61994CJ0226_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-226/94,
angaaende en anmodning, som Tribunal de commerce d' Albi (Frankrig) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Grand garage albigeois SA,
Établissements Marlaud SA,
Rossi Automobiles SA,
Albi Automobiles SA,
Garage Maurel & Fils SA,
Sud Auto SA,
Grands garages de Castres,
Garage Pirola SA,
Grand garage de la gare,
Mazametaine automobile SA,
Établissements Capmartin SA,
Graulhet automobiles SA
mod
Garage Massol SARL,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer (EFT 1985 L 15, s. 16),
har
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, G. Hirsch, og dommerne G.F. Mancini og F.A. Schockweiler (refererende dommer),
generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer
justitssekretaer: fuldmaegtig L. Hewlett,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
° sagsoegerne i hovedsagen ved advokat Jean-Pierre Doury, Poitiers
° den franske regering ved sous-directeur Catherine de Salins, Udenrigsministeriets direction des affaires juridiques, og secrétaire des affaires étrangères Jean-Marc Belorgey, ligeledes Udenrigsministeriets direction des affaires juridiques, som befuldmaegtigede
° den graeske regering ved assisterende juridisk konsulent Fokion Georgakopoulos, Statens Advokatkontor, og rettergangsfuldmaegtig Maria Basdeki, Statens Advokatkontor, som befuldmaegtigede
° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Francisco Enrique González Díaz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Géraud de Bergues, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 16. november 1995 er afgivet mundtlige indlaeg af sagsoegerne i hovedsagen ved advokat Jean-Pierre Doury, den franske regering ved Jean-Marc Berlorgey og den graeske regering ved Fokion Georgakopoulos samt af Kommissionen ved Francisco Enrique González Díaz og Guy Charrier, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 14. december 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved dom af 22. juli 1994 indgaaet til Domstolen den 2. august 1994 har Tribunal de commerce d' Albi i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer (EFT 1985 L 15, s. 16).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem selskaberne Grand garage albigeois, Établissements Marlaud, Rossi Automobiles, Albi Automobiles, Garage Maurel & Fils, Sud Auto, Grands garages de Castres, Garage Pirola, Grand garage de la gare, Mazametaine automobile, Établissements Capmartin og Graulhet automobiles (herefter "Grand garage albigeois m.fl."), paa den ene side, og garage Massol, paa den anden side, hvorunder sagsoegerne har gjort gaeldende, at sagsoegte har tilsidesat god markedsfoeringsskik.
3 Grand garage albigeois m.fl., som har hjemsted i det franske departement Tarn, er eneforhandler af bilmaerkerne Citroën, Ford, Honda, Peugeot og Renault.
4 Garage Massol, som har hjemsted i Albi i samme departement, er uafhaengig erhvervsdrivende og videreforhandler af nye koeretoejer af forskellige maerker, som har vaeret indregistreret i mindre end tre maaneder, eller som har koert under 3 000 km. Firmaet har ligeledes et lager af saadanne biler og goer reklame for at fremme salget af bilerne.
5 Da Grand garage albigeois m.fl. fandt, at garage Massol, som ikke er tilsluttet et forhandlernet for nogen bilfabrikant, og som ikke er befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, havde tilsidesat god markedsfoeringsskik over for de sagsoegende eneforhandlere, anlagde disse den 17. marts 1994 sag ved Tribunal de commerce d' Albi med paastand om, at garage Massol tilpligtes at ophoere med sin virksomhed og at betale erstatning for det tab, eneforhandlerne har lidt ved, at garage Massol har tiltrukket deres kunder, nedbrudt deres forhandlernet og tvunget dem til at give rabatter for ikke at miste deres kunder.
6 Grand garage albigeois m.fl. har under sagen gjort gaeldende, at garage Massol' s virksomhed er ulovlig, da firmaet har tilsidesat baade eneforhandlingskontrakter, som er indgaaet mellem bilfabrikanterne og eneforhandlerne, og Faellesskabets retsforskrifter. Ifoelge disse kontrakter har eneforhandlerne eneret til at etablere sig paa et bestemt omraade samt handle med og saelge nye koeretoejer, det vaere sig direkte eller ved deres repraesentanter. Foelgelig kan en videreforhandler af automobiler, der ikke er tilsluttet noget forhandlernet for et bestemt bilmaerke, alene udoeve virksomhed som befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, og paa de betingelser, der naermere er fastsat i Kommissionens meddelelse 91/C 329/06 af 4. december 1991 ("Naermere redegoerelse for virksomhed, der udoeves af mellemhandlere i automobilbranchen", EFT C 329, s. 20). Navnlig maa mellemhandlere kun handle for regning af en koeber, som er den endelige forbruger, de maa ikke foere lager, og de maa ikke ° heller ikke ved sin reklamering ° vildlede offentligheden, saa den faar indtryk af, at de er videreforhandlere. Endelig er det retsstridigt, at uafhaengige videreforhandlere skaffer sig forsyninger af nye biler.
7 Heroverfor har garage Massol gjort gaeldende, at det er retmaessigt at drive virksomhed som uafhaengig eneforhandler. Eneforhandlerne kan ikke paaberaabe sig en eneforhandlingskontrakt, saa laenge bilforhandlernettene ikke er saa taette, at det er umuligt for en uafhaengig videreforhandler at faa leveret nye koeretoejer af et bestemt maerke. For oejeblikket saelger bilfabrikkerne 40% af produktionen uden for deres eneforhandlingsnet. Som foelge af princippet i code civil om kontrakters begraensede virkning er eneforhandlingskontrakter desuden kun bindende for parterne og kan ikke goeres gaeldende over for tredjemand, for hvem der ikke gaelder noget forbud mod at saelge de nye koeretoejer med fortjeneste, som han erhverver retmaessigt. Endelig er eneforhandlere afskaaret fra at paaberaabe sig undtagelsesbestemmelserne i forordning nr. 123/85, da de indgaaede eneforhandlingskontrakter ikke er i samklang med de betingelser, som er fastsat i denne forordning.
8 Da Tribunal de commerce d' Albi fandt, at afgoerelsen af den for retten verserende tvist var afhaengig af, hvorledes faellesskabsretten fortolkes, har den besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Kan franske eneforhandlingskontrakter (med Peugeot, Renault, Citroën, Ford og Honda) goeres gaeldende over for andre erhvervsdrivende, naar henses til de almindelige faellesskabsretlige regler, som sikrer adgang til fri erhvervsudoevelse, og indeholder forordning nr. 123/85 eller Domstolens praksis hjemmel til ° navnlig i tilfaelde, hvor en uafhaengig videreforhandler retmaessigt fremskaffer nye motorkoeretoejer fra et forhandlernet ° at bilfabrikanten, importoeren eller en handlende, som er tilsluttet forhandlernettet i en medlemsstat, modsaetter sig, at den uafhaengige videreforhandler indfoerer og videresaelger koeretoejerne inden for medlemsstaten alene med den begrundelse, at den paagaeldende ikke er godkendt forhandler eller ikke er fuldmagtshaver?"
9 Med dette spoergsmaal oensker den forelaeggende ret i det vaesentlige oplyst, om forordning nr. 123/85 skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmaerke, eller befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver uafhaengig virksomhed med videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke.
10 Med henblik paa besvarelsen af dette spoergsmaal skal det foerst paapeges, at aftaler mellem virksomheder, der kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater, og som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet, er uforenelige med faellesmarkedet og forbudt. Ifoelge artikel 85, stk. 2, har saadanne aftaler ingen retsvirkning, medmindre Kommissionen efter stk. 3 erklaerer bestemmelserne i stk. 1 uanvendelige.
11 En saadan beslutning om at erklaere konkurrencereglerne uanvendelige kan Kommissionen traeffe enten i form af en individuel beslutning vedroerende en bestemt aftale i medfoer af Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962: foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81) eller i form af en forordning om fritagelse af visse kategorier af aftaler i medfoer af Raadets forordning nr. 19/65/EOEF af 2. marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af aftaler og samordnet praksis (EFT 1965-1966, s. 31). Ved en saadan forordning om fritagelse fastsaetter Kommissionen de betingelser, hvorunder forbuddet i artikel 85, stk. 1, er uanvendeligt paa en aftale, som ellers i sig selv opfylder betingelserne for dette forbud.
12 Formaalet med forordning nr. 123/85, som Kommissionen vedtog i henhold til forordning nr. 19/65, er at godkende visse salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer, som ellers ville vaere forbudt.
13 Ved forordning nr. 123/85 erklaeres i medfoer af traktatens artikel 85, stk. 3, og paa de i forordningen udtoemmende naevnte betingelser bestemmelserne i artikel 85, stk. 1, uanvendelige paa aftaler, hvorved en leverandoer overdrager til en godkendt forhandler inden for et bestemt omraade at fremme salg af automobiler og service i forbindelse hermed, og hvorved denne forpligter sig til inden for det paagaeldende omraade kun at levere de af kontrakten omfattede varer til forhandleren.
14 Ved forordningen erklaeres saaledes navnlig artikel 85, stk. 1, uanvendelig paa den forpligtelse, leverandoeren paalaegger den godkendte forhandler til ikke at saelge de af kontrakten omfattede varer til andre forhandlere, som ikke er tilsluttet salgsnettet (artikel 3, nr. 10), bortset fra til mellemhandlere, dvs. erhvervsdrivende, der handler paa den endelige forbrugers vegne og regning, og som har modtaget en skriftlig fuldmagt dertil (artikel 3, nr. 11).
15 Som tidligere fastslaaet af Domstolen indeholder forordning nr. 123/85, der er en gennemfoerelsesforordning til traktatens artikel 85, stk. 3, ikke nogen bindende forskrifter, der direkte paavirker gyldigheden eller indholdet af vilkaarene i en aftale eller forpligter aftaleparterne til at tilpasse aftalen til forordningen, men hjemler blot mulighed for, at de erhvervsdrivende inden for automobilbranchen i et vist omfang kan indgaa salgs- og serviceaftaler, som trods visse vilkaar om eneret og om forbud mod konkurrence ikke omfattes af forbuddet i artikel 85, stk. 1 (jf. dom af 18.12.1986, sag 10/86, VAG France, Sml. s. 4071, praemis 12 og 16).
16 I den forbindelse boer det fremhaeves, at forordning nr. 123/85 i overensstemmelse med den funktion, denne forordning skal opfylde ved anvendelsen af traktatens artikel 85, kun vedroerer kontraktforholdet mellem leverandoererne og deres godkendte forhandlere, idet den fastsaetter, under hvilke betingelser visse aftaler mellem disse indbyrdes er retmaessige efter traktatens konkurrenceregler.
17 Dens formaal er derfor begraenset til at gaelde for indholdet af aftaler, som de parter, der er knyttet til hinanden i et salgsnet for et bestemt produkt, retmaessigt kan indgaa efter de traktatbestemmelser, som forbyder begraensninger for den normale konkurrence inden for faellesmarkedet.
18 Da forordningen alene fastslaar, hvad parterne i saadanne aftaler kan eller ikke kan forpligte sig til at goere i forhold til tredjemand, har forordningen derimod ikke til formaal at regulere virksomheden for de tredjemaend, der kan virke paa markedet uden for det omraade, som er daekket af salgsaftalerne.
19 Bestemmelserne i denne fritagelsesforordning kan derfor ikke beroere tredjemands ° herunder uafhaengige handlendes ° rettigheder og forpligtelser i forhold til de kontrakter, som er indgaaet mellem bilfabrikanter og deres eneforhandlere.
20 Af det anfoerte foelger, at forordning nr. 123/85 ikke kan fortolkes saaledes, at den forbyder en erhvervsdrivende, der ikke er tilsluttet et officielt salgsnet for et bestemt bilmaerke, og som ikke er befuldmaegtiget mellemhandler i forordningens forstand, at drive uafhaengig virksomhed med salg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke.
21 Hvad endelig angaar foernaevnte meddelelse fra Kommissionen 91/C 329/06, som sagsoegerne i hovedsagen har paaberaabt sig, har denne meddelelse alene til formaal at klargoere visse af de i forordningen anvendte begreber og kan derfor ikke aendre forordningens anvendelsesomraade.
22 Den forelaeggende rets spoergsmaal maa herefter besvares med, at forordning nr. 123/85 skal fortolkes saaledes, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmaerke, eller som er befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver uafhaengig virksomhed med videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af den franske og graeske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal de commerce d' Albi ved dom af 22. juli 1994, for ret:
Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer skal fortolkes saaledes, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmaerke, eller som er befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver uafhaengig virksomhed med videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke.