61982CJ0131_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indleveret til Domstolens justitskontor den 23 . april 1982, har Angelini, fhv . tjenestemand i loenklasse A 2 ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 8 . juli 1981 om at fritage ham for hans stilling, samt paastand om annullation af beslutningen om ikke at ansaette ham i en anden stilling i samme loenklasse inden for hans kategori .
2 Sagsoegeren var fra 1970 til 1980 direktoer for direktoratet »Almindelige anliggender og inventar« under generaldirektorat IX »Personale og administration« . I forbindelse med en reorganisering af generaldirektoratet blev antallet af direktorater nedsat, hvorefter sagsoegeren blev udnaevnt til ledende konsulent og tildelt andre sagsomraader, som ikke henhoerte under de oevrige tjenestegrene, nemlig tilrettelaeggelse af praktikantophold og udveksling af tjenestemaend samt forbindelserne til Europaskolerne .
3 Et aar senere, den 28 . juli 1981, foretog Kommissionen en ny reorganisering af generaldirektoratet for »Personale og administration«, som blandt andet havde til formaal at overfoere tilrettelaeggelsen af praktikantopholdene til generalsekretariatet og udvekslingen af tjenestemaend til afdelingen »Ansaettelse, udnaevnelse og forfremmelse« . Der blev endvidere oprettet en saerlig afdeling for forbindelser til Europaskolerne .
4 Ved skrivelse af 4 . maj 1981 meddelte Kommissionens formand sagsoegeren, at Kommissionen paataenkte at fritage ham for hans stilling i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 50 . Efter at have givet ham lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger, besluttede Kommissionen den 8 . juli 1981 at fritage ham for stillingen af tjenstlige grunde med virkning fra den 1 . november 1981 . Da sagsoegeren ikke fik tildelt en anden stilling i samme loenklasse inden for sin kategori, fik han udbetalt den i artikel 50 omhandlede godtgoerelse .
5 Til stoette for sit krav om annullation har Angelini gjort gaeldende, at beslutningen ikke var tilstraekkeligt begrundet og endvidere var behaeftet med magtfordrejning . Begrundelsen var alt for generelt affattet og helt uden konkret indhold . Naar det tages i betragtning, at Kommissionen allerede et aar foer havde foretaget en reorganisering af naevnte generaldirektorat, var det saa meget mere vaesentligt at give en praecis begrundelse . Beslutningen om at fritage sagsoegeren for hans stilling blev truffet som et led i en generel anvendelse af vedtaegtens artikel 50, som havde til formaal, i forbindelse med nyansaettelse af nogle af Kommissionens mandater, at lette udskiftningen af visse hoejtstaaende tjenestemaend, saaledes som det er praksis efter det amerikanske »spoil system«, hvor et praesidentskifte medfoerer udskiftning af en raekke hoejtstaaende tjenestemaend . I den foreliggende sag blev beslutningen netop truffet paa et tidspunkt, hvor kommissionsmedlemmernes mandater blev fornyet eller nybesat .
6 Efter Domstolens praksis ( dom af 11 . 5 . 1978 i sag Oslizlok mod Kommissionen, sag 34/77, Sml ., s . 1099 ) tilkommer der Kommissionen en vid skoensbefoejelse med hensyn til at fritage tjenestemaend i loenklasse A 1 og A 2 for deres stilling . En saadan befoejelse forudsaetter en vidtgaaende beslutningsfrihed, saavel med hensyn til tjenestens objektive krav som bedoemmelsen af tjenestemaendenes individuelle egenskaber, men samtidig en omhyggelig undersoegelse af sagens omstaendigheder .
7 Det er endvidere fast praksis ved Domstolen, at institutionerne alt efter deres behov kan indrette og aendre organisationen af deres tjenestegrene, som de oensker .
8 De grunde, som Kommissionen har paaberaabt sig i skrivelsen af 4 . maj 1980 og i den anfaegtede beslutning, har relation til de retningslinjer, som den vedtog under sit moede den 26 . marts 1980, og som navnlig blev truffet paa grundlag af Spierenburg- og Ortoli-rapporterne . Ifoelge Kommissionen kom aendringerne navnlig til at ramme de hoejere stillinger og indebar, at et vist antal stillinger som ledende konsulent, herunder sagsoegerens, blev nedlagt .
9 Saaledes fremgaar det af de dokumenter, som er offentliggjort af Kommissionen, at der paa grundlag af Kommissionens droeftelser i september 1978 blev nedsat et udvalg i januar 1979, som skulle undersoege Kommissionens struktur og funktion . Udvalget var sammensat af fem uafhaengige personer . Udvalgets formand var ambassadoer Dirk Spierenburg, som er fhv . fast repraesentant for Nederlandene . Gruppen afgav rapport den 24 . september 1979 . Den blev gjort til genstand for megen omtale i pressen og blev ogsaa behandlet i Europa-Parlamentet . I rapportens tredje del anbefales visse aendringer i Kommissionens organisatoriske opbygning og administrative politik, og der foreslaas en indskraenkning af antallet af administrative basisenheder . Under et moede i oktober 1979 besluttede Kommissionen at foretage en saadan indskraenkning . Efter dette moede afgav Kommissionens formand . Jenkins, en erklaering til pressen . Kommissionen nedsatte ogsaa en arbejdsgruppe under formandskab af Ortoli, som afgav rapport i marts 1980 .
10 De naevnte omstaendigheder viser, at reorganiseringen af Kommissionens tjenestegrene havde vaeret genstand for indgaaende droeftelser igennem laengere tid og ikke blot skyldtes nyudnaevnelsen af nogle kommissionsmedlemmer . Den omstaendighed, at et ret stort antal hoejtstaaende tjenestemaend blev fritaget for deres stilling paa samme tidspunkt som sagsoegeren, indebaerer ikke i sig selv magtfordrejning . Da sagsoegeren i saa henseende ikke har anfoert andre forhold til stoette for sine paastande, maa anbringendet om magtfordrejning derfor forkastes .
11 Endelig bemaerkes, at sagsoegeren har haft lejlighed til at forsvare sine interesser, idet han ved skrivelsen af 4 . maj 1981 blev underrettet om de af Kommissionen paataenkte foranstaltninger . I denne skrivelse erklaerede
Kommissionen, at den ikke laengere ansaa sagsoegerens stilling for noedvendig . Denne begrundelse var tilstraekkelig til, at sagsoegeren havde mulighed for at forsvare Kommissionens eventuelle interesse i at opretholde en stilling som ledende konsulent med henblik paa udfoerelsen af de opgaver, der hidtil havde vaeret knyttet til stillingen .
12 Foelgelig maa sagsoegte frifindes for paastanden om annullation af beslutningen, hvorved sagsoegeren blev fritaget for sin stilling .
13 Sagsoegeren har subsidiaert gjort gaeldende, at han paa baggrund af sin erfaring burde vaere tildelt en anden stilling, enten stillingen som direktoer for »Personale« eller stillingen som direktoer for »Generelle administrative spoergsmaal« . Kommissionen havde ikke undersoegt hans kvalifikationer til de to stillinger og begrundede ikke sine beslutninger om ikke at imoedekomme hans ansoegning . Stillingen som direktoer for »Personale« blev besat med en tjenestemand i loenklasse A 3 . Efter sagsoegerens opfattelse har en tjenestemand i loenklasse A 2, som er fritaget for sin stilling forret til en ledig stilling frem for en tjenestemand i loenklasse A 3, saafremt vedkommende har de noedvendige kvalifikationer dertil . Endelig er det sagsoegerens opfattelse, at han burde vaere udnaevnt i stillingen som assisterende generaldirektoer ved generaldirektoratet for »Personale og administration« .
14 Herom bemaerkes, at der tilkommer Kommissionen en vid skoensbefoejelse ved afgoerelsen af, om en tjenestemand skal udnaevnes i en anden stilling i samme loenklasse . De tjenestemaend, som Kommissionen beslutter at fritage for deres stilling, har ingen forret frem for de oevrige tjenestemaend, der kan komme i betragtning hertil . De boer dog i rimeligt omfang have mulighed for at forsvare deres interesser .
15 Det fremgaar af sagens akter, at sagsoegeren havde lejlighed til at indgive ansoegning til de to ledige stillinger som direktoer for »Personale« og som direktoer for »Generelle administrative spoergsmaal« . Kommissionen har ved besaettelse af begge disse to stillinger foretaget en sammenligning af ansoegerne og besluttet paa dette grundlag at besaette den ledige stilling med en anden end sagsoegeren . Beslutningerne blev foelgelig truffet i overensstemmelse med de herom gaeldende bestemmelser i tjenestemandsvedtaegten .
16 Ej heller sagsoegerens subsidiaere paastand om annullation af beslutningen om ikke at tildele ham en anden stilling kan derfor tages til foelge .
Afgørelse om sagsomkostninger
Vedroerende sagens omkostninger
17 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, idoemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger .
18 I sager med de ansatte maa institutionerne ifoelge procesreglementets artikel 70 imidlertid selv afholde deres egne udgifter .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2 . Hver part baerer sine omkostninger .