Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 4. oktobra rīkojums – Pelckmans Turnhout
(lieta C‑559/11)
Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta pirmā daļa – Direktīva 2005/29/EK – Negodīga komercprakse – Valsts tiesību akti, ar kuriem ir aizliegts uzņēmuma darba laiks septiņas dienas nedēļā
1.                     Tiesību aktu tuvināšana – Uzņēmumu negodīga komercprakse pret patērētājiem – Direktīva 2005/29 – Piemērošanas joma – Valsts tiesību akti, ar kuriem aizliegts uzņēmuma darba laiks septiņas dienas nedēļā – Tiesiskais regulējums, kas nekalpo mērķim aizsargāt patērētājus – Izslēgšana (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29) (sal. ar 20.–24. punktu un rezolutīvo daļu)
2.                     Prejudiciāli jautājumi – Pieņemamība – Prasība, kurā nav norādīts vēršanās Tiesā pamatojums – Acīmredzama nepieņemamība (LESD 267. pants; Tiesas Reglamenta 92. pants un 102. panta 1. punkts) (sal. ar 28.–31. punktu)
Priekšmets
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu –
Rechtbank van koophandel te Antwerpen
– LESD 34., 35., 49. un 56. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.) – Uzņēmumu komercprakses attiecībā pret patērētājiem jēdziens – Uzņēmuma darba laiks septiņas dienas nedēļā un par šo praksi vēstoša reklāma
Rezolutīvā daļa:
Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka to nepiemēro tādiem valsts tiesību aktiem kā pamatlietā, kas nekalpo mērķiem aizsargāt patērētājus.