61986CC0294_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
Kommissionen indfoerte ved forordning ( EOEF ) nr . 2800/86 af 9 . september 1986 en midlertidig antidumpingtold paa 33% paa importen af skabsfrysere med oprindelse i Sovjetunionen ( EFT L 259, s . 14, herefter benaevnt "forordningen om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold "). Det fremgaar af sagen, at Technointorg er den eneste eksportoer af saadanne varer fra Sovjetunionen til EOEF . Sagsoegeren har i den ved staevning af 26 . november 1986 mod Kommissionen anlagte sag ( sag 294/86 ) nedlagt foelgende paastand : "Kommissionens forordning nr . 2800/86 af 9 . september 1986 erklaeres ugyldig, for saa vidt den finder anvendelse paa sagsoegeren, navnlig dens artikel 1 ". Technointorg har ved saerskilt begaering, indgivet til Domstolens Justitskontor samme dag ( sag 294/86 R ) nedlagt paastand om foreloebige forholdsregler med henblik paa for sit vedkommende at opnaa udsaettelse af gennemfoerelsen af forordning nr . 2800/86, paa betingelse af, at Technointorg fortsat stiller sikkerhed med det beloeb, der skal betales i midlertidig antidumpingtold for opfyldelsen af sine forpligtelser . Domstolens praesident bestemte i sin kendelse af 17 . december 1986, at denne begaering ikke skulle tages til foelge, og udsatte afgoerelsen om sagens omkostninger .
Raadet indfoerte ved forordning nr . 29/87 af 22 . december 1986 en endelig antidumpingtold paa importen af de samme produkter - visse fryseskabe - paa 33% ( forordningens artikel 1 ), og bestemte, at de beloeb, for hvilke der i henhold til forordning nr . 2800/86 var stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, skulle opkraeves endeligt ( artikel 2 ) ( EFT L 6, s . 1, herefter benaevnt "forordningen om indfoerelse af en endelig antidumpingtold "). Technointorg har ved staevning indgivet den 18 . marts 1987 anlagt sag mod Raadet ( sag 77/87 ) med paastand om, at "Raadets forordning nr . 29/87 af 22 . december 1986 annulleres, for saa vidt den finder anvendelse paa sagsoegeren ". Sagsoegerens argumentation i sidstnaevnte sag omfatter de samme synspunkter, der allerede blev gjort gaeldende i sag 294/86, hvortil foejes en raekke andre argumenter . Ved saerskilt begaering, indgivet til Domstolens Justitskontor samme dag, har Technointorg nedlagt paastand om foreloebige forholdsregler med henblik paa at opnaa udsaettelse for sit vedkommende af forordning nr . 29/87 ( sag 77/87 R ), paa betingelse af, at Technointorg fortsat stiller sikkerhed for opfyldelsen af sine forpligtelser i henhold til Kommissionens forordning nr . 2800/86 . Domstolens praesident har ved kendelse af 23 . marts 1987 givet Kommissionen tilladelse til at intervenere i sag 77/87 R til stoette for Raadets paastande . Domstolens praesident har ved kendelse af 9 . april 1987 bestemt, at begaeringen om foreloebige forholdsregler ikke skulle tages til foelge samt udsat afgoerelsen om sagens omkostninger . Domstolen har ved kendelse af 8 . maj 1987 givet Kommissionen tilladelse til at intervenere i sag 77/87 til stoette for Raadets paastande .
Domstolen har ved kendelse af 8 . juli 1987 besluttet at forene sagerne 294/86 og 77/87 med henblik paa skriftvekslingen, den mundtlige forhandling og dommen .
Kommissionen meddelte ved telex, modtaget paa Domstolen den 20 . marts 1987, at den i sag 294/86 nedlagte paastand om annullation af forordningen om indfoerelse af midlertidig antidumpingtold ikke laengere havde mening, idet den midlertidige told i henhold til naevnte forordning ikke laengere var gaeldende . Technointorg anfoerte heroverfor ved telex af 6 . april 1987, at Raadets afgoerelse om, at der skulle ske endelig opkraevning af de beloeb, for hvilke der var stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, alene udgjorde en afgoerelse vedroerende gennemfoerelsen af Kommissionens forordning om indfoerelse af en midlertidig told, og at der kun kan ske tilbagebetaling af en saadan told, saafremt Domstolen annullerer Kommissionens forordning om indfoerelse af den midlertidige told . Dette argument kan efter min mening ikke forenes med ordningen om antidumpingforanstaltninger ifoelge Raadets forordning nr . 2176/84 af 23 . juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidiaert import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ( EFT L 201, s . 1, herefter benaevnt "grundforordningen "). Ifoelge artiklerne 11 og 12 i denne forordning er forordningen om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold - jfr . den udtrykkelige bestemmelse herom i sidstnaevnte forordnings artikel 6 - ophoert at gaelde, undtagen i det omfang, den er blevet forlaenget ved udstedelsen af en forordning om indfoerelse af en endelig antidumpingtold, som det eksempelvis er tilfaeldet med 14 . betragtning i forordningen om indfoerelse af en endelig antidumpingtold, der delvis opretholder 24 . betragtning i forordningen om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold, eller med artikel 2 i forordningen om indfoerelse af en endelig antidumpingtold, der bestemmer, at de beloeb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold skal opkraeves endeligt . Alle de elementer i forordningen om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold, der paa denne maade optages i forordningen om indfoerelse af en endelig antidumpingtold, maa efter min mening anfaegtes ved et soegsmaal til proevelse af sidstnaevnte forordning, hvilket er sket ved Technointorgs anlaeggelse af sag 77/87 . Ethvert forhold i forordningen om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold, der ikke er blevet bekraeftet paa denne maade, er bortfaldet, og der er intet tilbage, der kan kraeves annulleret .
Technointorg har gjort gaeldende, at forordningen om en midlertidig antidumpingtold, selv om den er udloebet, har hidfoert en "blivende oekonomisk kendsgerning", der stadig kan goeres til genstand for en saerskilt retslig efterproevelse . Men det er udelukkende som foelge af forordningen om en endelig antidumpingtold, at tolden fortsat gaelder . Efter forordningen om en midlertidig antidumpingtold alene ville den midlertidige told ikke laengere gaelde, hvorefter den ville blive godtgjort . Technointorg har efter min mening ikke bevist, at forordningen om midlertidig told paa en eller anden maade har haft selvstaendig virkning, efter at forordningen om indfoerelse af en endelig told var traadt i kraft ( den 9 . januar 1987 ).
Technointorg har ogsaa henvist til Kommissionens ansvar uden for kontrakt og paaberaabt sig sin fortsatte interesse i at fortsaette et annullationssoegsmaal til proevelse af forordningen om en midlertidig antidumpingtold, og har herved anfoert, at enhver af Domstolen konstateret legalitetsmangel vil kunne danne grundlag for et krav om erstatning . Technointorg har imidlertid hverken i sag 294/86 eller i sag 77/87 paastaaet sig tilkendt erstatning . Technointorg har heller ikke gjort gaeldende, at det har lidt et tab eller en skade, der kan anses forvoldt ved forordningen om en midlertidig antidumpingtold selv i tilfaelde af, at Domstolen skulle annullere denne forordning . Det kan derfor efter min mening ikke paa grundlag af denne argumentation fastslaas, at der har vaeret nogen som helst interesse forbunden med at fortsaette sag 294/86 ved Domstolen efter ikrafttraedelsen af forordningen om den endelige antidumpingtold .
Jeg mener derfor, at sag 294/86 efter den 9 . januar 1987 har vaeret uden genstand, og at sagen derfor skal afvises . Technointorg skal doemmes til af afholde sagens omkostninger . De problemer, der har vaeret fremme i naevnte sag, maa afgoeres i forbindelse med sag 77/87 .
Technointorg har i sag 77/87 fremfoert syv anbringender til stoette for annullationspaastanden .
Med det foerste anbringende goeres det gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af kontradiktionsprincippet samt af vaesentlige formkrav til sikring af, at parterne faar adgang til at fremsaette deres synspunkter paa passende maade . Technointorg haevder at have givet generaldirektoeren for selskabets importselskab i Belgien East-West Agencies - Technical and Optical Equipment Belgium SA - NV ( herefter benaevnt "EWA "), Astakhov, fuldmagt til at repraesentere det over for Kommissionen under antidumpingproceduren, men at Kommissionen undlod at anmode Astakhov om oplysninger og at tilstille ham det spoergeskema, der var bestemt for eksportoererne . Hermed forelaegger der ogsaa ifoelge Technointorg en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 7, stk . 1, litra b ), hvorefter Kommissionen skal underrette eksportoererne om ivaerksaettelsen af en antidumpingundersoegelse .
Der kan efter min mening ikke i sagens faktiske omstaendigheder findes stoette for det af Technointorg anfoerte . Kommissionen bekendtgjorde ivaerksaettelsen af den omhandlede antidumpingprocedure ved offentliggoerelse i EFT den 11 . december 1985 ( EFT C 319, s . 3 ) af en meddelelse ( 85/C 319/05 ), hvori de beroerte parter blev anmodet om inden den 17 . januar 1986 at meddele oplysninger og fremsaette anmodning om at blive hoert . Technointorg fik tilstillet en kopi af denne meddelelse samt et eksemplar af spoergeskemaet til eksportoererne paa selskabets adresse i Moskva i december 1985 . Raadet goer gaeldende, at disse dokumenter blev fremsendt ved anbefalet brev af 13 . december, men det for Domstolen fremlagte modtagelsesbevis fra postvaesenet baerer datoen den 17 . december . Jeg maa laegge til grund, at meddelelsen og spoergeskemaet blev fremsendt senest den 17 . december 1985 . Raadet har yderligere anfoert, at et telex om, at spoergeskemaet var blevet afsendt, blev tilstillet Technointorg i Moskva den 13 . december 1985 under det samme telexnr . som det, der senere blev benyttet af Technointorg i de telexer, selskabet tilstillede Kommissionen . Technointorg haevder, at det ikke modtog dette telex . Ifoelge Kommissionen blev endnu et telex, der ikke blev besvaret, tilstillet Technointorg den 13 . februar 1986 . Hvordan det nu end forholder sig med disse telex, er det klart, at brevet med det vedlagte spoergeskema blev modtaget, idet Technointorg den 19 . februar 1986 tilstillede Kommissionen et telex til bekraeftelse af modtagelsen - "for nogle dage siden" som det hedder - og indeholdende en anmodning om forlaengelse af svarfristen til marts 1986 . Hermed har Kommissionen efter min mening opfyldt sin forpligtelse til at give underretning til eksportoeren, jfr . grundforordningens artikel 7, stk . 1, litra b ).
Med hensyn til Astakhov har Technointorg gjort gaeldende, at Kommissionen den 14 . februar 1986 modtog en kopi af den ham givne fuldmagt ( af 23 . december 1985 ). Dette har Kommissionen afvist, og der foreligger ikke beviser herfor . Det maa bemaerkes, at EWA' s brev til Kommissionen af 14 . februar 1986, som var underskrevet af Astakhov ikke naevner fuldmagten og heller ikke Technointorg . Brevet kan eventuelt forstaas som fremsendt paa vegne af de importoerer, der havde modtaget et spoergeskema til importoerer . Kommissionen har gjort gaeldende, at den foerste gang ved telex af 27 . februar 1987 fra Technointorg blev bekendt med Astakhovs stilling som fuldmaegtig, og at den foerst modtog den skriftlige fuldmagt den 20 . marts 1986 i et brev, der indeholdt et udfyldt spoergeskema til importoerer . Det fremgaar ikke af telexet af 27 . februar 1986, at en fuldmagt allerede var blevet fremsendt, og det maa naermest antages, at Kommissionen foer den 27 . februar 1986 var ubekendt med Astakhovs bemyndigelse . Sagens akter indeholder intet om, at den paa et tidligere tidspunkt skulle vaere gjort bekendt med fuldmagten . Technointorg kvitterede for modtagelsen af spoergeskemaet den 19 . samme maaned og tilkendegav, som anmodningen om fristforlaengelsen viser, at det var dets hensigt at udfylde dette, og der bestod derfor ikke for Faellesskabets myndigheder nogen forpligtelse til at rette henvendelser til Astakhov, foerend spoergeskemaet forelaa i udfyldt stand . Ejendommeligt er det, at EWA tilsyneladende den 10 . marts 1986 sendte et telex til Kommissionen, hvori det anfoeres, at Technointorg havde forespurgt, om spoergeskemaet til eksportoererne var blevet tilstillet det paa dets adresse i Sovjetunionen, eftersom Technointorg tidligere den 10 . februar 1986 havde bekraeftet modtagelsen af det omhandlede spoergeskema . Hertil kommer ifoelge Kommissionen, hvis udtalelse paa dette punkt ikke er blevet imoedegaaet, at EWA den 3 . marts telefonisk og den 14 . marts ved telex havde faaet besked om, at Technointorg havde faaet tilsendt et spoergeskema, og at der ikke var kommet svar fra Technointorg .
Astakhov havde et eller flere moeder med tjenestemaend fra Kommissionen bl.a . et moede den 1 . april 1986 . Desuden gav EWA i loebet af 1986 forskellige oplysninger om importoerens stilling, og Astakhov eller hans kolleger opretholdt altsaa kontakten med Kommissionen . Technointorg gjorde gaeldende, at Astakhov ikke specielt fik forelagt spoergsmaal om Technointorgs forhold eller om de tilsagn, der kunne blive tale om fra Technointorgs side, og han blev heller ikke anmodet om at udfylde spoergeskemaet . Hvordan det nu end forholder sig med hans udtrykkelige eller paa anden maade fremfoerte anmodninger herom, saa har Astakhov efter min mening haft lejlighed til at give oplysninger eller fremfoere argumenter paa Technointorgs vegne og til at fremlaegge spoergeskemaet i udfyldt stand . Technointorgs oplysning i retsmoedet om, at "hvis Kommissionen havde sagt 'udfyld spoergeskemaet', saa havde vi udfyldt det", og at Kommissionen saaledes ikke har optraadt korrekt, kan efter min mening ikke laegges til grund . Kommissionen havde ganske overordentligt klart og utvetydigt tilkendegivet, at spoergeskemaet var afsendt, og at den afventede et svar .
Spoergeskemaet til eksportoererne blev i realiteten aldrig besvaret og udfyldt . Faellesskabets myndigheder har under antidumpingprocedurer kun en begraenset undersoegelsesbefoejelse og er i vidt omfang afhaengige af de oplysninger, de modtager og navnlig af oplysningerne fra de beroerte eksportoerer . De er tilsyneladende navnlig afhaengig af svarene i det spoergeskema, eksportoererne faar tilstillet, for at kunne fastlaegge forholdene i hovedtraek og indkredse de spoergsmaal, der vil kunne kraeve kontrol, f.eks . ved inspektionsbesoeg . Technointorg selv undlod at give de basisoplysninger, som havde kunnet laegges til grund paa undersoegelsens senere stadier . Paa baggrund heraf har Faellesskabets myndigheder efter min mening absolut retmaessigt kunne gaa frem efter grundforordningens artikel 7, stk . 7, litra b ), hvorefter afgoerelser kan traeffes paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger, naar de noedvendige oplysninger ikke er givet .
Jeg mener paa baggrund af det hermed anfoerte, at Technointorgs anbringende om en tilsidesaettelse af kontradiktionsprincippet eller af retten til at blive hoert paa passende maade maa afvises .
Med det andet anbringende har Technointorg gjort gaeldende, at der foreligger en tilsidesaettelse af EOEF-Traktatens artikel 190 og af princippet om, at afgoerelser skal vaere tilstraekkeligt begrundede . Technointorg har anfaegtet betragtningerne 14, 17 og 18 i forordningen om den endelige antidumpingtold samt 33 . betragtning i forordningen om en midlertidig antidumpingtold, der efter Technointorgs opfattelse ikke indeholder en passende forklaring vedroerende : a ) definitionen af markedsandelen, b ) begrebet Faellesskabets interesse og c ) grunden til, at en sats paa 33% blev anset for passende for at afvaerge den skade, der var tilfoejet Faellesskabets industri .
Technointorg har vedroerende markedsandelen kritiseret, at den 14 . betragtning blot henviser til stigningen i Technointorgs markedsandel i Det Forenede Kongerige og Belgien, idet den anfoerte stigning absolut ikke goer det muligt at slutte, at Technointorgs markedsandel i EOEF under ét var steget tilsvarende, eller at der var tilfoejet Faellesskabets industri under ét skade . Selskabet har herved glemt foerste punktum i fjortende betragtning, tredje afsnit, hvori det klart fastslaas, at Technointorgs markedsandel i EOEF under ét er steget ( eftersom importen af de paagaeldende varer med oprindelse i Sovjetunionen er steget med mere end 20 000 enheder fra 1981 til 1985, selv om forbruget i Faellesskabet var uaendret ), og 13 . betragtning, der indeholder en henvisning til de betragtninger, Kommissionen havde fremfoert i forordningen om en midlertidig antidumpingtold, hvori Kommissionen forholdsvis detaljeret, navnlig i 23 . betragtning, redegoerer for de heromhandlede problemer . Jeg mener derfor, at dette anbringende hviler paa en urigtig gengivelse af de faktiske forhold og derfor maa afvises .
Technointorg har anfoert, at det i den 17 . betragtning ikke forklares, hvorfor Faellesskabets interesse skal prioriteres hoejere end importoeren Peja Import BV' s interesse i fortsat at kunne importere det omhandlede produkt . I naevnte betragtning hedder det imidlertid, at Faellesskabets interesser boer tilgodeses "som foelge af de vanskeligheder, som de producenter, der fremstiller fryseskabe i Faellesskabet befinder sig i, og i betragtning af den paagaeldende erhvervsgrens oekonomiske og sociale betydning ". Denne passus udtrykker efter min mening en passende begrundelse, der opfylder kravene ifoelge EOEF-Traktatens artikel 190, og Technointorgs argumentation maa derfor efter min mening afvises .
Noget lignende kan efter min mening anfoeres vedroerende 33 . betragtning til forordningen om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold og 18 . betragtning i forordningen om indfoerelse af en endelig antidumpingtold for saa vidt angaar toldsatsen . Den konstaterede dumpingmargen var paa 204 %. Ifoelge grundforordningens artikel 13, stk . 3, boer tolden vaere lavere, "saafremt en saadan lavere told er tilstraekkelig til at afhjaelpe skaden ". I de to naevnte betragtninger goeres der rede for grunden til, at en told paa 33% er tilstraekkelig til at hindre, at der fortsat forvoldes skade ( herved sammenlignes den salgspris, der er noedvendig for at give effektive faellesskabsproducenter en rimelig fortjeneste, og salgspriserne i Faellesskabet paa de dumpede varer ). Og denne forklaring er efter min mening tilstraekkelig detaljeret og utvetydig til at kravene i EOEF-Traktatens artikel 190 kan anses for opfyldt .
Jeg foreslaar foelgelig Domstolen at afvise Technointorgs andet anbringende .
Technointorgs tredje anbringende gaar ud paa, at der foreligger en overtraedelse af artikel 2, stk . 5, i grundforordningen og af EOEF-Traktatens artikel 190 .
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk . 5, skal den normale vaerdi i tilfaelde af indfoersel fra lande uden markedsoekonomi ( som f.eks . Sovjetunionen ) fastsaettes "paa en hensigtsmaessig og ikke urimelig maade" paa grundlag af : a ) den pris, til hvilken samme vare fra et tredjeland med markedsoekonomi faktisk saelges eller b ) den beregnede vaerdi af samme vare i et tredjeland med markedsoekonomi, eller saafremt hverken det foerste eller det andet af disse kriterier kan anvendes c ) den pris, er faktisk er betalt i Faellesskabet for samme vare, om noedvendigt justeret for at indregne en rimelig fortjenestemargen . I ottende betragtning til forordningen om midlertidig antidumpingtold naevnes, at Spanien ( der paa det paagaeldende tidspunkt endnu ikke var medlem af EOEF ) var blevet foreslaaet som sammenligningsland; dette forslag blev der rejst indsigelse mod bl.a . fra en til den sovjetiske eksportoer knyttet importoer, og "Kommissionen fandt (( herefter )), hvilket ikke blev bestridt af nogen af parterne, at priserne paa det jugoslaviske hjemmemarked udgjorde et passende og ikke urimeligt sammenligningsgrundlag"
Technointorg har bestridt udtalelsen i denne betragtning om, at ingen af parterne havde gjort indsigelse mod valget af Jugoslavien under henvisning til, at Kommissionen ikke indhentede Technointorgs mening eller anmodede Astakhov om oplysninger . Dette var Kommissionen imidlertid efter min mening slet ikke forpligtet til at goere . Det er parten, der i tide maa tilkendegive sine synspunkter . Det staar fast, at Technointorg ikke - hverken direkte eller via Astakhov - havde bemaerkninger til valget af et lignende land, i al fald ikke foer den midlertidige antidumpingtold blev indfoert . Der findes saaledes ikke at vaere grundlag for Technointorgs anbringende .
I al fald er anbringendet efter min mening irrelevant, idet forordningen om en midlertidig antidumpingtold blev delvis afloest af forordningen om en endelig antidumpingtold, og det i 6 . betragtning til sidstnaevnte forordning hedder :
"Technointorg anfaegtede valget af Jugoslavien som det land, der anvendtes som sammenligningsgrundlag, dels fordi produktionsmetoderne i Jugoslavien var forskellige fra produktionsmetoderne i Sovjetunionen, dels fordi koebekraften i Jugoslavien var tre gange stoerre end i Sovjetunionen . Eksportoeren fremlagde imidlertid ingen beviser til stoette for sin paastand og foreslog i oevrigt ikke noget andet land, der kunne anvendes som sammenligningsgrundlag . Selv om eksportoeren havde fremlagt overbevisende faktiske oplysninger til stoette for de fremfoerte paastande, ville det under alle omstaendigheder have vaeret noedvendigt at ivaerksaette en supplerende undersoegelse, som af de grunde, der allerede er anfoert i 4 . betragtning i denne forordning, er udelukket ..."
4 . betragtning til samme forordning har foelgende ordlyd :
"Efter indfoerelsen af den midlertidige antidumpingtold erklaerede Technointorg sig rede til fuldt ud at samarbejde med Kommissionen . Kommissionen goer opmaerksom paa, at til trods for disse forsikringer indgav eksportoeren ingen oplysninger om sin eksport til Faellesskabet . I betragtning af, at Technointorg ikke gav sig til kende inden for den frist, der var fastsat ved offentliggoerelsen af meddelelsen om indledning af proceduren, ville det under alle omstaendigheder ikke have vaeret muligt at tage hensyn til de oplysninger, der maatte vaere indgivet af denne eksportoer vedroerende eksporten til Faellesskabet, medmindre der var blevet ivaerksat en supplerende undersoegelse . Bortset fra den yderligere administrative byrde, som det ville medfoere at ivaerksaette en saadan supplerende undersoegelse, efter at der var indfoert en midlertidig antidumpingtold, kunne dette tilskynde parterne til ikke at samarbejde straks fra procedurens begyndelse og foerst give sig til kende, naar den undersoegelse, som var gennemfoert uden deres deltagelse, foerte til et resultat, som beroerte de paagaeldende ."
Technointorg har i relation til disse betragtninger indvendt, at spoergsmaalet om, hvorvidt Technointorg havde foert beviser til stoette for sine udtalelser ( Technointorg haevder, at det faktisk var tilfaeldet ) bliver aldeles irrelevant, eftersom Raadet selv i disse betragtninger angiver, at enhver oplysning, der eventuelt maatte vaere indgivet ville have noedvendiggjort supplerende undersoegelser, hvilket i al fald var umuligt .
Technointorgs indsigelse paa dette punkt synes efter indholdet af sjette betragtning korrekt, naar henses til det sene tidspunkt denne indsigelse er fremkommet paa . Fjerde betragtning indeholder en redegoerelse for faellesskabsmyndighedernes politik, der gaar ud paa ikke at acceptere indledningen af en ny undersoegelse sent i proceduren for at tilfredsstille parter, der tidligere har afvist at deltage i en normal afvikling af denne procedure i overensstemmelse med ordningen i grundforordningen . Dette er efter min mening en rimelig politik, ogsaa selvom Kommissionen har anerkendt, at der kan forekomme tilfaelde, hvor det vil vaere paa sin plads at ivaerksaette en ny undersoegelse, naar der er fremkommet yderligere oplysninger om afgoerende faktiske omstaendigheder, hvilket imidlertid ikke er tilfaeldet her . Ved at gaa anderledes til vaerks ville man diskriminere de parter, der samarbejder paa normal maade . Saafremt Domstolen skulle anerkende Technointorgs argumentation vil de i grundforordningen fastlagte procedurebestemmelser kunne blive udhulet . Den fjerde og den sjette betragtning i forordningen om en endelig antidumpingtold er, forekommer det mig, klare og tilstraekkelige . Spoergsmaalet om en overtraedelse af Traktatens artikel 190 melder sig derfor ikke . Paa grundlag heraf foreslaar jeg Domstolen at afvise Technointorgs tredje anbringende .
Technointorg har med det fjerde anbringende gjort gaeldende, at der foreligger en overtraedelse af artikel 2, stk . 5, i grundforordningen, idet hjemmemarkedsprisen paa det jugoslaviske marked, for en USSR-eksportoer, er et urimeligt sammenligningsgrundlag, da : 1 ) koebekraften i Jugoslavien - udtrykt i bfr . - er naesten tre gange stoerre end i Sovjetunionen, og da 2 ) visse komponenter i frysere, der fremstilles i Jugoslavien enten er produceret under licens, og i hvert enkelt tilfaelde er meddelt af ikke-jugoslaviske virksomheder ( hvorfor der maa betales royalties ) eller er erhvervet uden for Jugoslavien . Disse faktorer kunne Faellesskabets myndigheder efter Technointorgs opfattelse sagtens have taget hoejde for, hvis de havde beregnet den normale vaerdi paa det jugoslaviske marked og ikke anvendt den faktiske hjemmemarkedspris i Jugoslavien .
Den hermed beskrevne argumentation er efter min mening fejlagtig . Faellesskabets myndigheder skal ved beregning af den normale vaerdi i et land ( her Jugoslavien ) ikke tage hensyn til omkostningselementer, der forekommer i andre lande ( her Sojetunionen ). Faellesskabets myndigheder har efter ordningen i artikel 2, stk . 5, i grundforordningen et vist skoen, naar det gaelder valget mellem den beregnede normale vaerdi og vaerdien beregnet paa grundlag af de priser der faktisk anvendes . Technointorg har efter min opfattelse ikke kunne godtgoere, at Faellesskabets myndigheder har overskredet disse skoensbefoejelser ved i det foreliggende tilfaelde at vaelge at beregne den normale vaerdi paa grundlag af de priser, der anvendes paa det jugoslaviske hjemmemarked, priser som Kommissionen, naar henses til de fremlagte beviser, var berettiget til at anse for det bedste sammenligningsgrundlag .
Meget mere hold er der efter min mening ikke i argumentationen om koebekraften og omkostningerne ved indkoeb af komponenter, idet der er jo tale om anslaaede stoerrelser i et land uden markedsoekonomi ( Sovjetunionen, mens formaalet med artikel 2, stk . 5, saavidt jeg kan se, netop er at afskaere anvendelsen af priser og omkostninger i saadanne lande, der jo ikke er et resultat af markedskraefternes frie spil . Resultatet maa derfor efter min opfattelse vaere, at det er ufornoedent at gennemfoere justeringer i henhold til naevnte bestemmelse som foelge af forskelle i omkostninger og priser i sammenligningslandet og eksportlandet .
Jeg skal derfor foreslaa Domstolen at afvise Technointorgs fjerde anbringende .
Technointorg har med det femte anbringende gjort gaeldende, at grundforordningens artikel 2, stk . 9 og stk . 10, er overtraadt, idet Kommissionen ved at afslaa at tage hensyn til andre forskelle end de i artikel 2, stk . 9 og stk . 10 angivne, undlod at foretage en "passende sammenligning ". Faellesskabets myndigheder burde efter Technointorgs opfattelse have gennemfoert tilpasninger for de hoejere loenninger og komponentomkostninger i Jugoslavien - disse er tidligere blevet omtalt i forbindelse med gennemgangen af det fjerde anbringende - selv om der var tale om faktorer, der ikke omfattes af de i grundforordningens artikel 2, stk . 9 og stk . 10 opstillede kategorier .
I grundforordningens artikel 2, stk . 9 og stk . 10 bestemmes med henblik paa en passende sammenligning af eksportprisen og den normale vaerdi forskellige justeringer paa grundlag af forskelle i varens fysiske egenskaber, maengde, salgsvilkaar, importafgifter og indirekte skatter . De forskelle, Technointorg har fremdraget lader sig, saa vidt jeg kan se, ikke henfoere til en af disse kategorier, og efter min mening har Faellesskabets myndigheder, selv om artikel 2, stk . 10 efter ordlyden skal tjene til vejledning og ikke indeholder en udtoemmende og ufravigelig opregning af de forskelle, der kan laegges til grund, med foeje kunnet undlade at tage hensyn til de justeringer, Technointorg anmodede om . Jeg foreslaar foelgelig Domstolen ogsaa at afvise det femte anbringende .
Technointorg har med det sjette anbringende gjort gaeldende, at der foreligger en overtraedelse af artikel 4, stk . 1, og artikel 11, stk . 1, i grundforordningen, og af EOEF-Traktatens artikel 190, idet Technointorgs eksport, selv om det antages, at dumping har fundet sted, ikke kan have forvoldt vaesentlig skade for Faellesskabets industri som helhed, men kun for en lille gruppe af faellesskabsproducenter, der producerer de enkleste og billigste frysere . De smaa maengder, Technointorg har eksporteret til EOEF ( ca . 20 000 stk . i 1985 ) udelukker, at der har kunnet blive tale om en skade for Faellesskabets industri som foelge af Technointorgs eksport, naar denne eksport tages for sig, og der bortses fra eksport fra andre lande, der ikke er medlemmer af EOEF; i oevrigt har Faellesskabets myndigheder undladt at angive, hvorfor der skulle have vaeret tale om en kumulering af skadevirkningerne af den samlede dumpingimport .
Technointorg har gjort gaeldende, at markedet i Faellesskabet for fryseskabe kan opdeles i to helt adskilte kategorier : dels et marked for kvalitetsvarer, dvs . hoejt udviklede dyre kvalitetsfrysere og dels et marked for almindelige frysere uden saerligt udstyr, der ikke er genstand for dyre reklamekampagner . Technointorg har anfoert, at efterspoergselen paa det foerstnaevnte marked kun kommer fra forbrugere med stor koebekraft og tilsvarende paa det andet marked fra forbrugere med beskeden koebekraft . Denne argumentation er efter min mening uacceptabel . Der er ganske vist god grund til at sondre mellem skabsfrysere og kummefrysere ( som det er sket i 6 . betragtning til forordningen om en midlertidig antidumpingtold ), men jeg finder ikke, at der er blevet givet nogen begrundelse for, at samtlige frysere af skabstype ( den foreliggende tvist drejer sig udelukkende om saadanne frysere ) ikke skal anses for "samme vare" i den i grundforordningens artikel 4, stk . 1 og stk . 5 angivne betydning . Technointorg har ikke overbevisende kunnet godtgoere, hvorfor saadanne frysere skulle behandles som andre varer, og for saa vidt angaar kundekredsen kan det efter min mening bestemt ikke uden videre laegges til grund, at koebedygtige eller ligefrem velstaaende kunder noedvendigvis vaelger den dyre type . For mange andre kunder end "fattige indvandrere" ( dette udtryk anvendes i sagsoegerens argumentation ) kan en enkel og billig frysertype synes at vaere det bedste koeb, naar luksusmodellen er meget dyrere . Koebere, der saedvanligvis vil vaelge en gennemsnits - eller en lavpristype, vil foele sig endnu mere fristet til at koebe den billige type .
Technointorgs udtalelse om, at dets varer ikke har samme kvalitet som EOEF-varer, understoetter efter min mening paa ingen maade det anfoerte synspunkt . Hvis der ikke kan blive tale om at konkurrere paa kvalitet, maa der konkurreres paa priser, hvorfor en beskyttelse mod illoyal priskonkurrence ved dumping bliver saerlig betydningsfuld . Technointorg har endelig villet paaberaabe sig det forhold, at Faellesskabets myndigheder har foretaget en sammenligning af Technointorgs produkter og EOEF-produkter af lav kvalitet for at beregne prisunderbudet . Der er efter min mening tale om et forhold, der er irrelevant for sagsoegerens argumentation . Denne sammenligning gaelder nemlig undersoegelsen af underbudet inden for rammerne af grundforordningens artikel 4, stk . 2, litra b ), men ikke for definitionen af samme vare i henhold til artikel 4, stk . 1 og stk . 5 . Myndighederne har under alle omstaendigheder ved som sammenligningsfaktorer at benytte importerede varer med oprindelse i Sovjetunionen og lavkvalitetsvarer fra EOEF, valgt det for Technointorg gunstigste udgangspunkt og er ikke desto mindre paa grundlag af beviselementer, der ikke gyldigt er blevet imoedegaaet, naaet til det resultat, at dumping havde fundet sted og forvoldt faellesskabsproducenterne skade .
Paa et marked, hvor der afsaettes 1,6 mio . stykker frysere ( 23 . betragtning til forordningen om midlertidig antidumpingtold ) kan et antal paa 20 000 stykker efter min mening ikke anses for ubetydeligt . Desuden er omfanget af dumpingimporten kun én af flere faktorer, der kommer i betragtning ved undersoegelsen af, om er foreligger skade, jfr . grundforordningens artikel 4, stk . 2 . Omfanget af Technointorgs eksport til EOEF var vel ret beskedent i 1985, men den var ikke desto mindre steget betydeligt - et forhold, der ogsaa maa tages i betragtning ( enten absolut eller i forhold til produktionen eller forbruget i Faellesskabet ), jfr . artikel 4, stk . 2, mens forbruget i Faellesskabet var uaendret . Technointorg har efter min mening ikke kunnet godtgoere, at Faellesskabets myndigheder har gennemfoert en fejlagtig vurdering paa dette punkt .
Jeg finder det, for saa vidt angaar Faellesskabets myndigheders afgoerelse om at vurdere virkningerne af Technointorgs dumpingimport for faellesskabsindustrien i forbindelse med dumpingimporten fra Jugoslavien og Den Tyske Demokratiske Republik, indlysende, at naar dumpingimport hidroerer fra flere lande kumuleres virkningen heraf for Faellesskabets industri . Faellesskabets myndigheder maa altsaa have mulighed for at skride ind over for samtlige eksportoerer, selv om den enkelte eksportoers eksport i og for sig er forholdsvis lav . Til gennemfoerelse af grundforordningens maalsaetning, som er at tilvejebringe beskyttelse mod dumping, maa Faellesskabets myndigheder antages at vaere berettiget til at kunne undersoege dumpingvirkningen under ét af samme fra flere forskellige lande hidroerende produkt, saaledes som det var tilfaeldet her . Technointorgs anbringende om, at en saadan fremgangsmaade ikke kan anvendes, maa derfor efter min mening afvises .
De netop omtalte forhold er blevet udfoerligt gennemgaaet i betragtningerne 11-15 i forordningen om en endelig antidumpingtold samt i 24 . betragtning i forordningen om en midlertidig antidumpingtold, der i den 14 . betragtning til forordningen om endelig antidumpingtold er blevet udtrykkeligt stadfaestet . Den begrundelse, der i forordningen er givet herfor, er efter min mening utvetydig og helt i overensstemmelse med kravene ifoelge EOEF-Traktatens artikel 190 .
Jeg skal foelgelig foreslaa Domstolen at afvise Technointorgs sjette anbringende .
Technointorg har som et syvende anbringende gjort gaeldende, at der foreligger en overtraedelse af grundforordningens artikel 10, stk . 1 og stk . 3, og af EOEF-Traktatens 190 samt en tilsidesaettelse af forbudet mod forskelsbehandling, idet Kommissionen i det hele naegtede at acceptere det af Technointorg fremsatte tilsagn og at droefte de tilsagn, som Technointorg var indstillet paa at tilbyde .
Technointorg foreslog Kommissionen at vaelge mellem to tilsagn; det foerste blev afgivet den 22 . oktober 1986 og aendret den 24 . november 1986; det andet blev afgivet den 4 . november 1986 . Ingen af disse tilsagn kunne som det oplyses i 16 . betragtning til forordningen om en endelig antidumpingtold godtages af Kommissionen, der meddelte Technointorg begrundelserne for afgoerelsen herom, bl.a . i telex af 18 . og 28 . november 1986 samt ved skrivelse af 11 . december 1986, der er blevet fremlagt for Domstolen . Af denne korrespondance fremgaar det, at tilsagnene blev anset for utilfredsstillende i tre henseender : 1 ) Technointorg foreslog prisforhoejelser der var klart utilstraekkelige til at bringe skaden til ophoer; 2 ) de forslaaede prisforhoejelser, skulle ske trinvis over flere aar, saaledes at den maksimale forhoejelse ikke blev naaet foer 1989-1990; 3 ) maksimumsforhoejelsen paa 25% forudsatte igangsaetning af en ny fabrik, et forhold der unddrog sig Faellesskabets myndigheders kontrol . Paa baggrund af disse forhold, som Technointorg ikke har bestridt, kan Kommissionen efter min mening ikke antages at have overskredet de skoensbefoejelser, den besidder i medfoer af grundforordningens artikel 10, hvorfor den var berettiget til at afvise de forslaaede tilsagn .
Desuden gav Kommissionen, selv om den afslog et moede til droeftelse af tilsagnenes ordlyd, fordi Technointorg ikke havde givet de noedvendige oplysninger, klart udtryk for, at den var villig til at overveje de tilsagn, som Technointorg maatte vaere indstillet paa at tilbyde .
For saa vidt angaar den paastaaede tilsidesaettelse af forbudet mod forskelsbehandling fremgaar det af den for Domstolen fremlagte brevveksling, at Kommissionen helt i modstrid med Technointorgs angivelser var villig til at tage hensyn til de bemaerkninger, Technointorg maatte have . Kommissionen har efter min mening ikke tilsidesat forbudet mod forskelsbehandling, fordi den godtog tilsagn fra eksportoerer i Jugoslavien og i Den Tyske Demokratiske Republik, som anfoert i forordningen om en midlertidig antidumpingtold, men afviste at godtage Technointorgs tilsagn under henvisning til de forskellige parters afvigende forhold . Det fremgaar nemlig af 34 . betragtning til naevnte forordning, at de godtagne tilsagn foerte til en forhoejelse af priserne til et niveau, der var tilstraekkeligt til at bringe den ved dumping forvoldte skade til ophoer, og at det effektivt kunne overvaages, at tilsagnene blev efterlevet korrekt . Technointorg tilboed paa sin side utilstraekkelige prisforhoejelser og dets vaegring mod at udfylde spoergeskemaet og give oplysninger gjorde det umuligt at afgoere, om de tilsagn, der var afgivet, kunne overvaages effektivt .
Technointorgs syvende anbringende er derfor efter min mening uden grundlag .
Jeg skal paa denne baggrund foreslaa Domstolen :
- at sagsoegte frifindes i sag 294/86, enten fordi sagen savner genstand, eller ud fra samme betragtninger, mutatis mutandis, som dem, der maa foere til frifindelse i sag 77/87, samt at paalaegge Technointorg at afholde Kommissionens omkostninger i denne sag, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreloebige forholdsregler, og desuden
- at frifinde sagsoegte i sag 77/87 og doemme Technointorg til at afholde Raadets og Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreloebige forholdsregler .
(*) Oversat fra engelsk .