61982CJ0107_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Allgemeine Elektricitaets-Gesellschaft AEG-Telefunken AG ( herefter benaevnt AEG ), Frankfurt am Main, har ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 24 . marts 1982 anlagt sag i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk . 2, med paastand om annullation af den af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber den 6 . januar 1982 vedtagne beslutning 82/267 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 ( IV/28.748, AEG-
Telefunken ).
2 Sagsoegeren, der er et tysk aktieselskab, beskaeftiger sig blandt andet med udvikling, produktion og salg af produkter inden for underholdningselektronik ( fjernsyns-, radio-, lydbaands-, grammofon-, og audiovisuelle apparater ). Siden 1970 er disse produkter blevet fremstillet af AEG ' s datterselskab Telefunken Fernseh- und Rundfunk GmbH ( herefter benaevnt TFR ), der siden 1 . juni 1979 har vaeret en uafhaengig enhed under AEG . Salget af Telefunken-produkter sker i Forbundsrepublikken Tyskland gennem AEG ' s salgskontorer eller filialer og i Faellesskabets oevrige medlemsstater gennem AEG, det for salget i det paagaeldende land ansvarlige datterselskab, hvilket for den foreliggende sags vedkommende vil sige AEG-Telefunken France ( herefter benaevnt ATF ) i Frankrig og AEG-Telefunken Belge ( herefter benaevnt ATBG ) i Belgien .
3 For salg i faellesmarkedet af de af de ovenfor naevnte Telefunken-produkter inden for omraadet underholdningselektronik, der omfattes af det »femstjernede program«, anmeldte AEG den 6 . november 1973 et distributionssystem for Telefunken-maerkevarer, hvis juridiske grundlag er standardkontrakter ( benaevnt »EG-Verpflichtungsscheine«, »EF-forpligtelsesattester« ), der indgaas med kvalificerede forhandlere inden for de enkelte afsaetningsled . Efter anmodning fra Kommissionen foretog AEG efterfoelgende visse aendringer i det naevnte distributionssystem . Generaldirektoeren for konkurrence meddelte ved skrivelse af 17 . maj 1976 AEG, at han ikke havde indvendinger mod den ved skrivelse af 16 . marts 1976 forelagte affattelse af salgsbindingskontrakten i forhold til EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1 .
4 Kommissionen, der modtog adskillige klager over AEG fra forhandlere inden for underholdningselektronik, kom i tidens loeb til den overbevisning, at den maade, hvorpaa AEG og dettes datterselskaber faktisk anvendte distributionssystemet, ikke stemte overens med den anmeldte standardkontrakt . Kommissionen gennemfoerte derfor den 26 . og 27 . juni 1979 kontrolundersoegelser hos firmaerne TFR, ATBG og ATF . Efter at Kommissionen var naaet til den opfattelse, at de dokumenter, som den i denne forbindelse fik kenskab til, bekraeftede dens mistanke, ivaerksatte den ved beslutning af 29 . maj 1980 en procedure mod AEG i henhold til artikel 9, stk . 3, i forordning nr . 17 .
5 Efter procedurens afslutning vedtog Kommissionen den 6 . januar 1982 den omtvistede beslutning, i hvilken den fastslog, at AEG havde anvendt salgsbindingen ulovligt, idet selskabet havde udoevet forskelsbehandling over for bestemte forhandlere samt direkte eller indirekte havde paavirket de salgspriser, som de autoriserede forhandlere skulle anvende, i det oejemed principielt at udelukke bestemte distributionsformer samt holde priserne paa et bestemt niveau . Kommissionen udtaler i beslutningen, at AEG ved anvendelsen af salgsbindingen i praksis har begaaet en overtraedelse af EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1, paalaegger AEG omgaaende at bringe de konstaterede over-
traedelser til ophoer samt paalaegger selskabet en boede paa en million ECU eller
2 445 780 DM .
6 Sagsoegeren har anfoert foelgende soegsmaalsgrunde :
I . Det bestrides, at den procedure, der foerte til vedtagelsen af den anfaegtede beslutning, er gennemfoert forskriftsmaessigt, idet proceduren ifoelge sagsoegeren er karakteriseret ved, at
a ) sagens faktum er utilstraekkeligt oplyst,
b)dokumenterne er blevet udvalgt og anvendt vilkaarligt,
c)de faktiske markedsforhold er blevet urigtigt vurderet,
d)resultaterne af tidligere undersoegelser er ikke blevet omtalt,
e)retten til kontradiktion er blevet tilsidesat .
II.Det bestrides, at betingelserne i EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1, er opfyldt, hvilket begrundes med, at
a)den over for AEG og dettes datterselskaber paatalte adfaerd er af ensidig art,
b)det inden for rammerne af et selektivt distributionssystem er lovligt at udfolde bestraebelser paa at opretholde en mindsteavance,
c)den paatalte adfaerd er af atypisk karakter,
d)AEG ikke kan tilregnes den paatalte adfaerd,
e)handelen mellem medlemsstaterne ikke er blevet paavirket .
III.Det bestrides, at de klagepunkter, som den anfaegtede beslutning bygger paa, er holdbare, navnlig
, at der har foreligget en distributionspolitik, der ikke svarer til salgsbindingen, samt at denne politik er blevet anvendt i de konkrete tilfaelde, og
, at der i strid med salgsbindingen er blevet fulgt en politik med henblik paa at paavirke salgspriserne, samt at denne politik er blevet anvendt i de konkrete tilfaelde .
7 Der bestaar endvidere uenighed mellem parterne om de morarenter, som AEG efter Kommissionens opfattelse skal betale, saafremt den selskabet paalagte boede stadfaestes ved sagens afslutning, idet Kommissionen har erklaeret sig indforstaaet med at udsaette beslutningens foreloebige gennemfoerelse paa betingelse af, at sagsoegeren paatager sig at betale saadanne renter, dersom selskabet ikke faar medhold ved Domstolen, hvorefter AEG har paataget sig den naevnte forpligtelse, dog med det forbehold, at spoergsmaalet, om saadanne renter kan kraeves, skal afgoeres af Domstolen .
8 Paa grundlag af en af AEG samtidig med staevningen indgivet begaering har domstolens praesident ved kendelse af 6 . maj 1982 under en sag om foreloebige forholdsregler bestemt, at gennemfoerelsen skal udsaettes mod opretholdelse af den over for Kommissionen den 17 . marts 1982 afgivne garanti . Det udtales endvidere i kendelsen, at det af AEG tagne forbehold maa anses for berettiget og maa accepteres, da spoergsmaalet, om der skal svares renter, er omfattet af Domstolens kompetence til at afgoere hovedsagen .
I, Sagsoegerens anbringende om at proceduren, der ligger til grund for den anfaegtede beslutning, ikke er gennemfoert forskriftsmaessigt
A, Utilstraekkelig oplysning af sagens faktum
9 AEG har gjort gaeldende, at Kommissionen har forsoemt at tage hensyn til samtlige omstaendigheder, der kan belyse det selektive distributionssystem i hele Det europaeiske Faellesskab, idet den har noejedes med at beslaglaegge omkring 500 dokumenter og heraf alene har anvendt uddrag af 40 af disse dokumenter .
10 Hertil bemaerkes, at Kommissionen, som den selv med rette har gjort gaeldende, ikke paa nogen maade er forpligtet til i forbindelse med en undersoegelse at beslaglaegge eller kopiere alle dokumenter, der vedroerer et selektivt distributionssystem . Kun de dokumenter, der vedroerer spoergsmaalet, om salgsbindingen er anvendt ulovligt, skal tages i betragtning .
B, Vilkaarlig udvaelgelse og anvendelse af dokumenterne
11 AEG har anfoert, at blandt de dokumenter, som Kommissionen beslaglagde i forbindelse med kontrolundersoegelserne den 26 . og 27 . juni 1979, har den undladt at tage hensyn til saadanne, der virker diskulperende for sagsoegeren . Endvidere saa Kommissionen bort fra en raekke, for AEG gunstige oplysninger, som den kom i besiddelse af i forbindelse med undersoegelsen, og anvendte andre oplysninger efter helt vilkaarlige kriterier .
12 AEG har til stoette for dette anbringende anfoert foelgende :
1 ) Til stoette for klagepunktet vedroerende aftalte priser ( beslutningens punkt 28 ) byggede Kommissionen paa oplysninger, som Iffli havde meddelt paa grundlag af en simpel forespoergsel, og Kommissionen tog herved ikke hensyn til, at den paagaeldende generelt var modstander af ethvert selektivt distributionssystem .
2)I tilfaeldet Ratio-Markt saa Kommissionen bort fra, at direktoeren for Ratio selv indroemmede, at firmaets forretning i Kassel ikke opfyldte kravene til specialforhandlere .
3)Forhandleren Verbinnen har aldrig udtalt, at ATBG havde lagt pres paa ham .
4)Kommissionens forespoergsel til belgiske forhandlere med anmodning om oplysninger om, hvorvidt ATBG anvendte salgsbindingen paa en ulovlig maade, blev besvaret benaegtende, men i beslutningen omtales hverken begaeringen om oplysninger eller besvarelserne .
5)Af de mange dokumenter, som AEG har fremlagt, har Kommissionen kun taget hensyn til et enkelt, som den i oevrigt har anvendt paa en vilkaarlig maade ; endvidere har Kommissionen ikke taget hensyn til nogen af de beviser, som sagsoegeren har fremlagt eller tilbudt at foere under sagen .
13 Det bemaerkes, at de tilfaelde, som ikke har givet anledning til paatale, ikke noedvendigvis beviser, at distributionssystemet er blevet anvendt korrekt, eftersom en ulovlig anvendelse af systemet kun kraevede AEG ' s indgreb i faa tilfaelde, hvor selskabet havde set en fare for parallelimport eller for en meget haard priskonkurrence . Under disse omstaendigheder var Kommissionen foelgelig ikke forpligtet til at tage hensyn til tilfaelde, hvor der ikke forelaa overtraedelse .
14 Derimod er der anledning til at foretage en naermere proevelse af AEG ' s anbringender for saa vidt angaar tilfaeldene Iffli, Ratio og Verbinnen, eftersom AEG i disse tilfaelde har paastaaet, at Kommissionen har statueret overtraedelse af konkurrencereglerne, efter at den vilkaarligt har set bort fra forhold, der noedvendigvis maatte have foert den til et andet resultat .
15 Forstaaet paa denne maade gaar de naevnte anbringender i det vaesentlige ud paa, at Kommissionen ved undersoegelsen af, om visse konkrete tilfaelde udgjorde en ulovlig anvendelse af distributionssystemet, har vurderet beviserne vedroerende de paagaeldende tilfaelde urigtigt . I virkeligheden drejer det sig saaledes om den materielle vurdering af disse konkrete tilfaelde, der vil blive behandlet i forbindelse med proevelsen af beslutningens materielle retmaessighed, og ikke, om Kommissionens procedure er forloebet forskriftsmaessigt .
C, Urigtig vurdering af de faktiske markedsforhold
16 AEG har gjort gaeldende, at Kommissionen ikke har taget hensyn til markedssituationen for underholdningselektronik som helhed, og at den har bedoemt visse faktiske omstaendigheder forkert, som f.eks . den overordentlig haarde konkurrence inden for denne sektor, der ville goere det meningsloest at foelge en salgspolitik, som gik ud paa at begraense antallet af autoriserede forhandlere og at fastholde hoeje salgspriser .
17 Vedroerende dette anbringende bemaerkes indledningsvis, at konstateringen af en situation, i hvilken det maatte vaere utilraadeligt for en virksomhed at foelge en bestemt handlemaade, ikke i sig selv udelukker, at der rent faktisk blev fulgt en saadan handlemaade, idet det meget vel kan taenkes, at virksomheden
har bygget paa en urigtig vurdering af den faktiske situation paa markedet, eller at den ganske vist var fuldt bekendt med situationen, men forventede at fordelene ved en politik med fastholdelse af priserne ville overstige ulemperne ved en konkurrencemaessigt svaekket stilling .
18 Det maa saaledes antages, som med rette anfoert af Kommissionen, at AEG selv i en konkurrencemaessigt overordentlig presset situation ikke loeb nogen urimelig stor risiko ved at foere en hoejprispolitik, eftersom forhandlerne under alle omstaendigheder oenskede at lade Telefunken-produkter indgaa i deres varesortiment samt i almindelighed var interesseret i en hoej avance .
D, Manglende omtale af resultaterne af tidligere undersoegelser
19 AEG har anfoert, at Kommissionen, som efter indfoerelsen af det selektive distributionssystem i 1973 modtog en raekke klager over AEG ' s og dets datterselskabers optraeden, havde ivaerksat undersoegelser, som den imidlertid senere standsede . Dette viser efter AEG ' s opfattelse, at Kommissionen ikke i forbindelse med undersoegelserne havde konstateret, at distributionssystemmet var blevet anvendt ulovligt . At Kommissionen ikke har omtalt disse fortilfaelde, der ikke harmonerer med den paaklagede beslutning, er ifoelge sagsoegeren et bevis for, at Kommissionen er forudindtaget i denne sag .
20 Det bemaerkes, at Kommissionen med rette har bestridt, at henlaeggelsen af sagerne vedroerende de omhandlede klager kan fortolkes som en positiv bedoemmelse af den maade, hvorpaa AEG havde anvendt distributionssystemet . Ogsaa selv om Kommissionen maatte vaere af den opfattelse, at systemet i et konkret tilfaelde ikke er anvendt korrekt, er den nemlig ikke forpligtet til at gennemfoere en omfattende undersoegelse som hjemlet i artikel 9 i forordning nr . 17, dersom der ikke foreligger forhold, der bestyrker en mistanke om, at det paagaeldende tilfaelde er udslag af en egentlig politik fra virksomhedens side . Det er derfor naturligt, at Kommissionen foerst besluttede at gennemfoere en udersoegelse i henhold til forordning nr . 17, efter at den paa grundlag af en raekke klager og indberetninger var blevet overbevist om, at der faktisk var tale om en ulovlig anvendelse af det selektive distributionssystem .
E, Tilsidesaettelse af retten til kontradiktion
21 AEG er af den opfattelse, at Kommissionen har tilsidesat selskabets ret til kontradiktion, idet den
a ) ikke har tilstillet selskabet den fuldstaendige ordlyd af en skrivelse fra Iffli af 12 . august 1980, hvori Iffli klagede over sagsoegerens angiveligt retsstridige adfaerd, og saaledes har hindret sagsoegeren i at tage stilling til skrivelsen,
b)i beslutningen har anvendt dokumenter, som ikke var naevnt i meddelelsen af klagepunkter, selv om den allerede dengang var i besiddelse af dokumenterne, og
c)har stoettet beslutningen paa blandt andet en raekke konkrete tilfaelde, som ikke blev omtalt i meddelelse af klagepunkter ( Mammouth, Verbinnen ).
22 For saa vidt angaar Iffli ' s skrivelse har AEG anfoert, at eftersom selskabet foerst fik adgang til at se skrivelsens fulde ordlyd, efter at beslutningen var blevet vedtaget, er det indlysende, at selskabet ikke kunne anvende den, da det tog stilling til meddelelsen af klagepunkter .
23 Kommissionen har heroverfor anfoert, at det ikke var muligt straks at fremsende Iffli ' s skrivelse i dens helhed af hensyn til tavshedspligten og til kravet om beskyttelse af forretningshemmeligheder .
24 Det bemaerkes hertil, at Kommissionen som foelge af de naevnte hensyn burde have givet afkald paa at anvende dette dokument som bevis . AEG har med rette anfoert, at sagsoegte ikke over for selskabet kunne paaberaabe sig et dokument, naar en del af det ikke var blevet forelagt for selskabet, samt at det ikke tilkom sagsoegte at tage stilling til, om den paagaeldende virksomhed kunne bruge et dokument eller en del af et dokument som led i sit forsvar .
25 Det foelger heraf, at Iffli ' s skrivelse af 12 . august 1980 ikke kan tillades foert som bevis under den foreliggende sag .
26 For saa vidt angaar de skrivelser, der alene omhandles i beslutningen ( skrivelse fra TFR-salgskontoret i Muenster af 29 . juni 1976, ATF-notat af 7 . juli 1977 samt ATF-notat af 20 . oktober 1978 ), har Kommissionen anfoert, at der er tale om dokumenter, som sagsoegeren allerede havde kendskab til, eftersom de stammede fra selskabets kontorer ; endvidere var disse dokumenter alene blevet benyttet til at underbygge klagepunkter, der allerede var meddelt .
27 Det bemaerkes hertil, at det afgoerende ikke er dokumenterne i sig selv, men de slutninger, som Kommissionen har draget paa grundlag af dem . Dersom de naevnte dokumenter ikke var omtalt i meddelelsen af klagepunkter, kunne AEG med rette antage, at de ikke havde betydning for sagen . Ved ikke at meddele AEG, at de naevnte dokumenter ville blive anvendt i beslutningen, har Kommissionen afskaaret AEG fra i tide at udtale sig om de naevnte dokumenters beviskraft . Heraf foelger, at dokumenterne ikke kan tillades foert som bevis under den foreliggende sag .
28 Af samme grund kan der heller ikke tillaeges tilfaeldet Mammouth betydning, eftersom det ikke er omtalt i meddelelsen af klagepunkter .
29 For saa vidt angaar tilfaeldet Verbinnen bemaerkes derimod, at selv om det ikke blev omtalt i meddelelsen af klagepunkter, fik AEG ikke desto mindre meddelelse om tilfaeldet paa et saadant tidspunkt, at selskabet kunne tage stilling til det foer vedtagelsen af den omtvistede beslutning .
30 Sammenfattende maa saaledes bemaerkes, at AEG ' s anbringender til stoette for, at den til grund for den anfaegtede beslutning liggende procedure ikke er blevet gennemfoert forskriftsmaessigt, maa afvises, bortset fra anbringendet om tilsidesaettelsen af retten til kontradiktion . Dette sidstnaevnte anbringende er imidlertid af begraenset raekkevidde, eftersom det alene vedroerer kraenkelser i konkrete tilfaelde og ikke kan medfoere, at proceduren som helhed er retsstridig . Det foelger heraf, at udelukkelsen af bestemte dokumenter, som Kommissionen har anvendt i strid med princippet om retten til kontradiktion, kun ville vaere af betydning, saafremt de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter kun kunne bevises ved hjaelp af disse dokumenter .
II, Sagsoegerens anbringende om at betingelserne i EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1, ikke er opfyldt
A, Den over for AEG og dettes datterselskaber paatalte adfaerd som en ensidig adfaerd
31 AEG har anfoert, at den adfaerd, der paatales over for selskabet i den omtvistede beslutning, nemlig manglende autorisation af bestemte forhandlere og bestraebelser paa prispaavirkning, er af ensidig art og som saadan ikke omfattet af artikel 85, stk . 1, der kun omfatter aftaler, vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og samordnet praksis .
32 Med henblik paa bedoemmelsen af dette anbringende er det noedvendigt at undersoege det retlige indhold af de selektive distributionssystemer .
33 Det er ubestrideligt, at de aftaler, som et selektivt distributionssystem er baseret paa, noedvendigvis paavirker konkurrencen paa det faelles marked . Som fastslaaet i Domstolens praksis findes der imidlertid legitime behov, som f.eks . opretholdelsen af en specialhandel, der er i stand til at levere saerlige ydelser for teknisk hoejt udviklede produkter af hoej kvalitet, der kan begrunde en begraensning af konkurrencen paa priserne til fordel for konkurrence paa andre faktorer end priserne . Selektive distributionssystemer udgoer derfor et led i konkurrencen, der er i overensstemmelse med artikel 85, stk . 1, eftersom de har et lovligt formaal, nemlig at styrke konkurrencen dér, hvor den ikke kun udoeves paa grundlag af priserne .
34 De med et selektivt distributionssystem forbundne begraensninger er imidlertid kun lovlige under forudsaetning af, at de faktisk tilsigter at forbedre konkurrencen i den naevnte forstand . I modsat fald ville de savne enhver berettigelse, eftersom deres eneste virkning ville bestaa i at begraense priskonkurrencen .
35 For at sikre, at de selektive distributionssystemer kun tjener dette formaal og ikke indfoeres eller benyttes med henblik paa formaal, der er i strid med faellesskabsretten, har Domstolen i dom af 25 . oktober 1977 ( Metro mod Kommis
sionen, Sml . 1977, s . 1875 ) fastslaaet, at saadanne systemer er lovlige, »saafremt udvaelgelsen af videreforhandlere sker paa grundlag af objektive kvalitetskriterier for videreforhandlerens og hans personales faglige dygtighed og hans salgslokalers beskaffenhed, og saafremt disse betingelser fastsaettes ens for alle mulige videreforhandlere og anvendes uden diskriminering« .
36 Det foelger heraf, at anvendelsen af et selektivt distributionssystem, der bygger paa andre kriterier end de naevnte, udgoer en overtraedelse af artikel 85, stk . 1 . Det samme gaelder i det tilfaelde, hvor en salgsbinding, der i princippet er i overensstemmelse med faellesskabsretten, i praksis er blevet anvendt paa en maade, der er uforenelig hermed .
37 En saadan praksis maa anses som ulovlig, dersom producenten i det oejemed at opretholde et hoejt prisniveau eller at udelukke bestemte moderne distributionsformer afslaar at autorisere forhandlere, der opfylder de for systemet fastsatte kvalitative betingelser .
38 En saadan holdning fra producentens side udgoer ikke en saadan ensidig handling fra virksomhedens side, der, som haevdet af AEG, ikke er omfattet af forbudet i EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1 . Holdningen indgaar tvaertimod i de kontraktmaessige forbindelser, som virksomheden opretholder med sine forhandlere . Naar en forhandler optages i distributionssystemet, bygger autorisationen nemlig paa medkontrahenternes udtrykkelige eller stiltiende accept af den af AEG fulgte politik, hvorefter bl . a . forhandlere, der opfylder betingelserne for at blive autoriseret, men ikke er indforstaaet med at foelge denne politik, udelukkes fra forhandlerorganisationen .
39 Det maa herefter antages, at ogsaa beslutningerne om at afslaa autorisation er handlinger, der indgaar i de kontraktmaessige forbindelser med de autoriserede forhandlere, eftersom deres formaal er at sikre overholdelsen af de konkurrencebegraensende aftaler, der ligger til grund for kontrakterne mellem producenterne og de autoriserede forhandlere . Afslag paa at autorisere forhandlere, der opfylder de ovenfor naevnte kvalitative kriterier, er saaledes bevis paa, at systemet anvendes ulovligt, saafremt de forekommer i tilstraekke
ligt stort antal til, at det kan udelukkes, at der er tale om enkeltstaaende tilfaelde, der ikke er et udslag af en systematisk handlemaade .
B, Spoergsmaalet om lovligheden af en adfaerd, der tilsigter at opretholde en mindsteavance i forbindelse med et selektivt distributionssystem
40 AEG har anfoert, at de over for selskabet paatalte handlinger havde til formaal at opretholde det prisniveau, der er absolut noedvendigt for, at specialhandelen kan overleve ; naar de selektive distributionssystemer tillades med den begrundelse, at de er noedvendige for at sikre overlevelsesmulighederne for specialhandelen, hvis omkostninger er meget hoejere end den ikke specialiserede handels, kan disse systemer efter AEG ' s opfattelse ikke anses som uforenelige med faellesskabsretten, i det omfang de udformes eller anvendes saaledes, at der sikres de autoriserede forhandlere en mindsteavance . AEG har i denne forbindelse paaberaabt sig praemis 21 i den allerede naevnte dom i Metro-sagen, hvorefter »bestraebelsen paa for specialgrossisters og specialdetailhandleres vedkommende at opretholde et bestemt prisniveau, der i forbrugernes interesse sikrer, at denne salgskanal fortsat bestaar ved siden af de andre salgsformer med en anden konkurrencepolitik, hoerer til de maal, som kan forfoelges uden noedvendigvis at falde ind under forbudet i artikel 85, stk . 1, og skulle dette helt eller delvis blive tilfaeldet, vil de kunne omfattes af artikel 85, stk . 3« .
41 Det bemaerkes imidlertid, at der i Metro-sagen ikke var tale om en adfaerd, der gik ud paa ikke at optage forhandlere i salgsorganisationen, dersom de ikke var indstillet paa at anvende bestemte priser . Sagsoegeren Metro anfaegtede ikke de udvaelgelseskriterier, paa grundlag af hvilke forhandlerne blev optaget i det selektive distributionssystem, der anvendtes af SABA, til hvem Kommissionen havde udstedt en negativattest i henhold til artikel 2 i forordning nr . 17/62, men gjorde alene gaeldende, at systemet foerte til, at prisstrukturen fastlaases i detailleddet, og at priskonkurrencen dermed udelukkes .
42 Det bemaerkes, at der imidlertid i alle selektive distributionssystemer indgaar en begraensning af priskonkurrencen, eftersom de priser, der anvendes af specialhandleren, noedvendigvis bevaeger sig inden for en margen, der er betydeligt snaevrere, end hvad der er muligt i forbindelse med en konkurrence
mellem specialhandelen og den ikke specialiserede handel . Denne begraensning opvejes af konkurrencen vedroerende kvaliteten af de ydelser, der ydes kunderne, hvilket normalt ikke ville vaere muligt, uden en rimelig forhandleravance, der goer det muligt at baere de hoejere omkostninger, som disse ydelser er forbundne med . Det er saaledes lovligt at opretholde et bestemt prisniveau, men kun i det omfang det er strengt paakraevet af hensyn til distributionssystemet, inden for hvilket konkurrencen fortsat skal kunne udoeve den funktion, den tillaegges ved traktaten . Formaalet med et saadant system er nemlig udelukkende »en forstaerket konkurrence, for saa vidt som konkurrencen vedroerer andre faktorer end prisen«, og ikke at sikre de autoriserede forhandlere en hoej avance .
43 AEG kunne derfor ikke med foeje gaa ud fra, at paatagelsen af en forpligtelse til at anvende priser, der tillod en forholdsvis hoej avance, var en lovlig optagelsesbetingelse for et selektivt distributionssystem . Netop fordi sagsoegeren i forhold til forhandlere, der ikke eller ikke laengere var i stand til at levere de ydelser, der er typisk for specialhandelen, havde ret til at afslaa optagelse i selskabets distributionssystem, respektive ikke laengere beholde dem i systemet, raadede selskabet over de fornoedne midler til at sikre distributionssystemets faktiske gennemfoerelse . Under disse omstaendigheder er kravet om at binde sig vedroerende priserne en betingelse, som klart ligger uden for et selektivt distributionssystems behov, og som derfor ogsaa paavirker den frie konkurrence .
C, Den paatalte adfaerd har ikke vaeret systematisk
44 AEG har med dette anbringende bestridt, at selskabet systematisk og forsaetligt har misbrugt sit selektive distributionssystem . I betragtning af de tusinder af forhandlere, der ansoeger om at blive autoriseret under systemet eller allerede deltager i dette, er det indlysende, at der uundgaaeligt maa forekomme fejlgreb . Enkelte, isolerede tilfaelde af overtraedelser er under ingen omstaendigheder, selv om de skulle vaere sket forsaetligt, tilstraekkeligt grundlag for at betvivle, at systemet er blevet anvendt forskriftsmaessigt .
45 Forinden der tages stilling til dette anbringende bemaerkes det, at den omstaendighed, at de over for AEG paatalte overtraedelser kun udgoer et ringe antal i forhold til det samlede antal tilfaelde, hvor systemet finder anvendelse,
ikke, som med rette anfoert af Kommissionen, i sig selv beviser, at de naevnte overtraedelser ikke er blevet begaaet systematisk . Det store flertal af forhandlere er allerede vanemaessigt imod en lavprispolitik og er normalt rede til at acceptere ethvert initiativ, der tilsigter at opretholde en hoej avance, saaledes at en producent, der vil misbruge systemet, kun er noedsaget til at afslaa autorisation eller true med sanktioner over for forhandlere, der foerer en meget aggressiv prispolitik .
46 Det foelger derfor ikke noedvendigvis af det forholdsvis begraensede antal overtraedelser, at disse ikke er blevet begaaet systematisk, og det kan foerst udelukkes, at autorisationsbetingelserne systematisk er blevet anvendt i strid med faellesskabsretten, dersom det fastslaas, at der ikke forelaa nogen almindelig politik fra AEG ' s eller dettes datterselskabers side, der tilsigtede at udelukke aggressive forhandlere eller at paavirke priserne .
D, Manglende tilregnelse vedroerende den paatalte adfaerd
47 AEG er af den opfattelse, at det ikke er muligt at paalaegge selskabet ansvaret for denne eller hin eventuelt konstaterede overtraedelse, eftersom selskabet aldrig selvstaendigt har taget del i den maade, hvorpaa TFR, ATF eller ATBG anvendte distributionssystemet . Paa grundlag af sagsakter, som alene er affattet af selskabets datterselskaber og uden dets medvirken, kan man ikke tillaegge AEG en »almindelig salgspolitik« . Saa meget desto mindre kan selskabet goeres ansvarligt for de konkrete overtraedelser, som dets datterselskaber efter Kommissionens opfattelse har begaaet .
48 Kommissionen har heroverfor anfoert, at det af AEG indfoerte system i praksis blev gennemfoert i de forskellige beroerte medlemsstater af selskabets datterselskaber TFR, ATF og ATBG ; disse er undergivet sagsoegerens kontrol, har fra sagsoegeren faaet til opgave at gennemfoere systemet og skal foelge sagsoegerens anvisninger . TFR, ATF og ATBG indgaar saaledes i AEG-Telefunken-koncernen, og TFR er f.eks . et 100%-ejet datterselskab af AEG-Telefunken .
49 Domstolen har tidligere i dom af 14 . juli 1972 i sag 48/69 ( International Chemical Industries, Sml . 1972, s . 151 ) fastslaaet, at »den omstaendighed, at datterselskabet er en selvstaendig juridisk person, [ikke] udelukker . . ., at ansvaret for dets adfaerd eventuelt paalaegges moderselskabet«, samt at dette navnlig kan vaere tilfaeldet, »hvor datterselskabet paa trods af sin status som selvstaendig juridisk person ikke frit bestemmer sin adfaerd paa markedet, men i det vaesentlige foelger instrukser fra moderselskabet« .
50 Eftersom AEG ikke har bestridt, at selskabet var i stand til at udoeve en afgoerende indflydelse paa
sine datterselskabers salgs- og prispolitik, staar det tilbage at undersoege, om selskabet faktisk har gjort brug af denne mulighed . Imidlertid er en saadan undersoegelse ikke noedvendig i tilfaeldet TFR ; som et 100%-ejet datterselskab af AEG foelger dette noedvendigvis en politik, der fastlaegges af de samme, i vedtaegterne omtalte organer, som fastlaegger AEG ' s politik .
51 Den af AEG over for ATF udoevede indflydelse fremgaar indirekte af et internt ATF-notat af 30 . juni 1978, hvori det vedroerende en forhandler, som ATF forhandlede med angaaende autorisation, anfoeres, at den paagaeldende kender »Telefunkens forretningspolitik, hvorefter salgspriserne holdes stabile, og der sikres forhandlerne en passende avance« . Ordet »Telefunken« viser, at ATF refererede til en forretningspolitik, som selskabet betragtede som resultatet af et initiativ fra AEG, der var enekompetent til at fastlaegge en politik, der skulle foelges af selskabets forskellige datterselskaber, der havde til opgave at distribuere Telefunken-produkterne .
52 For saa vidt angaar ATBG fremgaar det af dokumenterne vedroerende tilfaeldet med den belgiske grossist Diederichs, at ATBG loebende holdt TFR underrettet om selskabets forhandlinger med Diederichs ( jfr . ATBG ' s skrivelser af 19 . oktober 1977 og af 24 . oktober 1977 ). Det fremgaar endvidere af disse dokumenter, at TFR satte sig i direkte forbindelse med Diederichs for at undersoege, om det var muligt at forhandle med ham om en »normalisering« af hans aktiviteter, selv om disse ikke paavirkede det tyske marked ( jfr . TFR-memorandum af 29 . september 1977 ), at TFR foranledigede en intern droeftelse i selskabet af de problemer, der opstod som foelge af Diederichs ansoegning om autorisation ( jfr . TFR-telex af 11 . oktober 1977 ), og at TFR endelig fastslog, at der »for tiden ikke er nogen anledning til at viderefoere de paabe
gyndte droeftelser med Diederichs« ( jfr . TFR-memorandum af 28 . oktober 1977 ). Det fremgaar tydeligt af det anfoerte, at der ikke kunne vaere tale om nogen selvstaendig beslutningskompetence hos ATBG i forhold til AEG og TFR .
53 Det fremgaar at det anfoerte, at den konkurrencebegraensende adfaerd, der er udvist af datterselskaberne TFR, ATF og ATBG, kan tilregnes AEG .
E, Manglende paavirkning af handelen mellem medlemsstater
54 AEG har vedroerende dette punkt fremsat det anbringende, at anvendelsen af selskabets selektive distributionssystem som saadant ikke kan paavirke handelen mellem medlemsstaterne og derfor ikke er omfattet af EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1 . Ifoelge AEG ville det samme i oevrigt gaelde, selv om det blev bevist, at systemet var blevet misbrugt .
55 Kommissionen har erkendt, at det af AEG indfoerte selektive distributionssystem ikke som saadant indeholder nogen bestemmelser, der hindrer samhandelen mellem de autoriserede forhandlere, der er autoriseret i de forskellige medlemsstater, og at systemet i sig selv ikke kan paavirke samhandelen inden for Faellesskabet . Det, som Kommissionen har paatalt over for AEG, er misbruget af systemet, hvorved det er blevet muligt at udelukke betydelige forhandlere fra distributionsorganisationen paa en diskriminerende maade og herved forhindre samhandel af betydeligt omfang, som de paagaeldende forhandlere kunne have gennemfoert mellem medlemsstaterne .
56 AEG har gjort gaeldende, at der ikke kan paavises nogen aktuel eller potentiel hindring for samhandelen mellem medlemsstaterne . Dette skyldes for det foerste, at TFR, ATF og ATBG raader over yderst beskedne markedsandele, for det andet at de paagaeldende forhandlere ikke drev handel mellem medlemsstaterne eller ikke var i stand dertil, samt for det tredje at enhver handelstransaktion inden for Faellesskabet, der vedroerer farvefjernsynsapparater, i vidt omfang stoeder paa store tekniske vanskeligheder .
57 Det bemaerkes i saa henseende, at de to foerste argumenter vedroerer alle de produkter, der indgaar i det fem-stjernede program, der omfatter produkter som fjernsyns-, radio-, lydbaands-, grammofon- og audiovisuelle apparater, mens det tredje argument kun vedroerer farvefjernsynsapparater .
58 AEG ' s anbringende, der stoettes paa TFR ' s, ATF ' s og ATBG ' s beskedne markedsandele, er ikke holdbart, eftersom hvert af disse firmaer i aarene 1973-1980 havde en andel paa mindst 5 % af markedet for underholdningselektronik i det paagaeldende land . Som Domstolen imidlertid har udtalt i dommen af 1 . februar 1978 i Miller-sagen ( sag 19/77, Sml . 1978, s . 131 ), er en virksomhed, der daekker omkring 5 % af det paagaeldende marked, »tilstraekkelig betydelig til, at dens adfaerd principielt kan paavirke handelen« .
59 For saa vidt angaar AEG ' s andet argument bemaerkes, at risikoen for hindringer for den potentielle samhandel ikke kan udelukkes alene under henvisning til, at de paagaeldende forhandlere ikke udfoerte eller ikke var i stand til at gennemfoere handelstransaktioner mellem medlemsstaterne . Flere af de i beslutningen naevnte firmaer ( f.eks . Diederichs i Belgien, firmaerne Auchan, Darty, FNAC og Conforama i Frankrig ) foretog faktisk parallelimport eller var indstillet paa det . Forhandlerkaeden Ratio i Forbundsrepublikken Tyskland, genindfoerte i flere tilfaelde Telefunken-produkter fra OEstrig og ville uden tvivl ogsaa have foretaget reimport fra de andre medlemsstater i Faellesskabet, saafremt firmaet herved opnaaet de samme fordele .
60 Under alle omstaendigheder skal det bemaerkes, at i henhold til den foernaevnte dom i Miller-sagen er det forhold, at de forhandlere, der ansoeger om optagelse i salgsorganisationen eller allerede er autoriseret, paa et givet tidspunkt ikke har deltaget i samhandelen inden for Faellesskabet, ikke i sig selv tilstraekkeligt til at udelukke, at begraensninger i forhandlernes dispositionsfrihed kan vaere til hinder for samhandelen inden for Faellesskabet, eftersom forholdene kan variere fra aar til aar paa grund af aendringer i markedsvilkaarene eller markedsstrukturen saavel paa faellesmarkedet som helhed som paa de forskellige nationale markeder .
61 For saa vidt angaar farvefjernsynsapparater har AEG gjort gaeldende, at anvendelsen af selskabets distributionssystem i hvert fald ikke har kunnet hindre parallelimport til Frankrig, eftersom en saadan import ikke kunne finde sted paa grund af forskellen mellem de i Tyskland og i Frankrig anvendte systemer ( PAL-systemet i Tyskland og SECAM-systemet i Frankrig ) samt paa grund af de betydelige omkostninger ved en ombygning af apparaterne .
62 Kommissionen har anfoert, at de tekniske forskelle ganske vist kunne vanskeliggoere handelen mellem medlemsstaterne, men at de dog ikke paa nogen maade umuliggjorde en saadan samhandel mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Frankrig .
63 I skrivelse af 28 . januar 1983 har AEG som svar paa et af Domstolen stillet spoergsmaal anfoert, at SECAM-systemet indtil september 1981 var den obligatoriske fjernsynsstandard i Frankrig, og selskabet har yderligere anfoert : »Der var saaledes ingen praktiske muligheder for at overvinde de handelshindringer, der skyldtes de forskellige standarder i Frankrig og i Forbundsrepublikken« . Ifoelge AEG forelaa der desuden uovervindelige vanskeligheder med hensyn til import til Belgien fra Forbundsrepublikken Tyskland, eftersom det ville have vaeret noedvendigt at indrette de apparater, der var bestemt for Belgien, til kabelfjernsyn, som er vidt udbredt i Belgien, men som ikke findes i Forbundsrepublikken Tyskland .
64 Kommissionen har under retsmoedet fremfoert, at allerede den omstaendighed, at forhandleren Verbinnen i Belgien solgte farvefjernsynsapparater fra Tyskland viser, at der ikke kunne foreligge uovervindelige tekniske vanskeligheder, for salg af disse apparater i Belgien . Det fremgaar i oevrigt af sagen, at ogsaa forhandleren Diederichs importerede farvefjernsynsapparater fra Forbundsrepublikken Tyskland til Belgien .
65 For saa vidt angaar importen af farvefjernsynsapparater til Frankrig bemaerkes, at selv om det maa erkendes, at importen blev haemmet som foelge af de forskellige transmissionssystemer ( SECAM i Frankrig og PAL i Tyskland ), maa det konstateres, at firmaet TFR, som uimodsagt anfoert af Kommissionen under retsmoedet, inden for det i beslutningen relevante tidsrum ogsaa fremstillede apparater, der kunne tage begge systemer, og som navnlig er efterspurgt inden for de omraader af Tyskland og Frankrig, der ligger naer ved graensen . Det maa allerede paa grundlag heraf antages, at AEG ' s politik ogsaa kunne paavirke eksporten af farvefjernsynsapparater fra Forbundsrepublikken Tyskland til Frankrig .
66 Det foelger af det anfoerte, at anbringendet om, at den omtvistede adfaerd ikke kunne paavirke handelen mellem medlemsstaterne, maa afvises .
III, AEG ' s anbringender hvormed selskabet bestrider holdbarheden af Kommissionens klagepunkter
67 Kommissionen har over for AEG paatalt, at selskabet har misbrugt sit selektive salgsdistributionssystem for produkter af maerket Telefunken, eftersom firmaet har afslaaet at optage bestemte forhandlere i salgssystemet, selv om disse forhandlere opfyldte autorisationsbetingelserne, samt direkte eller indirekte har fastsat de autoriserede forhandleres salgspriser, hvorved sagsoegeren har overtraadt EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1 .
68 Kommissionen har gjort gaeldende, at den omtalte diskriminering samt fastsaettelsen af salgspriserne ikke udgoer enkeltstaaende fejltagelser, begaaet af overivrige medarbejdere, der varetog forbindelsen til kunderne, men at der er tale om overtraedelser, der er begaaet forsaetligt og systematisk . Det fremgaar klart af dokumenterne fra de respektive salgsledelser i TFR, ATF og ATBG, at der blev fulgt en politik, der tilsigtede at benytte det selektive distributionssystem til formaal, der strider mod faellesskabsretten .
69 AEG har bestridt, at der er blevet fulgt en almindelig politik med det sigte at misbruge distributionssystemet, og har desuden afvist, at der er begaaet overtraedelser i de af Kommissionen paaberaabte konkrete tilfaelde .
70 Selv om den omtvistede beslutning udelukkende retter sig mod den praktiske anvendelse af det selektive distributionssystem, skal der indledningsvis tages stilling til indholdet af og de saerlige traek ved AEG ' s almindelige salgspolitik .
71 Kommissionen har til stoette for sit klagepunkt vedroerende salgspolitikken henvist til en raekke dokumenter, som Kommissionens inspektoerer beslaglagde i forbindelse med de gennemfoerte undersoegelser hos TFR, ATF og ATBG . Det fremgaar i det hele med tilstraekkelig klarhed af disse dokumenter, at AEG var af den opfattelse, at det var ubetinget noedvendigt at opretholde en hoej avance for forhandlerne for derved at sikre overlevelsesmulighederne for specialhandelen, samt at det uden videre maatte antages, at virksomheder, der gav afkald paa en hoej avance, var ude af stand til at yde den overordentlig omkostningskraevende service, der er karakteristisk for specialhandelen .
72 Denne opfattelse er ikke i overensstemmelse med kravene til en korrekt anvendelse af det selektive distributionssystem, eftersom opretholdelsen af en mindsteavance for forhandlerne som saadan ikke paa nogen maade er omfattet af de maal, som kan forfoelges ved hjaelp af et system af denne part .
73 Det blev i den ovenfor naevnte dom i Metro-sagen, som AEG paaberaaber sig til stoette for sin opfattelse, i virkeligheden fastslaaet, at der bestaar en aarsagssammenhaeng mellem opretholdelsen af et bestemt prisniveau og mulighederne for, at specialhandelen kan overleve, samtidig med at konkurrencen forbedres ; det blev fastslaaet, at en begraensning af priskonkurrencen kun kan anses for lovlig, for saa vidt som den er noedvendig med henblik paa at opretholde konkurrencen vedroerende de af specialhandelen praesterede ydelser . Dersom disse ydelser imidlertid ogsaa kan praesteres af specialafdelingerne i lavprisvarehuse eller andre nye distributionsformer, som i kraft af deres organisationsstruktur ville vaere i stand til at praestere ydelserne til en lavere pris, ville opretholdelsen af en mindesteavance savne enhver berettigelse, eftersom den naevnte margen ikke laengere ville tjene til at sikre en konkurrence paa andre faktorer end priserne .
74 Den holdning, der afspejles i de i beslutningen naevnte dokumenter, maa tillige afvises i det omfang den, bortset fra spoergsmaalet om opretholdelse af et hoejt prisniveau, bygger paa en forudsaetning om, at de nye distributionsformer efter deres art og organisationsstruktur ikke kan opfylde specialhandelskriterierne .
75 En saadan generaliserende vurdering kan ikke forsvares, eftersom der intet er til hinder for, at et lavprisvarehus indretter sin specialafdeling for underholdningselektronik saaledes, at den opfylder de kvalitative specialhandelskriterier . En producent, der har indfoert et selektivt distributionssystem, maa derfor ikke paa grundlag af en forudfattet vurdering af de saerlige traek ved de forskellige distributionsformer undlade at undersoege i hvert enkelt tilfaelde, om en forhandler, der ansoeger om at blive autoriseret, opfylder specialhandelskriterierne . Som det i oevrigt fremgaar af sagen, har AEG maattet medgive, at der selv inden for lavprisvarehusene var en tendens til at indrette specialafdelinger, og at betingelserne for optagelse i salgsbindingen i visse tilfaelde var opfyldt .
76 Det maa herefter antages, at de af Kommissionen fremlagte dokumenter faktisk beviser, at der har foreligget en salgspolitik gaaende ud paa at sikre de autoriserede forhandlere en hoej avance og samtidig saa vidt som muligt undgaa at autorisere nye distributionsformer, der paa forhaand antoges ikke at kunne opfylde specialhandelsbetingelserne . Denne politik besidder foelgelig traek, som er uforenelige med en korrekt anvendelse af distributionssystemet .
77 Endvidere bekraefter en raekke af de af Kommissionen omtalte konkrete tilfaelde, at AEG har misbrugt distributionssystemet .
78 De konkrete tilfaelde, i hvilke AEG efter Kommissionens opfattelse har anvendt sit selektive distributionssystem ulovligt, har Kommissionen inddelt i tre grupper paa grundlag af den adfaerd, der har foert til den paastaaede overtraedelse, og Kommissionen har i denne forbindelse gjort gaeldende, at
, AEG som betingelse for autorisation har kraevet et tilsagn om anvendelse af bestemte priser, samt at selskabet paa forhaand udelukkede alle, der ikke var villige til at paatage sig denne forpligtelse,
, AEG har anvendt distributionssystemet paa grundlag af et territorialt kriterium og ikke paa grundlag af en undersoegelse af, om de kraevede betingelser var opfyldt,
, AEG har forsoegt direkte eller indirekte at formaa selskabets forhandlere til at opretholde bestemte priser .
A, Tilfaelde af manglende autorisation
1 . I Forbundsrepublikken Tyskland
a ) Ratio-Markt
79 Det anfoeres i punkt 16 i Kommissionens beslutning af 6 . januar 1982, at »grunden til, at der naegtedes [Ratio] optagelse, ikke var, at der som paastaaet manglede en specialafdeling, men at der i Ratio ' s tilfaelde var tale om et lavprisvarehus«, AEG har gjort gaeldende, at den manglende autorisation af Ratio alene skyldes, at det naevnte firma, navnlig dets forretning i Kassel, ikke paa noget tidspunkt har opfyldt specialhandelsbetingelserne .
80 Det fremgaar af brevvekslingen mellem TFR og Ratio, at afslaget paa at forsyne Ratio med varer af Telefunken-maerket, der var omfattet af det »fem-stjernede program«, ikke paa noget tidspunkt er blevet begrundet med, at bestemte betingelser for salgsbindingen ikke var opfyldt . Afslagsskrivelsen af 29 . juni 1976 indeholder alene en ganske vag henvisning til, at TFR havde truffet sin afgoerelse »efter at have overvejet alle faktiske forhold i denne [dvs . s EOEF-traktatens artikel 85] forbindelse« . Begrundelsen indeholder ingen angivelse af, paa hvilke punkter Ratio ikke opfyldte specialhandelsbetingelserne .
81 En skrivelse fra Ratio af 22 . december 1976, hvori firmaet imoedegik nogle mundtlige udtalelser, som medarbejdere ved TFR var fremkommet med i forbindelse med et besoeg hos Ratio-Markt i Kassel den 20 . maj 1976, blev ikke besvaret af TFR ; TFR har i oevrigt aldrig praeciseret, om og i hvilket omfang afslaget byggede paa de naevnte mundtlige udtalelser .
82 Det maa herefter konstateres, at ikke blot har TFR ikke paa noget tidspunkt begrundet sin leveringsnaegtelse, medmindre man vil anse den helt almindelige og ubestemte henvisning til traktatens konkurrencebestemmelser som en begrundelse, men selskabet optog heller ikke en droeftelse af de udtalelser, som Ratio havde haeftet sig ved og bestridt, og som TFR i givet fald kunne have anset som grundlag for leveringsnaegtelsen .
83 Paa denne baggrund kan det ikke haevdes, at tilfaeldet Ratio ikke er et eksempel paa, at distributionssystemet er blevet anvendt ulovligt . Den omstaendighed, at Ratio ikke har forsoegt at opnaa levering af Telefunken-varer af retslig vej, kan ikke tages som udtryk for, at Ratio skulle have anerkendt, at TFR ' s afslag var berettiget . Det kan i virkeligheden ikke antages, at det var i Ratio ' s interesse at anlaegge sag, baade paa grund af de dermed forbundne hoeje omkostninger, og fordi der i henhold til tysk ret kun er et retligt krav paa levering, dersom den paagaeldende virksomhed beviser, at den ikke kan skaffe det paagaeldende produkt fra andre fabrikanter .
b ) Harder
84 Kommissionen anfoerer i beslutningens punkt 17, at grossisten Harder, der var blevet ekskluderet fra distributionssystemet, som betingelse for at kunne blive genoptaget var blevet afkraevet en erklaering om, at han ikke ville levere AEG-produkter til lavprisvarehuse eller lignende virksomheder og ikke ville foretage eksport til andre EF-lande .
85 AEG har anfoert, at saadanne betingelser allerhoejst er blevet omtalt i skrivelsen fra salgskontoret i Freiburg af 15 . december 1976, der udelukkende skyldes et initiativ fra lederen af dette kontor, samt at skrivelsen i oevrigt viser, at afgoerelsen vedroerende genoptagelsen af Harder tilkom TFR ' s hovedkontor . Desuden skulle det fremgaa af to skrivelser fra TFR ' s advokater af 29 . august og af 7 . september 1977, at det leveringsstop, der var blevet vedtaget over for Harder paa grund af firmaets mange overtraedelser af salgsbindingen, kun kunne haeves, saafremt Harder medvirkede til at opklare de naevnte overtraedelser, saaledes som det var fastsat i standardkontrakten om salgsbindingen . Leverancerne var iflg . AEG aldrig blevet genoptaget, fordi Harder ikke havde opfyldt disse betingelser . Der er saaledes i denne forbindelse set bort fra forslaget fra salgskontoret i Freiburg, som TFR ikke fulgte .
86 Det maa paa grundlag af de i sagen foreliggende dokumenter antages, at den manglende fornyede autorisation af Harder alene skyldtes, at firmaet ikke overholdt de forpligtelser, som var blevet optaget i standardkontrakten vedroerende salgsbindingen for at ophaeve virkningerne af en misligholdelse af kontrakten ; der er heller ingen stoette for formodningen om, at Harder, selv efter en eventuel opfyldelse af de naevnte betingelser, ville vaere blevet afkraevet yderligere forpligtelser i tillaeg til de for det selektive distributionssystem gaeldende forpligtelser, eftersom TFR ' s kompetente organer ikke tog stilling til spoergsmaalet . Tilfaeldet Harder kan herefter ikke anses for fyldestgoerende bevist .
2 . I Frankrig
a ) Auchan
87 Ifoelge det af Kommissionen anfoerte ( punkt 23 i beslutningen ) afslog AEG ' s franske datterselskab ATF bestemt at optage Auchan i selskabets salgsorgani
sation . Autorisation af Auchan skete foerst, efter at firmaet havde forpligtet sig til at overholde de af ATF anbefalede priser samt indstille annoncering for Telefunken-varer .
88 AEG har gjort gaeldende, at det ikke kunne autorisere Auchan, foerend firmaet havde forpligtet sig til ikke at overtraede konkurrencebestemmelserne .
89 Det af AEG paaberaabte har ikke stoette i dokumenterne i sagen ; det fremgaar alene af disse, navnlig af ATF-notatet af 21 . marts 1970, at Auchan var en af de mest paagaaende discount-forretninger, og at firmaet anvendte yderst lave priser, men de indeholder ingen oplysninger, der stoetter anbringendet om, at priserne var i strid med den nationale konkurrenceret .
90 Det fremgaar tvaertimod af et ATF-notat af 20 . oktober 1978, at en overenskomst mellem ATF og Auchan var mulig under foelgende forudsaetninger : »[Auchan] ville som modydelse for vore leverancer, som firmaet har staerkt brug for, da det ikke laengere oensker at arbejde med Grundig, vaere indforstaaet med at indstille enhver dagbladsannoncering for vore fjernsynsapparater og foelge de vejledende priser, vi ville anmode firmaet om at anvende, forudsat at ingen anden forretning, uanset art, forlanger lavere priser i den by, hvor disse varer skulle saelges, idet Auchan i saa fald ville vaere noedsaget til at tilpasse sig disse priser« . Auchan blev optaget i AEG-salgsbindingen den 3 . november 1978 .
91 Det fremgaar af det anfoerte, at Auchan for at kunne modtage leverancer af Telefunken-varer, der var omfattet af salgsbindingen, var villig til frivilligt at begraense firmaets frihed til at fastsaette priserne, idet firmaet gav afkald paa at anvende priser, der laa under den laveste pris, der blev taget af de andre forhandlere i den by, hvor produkterne blev solgt . En saadan forpligtelse er imidlertid aabenbart i strid med betingelserne i standardkontrakten .
b ) Iffli
92 I et ATF-notat af 30 . juni 1978, der omtales i beslutningens punkt 26, hedder det ordret : »Hr . Iffli forpligter sig til at overholde vore priser og forsikrer os om, at han ikke har valgt Telefunken for at skade maerket« .
93 AEG ' s udlaegning, hvorefter udtrykket »vor priser« gaar paa de forhandlerindkoebspriser, som ATF benyttede over for Iffli, samt at loeftet om »ikke at skade maerket« betyder et tilsagn om ikke at ville saelge til priser, der var i strid med konkurrencebestemmelserne, er ikke overbevisende . Det af ATF benyttede udtryk »vore priser« ville nemlig ikke vaere umiddelbart forstaaeligt, dersom det gik paa andet end detailsalgspriserne, og udtrykket »skade maerket« betyder i almindelighed intet andet end at saelge til priser, som en producent kan anse som skadelige for sine produkters gode navn . Denne opfattelse, der goeres gaeldende af Kommissionen, underbygges i oevrigt i vaesentligt omfang af det samme notat af 30 . juni, hvori det anfoeres, at Iffli havde forhoert sig om ATF ' s salgsbetingelser, og at ATF havde forklaret ham selskabets prispolitik, og navnlig de retningslinjer, hvorefter der skulle kalkuleres »med en avance paa 25 % af detailsalgsprisen inklusive afgifter« .
94 ATF ' s bestraebelser paa at undgaa priskonkurrence fremgaar bl.a . af en anden passus i samme notat, der lyder : »Vi ville anse det for bedre at faa en overenskomst mellem Le Roi de la Télé, Iffli og Darty for Metz vedroerende en fast prispolitik end at laegge Iffli paa is . . . ham ville det i hvert tilfaelde lykkes at faa Telefunken-varer og vi ville derefter ikke laengere have mulighed for at arbejde for, at vor prispolitik overholdes« .
3 . Belgien
a ) Diederichs
95 AEG har anfoert, at afvisningen af at autorisere grossisten Diederichs ( punkterne 36-39 i den anfaegtede beslutning ) var begrundet med, at Diederichs efter AEG ' s opfattelse ikke var i stand til at opfylde specialhandelsbetingelserne .
96 Dette anbringende kan ikke tages til foelge . Saaledes omtaler hverken brevvekslingen mellem ATBG og Diederichs eller TFR ' s og ATBG ' s interne dokumenter nogen betingelse, som Diederichs ikke opfyldte, bortset fra en bemaerkning om, at Diederichs havde overtraadt konkurrencebestemmelserne, idet han havde indfoert salgsbundne varer af maerket Telefunken fra Tyskland, samt at han for at kunne blive optaget som autoriseret forhandler maatte
forpligte sig til at afstaa herfra i fremtiden . Parallelimport kan imidlertid ikke betragtes som en overtraedelse af konkurrencebestemmelserne, hvorimod et loefte om ikke laengere at ville gennemfoere import af denne art klart er i strid med faellesskabsretten, eftersom det ville give en producent mulighed for at afskaerme de nationale markeder og paa denne maade omgaa princippet om de frie varebevaegelser .
97 Det maa herefter antages, at den eneste grund til, at Diederichs blev naegtet autorisation, var den, at sagsoegeren oenskede at opretholde en bestemt distributionsstruktur paa de forskellige nationale markeder, hvilket i oevrigt fremgaar ganske tydeligt af udtalelsen i et TFR-notat af 28 . oktober 1977, hvorefter AEG Bruxelles havde oensket »af salgspolitiske grunde at give afkald paa at autorisere Diederichs« .
B, Tilfaelde vedroerende omraadebeskyttelse
98 Det anfoeres i beslutningens punkt 29, at ATF tildelte de forhandlere, som selskabet havde udvalgt, et bestemt salgsomraade med loefte om, at disse forhandlere inden for det tildelte omraade ville vaere helt uden konkurrenter med hensyn til Telefunken-varerne . I samtlige tilfaelde, hvor andre forhandlere fra det paagaeldende omraade ansoegte om at blive optaget i distributionssystemet, afslog ATF optagelse .
99 AEG har anfoert, at en forskriftsmaessig anvendelse af distributionssystemet for ATF ' s vedkommende alene medfoerer en undladelsesforpligtelse, nemlig til ikke at naegte at autorisere de forhandlere, som ansoeger om optagelse, og opfylder specialhandelsbetingelserne, derimod ikke en positiv forpligtelse til at rette henvendelse til alle de forhandlere, der opfylder de naevnte betingelser, for at hverve dem for AEG-Telefunken ' s selektive distributionssystem . Der kan herefter kun vaere tale om en ulovlig anvendelse af distributionssystemet, dersom det blev bevist, at forhandlere, der ansoegte om optagelse samt opfyldte autorisationsbetingelserne, var blevet afvist af hensyn til omraadebeskyttelsen .
100 Det bemaerkes, at spoergsmaalet om, hvorvidt der forelaa en omraadebeskyttelse, skal vurderes saavel ud fra det synspunkt, om der var givet beskyttelse mod initiativer fra autoriserede forhandlere i andre omraader, som ud fra synspunktet, om der var beskyttelse mod autorisation af nye forhandlere i et bestemt omraade .
1 . Tilfaeldet »Le Roi de la Télé«
101 Som det fremgaar af en skrivelse fra ATF af 9 . november 1972, saa selskabet under henvisning til indgaaede salgsaftaler for Metz med firmaet »Le Roi de la Télé« sig ikke i stand til at imoedekomme en anmodning fra Iffli om leverancer . I et internt ATF-notat af 30 . juni 1978 vedroerende Iffli ' s ansoegning hedder det bl.a .: »Vi er bekendt med problemerne omkring denne ansoegning i byen Metz, hvor ' Le Roi de la Télé ' hidtil har haft eneforhandlerret, men der maa noedvendigvis traeffes en afgoerelse« . Det fremgaar heraf, at »Le Roi de la Télé« havde haft omraadebeskyttelse allerede foer distributionssystemet blev indfoert og frem til 1978, og at omraadebeskyttelsen foerst blev haevet, da ATF i anledning af en ny ansoegning fra Iffli kom til den opfattelse, at saavel forretningsmaessige som juridiske hensyn talte meget staerkt mod at afslaa denne ansoegning .
2 . Lama
102 I beslutningens punkt 34 omtales en skrivelse af 23 . oktober 1978, hvori ATF meddeler grossisten Lama i Paris foelgende : »Derimod er det i forbindelse med grossister ganske normalt, at vi indroemmer dem en faktisk eneforhandling for et bestemt omraade, ogsaa selv om dette bliver ulovligt i henhold til Scrivener-cirkulaeret« .
103 Efter AEG ' s opfattelse er den naevnte skrivelse intet bevis for, at ATF ved ikke at optage en forhandler i selskabets salgsorganisation har udvist en adfaerd, der konkret tilsigtede at yde en autoriseret videreforhandler omraadebeskyttelse ; ved den af Kommissionen anfoerte udtalelse oenskede ATF udelukkende, under brug af visse overdrivelser, der er almindelige i forretningssammenhaeng, at vise sin imoedekommenhed over for en forretningsforbindelse .
104 Det bemaerkes imidlertid, at en faktisk eneforhandlingsret kun kan sikres ved at udelukke de andre forhandlere, der driver virksomhed inden for det samme omraade som den autoriserede forhandler . Idet ATF har anerkendt, at det var selskabets normale praksis at yde en faktisk eneforhandlingsret, samt har stadfaestet pligten til at fastholde denne praksis i forhold til firmaet Lama, har selskabet selv bekraeftet, at der forelaa en ulovlig adfaerd .
3 . Radio du Centre
105 I en skrivelse af 2 . marts 1978 meddelte ATF Radio du Centre, at selskabets handelsmaal for 1978 mht . farvefjernsyn og radio-elektroakustik tvang selskabet til at »overveje vore aftaler fra 1977 vedroerende fastlaeggelsen af Deres aktivitetsomraade for saa vidt angaar vort maerke« . Eftersom ATF for at goere det muligt for Radio du Centre og SNER at samarbejde i departementet Puy-de-Dôme saa sig tvunget til at aendre de aftaler, der var indgaaet med Radio du Centre, maa det noedvendigvis antages, at der i disse aftaler blev ydet forhandleren en omraadebeskyttelse, der var til hinder for, at ATF inden for det samme omraade imoedekom autorisationsansoegninger fra andre forhandlere .
4 . Schadroff
106 Da firmaet Schadroff i Bourg St . Andeol klagede over, at en grossist fra Marseille havde givet tilbud inden for Schadroff ' s omraade, meddelte ATF ved skrivelse af 13 . april 1979 firmaet, at en af selskabets ansvarlige medarbejdere »har henvendt sig til grossisten i Marseille, med henblik paa at denne undlader saadanne tilbud inden for Deres omraade«, og anfoerte, at der tilkom Schadroff »en faktisk omraadebeskyttelse, som vi, hvilket vi meget hyppigt har bevist over for Dem, altid har forsvaret« . Det fremgaar af den naevnte skrivelse, at ATF greb aktivt ind for at forhindre andre autoriserede forhandlere i at traenge ind paa det omraade, hvor Schadroff havde eneforhandling .
C, Tilfaelde af paavirkning af priserne
1 . Direkte paavirkning
a ) I Forbundsrepublikken Tyskland
i ) Suma
107 Notatet fra AEG ' s salgskontor i Muenchen af 20 . april 1977, hvori det ordret hedder, at Suma lovede »ikke at optraede som prisfoerer, men i bedste fald at tage markedets laveste pris ; imidlertid efter evne at holde sig mellem de gennemsnitlige butikspriser og de laveste priser«, lader ingen tvivl tilbage om, at Suma blev paavirket til at begraense sin frihed til priskonkurrence .
ii ) Holder
108 Det fremgaar af det i beslutningens punkt 41 anfoerte TFR-notat af 30 . november 1976, at TFR »over for Holder indgaaende gjorde rede for salgspolitikken og fastsaettelsen af priserne« .
109 AEG har i denne forbindelse anfoert, at der i dette tilfaelde var tale om en droeftelse vedroerende introduktionen af et helt nyt TFR-apparat, TRX 2000, som imidlertid var meget dyrt . Eftersom introduktionen kraevede stor omhu, var det paakraevet over for forhandlerne indgaaende at redegoere for de naermere omstaendigheder omkring salget af det paagaeldende apparat samt at forklare hvilke priser, der gav den bedste garanti for, at apparatet blev en forretningsmaessig succes .
110 Selv om det antages, at TFR ikke, og dette er det sandsynligste, noejedes med at oplyse Holder om de priser, der i betragtning af markedssituationen var mest hensigtsmaessige i forbindelse med introduktionen af det nye apparat, men derimod faktisk oenskede at fastsaette en salgspris for apparatet, vedroerer overtraedelsen af konkurrencebestemmelserne, i modsaetning til et tilfaelde som Suma, hvor forpligtelsen vedroerende priserne daekkede det totale produktionsprogram for salgsbundne Telefunken-varer, i dette tilfaelde kun en enkelt model inden for en enkelt gruppe af salgsbundne varer og kun i forhold til en lille detailhandler ; herved bliver overtraedelsen af vaesentlig mindre betydning .
b ) I Frankrig
i ) Darty
111 I afgoerelsen punkt 42 omtales en skrivelse fra ATF af 26 . maj 1978, hvori der henvises til »en af Darty paataget forpligtelse til at genforhoeje salgspriserne« .
112 Det bemaerkes, at det forhold, at den af Darty paatagne forpligtelse bestod i, at firmaet skulle standse et salgsfremstoed i Paris-omraadet og atter anvende sine oprindelige priser, intet aendrer ved, at det indgreb, som ATF foretog i dette oejemed, maa betragtes som en ulovlig paavirkning af priserne . AEG ' s anbringende om, at der ved en fejltagelse blev talt om »forpligtelse«, selv om
der var tale om Darty ' s ensidige beslutning, forekommer ikke trovaerdigt, saa meget mere som en ledende medarbejder fra ATF, saaledes som det udtrykkeligt fremgaar af notatet af 5 . juni 1978, aflagde besoeg hos Darty vedroerende de »i Paris praktiserede priser for farvefjernsyn« .
ii ) Forhandlerne i Paris
113 For saa vidt angaar Paris-omraadet anfoeres det endvidere i det naevnte notat, at den 2 . juni 1978 syntes »alle« indforstaaet med at genforhoeje priserne, og kun FNAC havde endnu ikke gjort dette, hvorfor Hondré fra ATF skulle saette sig i forbindelse med firmaet .
114 AEG har bestridt, at ordet »alle« ( »tout le monde« ) betegner de »af ATF forsynede detailhandlere i Paris«, saaledes som det anfoeres i beslutningens punkt 43, men at den naevnte notits kun skulle vedroere Darty og FNAC modsiges af overskriften til notatets tredje afsnit ( priserne i Paris ) samt af ordvalget »alle« .
115 Det maa herefter anses for bevist, at der forelaa en aftale vedroerende priserne mellem AEG og detailhandlerne i Paris-omraadet .
iii ) Camif
116 Tilfaeldet Camif, der omhandles i beslutningens punkt 44, bygger paa foelgende passus i et ATF-notat af 5 . juni 1978 : »Eftersom visse forhandlere, heriblandt Darty, anser Camif som en normal kunde, dvs . som en konkurrent, og derfor agter at tilpasse deres priser til Camif ' s katalogpriser, har vi den 2 . ds . henvendt os til hr . Dechambre og anmodet ham om at forhoeje detailsalgspriserne for varerne i vinterkataloget 1978« . Over for dette ordrette citat forekommer det lidet overbevisende, at ATF, som paastaaet, men ikke naermere underbygget af AEG, skulle have anmodet Camif om at forhoeje priserne under hensyn til en forhoejelse af AEG ' s salgspriser, der skulle finde sted i september 1978 .
iv ) Cart
117 I en skrivelse af 4 . november 1977, der omhandles i beslutningens punkt 46, henviste ATF over for Cart til den prisaftale, de to virksomheder havde indgaaet, og anfoerte, at den manglende overholdelse af de paatagne forpligtelser fra Cart ' s side kun kunne »kaste en skygge over deres forretningsforbindelse« . ATF tilfoejede : »Reaktionen fra visse af vore repraesentanter har ikke ladet vente paa sig, eftersom de finder, at Cart har holdt udsalg i stedet for at tilskynde til at opretholde priserne« . Endelig stillede ATF Cart det spoergsmaal, om det var muligt at standse distributionen af Cart ' s katalog med de paatalte priser eller eventuelt at tilbagekalde kataloget .
118 Den i den naevnte skrivelse af 4 . november 1977 fremsatte opfordring til at opretholde priserne kan paa ingen maade forklares med, at det var noedvendigt at tage hensyn til en forhoejelse af grossistsalgspriserne, der foerst blev gennemfoert i september 1978 . I skrivelsen af 21 . juli 1978, hvori ATF gav Cart meddelelse om den naevnte forhoejelse, noejedes ATF ikke med alene at anfoere de detailsalgspriser, som kunne anvendes for at tage hensyn til forhoejelsen, men selskabet tilfoejede ordret : »Under henvisning til vores aftale anmoder vi Dem om, at de ovenfor naevnte detailsalgspriser, der skal forstaas som mindstepriser, laegges til grund, naar De udformer Deres katalog« .
v ) FNAC, Darty og Grands Magasins
119 I en skrivelse fra ATF af 13 . oktober 1978 ( beslutningens punkt 45 ), der har overskriften »Detailpriser gaeldende fra 18 . 9 . 1978«, findes foelgende passus : »Vi er naaet til enighed med vore store kunder, dvs . Darty FNAC og Grands Magasins om, at alle disse priser finder anvendelse fra 2 . november 1978« . Selv om det antages, at der her, som anfoert af AEG, alene er tale om at overvaelte forhoejelsen af grossistpriserne paa detailpriserne, lagde ATF ubestrideligt pres paa nogle af selskabets forhandlere, for at de saa hurtigt som muligt skulle gennemfoere denne overvaeltning, og traf endog en aftale med dem herom .
vi ) Capoferm
120 Det fremgaar af et internt ATF-notat af 3 . april 1979, at detailhandelsgrupperne Capoferm/Darty over for ATF havde forpligtet sig til ikke at nedsaette detailprisen ved hjaelp af en saerpraemie, der var indroemmet dem for at finansiere tilbagetagelsen af gamle fjernsynsapparater som et middel til at fremme salget af nye apparater .
121 Eftersom den naevnte praemie allerede blev fratrukket ATF ' s fakturapris, forpligtede forhandleren sig i praksis til at anvende den samme avance saavel i tilfaelde af, at et gammelt apparat blev taget tilbage, hvilket vil sige at praemien blev betalt til kunden, som i tilfaelde af, at fjernsynsapparatet blev solgt uden indbytning . En saadan forpligtelse til at anvende en mindstepris selv i det tilfaelde, at der ikke sker indbytning og praemien saaledes bliver en ren gevinst, der ydes forhandleren, udgoer en prisaftale, der er uforenelig med Faellesskabets konkurrenceret .
c ) I Belgien
i ) Verbinnen
122 Det anfoeres i den anfaegtede beslutnings punkt 39, at efter oplysninger fra den belgiske detailhandler Verbinnen opfordrede ATBG ham i januar/februar 1980 til at forhoeje prisen for et Telefunken-fjernsynsapparat med 3 000 belgiske francs for saaledes at tilpasse sig det stedlige belgiske prisniveau i detailleddet .
123 Det fremgaar ikke af de oplysninger, som Verbinnen har fremsendt til Kommissionen i to skrivelser af 3 . og 27 . november 1980, at ATBG lagde pres paa firmaet for at tvinge det til at opretholde bestemte detailsalgspriser . Det fremgaar heller ikke af skrivelsen af 27 . november, at ATBG skulle have forsoegt at formaa Verbinnen til at anvende de af Telefunken fastsatte priser . Verbinnen har i sine skrivelser selv anvendt det nederlandske ord »voorstellen«, der betyder »forslag«, og det ville givetvis gaa for vidt at antage, at det forhold, at ATBG under en uformel samtale havde naevnt en pris, som selskabet mente kunne tages for en bestemt slags apparater, uden videre udgjorde ulovlig prispaavirkning .
2 . Indirekte paavirkning
a ) Suma
124 I beslutningens punkt 49 anfoeres det med stoette i et TFR-notat af 20 . april 1977, at firmaet Suma indroemmedes en »loyalitetsbonus« paa 2 % af omsaetningen som modydelse for den tilbageholdenhed, som firmaet havde udvist mht . priskonkurrence .
125 AEG har givet forskellige forklaringer paa karakteren af den naevnte bonus : medens selskabet under hoeringen den 19 . august 1980 udtalte, at der var tale om en modydelse for, at firmaet havde stillet arealer til raadighed i udstillingsvinduerne og i salgslokalerne, har selskabet senere gjort gaeldende, at der alene var tale om en ekstrarabat, der blev ydet Suma som en betydelig kunde .
126 Direktoeren for Suma, Waltenberger, har den 2 . september 1980 over for en tjenestemand ved Kommissionen udtalt, »at den loyalitetsbonus, som AEG tilboed under droeftelsen med Suma den 20 . april 1977 [jfr . AEG ' s notat af samme dato], skulle ydes til gengaeld for, at AEG, forinden der blev indrykket annoncer i dagspressen, normalt blev underrettet om, hvilken artikel der ville blive annonceret . Det blev desuden lovet AEG-Telefunken, at saerligt agressive konkurrentpriser ville blive indberettet til Telefunken, samt at Suma ikke uden videre ville anvende disse priser, men kun saafremt der ikke var tale om tidsbegraensede fremstoed fra konkurrenternes side« .
127 I en skrivelse fra AEG ' s advokater til Kommissionen af 15 . oktober 1980, hvori der gives en fremstilling af sagens faktiske omstaendigheder, og hvorom Waltenberger i en telexmeddelelse af 29 . oktober 1980 har udtalt, at fremstillingen fuldt ud er i overensstemmelse med det faktisk passerede, afvises enhver paavirkning af priserne, om end det indroemmes, at »bonussen« officielt blev betegnet som en godtgoerelse for, at Suma underrettede Telefunken om markedsudviklingen .
128 Selv om samtlige de anfoerte udtalelser fortolkes paa den for AEG mest fordelagtige maade, saaledes at bonussen paa 2 % alene stod i forbindelse med et
tilsagn fra Suma om at holde TFR underrettet om de priser, der anvendtes af Suma selv samt af de oevrige forhandlere, kan der ikke herske tvivl om, at TFR ved hjaelp af et saadant tilsagn blev sat i stand til at kontrollere de af Suma anvendte priser ; som det fremgaar af notatet fra AEG ' s salgskontor i Muenchen af 20 . april 1977, havde Suma udtrykkeligt erklaeret sig indforstaaet med at indtage en forsigtig holdning i konkurrencen og goere det lettere for TFR at gribe ind i tilfaelde, hvor andre autoriserede forhandlere foerte en for agressiv prispolitik . Eftersom den forpligtelse, der var knyttet til bonussen, saaledes gjorde det lettere for TFR at kontrollere priserne, maa den naevnte bonus faktisk betragtes som et middel til indirekte at paavirke priserne .
3 . Andre konkrete tilfaelde vedroerende indgreb i priserne
a ) Wilhelm
129 I en skrivelse af 22 . juli 1976 til salgskontoret i Saarbruecken udbeder TFR sig oplysninger om firmaet Wilhelm ' s »meget forstyrrende priser« og spoerger : »hvorfor begynder det nu igen?« . Modsat Kommissionens opfattelse kan det imidlertid ikke antages, at den naevnte skrivelse indeholder en stiltiende opfordring til at gribe ind over for en virksomhed, der anvender nedsatte priser . Brevet kan meget vel forstaas saaledes, at adressaten anmodes om at undersoege, om firmaet Wilhelm ' s adfaerd var korrekt . Saaledes blev skrivelsen ogsaa forstaaet af salgskontoret i Saarbruecken, og dette svarede den 22 . juli 1976, at Wilhelm ' s tilbud laa inden for rammerne af en normal priskonkurrence .
b ) Schlembach
130 I et notat af 8 . september 1977, der omtales i beslutningens punkt 51, meddeler chefen for TFR ' s salgskontor i Koeln, at han og detailhandleren Schlembach den 8 . september 1977 paa grund af sidstnaevntes avisannoncer med Telefunken-varer foerte en »aabenhjertig og af og til ophidset samtale«, og at chefen herunder havde gjort det klart for Schlembach, »at gentagelse af annoncerne . . . ville medfoere en vaesentlig forstyrrelse af samarbejdet« . Eftersom AEG ikke har kunnet foere bevis for sit anbringende om, at de paagaeldende annoncer udgjorde en overtraedelse af den tyske konkurrenceret,
maa det konstateres, at truslerne om at afbryde forretningsforbindelsen var ganske ubefoejede og alene tilsigtede at paavirke denne forhandlers priser paa en ulovlig maade .
c ) Gruoner, Suedschall og Massa
131 Tilfaeldene Gruoner, Suedschall og Massa er med urette blevet anfoert i beslutningen, eftersom de naevnte firmaer, saaledes som det fremgaar af en rapport fra salgskontoret i Mannheim af 31 . oktober 1978, havde solgt fjernsynsapparater af modellen »Imperial«, der ikke var omfattet af Telefunken ' s salgsbinding, til meget lave priser, som TFR betegnede som forstyrrende . I disse tilfaelde er der saaledes ikke tale om en ulovlig anvendelse af salgsbindingen .
d ) Kaufhof ( Kassel ) og Hertie ( Frankfurt )
132 Det anfoeres i den naevnte rapport af 31 . oktober 1978, at markedet endvidere var blevet forstyrret som foelge af lavpristilbud fra blandt andre Kaufhof ( Kassel ) og Hertie ( Frankfurt ). Det anfoeres dernaest : »Det var foerst muligt at opnaa en rolig situation efter intensive bestraebelser« .
133 AEG har i denne forbindelse anfoert, at det naevnte udtryk sigter til de anstrengelser, som selskabet maatte udfolde for at overbevise de oevrige forhandlere, der var overordentligt foruroligede over de to naevnte detailhandleres meget lave priser, om, at Kaufhof ' s og Hertie ' s saertilbud ikke skyldtes saerligt gunstige leveringsbetingelser fra TFR ' s side .
134 Eftersom Kommissionen ikke har forsoegt at opklare dette punkt, kan den temmelig uklare saetning i det omtalte dokument ikke betragtes som et fyldestgoerende bevis for, at der forelaa en overtraedelse .
D, Konklusioner vedroerende de konkrete tilfaelde
135 Som resultat af proevelsen af de af Kommissionen anfoerte konkrete tilfaelde bemaerkes :
a ) Det maa anses for fyldestgoerende bevist for Domstolen, at salgsbindingen er blevet anvendt ulovligt i foelgende tilfaelde : Ratio, Auchan, Iffli, Diederichs ( til optagelsen knyttet ulovlige betingelser ); Le Roi de la Télé, Lama, Radio du Centre, Schadroff ( omraadebeskyttelse ); Suma, Darty, Camif, Cart, FNAC ( direkte paavirkning af priserne ), Darty, FNAC, forhandlere i Paris og Grands Magasins ( prisaftale ); Suma ( indirekte paavirkning af priserne ); Schlembach ( forsoeg paa at paavirke priserne ).
b)De af Kommissionen fremlagte beviser er derimod ikke tilstraekkelige til at godtgoere, at der er sket en overtraedelse af konkurrencebestemmelserne i tilfaeldene Harder, Holder, Wilhelm, Gruoner, Suedschall, Massa, Kaufhof ( Kassel ), Hertie ( Frankfurt ) og Verbinnen ; tilfaeldet Mammouth kommer ikke i betragtning, da det ikke blev naevnt i meddelelsen af klagepunkter, samt da AEG ikke modtog underretning om det, inden beslutningen blev vedtaget .
136 Det foelger af det ovenfor anfoerte, at det maa anses som fyldestgoerende bevist for Domstolen, at AEG ' s ulovlige anvendelse af salgsbindingen var af systematisk art . Det forhold, at Kommissionen ikke har foert bevis for en raekke af de konkrete tilfaelde, giver ikke anledning til at tvivle paa, at den af AEG fulgte retsstridige adfaerd har vaeret af systematisk art og goer ikke den overtraedelse, som Kommissionen har konstateret i sin beslutning af 6 . januar 1982, mindre vaesentlig .
137 Domstolen betragter det som en skaerpende omstaendighed ved den naevnte overtraedelse, at det selektive distributionssystem efter at vaere blevet godkendt af Kommissionen blev anvendt i strid med de forpligtelser, som den paagaeldende virksomhed havde paataget sig, og som er afgoerende for, at selektiv distribution er forenelig med EOEF-traktatens artikel 85 .
138 Der er herefter ingen anledning til at aendre stoerrelsen af den af Kommissionen fastsatte boede . Kommissionen maa herefter i det hele frifindes for de af AEG nedlagte paastande vedroerende Kommissionens beslutning af 6 . januar 1982 .
IV, Spoergsmaalet om renter
139 Tilbage staar at tage stilling til, om AEG er forpligtet til at svare renter af boeden indtil betaling sker .
140 AEG har hertil under sagen gjort gaeldende, at der ikke i faellesskabsretten er hjemmel for en pligt til at betale morarenter .
141 Det bemaerkes, at en virksomhed utvivlsomt, isaer i perioder hvor renteniveauet er meget hoejt, kan opnaa en vaesentlig fordel ved at forhale betalingen af en boede saa laenge som muligt . Saafremt man ville tiltraede den opfattelse, at foranstaltninger, hvorved denne fordel neutraliseres, ikke er lovlige i henhold til faellesskabsretten, ville man tilskynde til indbringelse af aabenbart grundloese soegsmaal, der alene havde til formaal at forhale betalingen af boeden . Traktatens bestemmelser om den judicielle proevelse af institutionernes retsakter kan imidlertid ikke taenkes at have tilsigtet et saadant resultat .
142 Det samme princip udtrykkes i oevrigt i artikel 86, stk . 2, i Domstolens procesreglement, som i tilfaelde, hvor Domstolen anordner udsaettelse af fuldbyrdelsen eller traeffer bestemmelse om andre foreloebige foranstaltninger, giver hjemmel for, at »fuldbyrdelsen af kendelsen kan goeres betinget af, at den begaerende part stiller en sikkerhed, hvis stoerrelse og art skal fastsaettes under hensyn til omstaendighederne« .
143 Det paahviler herefter AEG at svare morarenter til Kommissionen af boeden . Det findes ufornoedent at tage stilling til spoergsmaalet om stoerrelsen af det beloeb, der herefter skal betales, eftersom AEG hverken har bestridt den rentesats, der skal finde anvendelse, eller det tidspunkt, fra hvilket kravet forrentes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
144 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom . Sagsoegeren, der har tabt sagen, betaler derfor sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Sagsoegte frifindes .
2.AEG-Telefunken AG betaler Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber morarenter af den paalagte boede .
3.Sagsoegeren betaler Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber sagens omkostninger .