Appel iværksat den 8. september 2021 af Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV og Elkem Silicones France SAS til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Udvidede Afdeling) den 30. juni 2021 i sag T-226/18, Global Silicones Council m.fl. mod Kommissionen
(Sag C-558/21 P)
Processprog: engelsk
Parter
Appellanter: Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV og Elkem Silicones France SAS (ved advokát A. Bartl, adwokat A. Kołtunowska, avocat R. Cana og avocate E. Mullier)
De andre parter i appelsagen: American Chemistry Council, Inc. (ACC), Europa-Kommissionen, Forbundsrepublikken Tyskland, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union og Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
Appellanterne har nedlagt følgende påstande
Rettens dom i sag T-226/18 ophæves.
Den anfægtede retsakt 1 annulleres.
Subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på realitetsbehandling af appellanternes annullationssøgsmål.
Indstævnte tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten.
Anbringender og væsentligste argumenter
Til støtte for appellen har appellanterne fremsat fem anbringender.
Med det første anbringende gøres det gældende, at Retten begik retlige fejl og fejlfortolkede artikel 68, stk. 1, i REACH-forordningen 1, da den fastslog, at indstævnte ikke havde tilsidesat denne forordnings artikel 68, stk. 1, idet denne ikke udtrykkeligt konstaterede, at der forelå en uacceptabel risiko.
Med det andet anbringende gøres det gældende, at Retten begik retlige fejl, da den konkluderede, at indstævnte ikke havde tilsidesat pligten til at give en begrundelse for, hvorledes de risici, der er forbundet med D4/D5 i produkter, som kan vaskes af, var uacceptable. Indstævntes undladelse af specifikt at angive grundene til denne konklusion udgør en tilsidesættelse af begrundelsespligten og giver ikke mulighed for domstolsprøvelse.
Med det tredje anbringende gøres det gældende, at Retten begik retlige fejl, da den konkluderede, at usikkerheden i vurderingen af PBT/vPvB-stoffer kunne begrunde en fremgangsmåde, hvorved alle emissioner kan være en indikator for risiko. Ved at sidestille alle emissioner med en risiko (eller endda en uacceptabel risiko) med henblik på REACH-begrænsningen tilsidesatte indstævnte REACH-forordningens artikel 68, stk. 1, artikel 69 og bilag XV hertil med henvisning til bilag I til denne forordning og handlede i strid med Unionens retsinstansers faste praksis, hvorefter videnskabelige risikovurderinger ikke kan bygge på nul-risiko-princippet.
Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Retten begik retlige fejl og fejlfortolkede bilag XIII til REACH-forordningen, da den fastslog, at biokoncentrationsfaktoren (»BCF«) har forrang i forhold til andre data, herunder navnlig biomagnificeringsfaktoren (»BMF«) eller den trofiske magnificeringsfaktor (»TMF«).
Med det femte anbringende gøres det gældende, at Retten begik retlige fejl og fejlfortolkede bilag XIII til REACH-forordningen, da den fastslog, at indstævnte ikke var forpligtet til at tage den hybride karakter af D4 og D5 i betragtning i forbindelse med konklusionen om, at stofferne opfylder kriterierne i bilag XIII til REACH-forordningen for at være meget persistente (»vP«) og meget bioakkumulerende (»vB«).
____________
1     Kommissionens forordning (EU) 2018/35 af 10.1.2018 om ændring af bilag XVII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) for så vidt angår octamethylcyclotetrasiloxan (»D4«) og decamethylcyclopentasiloxan (»D5«) (EUT 2018, L 6, s. 45).
1     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT 2006, L 396, s. 1, som berigtiget i EUT 2007, L 136, s. 3).