61999CC0119_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1. Selskaberne i Hewlett Packard-koncernen indfører til Fællesskabet apparater med flere funktioner, kaldet »HP Office Jet«, som forener en printer med en kopimaskine, et telefaxapparat og en skanner. De modtog mellem 1995 og 1997 bindende tariferingsoplysninger fra de italienske, britiske og franske toldmyndigheder, som tariferede apparaterne i pos. 8471 92 20 (nu 8471 60 40) (printere). Denne tarifering medførte en toldafgift på 1,5%, som skulle falde bort fra den 1. januar 1998.
2. I 1997 udstedte Kommissionen forordning (EF) nr. 2184/97 af 3. november 1997 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur, som tariferede et apparat med de samme fire funktioner som de førnævnte apparater fra Hewlett Packard-koncernen, i pos. 8517 21 00 (telefaxapparater), som pålægges en toldafgift på 3,8%.
3. Hewlett Packard fandt det hensigtsmæssigt, selv om tariferingsoplysningen, som vedrørte selskabets varer, og som var afgivet af de franske toldmyndigheder, hverken var blevet ændret eller tilbagekaldt, at anmode disse om en ny bindende tariferingsoplysning for selskabets apparater med flere funktioner, idet formålet var at få bekræftet tariferingen af sidstnævnte som printere.
4. Toldmyndighederne, som blev forelagt denne anmodning, har den 2. april 1998, under hensyn til forordning nr. 2184/97, afgivet en bindende tariferingsoplysning, som tariferer de omhandlede apparater i pos. 8517 21 00 (telefaxapparater).
5. Som følge heraf har Hewlett Packard anlagt sag ved Tribunal d'instance de Paris 7 (Frankrig).
6. Denne ret var i modsætning til Hewlett Packard af den opfattelse, at forordning nr. 2184/97 fandt anvendelse på »HP Office Jet«-produkterne, således at disse faktisk burde tariferes i pos. 8517 21 00, men den var i tvivl om gyldigheden af den nævnte forordning, hvorfor den ved dom af 30. marts 1999 har forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Ved anvendelse af den fælles toldtarif henhører telefaxapparater og printere ikke under den samme tariferingsposition. Såfremt en enkelt maskine er beregnet til at udføre flere funktioner, fastlægges tariferingspositionen på grundlag af apparatets hovedfunktion.
Har Kommissionen således i punkt 3 i forordning nr. 2184/97 gyldigt kunnet bestemme, at alle telefaxapparater med flere funktioner, der i det væsentlige består af
- et modem
- en skanner
- en trykkeanordning (printer)
og som arbejder selvstændigt eller i forbindelse med en computer, henhører under tariferingsposition 8517 21 00 (telefaxapparater,) og dermed udelukke muligheden for, at det i hver enkelt sag bedømmes, hvilken funktion der faktisk er dominerende for apparatet, og herved fastslå, at printerdelen principielt er af underordnet betydning, uanset hvilket apparat der er tale om, såfremt apparatet indgår i den beskrevne kategori?«
7. Inden jeg undersøger, hvorledes dette spørgsmål skal besvares, vil jeg anføre de fællesskabsretlige bestemmelser, der nødvendigvis må tages udgangspunkt i.
Den kombinerede nomenklatur
8. Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2086/97 af 4. november 1997, omfatter bl.a. følgende positioner:
»8471 Automatiske databehandlingsmaskiner og enheder dertil; magnetiske og optiske læsere, maskiner til overførsel af data til datamedier i kodet form samt maskiner til bearbejdning af sådanne data, ikke andetsteds tariferet:
[...]
8471 60 - Indlæse- eller udlæseenheder, også sammenbygget med en lagerenhed i et fælles kabinet:
[...]
- - I andre tilfælde:
[...]
8471 60 40 - - - Printere
[...]
8471 60 90 - - - Andre varer«
og
»8517 Elektriske apparater til trådtelefoni og trådtelegrafi, herunder apparater til trådtelefoni, med trådløst telefonrør, og apparater til bærefrekvenstrådsystemer eller digitalnetsystemer; videofoner:
8517 21 00 - - Fjernkopieringsapparater (telefaxapparater)«.
Forordning nr. 2184/97
9. Artikel 1 i forordning nr. 2184/97 bestemmer:
»De varer, der er anført i kolonne 1 i skemaet i bilaget, tariferes i den kombinerede nomenklatur i de i kolonne 2 i skemaet nævnte KN-koder.«
10. Punkt 3 i bilaget til forordningen ser således ud:
>lt>0
Bestemmelserne om fortolkning af den kombinerede nomenklatur
11. De almindelige tariferingsbestemmelser 1 og 6, der vedrører fortolkningen af den kombinerede nomenklatur, lyder henholdsvis således:
»Overskrifter til afsnit, kapitler og underkapitler tjener alene til orientering; tariferingen skal ske med hjemmel i positionsteksterne og de til afsnit og kapitler knyttede bestemmelser samt, for så vidt de ikke strider mod de nævnte tekster og bestemmelser, efter nedenstående regler.
Tariferingen af varer i underpositionerne inden for en position skal ske med hjemmel i underpositionsteksterne og de dertil hørende bestemmelser samt - med de fornødne tillempninger - efter ovennævnte bestemmelser, idet kun underpositioner på samme niveau er sammenlignelige. For denne bestemmelse gælder, at også relevante afsnits- og kapitelbestemmelser finder anvendelse, medmindre andet følger af sammenhængen.«
12. Det fremgår af bestemmelse 3 til afsnit XVI i den kombinerede nomenklatur, at »når andet ikke er bestemt, tariferes kombinerede maskiner, der består af to eller flere maskiner, der er sammenbygget til en enhed, samt andre maskiner, der er indrettet til at udføre to eller flere funktioner (komplementære eller alternative), efter den pågældende kombinations eller maskines hovedfunktion«.
13. Når man læser forelæggelsesdommen, fremgår det, at den nationale ret har fortolket forordning nr. 2184/97 således, at alle apparater, som svarer til den »beskrivelse«, der er indeholdt i bilagets venstre kolonne, skal tariferes i pos. 8517 21 00.
14. Således har retten tilsyneladende været af den opfattelse, at »begrundelsen«, som optræder i højre kolonne, nemlig at »[...] telefaxfunktionen er apparatets væsentligste funktion«, skal fortolkes således, at fællesskabslovgiver har fastlagt, at for alle apparater med flere funktioner, som svarer til beskrivelsen i venstre kolonne, kan den væsentligste funktion kun være telefaxfunktionen.
15. Ud fra denne fortolkning af forordningen har retten draget den konklusion, at den ikke måtte tage hensyn til »HP Office Jet«-produkternes særlige kendetegn med henblik på at tarifere dem i en anden position.
16. I sin undren over dette - formodede - absolutte forbud mod at foretage et konkret skøn, finder den nationale ret det tvivlsomt, om forordningen er gyldig, og den har følgelig forelagt et spørgsmål i medfør af artikel 234 EF.
17. Hvis forordning nr. 2184/97 virkelig forbød enhver hensyntagen til de særlige kendetegn hos et givet apparat med flere funktioner, kunne jeg kun dele den nationale dommers undren.
18. Der er nemlig tale om en forordning, som, samtidig med at den henviser til bestemmelse 3 til afsnit XVI i den kombinerede nomenklatur, synes at opstille en regel om, at alle apparater med flere funktioner, som forener en telefax med en printer, en skanner og en kopimaskine, og som svarer til beskrivelsen i bilagets venstre kolonne, nødvendigvis har telefaxfunktionen som hovedfunktion.
19. Jeg er imidlertid overbevist om, at forordning nr. 2184/97 ikke skal fortolkes på denne måde, idet Kommissionen, som har udstedt den, klart og overbevisende i sit indlæg anlægger en væsensforskellig fortolkning.
20. Jeg erindrer om, at volder et bestemt produkts tarifering vanskeligheder, eller kan den diskuteres, udsteder Kommissionen efter udtalelse fra Toldkodeksudvalget en tariferingsforordning.
21. Det drejer sig ikke om en abstrakt tarifering, eftersom det problem, der skal løses, er det, som et bestemt produkt afstedkommer. Kommissionen har imidlertid gjort gældende, at en tariferingsforordning er almengyldig, idet den ikke finder anvendelse på en bestemt erhvervsdrivende, men på alle de produkter, der svarer til dem, som er blevet forelagt Toldkodeksudvalget.
22. Tariferingsforordningen indebærer anvendelse af en generel bestemmelse på et konkret forhold og indeholder fortolkningsbidrag til denne bestemmelse, som kan anvendes af den myndighed, der skal tarifere et identisk eller lignende produkt.
23. Kommissionen begrunder denne dialektiske indgangsvinkel, som gør det muligt at overvinde modsætningen mellem det konkrete og det generelle, i tre forhold:
»- Det er nødvendigt at opretholde en sammenhængende fortolkning af den kombinerede nomenklatur, og en analogislutning bidrager til denne sammenhæng.
- Det er ønskeligt, at de erhvervsdrivende behandles lige, hvilket hindres, såfremt de under de samme betingelser får forskellige svar.
- Såfremt en analogislutning ikke også kan finde anvendelse på varer, der ligner dem, der direkte er omhandlet i Kommissionens forordning, kunne det tilskynde de erhvervsdrivende til at omgå den således fastsatte tarifering, idet de ved at foretage en mindre ændring af visse af deres produkters kendetegn kunne undgå en tarifering, hvis økonomiske konsekvenser er ufordelagtige.«
24. Disse betragtninger, som jeg finder helt rimelige, betyder dog ikke, som Kommissionen har anført, at den løsning, der er indeholdt i en tariferingsforordning for et bestemt produkt, kan overføres automatisk og uden tøven på et lignende produkt. Tværtimod må der udvises stor forsigtighed som altid, når der sluttes analogt.
25. Den tarifering, der er anvist i forordning nr. 2184/97, kan derfor ikke uafhængigt af det enkelte apparats særlige kendetegn anses for at gælde for alle apparater med flere funktioner, som forener de samme funktioner.
26. Jeg vil herefter gøre opmærksom på, at det, der står i højre kolonne i bilaget til forordningen som »begrundelse« for tariferingen, skal læses i sin helhed. Det præciseres, at der foretages »tarifering i henhold til almindelig tariferingsbestemmelse 1 og 6 til den kombinerede nomenklatur, bestemmelse 3 til afsnit XVI og teksten til KN-koder 8517 og 8517 21 00«.
27. Det er således bl.a. på grund af bestemmelse 3 til afsnit XVI, hvorefter der skal tages hensyn til maskinens hovedfunktion, at tarifering sker i pos. 8517 21 00.
28. Der er derfor ikke grund til at rejse tvivl om det af Kommissionen anførte om, at pos. 8517 21 00 er blevet anvendt, fordi det i det konkrete tilfælde var blevet fastslået, at telefaxfunktionen var hovedfunktionen, selv om forordningen er nok så kortfattet med hensyn til de grunde, som Kommissionen har anført for at nå til denne konklusion. Under alle omstændigheder siges det på ingen måde i forordningen, at, såfremt et apparat med flere funktioner har en telefaxfunktion, det nødvendigvis indebærer, at denne funktion vejer tungere end de andre funktioner og er afgørende for tariferingen.
29. Hvis det var, hvad forordningen bestemte, ville der opstå en intern uoverensstemmelse, idet forordningen, som ganske vist henviser til bestemmelse 3 til afsnit XVI, ville fratage den undersøgelse, som denne bestemmelse foreskriver, enhver interesse. En sådan uoverensstemmelse kan kun anfægte forordningens gyldighed.
30. Jeg bemærker endelig, at en senere forordning, Kommissionens forordning (EF) nr. 517/1999 af 9. marts 1999 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur, som både Hewlett Packard og Kommissionen har henledt opmærksomheden på, såfremt det var nødvendigt, ville kunne bekræfte, at forordning nr. 2184/97 ikke har haft til formål systematisk at lade telefaxfunktionen være den afgørende for apparater med flere funktioner, der forener en skanner, en printer, et telefaxapparat og en fotokopimaskine.
31. Punkt 2 i bilaget til denne forordning er affattet således:
>lt>1
32. Som anført af Kommissionen, gælder denne forordning side om side med forordning nr. 2184/97, og hvis den, for et apparat med flere funktioner, som kunne have visse ligheder dels med det apparat, der var årsag til tariferingen i henhold til forordning nr. 2184/97, dels med serien »HP Office Jet«, fører til en tarifering, der er forskellig fra den, som blev foretaget i henhold til sidstnævnte forordning, er grunden klart den, at det på grundlag af en konkret bedømmelse er fastslået, at det ikke drejer sig om et produkt, der er identisk med det, der blev tariferet i 1997. Det drejer sig her om et tilfælde, hvor der er lighed, men ikke identitet, og hvor denne lighed ikke er tilstrækkelig til at slutte analogt fra den tidligere tariferingsforordning.
33. I modsætning til den franske regering mener jeg i øvrigt ikke, at punkt 1 i forordning nr. 517/1999 kan anføres til støtte for det synspunkt, at alle apparater, som indeholder telefaxfunktionen, skal behandles som om det var deres hovedfunktion. I det foreliggende tilfælde drejer det sig om et apparat, som ud over at være et telefaxapparat, en skanner, en printer og en fotokopimaskine også kan fungere som trådtelefon og telefonsvarer. Det havde derfor været uforståeligt, såfremt den var blevet tariferet i pos. »8471 - Automatiske databehandlingsmaskiner og enheder dertil [...]«. Dette apparat ville kun kunne tariferes i pos. »8517 - Elektriske apparater til trådtelefoni og trådtelegrafi [...]«
34. Der er således ikke tvivl om, at når der ikke er identitet mellem to apparater, så er det undersøgelsen af disse apparaters særlige kendetegn, som er afgørende for tariferingen, og ikke en af deres funktioner, som vilkårligt og af princip tillægges større vægt.
35. For så vidt angår apparaterne i serien »HP Office Jet«, spørger den nationale ret ikke, således som Hewlett Packard imidlertid har ment, hvilken position de skulle tariferes i, og jeg er af den opfattelse, at Domstolen ikke skal beskæftige sig hermed.
36. Hewlett Packard har i sit indlæg anført flere argumenter, som selskabet anser for relevante for dette tariferingsspørgsmål, og den franske regering har tillige anført en række grunde til, at disse produkter, uafhængigt af forordning nr. 2184/97, henhører under pos. 8517 21 00.
37. Kommissionen tager derimod ikke egentlig stilling til dette spørgsmål, idet den blot konstaterer, at apparaterne i serien »HP Office Jet« frembyder nogle væsentlige forskelle, som den kort opregner, i forhold til det apparat, der blev tariferet i henhold til forordning nr. 2184/97. Denne holdning er forståelig, idet en gennemlæsning af forelæggelsesdommen ikke i sig selv giver et fyldestgørende kendskab til apparaternes kendetegn.
38. Det bemærkes endvidere, at usikkerheden hos den nationale ret, således som den kommer til udtryk i forelæggelsesdommen, ikke vedrører spørgsmålet, hvordan produkterne i serien »HP Office Jet« skal tariferes, men derimod, om det er muligt at foretage tariferingen under hensyntagen til forordning nr. 2184/97, idet den nævnte rets ræsonnement viser, at den er helt klar over, hvordan den skal gå frem.
39. Jeg er derfor ikke i tvivl om, at når Domstolen først ved sin dom har fjernet den forhindring, som forordningen tilsyneladende udgør for den nationale ret, kan tarifering af de omhandlede produkter foretages uden de store problemer.
40. Herefter skal den væsentligste funktion hos de omhandlede apparater fastlægges, hvilket sker ved omhyggeligt at undersøge de resultater, som de kan præstere i deres forskellige funktioner, hvorefter disse resultater sammenlignes med resultaterne for apparater, der er specialiseret i disse forskellige funktioner, og deres selvstændighedsgrad vurderes i forhold til den edb-maskine, som de er beregnet til at skulle tilsluttes, og endelig henses der til betydningen af, at der ved indførslen eventuelt ikke er monteret et faxkort.
41. Visse af de af Hewlett Packard anførte argumenter må forkastes, såsom firmaets traditionelle forretningsområde, hvilket ikke har noget at gøre med den kombinerede nomenklaturs tariferingskriterier.
42. Selv om jeg således ikke skal udtale mig om tariferingen af apparaterne i serien »HP Office Jet«, bør jeg til gengæld foreslå et svar på det spørgsmål om gyldighed, som den nationale ret har stillet. På baggrund af den fortolkning af forordning nr. 2184/97, som synes at være den rigtige, giver svaret næsten sig selv. Eftersom den nævnte forordning tariferer apparater med flere funktioner, hvoraf den væsentligste funktion er telefaxfunktionen, i underposition 8517 21 00 og herved ikke har tilsigtet at opstille et princip om, at alle apparater, som forener en printer med en fotokopimaskine, et telefaxapparat og en skanner, skal tariferes som telefaxapparat, er den fuldt ud gyldig.
43. Man kunne utvivlsomt tage visse forbehold vedrørende måden, hvorpå begrundelsen for tariferingen er formuleret i forordningen, for så vidt denne begrundelse ikke udelukker risikoen for en fejlfortolkning, hvilket spørgsmålet fra den forelæggende ret er et bevis på. Det ville være at foretrække, om grundene til, at der tillægges telefaxfunktionen overvejende vægt, klart fremgik, således at det kunne konstateres, at denne overvejende vægt var fremgået som resultat af en konkret vurdering. Men det forhold, at begrundelsen i det foreliggende tilfælde ikke er fyldestgørende, er ikke i mine øjne nok til at anfægte gyldigheden af den omhandlede forordning, og så meget desto mindre som en omhyggelig gennemlæsning af hele begrundelsen, der er indeholdt i bilagets højre kolonne, via henvisningen til bestemmelse 3 i afsnit XVI viser, at den afgivne tarifering er resultatet af en konkret vurdering.
Forslag til afgørelse
44. Ud fra de nævnte betragtninger foreslår jeg, at Domstolen svarer Tribunal d'instance i Paris 7 med, at gennemgangen af det forelagte spørgsmål intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af punkt 3 i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 2184/97 af 3. november 1997 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur.