozsudku zaviedol pojem „poškodenie“ (pojem, ktorý samotná smernica o zobrazovacích jednotkách nepoužíva), nespresnil, že poškodenie musí byť spôsobené prácou so zobrazovacou jednotkou. Zdá sa, že Súdny dvor skôr všeobecne uvádza, že takéto korekčné prostriedky musia napravovať „existujúce“ poškodenie. Zrakové problémy (pojem použitý v smernici o zobrazovacích jednotkách) musia skutočne existovať ako podmienka pre vznik práva na osobitný korekčný prostriedok, a to buď na umožnenie práce s obrazovkou, alebo na zabránenie ďalšieho poškodenia zraku. Príčinou zrakových problémov však nemusí byť práca so zobrazovacími jednotkami.
38.
Zdá sa, že aj samotná systematika článku 9 naznačuje, že pre vznik práva na osobitný korekčný prostriedok nie je nutné, aby zrakové problémy boli dôsledkom práce s obrazovkou. Zatiaľ čo tretia zarážka článku 9 ods. 1 smernice o zobrazovacích jednotkách výslovne uvádza, že zrakové problémy, ktoré mohli byť spôsobené prácou s obrazovkou, odôvodňujú vykonanie oftalmologického vyšetrenia, a prípadne môžu viesť k poskytnutiu osobitného korekčného prostriedku podľa článku 9 ods. 3 tejto smernice, to isté vyšetrenie je možné vykonať aj pred začatím práce s použitím obrazovky alebo v následných pravidelných intervaloch podľa prvej a druhej zarážky článku 9 ods. 1 smernice o zobrazovacích jednotkách. (
25
)
39.
Ani jedna z týchto zarážok nenaznačuje príčinnú súvislosť medzi možnými zrakovými problémami a prácou s obrazovkou. Na základe všetkých troch zarážok článku 9 ods. 1 smernice o zobrazovacích jednotkách však môžu byť poskytnuté osobitné korekčné prostriedky podľa článku 9 ods. 3 uvedenej smernice, ak je možné preukázať súvislosť s „danou prácou“ podľa toho istého článku.
40.
Vzhľadom na obe vyššie uvedené kritériá vzťahuje sa na okuliare, ktoré si zaobstaral žalobca v prejednávanej veci, povinnosť žalovaného podľa článku 9 ods. 3?
41.
Aj keď túto otázku musí v konečnom dôsledku posúdiť vnútroštátny súd, domnievam sa, že odpoveď by mala byť kladná.
42.
Po prvé vnútroštátny súd uviedol, že žalobca v konaní vo veci samej skutočne vyhľadal odborného lekára z dôvodu výrazného zhoršenia svojho zraku. Táto skutočnosť zrejme spĺňa alternatívne predpoklady podľa článku 9 ods. 1 a 2 smernice o zobrazovacích jednotkách. Po druhé žalobcovi odborný lekár odporučil vymeniť okuliare. Po tretie takáto výmena okuliarov znamená, že existujúce okuliare, ktoré používal žalobca v konaní vo veci samej, už neboli, najmä vzhľadom na jeho ďalekozrakosť a presbyopiu, vhodné na korekciu jeho zraku, ktorá je nevyhnutná pre prácu so zobrazovacími jednotkami.
43.
Vzhľadom na už uvedené sa zdá, že sa uplatní logika povinnosti obsiahnutej v článku 9 ods. 3 smernice o zobrazovacích jednotkách: žalovaný musí poskytnúť žalobcovi okuliare, ktoré napravia jeho zhoršený zrak a umožnia mu ďalej pracovať so zobrazovacími jednotkami.
V. Návrhy
44.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby na prvú prejudiciálnu otázku, ktorú položil Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd Kluž), odpovedal takto:
Výraz „osobitné korekčné prostriedky“ uvedený v článku 9 smernice Rady 90/270/EHS z 29. mája 1990 o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci so zobrazovacími jednotkami (piata samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa okuliare s korekčnými šošovkami, ak sú tieto okuliare určené na korekciu špecifických zrakových problémov, aby bolo možné vykonávať prácu so zobrazovacími jednotkami.
Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či okuliare, o ktoré ide v prejednávanej veci, spĺňajú tieto požiadavky.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Smernica Rady z 29. mája 1990 o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci so zobrazovacími jednotkami (piata samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 156, 1990, s. 14; Mim. vyd. 05/001, s. 391).
(
3
)	Článok 1 ods. 3 smernice o zobrazovacích jednotkách.
(
4
)	Vnútroštátny súd v tejto súvislosti odkazuje na článok 14 Hotărârea Guvernului nr. 1028/2006, privind cerințele minime de securitate și sănătate în muncă referitoare la utilizarea echipamentelor cu ecran de vizualizare (nariadenie vlády č. 1028/2006 o minimálnych bezpečnostných a zdravotných požiadavkách na prácu na zariadeniach s obrazovkami).
(
5
)	Úplný zoznam týchto smerníc poskytuje Európska agentúra pre bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci. Pozri https://oshwiki.eu/wiki/General_principles_of_EU_OSH_legislation.
(
6
)	Čo sa týka postavenia rámcovej smernice ako „rámca“, pozri rozsudok z 12. novembra 1996, Spojené kráľovstvo/Rada (C‑84/94, EU:C:1996:431, bod 65); návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Léger vo veci Spojené kráľovstvo/Rada (C‑84/94, EU:C:1996:93, bod 65 a sprievodná poznámka pod čiarou 28); generálny advokát Ruiz‑Jarabo Colomer vo veci Komisia/Nemecko (C‑103/01, EU:C:2002:738, bod 31), a generálny advokát Saugmandsgaard Øe vo veci Ministrstvo za obrambo (C‑742/19, EU:C:2021:77, bod 25). Pozri tiež BERCUSSON, B.: European Labour Law. 2. vyd., Cambridge: CUP, 2009, s. 58, a BARNARD, C.: EU Employment Law. 4. vyd., Oxford: OUP, 2012, s. 511.
(
7
)	Smernica Rady z 12. júna 1989 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci (Ú. v. ES L 183, 1989, s. 1; Mim. vyd. 05/001, s. 349).
(
8
)	Pozri najmä štvrté odôvodnenie smernice o zobrazovacích jednotkách („dodržiavanie minimálnych požiadaviek na zaistenie vyššej úrovne bezpečnosti na pracovných stanovištiach so zobrazovacími jednotkami je nevyhnutným predpokladom pre zaistenie bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov“) a jej článok 1 (ktorým sa určujú minimálne požiadavky na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci so zobrazovacími jednotkami). Pozri tiež rozsudok zo 6. júla 2000, Dietrich (C‑11/99, EU:C:2000:368, bod 36) (dodržiavanie minimálnych požiadaviek na zaistenie vyššej úrovne bezpečnosti na pracoviskách so zobrazovacími jednotkami je nevyhnutné na zaistenie bezpečnosti a zdravia pracovníkov).
(
9
)	V tejto súvislosti pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Pitruzzella vo veci Academia de Studii Economice din Bucureşti (C‑585/19, EU:C:2020:899, bod 27), (zlepšenie bezpečnosti a ochrany zdravia na pracovisku prostredníctvom minimálnych požiadaviek je kľúčovým prvkom tvorby práva Únie v sociálnej oblasti).
(
10
)	Pozri rozsudok z 12. novembra 1996, Spojené kráľovstvo/Rada (C‑84/94, EU:C:1996:431, bod 15), v ktorom Súdny dvor rozhodol, že pojmy obsiahnuté v článku 118a EHS, predovšetkým slová „‚najmä v pracovnom prostredí‘ svedčia v prospech širokého výkladu právomocí, ktoré článok 118a [EHS] udeľuje Rade [Európskej únie] na ochranu bezpečnosti a zdravia pracovníkov“. Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Léger vo veci Spojené kráľovstvo/Rada (C‑84/94, EU:C:1996:93, body 39 až 62), v ktorých sa uvádza, že pôvod pojmov obsiahnutých v tomto článku Zmluvy, ako aj vysoká úroveň ochrany pracovníkov, o ktorú sa zrejme usiluje jazyk použitý v týchto pojmoch, odôvodňujú široký výklad pôsobnosti článku 118a EHS.
(
11
)	Vo vysvetlivkách k článku 31 ods. 1 Charty sa uvádza: „Odsek 1 tohto článku je založený na smernici 89/391/EHS o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci.“
(
12
)	V tomto zmysle pozri rozsudky z 3. októbra 2000, Simap (C‑303/98, EU:C:2000:528, bod 34), a z 5. októbra 2004, Pfeiffer a i. (C‑397/01 až C‑403/01, EU:C:2004:584, bod 52); návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Geelhoed vo veci Komisia/Nemecko (C‑5/00, EU:C:2001:365, body 47 a 48).
(
13
)	A teda obmedzovať povolania, ktoré je možné považovať za „osobitné činnosti verejných služieb, ako sú napríklad ozbrojené sily, polícia… určité osobitné činnosti služieb civilnej ochrany“ v zmysle článku 2 ods. 2 rámcovej smernice. V tomto zmysle pozri rozsudky z 5. októbra 2004, Pfeiffer a i. (C‑397/01 až C‑403/01, EU:C:2004:584, bod 54); z 20. novembra 2018, Sindicatul Familia Constanţa a i. (C‑147/17, EU:C:2018:926, bod 53), a z 15. júla 2021, Ministrstvo za obrambo (C‑742/19, EU:C:2021:597, body 55 a 56).
(
14
)	Pozri jej článok 1. Pozri tiež KLINDT, T., SCHUCHT, T.: Art. 1 Ziel der Richtlinie. In: FRANZEN, M., GALLNER, I., OETKER, H.: Kommentar zum europäischen Arbeitsrecht. 4. vydanie, C. H. Beck: Mníchov, 2022, s. 410, odsek 1 s ďalšími odkazmi; kde autori považujú smernicu za „ústavu“ práva Únie v oblasti bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci.
(
15
)	Pozri napríklad smernicu Rady 90/269/EHS z 29. mája 1990 o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri ručnej manipulácii s bremenami, pri ktorej pracovníkom hrozí riziko najmä poškodenia chrbta (štvrtá samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 156, 1990, s. 9; Mim. vyd. 05/001, s. 386), a smernica Rady 98/24/ES zo 7. apríla 1998 o ochrane zdravia a bezpečnosti pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s chemickými faktormi pri práci (štrnásta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 131, 1998, s. 11; Mim. vyd. 05/003, s. 279).
(
16
)	Pozri napríklad smernicu Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok (desiata samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 348, 1992, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 110).
(
17
)	Pozri rámcovú smernicu, článok 1 ods. 2, články 6 a 7 a odôvodnenia 10 (odkazuje na potrebu zaviesť preventívne opatrenia) a 11 (odkazuje na potrebu znížiť alebo odstrániť riziká pre bezpečnosť a zdravie pracovníkov). Pozri tiež rozsudok z 22. mája 2003, Komisia/Holandsko (C‑441/01, EU:C:2003:308, bod 38), (v ktorom sú spresnené tieto ciele a naviac je v ňom uvedené, že normotvorca EÚ uvažoval o viacerých prostriedkoch vhodných na uľahčenie ich dosiahnutia).
(
18
)	V tejto súvislosti pozri rozsudok zo 6. júla 2000, Dietrich (C‑11/99, EU:C:2000:368, body 37 a 38), v ktorom Súdny dvor vysvetlil, že výklad pôsobnosti smernice o zobrazovacích jednotkách podľa jej článku 2 písm. a) „zúžený tak, že by z jej pôsobnosti boli vylúčené obrazovky, ktoré zobrazujú filmové záznamy, by spôsobil, že značný počet pracovníkov by bol zbavený ochrany poskytovanej touto smernicou“ a „vážne by narušil účinnosť tejto smernice“.
(
19
)	V tomto zmysle pôsobí ako výraz preventívneho a na riziku založeného prístupu k bezpečnosti a ochrane zdravia pracovníkov, ktorý bol prijatý v článku 6 rámcovej smernice.
(
20
)	Návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz‑Jarabo Colomer vo veci Komisia/Taliansko (C‑455/00, EU:C:2002:211, bod 18).
(
21
)	Pozri článok 9 návrhu smernice Rady o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci so zobrazovacími jednotkami [KOM(88) 77 v konečnom znení] (Ú. v. ES C 113, 1988, s. 7).
(
22
)	Z niektorých štúdií vyplýva, že rôzne pracovné vzdialenosti pri používaní rôznych digitálnych zariadení môžu namiesto všeobecnejšej korekcie presbyopie pomocou dioptrií odôvodňovať predpísanie počítačových okuliarov s progresívnymi sklami. Pozri napríklad SHEPPARD, A., WOLFFSOHN, J.: Digital eye strain: prevalence, measurement and amelioration. In: BMJ Open Ophthalmology. Zv. 3(1), BMJ, 2018, s. 6 a citované štúdie.
(
23
)	Pozri body 17, 19 a 20 vyššie.
(
24
)
(
25
)	Ako Komisia poznamenáva vo svojej odpovedi na písomnú otázku, ktorá jej bola položená v prejednávanej veci, použitie podmieňovacieho spôsobu v tretej zarážke článku 9 ods. 1 smernice o zobrazovacích jednotkách („ktoré môžu byť spôsobené“) tiež zrejme naznačuje, že zrakové problémy vyplývajúce z práce so zobrazovacími jednotkami môžu byť jednou z príčin, pre ktoré musia byť poskytnuté osobitné korekčné prostriedky, ale nemusia byť nevyhnutne jedinou príčinou.