62023CO0097(01)
KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
21. juli 2023 (
*1
)
»Appel – anmodning om intervention – artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol – interesse i afgørelsen af tvisten – anmodning fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) – afvisning«
I sag C-97/23 P,
angående appel i henhold til artikel 56 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, iværksat den 17. februar 2023,
WhatsApp Ireland Ltd, Dublin (Irland), ved Rechtsanwalt H.-G. Kamann, avocats F. Louis og A. Vallery, solicitors B. Johnston, C. Monaghan, P. Nolan, D. McGrath, P. Sreenan, SC, samt E. Egan McGrath, BL, og C. Geoghegan, BL,
sagsøger,
den anden part i appelsagen:
Det Europæiske Databeskyttelsesråd ved C. Foglia, M. Gufflet, G. Le Grand og I. Vereecken, som befuldmægtigede, bistået af avocats G. Haumont, E. de Lophem, G. Ryelandt og P. Vernet,
sagsøgt i første instans,
har
DOMSTOLENS PRÆSIDENT,
under henvisning til forslag fra refererende dommer T. von Danwitz,
og efter at have hørt generaladvokat T. Ćapeta,
afsagt følgende
Kendelse
1
Sagsøgeren, WhatsApp Ireland Ltd, har med sit annullationssøgsmål nedlagt påstand om annullation af Rettens kendelse af 7. december 2022, WhatsApp Ireland mod Det Europæiske Databeskyttelsesråd (T-709/21, herefter den anfægtede kendelse, EU:T:2022:783), hvori Retten afviste søgsmålet om prøvelse af afgørelse 1/2021 fra Det Europæiske Databeskyttelsesråd af 28. juli 2021 (herefter »den omtvistede afgørelse«) truffet på grundlag af artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT 2016, L 119, s. 1, herefter »databeskyttelsesforordningen«), efter en undersøgelse gennemført af Data Protection Commission (den irske tilsynsmyndighed for beskyttelse af fysiske personers personoplysninger) i henhold til artikel 56 i denne forordning vedrørende WhatsApp Irelands grænseoverskridende behandling i forbindelse med leveringen af sine tjenesteydelser i Den Europæiske Union.
2
Ved dokument indleveret til Domstolens Justitskontor den 28. april 2023 har Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) i henhold til artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, artikel 130 i Domstolens procesreglement, som finder anvendelse på appelproceduren i henhold til samme reglements 190, stk. 1, og artikel 58, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF (EUT 2018, L 295, s. 39) anmodet om tilladelse til at intervenere i den foreliggende sag til støtte for Det Europæiske Databeskyttelsesråds påstande.
3
Til støtte for sin anmodning har EDPS for det første gjort gældende, at udfaldet af den foreliggende sag vil have en betydning for udførelsen af EDPS’ opgaver, som består i at føre tilsyn med og sikre anvendelsen af bestemmelserne i forordning 2018/1725 og i enhver anden EU-retsakt, der vedrører beskyttelsen af fysiske personers grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i forbindelse med en af Unionens institutioners eller et af Unionens organers behandling af personoplysninger og at rådgive Unionens institutioner og organer om alle spørgsmål vedrørende en sådan behandling. I denne henseende har EDPS indledningsvis fremhævet, at navnlig fjerde og femte betragtning til forordning 2018/1725 sikrer en ensartet fortolkning og anvendelse af bestemmelserne fastsat i databeskyttelsesforordningen og i førstnævnte forordning. Endvidere har EDPS gjort gældende, at udfaldet af den foreliggende sag vil have indflydelse på dennes rådgivende beføjelser i henhold til artikel 42 i forordning 2018/1725. EDPS vil således kunne bidrage til Europa-Kommissionens initiativ, som tilsigter at strømline samarbejdet mellem de nationale tilsynsmyndigheder for databeskyttelse i forbindelse med anvendelsen af databeskyttelsesforordningen i grænseoverskridende sager og kan i fremtiden se sig foranlediget til at afgive en udtalelse om, hvordan samarbejdsmekanismerne i henhold til databeskyttelsesforordningen fungerer, og om fremtidige ændringer af reglerne om disse samarbejdsmekanismer.
4
EDPS har for det andet anført, at den omtvistede afgørelse vedrører principper og regler, som finder anvendelse på Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer, som i det væsentlige svarer til dem, som er fremført i databeskyttelsesforordningen, og at EDPS i henhold til databeskyttelsesforordningens artikel 68, stk. 6, har benyttet sin stemmeret i Det Europæiske Databeskyttelsesråd i forbindelse med vedtagelsen af denne afgørelse. Desuden ville EDPS have været hovedrapportør i forbindelse med vedtagelsen af retningslinjerne 3/2021 fra Det Europæiske Databeskyttelsesråd af 13. april 2021 om anvendelsen af artikel 65, stk. 1, litra a), i databeskyttelsesforordningen, som den omtvistede afgørelse efter EDPS’ opfattelse er baseret på.
5
Efter Domstolens justitssekretærs forkyndelse af EDPS’ anmodning om intervention i henhold til procesreglementets artikel 131, stk. 1, har WhatsApp Ireland og Det Europæiske Databeskyttelsesråd i medfør af procesreglementets artikel 190, stk. 1, som finder anvendelse i appelsager, fremsat deres bemærkninger til denne anmodning inden for den fastsatte frist.
6
Mens Det Europæiske Databeskyttelsesråd støtter EDPS’ anmodning om intervention, har WhatsApp Ireland nedlagt påstand om, at denne anmodning afvises.
Anmodningen om intervention
7
Artikel 40, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol bestemmer, at medlemsstaterne og Unionens institutioner kan indtræde i retstvister, der er indbragt for Domstolen. I henhold til artikel 40, stk. 2, første punktum, tilkommer samme ret Unionens organer, kontorer og agenturer samt personer, hvis de kan godtgøre, at de har en berettiget interesse i afgørelsen.
8
Særligt hvad angår EDPS er dennes søgsmålskompetence for Unionens retsinstanser fastsat i artikel 58, stk. 4, i forordning 2018/1725, som bestemmer, at EDPS »har beføjelse til at indbringe sager for EU-Domstolen på de betingelser, der er fastsat i traktaterne, og til at intervenere i retssager ved EU-Domstolen«.
9
En sådan ret til at intervenere kan dog ikke være absolut, eftersom EDPS ikke fremgår blandt de »privilegerede« intervenienter som omhandlet i artikel 40, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol. I øvrigt har Domstolen allerede fastslået, at EDPS’ ret til at intervenere kun består inden for grænserne for den opgave, der er overdraget til denne (jf. analogt kendelse af 17.3.2005, Parlamentet mod Rådet, C-317/04, EU:C:2005:189, præmis 16; jf. ligeledes i denne retning kendelse afsagt af Domstolens præsident den 14.10.2008, Kommissionen mod Tyskland, C-518/07, ikke offentliggjort, EU:C:2008:563, præmis 12, 17 og 18).
10
Det følger heraf, at selv om retten til at intervenere følger af nævnte statuts artikel 40, stk. 2, skal EDPS godtgøre at have en interesse i afgørelsen af retstvisten for at kunne udøve sin ret i forbindelse med denne retstvist.
11
I medfør af Domstolens faste praksis skal begrebet »berettiget interesse i afgørelsen af en retstvist« i denne bestemmelses forstand defineres i relation til selve genstanden for samme tvist og forstås som en direkte og aktuel interesse i, hvilken afgørelse der træffes, og ikke en interesse i forhold til de fremførte anbringender og argumenter. Udtrykket »afgørelsen af en retstvist« skal således forstås som den endelige dom, der ønskes afsagt, og som vil fremgå af dommens eller kendelsens konklusion (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 1.9.2022, Google og Alphabet mod Kommissionen, C-48/22 P, EU:C:2022:667, præmis 6 og den deri nævnte retspraksis).
12
Det må imidlertid konstateres, at Unionens organer, kontorer og agenturer, til forskel fra fysiske og juridiske personer, kan tænkes at ville anmode om tilladelse til at indtræde i en for Domstolen indbragt retstvist, ikke for at forsvare private interesser, men snarere, når den retsakt, der ligger til grund for tvisten, er blevet vedtaget efter en procedure, i hvilken det pågældende organ, kontor eller agentur er blevet opfordret til at spille en rolle for at forsvare den udtalelse, det har afgivet, eller de vurderinger, det har foretaget, inden for rammerne af denne procedure. Hvad angår anmodninger om intervention fra Unionens organer, kontorer og agenturer skal betingelsen om, at der skal foreligge en direkte og aktuel interesse i afgørelsen af retstvisten, derfor anvendes på en måde, der afspejler dette særlige forhold (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22.9.2022, Mylan IRE Healthcare mod Kommissionen, C-237/22 P, EU:C:2022:726, præmis 15 og 16 og den deri nævnte retspraksis).
13
Hvad angår anmodninger indgivet af Unionens organer, kontorer og agenturer om intervention i en retstvist, der vedrører annullation af en EU-retsakt eller en afgørelse fra Retten, hvorved en sådan retsakt er blevet annulleret, skal det således fastslås, at kravet om, at dette organ, kontor eller agentur har en direkte og aktuel interesse i afgørelsen af en sådan retstvist, er opfyldt, bl.a. hvis det pågældende organ, kontor eller agentur er i stand til at godtgøre, at den omhandlede EU-retsakt er blevet vedtaget efter en procedure, i hvilken organet, kontoret eller agenturet i henhold til EU-retten skal deltage, i påkommende tilfælde ved afgivelse af udtalelser eller tilvejebringelse af vurderinger (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22.9.2022, Mylan IRE Healthcare mod Kommissionen, C-237/22 P, EU:C:2022:726, præmis 17 og den deri nævnte retspraksis).
14
For så vidt angår det første argument, som EDPS har fremsat til støtte for sin anmodning om intervention, angående den foreliggende sags indflydelse på EDPS’ tilsynsrolle med at sikre en ensartet anvendelse af bestemmelserne i forordning 2018/1725 og databeskyttelsesforordningen og i henhold til databeskyttelsesforordningen at afgive udtalelser om samarbejdsmekanismerne, skal det bemærkes, at den omtvistede afgørelse, som er vedtaget af Det Europæiske Databeskyttelsesråd, er baseret på databeskyttelsesforordningens artikel 65, og at forordning 2018/1725 ikke indeholder en tilsvarende bestemmelse, således at spørgsmålet om en ensartet anvendelse af disse regler ikke gør sig gældende i forbindelse med denne artikel 65.
15
Under alle omstændigheder har Retten i den anfægtede kendelse kun taget stilling til, om annullationssøgsmålet kan antages til realitetsbehandling, således at der i den foreliggende sag alene opstår spørgsmålet, hvorvidt den omtvistede afgørelse kan anfægtes direkte for den af Unionens retsinstanser, som WhatsApp Ireland har indbragt sagen for. Som følge heraf vedrører Domstolens beslutning om at afslutte denne sag kun spørgsmålet om, hvorvidt annullationssøgsmålet kan antages til realitetsbehandling, og ikke spørgsmålet om, hvorvidt påstanden om annullation af den anfægtede beslutning kan tages til følge. Såfremt den anfægtede kendelse annulleres af Domstolen, kan hovedsagen ikke anses for at være moden til påkendelse med henblik på endelig afgørelse som omhandlet i artikel 61, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, når Retten har truffet afgørelse i henhold til procesreglementets artikel 129 uden at behandle sagens realitet.
16
Under disse omstændigheder forekommer det, at EDPS, især for så vidt som denne påberåber sig sin rådgivende rolle for Unionens institutioner og organer og de registrerede om alle spørgsmål vedrørende behandling af personoplysninger, samt sine rådgivende beføjelser som fastsat i artikel 42 i forordning 2018/1725, ikke kan begrunde sin interesse med hensyn til Domstolens afgørelse af den tvist, som er indbragt i forbindelse med denne appel, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt appellen af den omtvistede afgørelse kan antages til realitetsbehandling i henhold til den klageadgang, der er fastsat i EUF-traktaten, men med hensyn til den afgørelse, som Retten i givet fald ville skulle træffe, hvis sagen blev indbragt for Retten efter Domstolens annullation af den anfægtede kendelse (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens præsident den 28.1.2020, VodafoneZiggo Group mod Kommissionen, C-689/19 P, EU:C:2020:50, præmis 20 og den deri nævnte retspraksis).
17
EDPS’ andet argument om, at denne har benyttet sin stemmeret i forbindelse med vedtagelsen af den omtvistede afgørelse og har været hovedrapportør i forbindelse med vedtagelsen af de retningslinjer, der er nævnt i præmis 4 i denne kendelse, kan heller ikke godtgøre en interesse i afgørelsen af tvisten. EDPS ville heller ikke kunne påberåbe sig en sådan interesse for at danne grundlag for en ret til intervention, da den påberåbte interesse ikke kun gælder for EDPS og i øvrigt fuldstændigt kan forveksles med Det Europæiske Databeskyttelsesråds interesse, som allerede er part i sagen, og som EDPS ønsker at intervenere til støtte for (jf. analogt kendelse afsagt af Domstolens præsident den 1.9.2022, Google og Alphabet mod Kommissionen, C-48/22 P, EU:C:2022:667, præmis 12).
18
Det følger af samtlige ovenstående betragtninger, at EDPS ikke har godtgjort en interesse i afgørelsen af tvisten i henhold til artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, og at dennes anmodning om intervention således skal afvises.
Sagsomkostninger
19
Ifølge procesreglementets artikel 138, stk. 1, som i medfør af dets artikel 184, stk. 1, ligeledes finder anvendelse i appelsager, pålægges det den tabende part at betale sagsomkostningerne, hvis der er nedlagt påstand herom. EDPS har tabt sagen om sin anmodning om intervention, og da hverken WhatsApp Ireland eller Det Europæiske Databeskyttelsesråd har nedlagt påstand om, at sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostninger, er der grundlag for at fastslå, at EDPS, WhatsApp Ireland og Det Europæiske Databeskyttelsesråd hver især bærer sine egne omkostninger afholdt i forbindelse med nærværende sag om EDPS’ anmodning om intervention.
Af disse grunde bestemmer Domstolens præsident:
1)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelses anmodning om intervention afvises.
2)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, WhatsApp Ireland Ltd samt Det Europæiske Databeskyttelsesråd bærer hver deres egne omkostninger.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: engelsk.