62022TJ0142_RES
(T‑142/22. sz. ügy)
Landesbank Baden‑Württemberg
kontra
Egységes Szanálási Testület
A Törvényszék ítélete (kibővített nyolcadik tanács), 2024. július 17.
„Gazdasági és monetáris unió – Bankunió – A hitelintézetekre és bizonyos befektetési vállalkozásokra vonatkozó egységes szanálási mechanizmus (ESZM) – Egységes Szanálási Alap (ESZA) – Az ESZT 2017. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló határozata – Indokolási kötelezettség – Hatékony bírói jogvédelem – Egyenlő bánásmód – Az arányosság elve – Az ESZT mérlegelési mozgástere – Jogellenességi kifogás – A Bizottság mérlegelési mozgástere – Az ítélet időbeli hatályának korlátozása”
Az Európai Unió intézményei – A hatáskörök gyakorlása – Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadása céljából a Bizottságnak adott felhatalmazás – Terjedelem – Összetett mérlegelések és értékelések – Széles mérlegelési mozgástér – Az Egységes Szanálási Alapba (ESZA) fizetendő előzetes hozzájárulások számítási módszerének meghatározása – Az említett hozzájárulások kiigazítására vonatkozó kritériumok meghatározása – Bírósági felülvizsgálat – Korlátok
(EUMSZ 290. cikk; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet, (41) preambulumbekezdés; 2014/59 európai parlamenti és tanácsi irányelv (105)–(107) preambulumbekezdés, és 103. cikk, (7) bekezdés)
(lásd: 34., 36., 41. pont)
Európai uniós jog – Elvek – Jogbiztonság – Uniós szabályozás – Az egyértelműség és az előreláthatóság követelménye – A szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulásokra vonatkozó rendelkezések – Mérlegelési mozgástér biztosítása az Egységes Szanálási Testület (ESZT) részére az előzetes hozzájárulások kiszámításának módszere tekintetében – Feltételek – Az ilyen hatáskör terjedelmének és gyakorlása részletszabályainak kellően világos meghatározása
(EUMSZ 296. cikk, második bekezdés; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet; 2015/63 bizottsági rendelet, 4–7. és 9. cikk, valamint I. melléklet; 2014/59 európai parlamenti és tanácsi irányelv)
(lásd: 78–81., 84. pont)
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – Az Egységes Szanálási Testületnek (ESZT) az Egységes Szanálási Alapba (ESZA) fizetendő előzetes hozzájárulások megállapításáról szóló határozata – Annak szükségességének hiánya, hogy e határozatban szerepeltessék a hozzájárulások kiszámítása pontosságának az ellenőrzését lehetővé tévő információk összességét – Az indokolási kötelezettségnek és az érintett intézmények üzleti titkainak a védelmére vonatkozó általános elvnek az egyensúlyba hozása – Az ESZA–ba fizetendő előzetes hozzájárulások számítási módszerére vonatkozó rendelkezések jogszerűsége – Az üzleti titok tiszteletben tartásának elve – Az ESZT kötelezettsége arra, hogy közzétegye és az érintett intézményekkel összesített és anonimizált formában közölje az intézményekre vonatkozó, az előzetes hozzájárulás kiszámításához felhasznált információkat
(EUMSZ 296. cikk, második bekezdés; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet; 2015/63 bizottsági rendelet, 4–7. és 9. cikk, valamint I. melléklet; 2014/59 európai parlamenti és tanácsi irányelv)
(lásd: 210–221., 278., 280. pont)
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – Az Egységes Szanálási Testületnek (ESZT) az Egységes Szanálási Alapba (ESZA) fizetendő előzetes hozzájárulások megállapításáról szóló határozata – Annak szükségességének hiánya, hogy e határozatban szerepeltessék a hozzájárulások kiszámítása pontosságának az ellenőrzését lehetővé tévő információk összességét – Az indokolási kötelezettségnek és az érintett intézmények üzleti titkainak a védelmére vonatkozó általános elvnek az egyensúlyba hozása – Öt évnél régebbi, a többi hitelintézet üzleti helyzetére vonatkozó lényeges információkat tartalmazó adatok – Az üzleti titok megőrzése ezen adatok tekintetében – Feltételek – Az említett, az érintett intézmények kereskedelmi helyzetére vonatkozó információk időszerűsége
(806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet; 2014/59 európai parlamenti és tanácsi irányelv)
(lásd: 242–250. pont)
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – A kibocsátó által a jogi aktus indokai tekintetében az uniós bíróság előtti eljárás során nyújtott magyarázatok – Feltételek – A magyarázatok és az említett indokok közötti ellentmondás hiánya és azok koherenciája iránti követelmény
(EUMSZ 296. cikk, második bekezdés)
(lásd: 281. pont)
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – Az Egységes Szanálási Testületnek (ESZT) az Egységes Szanálási Alapba (ESZA) fizetendő előzetes hozzájárulások megállapításáról szóló határozata – Az ESZT kötelezettsége arra, hogy közölje az érintett intézményekkel az e hozzájárulás kiszámításának módszerét és az éves célszint összege megállapításának módszerét
(EUMSZ 296. cikk, második bekezdés; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet; 2015/81 tanácsi rendelet, 4. cikk; 2015/63 bizottsági rendelet, 4–7. és 9. cikk, valamint I. melléklet; 2014/59 európai parlamenti és tanácsi irányelv)
(lásd: 283., 284. pont)
Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – Az Egységes Szanálási Testületnek (ESZT) az Egységes Szanálási Alapba (ESZA) fizetendő előzetes hozzájárulások megállapításáról szóló határozata – Kizárólag más jogi aktusokon, úgymint előzetes határozatokon alapuló indokolás, amely részletezi és kiegészíti az említett hozzájárulás megállapításának egyes vetületeit – Ezen egyéb aktusok közzétételének vagy intézményekkel való közlésének hiánya – Jogellenesség
(EUMSZ 296. cikk, második bekezdés)
(lásd: 388., 389. pont)
Európai uniós jog – Elvek – Védelemhez való jog – A hatékony bírói jogvédelemhez való jog – Terjedelem – Az Egységes Szanálási Testületnek (ESZT) az Egységes Szanálási Alapba (ESZA) fizetendő előzetes hozzájárulások megállapításáról szóló határozata – A kontradiktórius eljárás elve – Kivételek – Az üzleti titok védelmének általános elve – Mérlegelés – Megengedhetőség
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk; 806/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet; 2015/63 bizottsági rendelet, 4–7. és 9. cikk, valamint I. melléklet; 2014/59 európai parlamenti és tanácsi irányelv)
(lásd: 401–406., 410–414. pont)
Összefoglalás
A Törvényszék, amelyhez megsemmisítés iránti keresetet nyújtottak be, amelynek helyt ad, megsemmisíti az Egységes Szanálási Testületnek (a továbbiakban: ESZT) az Egységes Szanálási Alapba (a továbbiakban: ESZA) fizetendő 2017. évi előzetes hozzájárulások megállapításáról szóló határozatát a Landesbank Baden‑Württemberget érintő részében, mivel az ESZT megsértette az éves célszint meghatározására vonatkozó indokolási kötelezettségét.
Ítéletében a Törvényszék pontosításokkal szolgál az ESZT‑et terhelő indokolási kötelezettség és az ESZT azon kötelezettsége közötti egyensúly megteremtését illetően, hogy tiszteletben tartsa az érintett intézmények üzleti titkait azon adatok tekintetében, amelyek több mint öt évvel az előzetes hozzájárulásokat megállapító határozat elfogadásának időpontját megelőzően keletkeztek.
A felperes németországi székhelyű, közjogi szervezet formájában működő hitelintézet. A Sparkassen‑Finanzgruppe (a takarékpénztárak pénzügyi csoportja, Németország) intézményi védelmi rendszeréhez (a továbbiakban: IPS) kapcsolódik.
2021. december 15‑én az ESZT határozatot (
1
) fogadott el, amelyben megállapította (
2
) az ESZA‑hoz való 2017. évi előzetes hozzájárulásokat a felperes tekintetében (a továbbiakban: megtámadott határozat). E határozattal az ESZT orvosolta a 2021. július 15‑i Bizottság kontra Landesbank Baden‑Württemberg és ESZT ítéletben (
3
) azonosított alaki hibákat, amelyek az ESZA‑ba fizetendő 2017. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló határozatnak (
4
) a felperest érintő részében történő megsemmisítéséhez vezettek.
A Törvényszék álláspontja
Először is a Törvényszék emlékeztet arra, hogy maga az előzetes hozzájárulások számítási módszerének elve (
5
) magában foglalja, hogy az ESZT olyan üzleti titok körébe tartozó adatokat használ fel, amelyeket nem lehet megismételni az előzetes hozzájárulások megállapításáról szóló határozat indokolásában.
E tekintetben megállapítja, hogy a megtámadott határozat tartalmazza azokat az okokat, amelyek miatt az intézményeknek a 2017. évi előzetes hozzájárulás kiszámítása céljából figyelembe vett adatai az üzleti titok körébe tartoznak. Közelebbről, az ESZT a megtámadott határozatban megjegyezte, hogy az intézmények üzleti titkait bizalmas információknak kell tekinteni. Az előzetes hozzájárulások kiszámítása keretében az intézmények által az adatszolgáltatási formanyomtatványuk útján szolgáltatott információkat, amelyekre az ESZT az előzetes hozzájárulásaik kiszámítása során támaszkodik, üzleti titoknak kellett tekinteni.
Ezt követően e határozatban az ESZT rámutatott arra, hogy tilos az említett határozatban az egyes intézményeknek a számítások alapját képező adatpontjait nyilvánosságra hozni, míg jogosult volt az összesített és közös adatpontokat nyilvánosságra hozni, amennyiben ezen adatokat összesítik. Mindemellett az intézmények az említett határozat szerint alapvető éves hozzájárulásuk és kockázatkiigazítási szorzójuk kiszámítását illetően teljes átláthatóságban részesültek, és megkaphatták az ESZT által a valamennyi intézmény esetében megkülönböztetés nélkül használt közös adatokat a kockázati profiljuk alapján kiigazítva e számításnak a „nyers mutatók kiszámítására”, a „mutatók újraszámítására” és az „összesített mutató kiszámítására” vonatkozó lépései tekintetében.
Másodszor, a Törvényszék elutasítja az e magyarázatok elégtelen jellegére alapított érvet, mivel a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában a többi intézmény adatai hat évvel korábbról származtak, és ennélfogva már nem tartoztak az üzleti titok hatálya alá, noha ennek ellenére az ESZT nem indokolta meg, hogy ezeket az adatokat miért nem hozták nyilvánosságra.
Emlékeztet ugyanis arra, hogy amennyiben azok az információk, amelyek egy bizonyos időszakban üzleti titoknak minősülhettek, ötévesek vagy annál régebbiek, főszabály szerint azokat az idő múlása miatt elavultnak tekintendők, és ezáltal elvesztik titkos jellegüket, hacsak az e jellegre hivatkozó fél kivételesen nem bizonyítja, hogy koruk ellenére ezek az információk még mindig lényegi elemeit képezik a saját vagy érintett harmadik személyek piaci helyzetének.
E tekintetben, noha a megtámadott határozat alapjául szolgáló intézmények említett egyedi adatai több mint öt éve keletkeztek, a Törvényszék hangsúlyozza, hogy valamely intézménynek a versenytársaival szembeni viszonylagos helyzete a bankszektor gazdasági realitásaiban azonos vagy hasonló maradhat egy hosszabb, öt évet meghaladó időszakban. Bizonyos tényezők ugyanis, mint például az üzleti modell vagy az ilyen intézmény tevékenységei rövid és középtávon állandóak, így az olyan intézmény, amely az öt évnél régebbi adatokra tekintettel magas kockázati profillal rendelkezik, a kezdeti időszak végén továbbra is ilyen profilt mutathat. Így ezek az információk – koruk ellenére – még mindig lényeges elemei a hitelintézetek kereskedelmi helyzetének. E körülmények között, ha az ilyen lényeges adatokat a megtámadott határozat indokolása révén hozzáférhetővé tennék, a bankszektorban tevékenykedő gazdasági szereplők támaszkodhatnának ezen adatokra annak érdekében, hogy azokból valamely intézmény aktuális kereskedelmi helyzetét levezessék.
Ezenfelül a Törvényszék elutasítja a felperes azon érvét, amely szerint az ESZT‑nek ahhoz, hogy eleget tegyen az indokolási kötelezettségének, anonimizált formában a felperes rendelkezésére kellett volna bocsátania a felperessel azonos osztályba tartozó intézmények valamennyi adatát tartalmazó listát. Egyrészt ugyanis az ESZT‑tel szembeni ilyen követelmény meghaladná az ESZT előzetes hozzájárulásokat megállapító határozatainak indokolására vonatkozó ítélkezési gyakorlat által előírt követelményeket, másrészt pedig még az egy adott osztályra vonatkozó anonimizált adatokat tartalmazó lista is azzal a kockázattal járna, hogy lehetővé teszi a banki ágazatban tevékenykedő gazdasági szereplők számára, akik esetében jól tájékozott gazdasági szereplőkről van szó, hogy megismerjék bizonyos intézmények üzleti titkait. Ez a kockázat különösen a nagy intézmények, és az olyan tagállamokban letelepedett intézmények esetében áll fenn, amelyekben csak korlátozott számú előzetes hozzájárulás fizetésére kötelezett intézmény létezik. Nem kizárt ugyanis, hogy ezekben az esetekben egy körültekintő gazdasági szereplő képes lehet ezen intézmények azonosítására, még ha azokat anonimizálták is.
Ennélfogva a Törvényszék úgy véli, hogy az ESZT a megtámadott határozat indokolásában nem volt köteles hozzáférhetővé tenni a többi intézmény azon egyedi adatait, amelyek lehetővé teszik az előzetes hozzájárulása kiszámításának ellenőrzését, mivel azok, noha hat éve keletkeztek, továbbra is ezen intézmények kereskedelmi helyzetének lényeges elemeit képezik.
(
1
)	Az Egységes Szanálási Testület 2021. december 15‑i SRB/ES/2021/82 határozata az Egységes Szanálási Alapba fizetendő 2017. évi előzetes hozzájárulásoknak a Landesbank Baden‑Württemberg tekintetében való kiszámításáról.
(
2
)	A hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Szanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. július 15‑i 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 225., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. L 372., 9. o.) 70. cikke (2) bekezdésének megfelelően.
(
3
)	2021. július 15‑iBizottság kontra Landesbank Baden‑Württemberg és ESZT ítélet (C‑584/20 P és C‑621/20 P, EU:C:2021:601).
(
4
)	Az Egységes Szanálási Testület (ESZT) 2017. április 11‑i SRB/ES/2017/05 határozata az Egységes Szanálási Alapba fizetendő 2017. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról.
(
5
)	Amint az a 806/2014 rendeletből és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15‑i 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvből (HL 2014. L 173., 190. o.; helyesbítés: HL 2019. L 165., 129. o.) kitűnik.