62017TJ0570_RES
T‑570/17. sz. ügy
Algebris (UK) Ltd
és
Anchorage Capital Group LLC
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék (kibővített harmadik tanács) ítélete, 2022. június 1.
„Gazdasági és monetáris unió – Bankunió – A hitelintézetekre és bizonyos befektetési vállalkozásokra vonatkozó Egységes Szanálási Mechanizmus (ESZM) – Valamely intézmény fizetésképtelensége vagy valószínűleg fizetésképtelenné válása esetén lefolytatandó szanálási eljárás – A Banco Popular Español szanálási programjának ESZT általi elfogadása – Hatáskör‑átruházás– Indokolási kötelezettség – A megfelelő ügyintézés elve – A 806/2014/EU rendelet 20. cikke – A meghallgatáshoz való jog – A tulajdonhoz való jog”
Gazdaság‑ és monetáris politika – Gazdaságpolitika – A hitelintézetekre és bizonyos befektetési vállalkozásokra vonatkozó Egységes Szanálási Mechanizmus – Szanálási program elfogadása – A Bizottságnak a szanálási program elfogadásához vezető előkészítő szakaszokban való részvétele – Ez utóbbi által az említett programnak a jóváhagyása előtti megfelelő értékelése – A hatáskör‑átruházásra vonatkozó elvek megsértésének hiánya
(806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 43. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 131., 132., 136., 138–140. pont)
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – Valamely hitelintézetnek az Egységes Szanálási Testület (ESZT) által elfogadott és a Bizottság által jóváhagyott szanálási programja – A Bizottság indokolása, amely a szanálási program tartalmával és az ESZT által az elfogadásának igazolására előadott indokokkal való egyetértésének a kifejezésére szorítkozik – Megengedhetőség
(EUMSZ 296. cikk; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 18. cikk, (7) bekezdés)
(lásd: 156., 157. pont)
Gazdaság‑ és monetáris politika – Gazdaságpolitika – A hitelintézetekre és bizonyos befektetési vállalkozásokra vonatkozó Egységes Szanálási Mechanizmus – Szanálási program elfogadása – Az érintett hitelintézet likviditási válságára vonatkozó bizonyos információk nyilvánosságra hozatala következményének a hiánya – A bizalmasság elvének vagy a szakmai titoktartási kötelezettségnek a Bizottság általi megsértésének hiánya
(EUMSZ 339. cikk; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 18. cikk, (1) bekezdés, a) pont és 88. cikk)
(lásd: 167., 173., 177. pont)
Alapvető jogok – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – A megfelelő ügyintézéshez való jog – A meghallgatáshoz való jog – Terjedelem – A szanálási intézkedés hatálya alá tartozó hitelintézet részvényeseinek és hitelezőinek a szanálási eljárás keretében való meghallgatásának hiánya – Megengedhetőség
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 41. cikk, (2) bekezdés, a) pont és 52. cikk, (1) bekezdés; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 18. cikk)
(lásd: 358., 364., 378., 381., 386., 387. pont)
Alapvető jogok – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – A tulajdonhoz való jog – Terjedelem – Valamely intézmény fizetésképtelensége vagy valószínűleg fizetésképtelenné válása – Az említett hitelintézet tőkeinstrumentumainak a leírását és átváltását előíró szanálási program – Megengedhetőség
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 17. cikk, (1) bekezdés és 52. cikk, (1) bekezdés; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet)
(lásd: 398., 405., 415., 428., 429. pont)
Összefoglalás
A Törvényszék a Banco Popular szanálási programjának és/vagy az azt jóváhagyó bizottsági határozatnak a megsemmisítésére irányuló kereseteket teljes egészükben elutasítja
A Banco Popular Español, SA (a továbbiakban: Banco Popular) az Európai Központi Bank (EKB) közvetlen prudenciális felügyelete alatt álló spanyol hitelintézet volt. 2017. június 7‑én az Egységes Szanálási Testület (ESZT) szanálási programra vonatkozó határozatot fogadott el a Banco Popular (
1
) tekintetében (a továbbiakban: szanálási program). Ugyanezen a napon az Európai Bizottság elfogadta az e program jóváhagyásáról szóló 2017/1246 határozatot. (
2
)
A szanálási program elfogadását megelőzően a Banco Popular tekintetében értékelést készítettek, amely két, a szanálási programhoz mellékelt jelentésből, nevezetesen egy első, 2017. június 5‑én kelt és az ESZT által készített értékelésből (a továbbiakban: 1. értékelés), és egy második, 2017. június 6‑én kelt és egy független szakértő által készített értékelésből (a továbbiakban: 2. értékelés) állt. Ennek a 2. értékelésnek többek között az volt a célja, hogy felbecsülje a Banco Popular eszközeinek és kötelezettségeinek értékét, valamint feltárja azokat az elemeket, amelyek lehetővé teszik az átruházandó részvényekre és tulajdonviszonyt megtestesítő értékpapírokra vonatkozó döntés meghozatalát, és amelyek lehetővé teszik az ESZT számára annak meghatározását, hogy mi minősül kereskedelmi feltételeknek a vagyonértékesítési eszköz tekintetében. Szintén 2017. június 6‑án az EKB az ESZT‑vel folytatott konzultációt követően értékelést készített a Banco Popular fizetésképtelenségét vagy valószínűleg fizetésképtelenné válását illetően, (
3
) amely értékelésben megállapította, hogy a Banco Popular a likviditási problémái miatt a közeljövőben valószínűleg nem lesz képes az esedékessé váló tartozásait megfizetni, vagy más kötelezettségvállalásait teljesíteni. (
4
) Ugyanezen a napon a Banco Popular igazgatótanácsa arról tájékoztatta az EKB‑t, hogy arra a következtetésre jutott, hogy a bank valószínűleg fizetésképtelenné fog válni.
A szanálási programban az ESZT megállapította, hogy a Banco Popular megfelel a szanálási intézkedés elfogadásához szükséges feltételeknek, (
5
) azaz fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik, nincsenek más olyan intézkedések, amelyekkel észszerű időn belül megelőzhető a csődje, és hogy közérdekből szükséges a vagyonértékesítési eszköz (
6
) formájában történő szanálási intézkedés. Az ESZT gyakorolta a Banco Popular tőkeinstrumentumainak a leírására és átalakítására vonatkozó hatáskörét, (
7
) és elrendelte, hogy az ebből adódó új részvényeket egy euróért át kell ruházni a Banco Santanderre.
Az eljárásokat a szanálást megelőzően a Banco Popular tőkeinstrumentumaival rendelkező természetes és jogi személyek által indított mintegy száz keresetet képviselő „próbapereknek” nevezték. A keresetek a szanálási program és/vagy a 2017/1246 határozat megsemmisítésére, valamint kártérítési kérelmekre irányultak.
A kibővített harmadik tanács által kihirdetett öt ítéletében a Törvényszék teljes egészükben elutasítja a felperesek kereseteit. A jelen ügyek első alkalommal adnak alkalmat a Törvényszéknek arra, hogy az ESZT által valamely szanálási programra vonatkozóan elfogadott határozat jogszerűségéről határozzon.
A Törvényszék álláspontja
Először is a Törvényszék hangsúlyozza, hogy az ESZT által elfogadott szanálási program keresettel megtámadható, anélkül hogy megkövetelnék, hogy az e programot jóváhagyó bizottsági határozattal szemben is keresetet kelljen benyújtani, így amint a Bizottság azt jóváhagyta, az ilyen program joghatásokat vált ki, és önálló megsemmisítés iránti keresettel megtámadható jogi aktusnak minősül.
Másodszor, felülvizsgálatának terjedelmét illetően a Törvényszék azon a véleményen van, hogy mivel azok a határozatok, amelyeket az ESZT‑nek a szanálási eljárás keretében kell elfogadnia, rendkívül összetett gazdasági és technikai értékeléseken alapulnak, a Törvényszék korlátozott felülvizsgálatot gyakorol. A Törvényszék ugyanakkor úgy véli, hogy az uniós bíróságnak még az olyan összetett értékelések esetében is, mint amelyeket a jelen ügyben az ESZT végzett, nemcsak a hivatkozott bizonyítékok tárgyi pontosságát, megbízhatóságát és koherenciáját kell vizsgálnia, hanem azt is ellenőriznie kell, hogy e bizonyítékok alkotják‑e az adott összetett helyzet értékeléséhez figyelembe veendő összes releváns adatot, és alkalmasak‑e a belőlük levont következtetések alátámasztására.
Harmadszor, a Törvényszék az Európai Unió Alapjogi Chartájára tekintettel vizsgálja a felperesek érveit.
Elsősorban a Törvényszék megállapítja, hogy bár nem zárható ki, hogy a szanálási intézkedés hatálya alá tartozó szervezet részvényesei és hitelezői a szanálási eljárás keretében hivatkozhatnak a meghallgatáshoz való jogra, e jog gyakorlása korlátozható. E tekintetben a Törvényszék pontosítja, hogy a Banco Popular szanálási eljárása általános érdekű célkitűzést követett, nevezetesen a pénzügyi piacok stabilitásának a biztosítására irányuló célkitűzést, amely igazolhatja a meghallgatáshoz való jog korlátozását. Így a Banco Popular szanálására irányuló eljárás keretében az érintett szervezet részvényeseinek és hitelezőinek a meghallgatását előíró rendelkezés hiánya és a felperesek meghallgatásának elmaradása a meghallgatáshoz való jog olyan korlátozását jelenti, amely igazolt és szükséges valamely általános érdekű célkitűzés eléréséhez, és amely tiszteletben tartja az arányosság elvét. Az ilyen meghallgatások ugyanis veszélyeztetnék a pénzügyi piacok stabilitásának védelmére és a szervezet kritikus funkcióinak a folytonosságára irányuló célkitűzéseket, valamint a szanálási eljárás gyorsasága és hatékonysága követelményének a teljesülését.
Másodsorban, a Törvényszék a tulajdonhoz való jogot illetően többek között emlékeztet arra, hogy a Banco Popular fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik, és nincsenek olyan alternatív intézkedések, amelyek megakadályozhatnák ezt a helyzetet. Ennélfogva a Banco Popular tőkeinstrumentumainak a szanálási programban történő leírására és átalakítására vonatkozó döntés nem minősül olyan aránytalan és megengedhetetlen beavatkozásnak, amely a felperesek tulajdonhoz való jogának lényegét sértené, hanem azt a tulajdonhoz való joguk igazolt és arányos korlátozásának kell tekinteni.
Harmadsorban, az ügyiratokhoz való hozzáférés jogát illetően a Törvényszék hangsúlyozza, hogy a szanálási program elfogadásához vezető közigazgatási eljárás során egyrészt az, hogy az ESZT nem közölte a 2. értékelést, másrészt pedig az, hogy az ESZT és a Bizottság nem közölte azokat a dokumentumokat, amelyekre támaszkodott, nem minősül az említett jog megsértésének. Ugyanis az ESZT birtokában lévő, a szanálási programban, a 2. értékelésben, valamint az azon dokumentumokban szereplő bizonyos információk, amelyekre az ESZT támaszkodott, szakmai titoktartási kötelezettség alá tartoznak, és bizalmasak. Ennélfogva a Törvényszék úgy véli, hogy a szanálási program elfogadását követően a felpereseknek nincs joguk ahhoz, hogy közöljék velük valamennyi azon iratot, amelyre az ESZT támaszkodott.
Negyedszer, a Törvényszék elutasítja a jogellenességi kifogásra alapított jogalapot, amely szerint az ESZM‑rendelet releváns rendelkezései (
8
) sértik a hatáskör‑átruházásra vonatkozó elveket, és hangsúlyozza, hogy ahhoz, hogy a szanálási program joghatásokat váltson ki, valamely uniós intézménynek, vagyis a Bizottságnak vagy a Tanácsnak annak diszkrecionális szempontjaira tekintettel jóvá kell hagynia azt. Az uniós jogalkotó tehát egy intézményt bízott meg azzal a jogi és politikai felelősséggel, hogy meghatározza az uniós szanálási politikát, elkerülve ezáltal „a felelősségek valódi áthelyezését” (
9
), anélkül hogy az ESZT‑re önálló hatáskört ruházott volna.
Ötödször, az 1. és 2. sz. értékelést illetően a Törvényszék jelzi, hogy a helyzet sürgősségére tekintettel az ESZT a szanálási program elfogadása érdekében támaszkodhatott a 2. értékelésre. Tekintettel ugyanis az időbeli korlátokra és a rendelkezésre álló információkra, bizonyos bizonytalanságok és megközelítő számítások bármely ideiglenes értékelés velejárói, és az ezen értékelést végző szakértő által megfogalmazott fenntartások nem jelenthetik azt, hogy a 2. értékelés nem volt „méltányos, prudens és reális” (
10
). Egyébiránt megjegyzi, hogy az annak meghatározására irányuló 1. értékelés, hogy a Banco Popular fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik, annak megállapítása érdekében, hogy teljesültek‑e a szanálási eljárás megindításának vagy a tőkeinstrumentumok leírásának vagy átalakításának a feltételei, elavulttá vált az EKB által 2017. június 6‑án elvégzett, arra vonatkozó értékelést követően, hogy a Banco Popular fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik.
Hatodszor, a Törvényszék azon a véleményen van, hogy az ESZT és a Bizottság nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát annak megállapításával, hogy teljesültek az ESZM‑rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében a szanálási program elfogadásához előírt feltételek.
Elsősorban a Törvényszék megállapítja, hogy az, hogy valamely szervezet fizetésképtelen, nem feltétele a fizetésképtelenség vagy valószínűleg fizetésképtelenné válás megállapításának, következésképpen pedig nem feltétele a szanálási program elfogadásának. Az a tény ugyanis, hogy valamely jogalany a mérlege alapján fizetőképes, nem jelenti azt, hogy elegendő likviditással rendelkezik, vagyis hogy rendelkezésére állnak az esedékessé váló tartozásainak vagy más kötelezettségvállalásainak a teljesítéséhez szükséges pénzeszközök. Ennélfogva a Törvényszék megállapítja, hogy az ESZT és a Bizottság nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát annak megállapításával, hogy a Banco Popular fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik. Megjegyzi továbbá, hogy a szanálási programot érvényesen fogadták el függetlenül azon okoktól, amelyek a Banco Popular fizetésképtelenségéhez vagy fizetésképtelenné válásához vezettek.
Másodsorban, a Törvényszék megállapítja, hogy a felperesek nem bizonyították, hogy a szanáláshoz képest fennállnak alternatív intézkedések, valamint hogy az ESZT és a Bizottság nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát annak megállapításával, hogy nem volt észszerű kilátás arra, hogy más magánintézkedések vagy prudenciális intézkedések észszerű határidőn belül megakadályozzák a Banco Popular fizetésképtelenségét.
Harmadsorban, a Törvényszék megjegyzi, hogy az ESZT és a Bizottság nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát annak megállapításával, hogy a szanálási intézkedés a kitűzött közérdekű célokra tekintettel szükséges és arányos volt.
Hetedszer, a Törvényszék elutasítja az arra alapított jogalapot, hogy a Bizottság nem vizsgálta meg a szanálási programot, mielőtt azt jóváhagyta volna, és hangsúlyozza, hogy a Bizottság kijelöl egy képviselőt, aki állandó megfigyelőként jogosult részt venni az ESZT ülésein, ügyvezetői testületében és a plenáris ülésein, és hogy képviselője jogosult a vitákon való részvételre, és valamennyi dokumentumhoz hozzáférhet. Így azáltal, hogy részt vett több, ESZT‑vel folytatott találkozón, a Bizottság részt vett a szanálási program elfogadásához vezető különböző szakaszokban, tudomást szerzett e program előzetes terveiről, és részt vett azok elkészítésében.
Nyolcadszor, a Törvényszék elutasítja a Bizottságot terhelő indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapot. Hangsúlyozza, hogy amikor ez utóbbi a 2017/1246 határozatban jóváhagyta a szanálási programot, e határozat elfogadásának igazolása érdekében szorítkozhatott olyan indokolásra, amelyben egyetértését fejezte ki e szanálási program tartalmával és az ESZT által előadott indokolással kapcsolatban.
Kilencedszer, a Törvényszék elutasítja az értékesítési eljárás szabálytalanságára vonatkozó érveket. Megerősíti többek között az ESZT azon határozatának jogszerűségét, amelyben azt kéri a nemzeti szanálási hatóságtól, hogy csak azokkal az intézményekkel lépjen kapcsolatba, amelyek részt vettek a Banco Popular magánértékesítési eljárásában. E hatóságnak jogában áll különösen bizonyos potenciális vevőket felkérni. (
11
)
Tizedszer és utolsósorban, a jelen ügyben a Törvényszék kizárja az ESZT és a Bizottság szerződésen kívüli felelősségét. E tekintetben megjegyzi, hogy a felperesek nem bizonyították az ESZT vagy a Bizottság jogellenes magatartásának fennállását. Nem bizonyították ugyanis, hogy az ESZT vagy a Bizottság a Banco Popular szanálására irányuló eljárás végrehajtására vonatkozóan bizalmas információkat tett volna hozzáférhetővé, következésképpen pedig nem állapítható meg részükről a bizalmasság elvének vagy a szakmai titoktartási kötelezettségnek a megsértése.
Ráadásul a felperesek nem bizonyítottak okozati összefüggést az ESZT és a Bizottság jogsértései – feltéve, hogy azok bizonyítást nyernek – és a Banco Popular likviditási válsága, tehát e jogsértések és a hivatkozott kár között.
(
1
)	Az ESZT ügyvezetői testületének a Banco Popular, SA tekintetében szanálási program elfogadásáról szóló, 2017. június 7‑i SRB/EES/2017/08 határozata.
(
2
)	A Banco Popular Español S. A. szanálási programjának jóváhagyásáról szóló, 2017. június 7‑i (EU) 2017/1246 bizottsági határozat (HL 2017. L 178., 15. o.; helyesbítés: HL 2017. L 320., 31. o.).
(
3
)	A hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Szanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. július 15‑i 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 225., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. L 372. 9. o.; a továbbiakban: ESZM‑rendelet) 18. cikke (1) bekezdésének második albekezdése alapján. E rendelet 18. cikke a szanálási eljárásra vonatkozik.
(
4
)	Az ESZM‑rendelet 18. cikke (1) bekezdése a) pontjának és (4) bekezdése c) pontjának megfelelően.
(
5
)	Az ESZM‑rendelet 18. cikke (1) bekezdésének megfelelően.
(
6
)	Az ESZM‑rendelet 24. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően.
(
7
)	Az ESZM‑rendelet 21. cikkének megfelelően.
(
8
)	Az ESZM‑rendelet 18., 21., 22. és 24. cikke.
(
9
)	Az 1958. június 13‑iMeroni kontra Főhatóság ítélet (9/56, EU:C:1958:7) értelmében.
(
10
)	Az ESZM‑rendelet 20. cikkének (1) bekezdése alapján.
(
11
)	A hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15‑i 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 173., 190. o.; helyesbítések: HL 2019. L 165., 129. o.; HL 2020. L 195., 118. o.) 39. cikke (2) bekezdésének második albekezdése szerint.