62008CC0406
ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT]
SECINĀJUMI,
sniegti 2009. gada 29. oktobrī (
1
)
Lieta C-406/08
Uniplex (UK) Ltd
pret
NHS Business Services Authority
“Direktīva 89/665/EEK — Pārsūdzības procedūras publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā — Termiņš prasības celšanai — Datums, kurā sākas termiņš prasības celšanai”
I — Ievads
1.
Izskatāmais High Court of Justice (England and Wales) (
2
) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ļauj Eiropas Kopienu Tiesai precizēt savu judikatūru attiecībā uz noraidīto pretendentu pārsūdzības iespējām publisko iepirkumu jomā.
2.
Ir atzīts, ka dalībvalstis šādām pārsūdzībām var paredzēt saprātīgus prekluzīvos termiņus. Tomēr it īpaši ir jāprecizē, kurā brīdī procedūrā šie termiņi var sākties — brīdī, kad tika izdarīts apgalvotais pārkāpums līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, vai brīdī, kad noraidītais pretendents uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par šo pārkāpumu. Šī problēma, kuras praktiskās sekas nevajadzētu novērtēt pārāk zemu, rodas saistībā ar Anglijas tiesību normu, atbilstoši kurai pieteikuma par lēmuma pārskatīšanu termiņš sākas neatkarīgi no tā, vai noraidītais pretendents ir uzzinājis par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu, un tiesa par varbūtēju šī termiņa pagarinājumu lemj pēc saviem ieskatiem.
3.
Izvirzīto tiesību jautājumu ziņā izskatāmā lieta nedaudz līdzinās lietai C-456/08 Komisija/Īrija, kurā es arī šodien sniedzu savus secinājumus.
II — Atbilstošās tiesību normas
A — Kopienu tiesības
4.
Izskatāmajā lietā atbilstošās Kopienu tiesības ir Direktīva 89/665/EEK (
3
) ar Direktīvu 92/50/EEK (
4
) grozītajā versijā (
5
).
5.
Direktīvas 89/665 1. pantā ir noteikts šādi:
“1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka līgumslēdzēju iestāžu lēmumus saistībā ar līgumu piešķiršanas procedūrām, uz ko attiecas Direktīva 71/305/EEK, Direktīva 77/62/EEK un Direktīva 92/50/EEK [..], var efektīvi un jo īpaši iespējami ātri pārskatīt saskaņā ar nākamajos pantos, jo īpaši 2. panta 7. punktā, izklāstītajiem nosacījumiem, pamatojoties uz to, ka šādos lēmumos ir pārkāpti Kopienas tiesību akti valsts līgumu jomā vai valstu normas, kas īsteno šos tiesību aktus.
2.   Dalībvalstis nodrošina, lai tādēļ, ka šajā direktīvā ir nošķirti valstu noteikumi, kas īsteno Kopienas tiesību aktus, no citiem valstu noteikumiem, nerastos diskriminācija starp uzņēmumiem, kas saistībā ar līguma piešķiršanas procedūru iesniedz prasību sakarā ar kaitējumu.
3.   Dalībvalstis nodrošina to, lai saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, ko dalībvalstis var pieņemt, izskatīšanas procedūras būtu pieejamas vismaz katrai tādai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt tiesības noslēgt konkrētu piegādes vai uzņēmuma līgumu valsts vajadzībām un kurai ir nodarīts kaitējums vai ir iespējams, ka tiks nodarīts kaitējums varbūtēja pārkāpuma dēļ. Konkrēti, dalībvalstis var prasīt, ka personai, kas cenšas panākt izskatīšanu, iepriekš jāpaziņo līgumslēdzējai iestādei par varbūtējo pārkāpumu un par savu nodomu censties panākt izskatīšanu (
6
).”
6.
Turklāt Direktīvas 89/665 2. panta 1. punktā ir noteikts šādi:
“Dalībvalstis nodrošina to, lai tiesību aktos, kas pieņemti sakarā ar 1. pantā noteikto izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru, būtu paredzēts pilnvarojums:
[..]
b)
atcelt nelikumīgi pieņemtus lēmumus vai nodrošināt to atcelšanu [..];
c)
atlīdzināt zaudējumus personām, kam pārkāpuma dēļ nodarīts kaitējums.”
B — Valsts tiesības
7.
Anglijas, Velsas un Ziemeļīrijas tiesībās Direktīva 89/665 ir transponēta ar 9. daļu Public Contracts Regulations 2006 (
7
) (turpmāk tekstā — “2006. gada noteikumi”), kuru 47. panta fragments ir šāds:
“1.   Saistības, kuras ir noteiktas:
a)
līgumslēdzējai iestādei attiecībā uz šo noteikumu tiesību normu, izņemot [..], kā arī visu piemērojamo Kopienu saistību attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumu, pamatnolīgumu vai projektu konkursiem, ievērošanu [..],
[..]
ir saistības, kuras ir jāievēro attiecībā pret komersantu.
[..]
6.   Ikviens komersants, pret kuru 1. vai 2. punktā noteiktās saistības netiek ievērotas un kurš tā rezultātā cieš vai var ciest zaudējumus, var celt prasību, kura ir jāiesniedz High Court [Augstākajā tiesā].
7.   Prasību saskaņā ar šo pantu var celt tikai tādā gadījumā, ja:
a)
komersants, kurš ceļ prasību, ir informējis līgumslēdzēju iestādi vai, ja nepieciešams, koncesionāru par tam 1. vai 2. punktā noteikto saistību neievērošanu vai iespējamu neievērošanu, kurā ir vainojama šī līgumslēdzēja iestāde vai koncesionārs, un par šī komersanta nodomu celt prasību saskaņā ar šo pantu par attiecīgo saistību neievērošanu, un
b)
šī prasība tiek celta nekavējoties un katrā ziņā trīs mēnešu laikā kopš dienas, kad pirmo reizi ir radies pamats šīs prasības celšanai, ja vien tiesa neuzskata, ka ir pamatots iemesls, lai pagarinātu termiņu prasības celšanai.
[..]
9.   Ja līgums, saistībā ar kuru ir veikts pārkāpums, jau ir ticis noslēgts, tiesvedībā, kas norisinās šī panta ietvaros, tiesa par 1. vai 2. punktā noteikto saistību neievērošanu nevar piespriest citus aizsardzības līdzekļus kā vien zaudējumu atlīdzību.”
III — Fakti un pamata prāva
8.
Uniplex (UK) Ltd (
8
) ir kapitālsabiedrība, kuras juridiskā adrese ir Apvienotajā Karalistē un kura ir komersants Direktīvas 2004/18/EK un 2006. gada noteikumu izpratnē. Tā vienīgā Apvienotajā Karalistē izplata Nīderlandes uzņēmuma Gelita Medical BV ražotās hemostatiskās spailes.
9.
NHS Business Services Authority (
9
) ir Lielbritānijas Valsts veselības aprūpes dienesta — National Health Service, kas ir valsts pārraudzībā esošs veselības dienests, struktūrvienība. Tā ir līgumslēdzēja iestāde Direktīvas 2004/18 un 2006. gada noteikumu izpratnē.
10.
2007. gada 26. martāNHS uzsāka slēgtu konkursa procedūru pamatnolīgumam par hemostatisko spaiļu piegādi NHS iestādēm (
10
). Attiecīgs paziņojums Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts .
11.
Ar 2007. gada 13. jūnija vēstuli NHS pieciem interesentiem, starp kuriem bija arī Uniplex, nosūtīja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu. Piedāvājumi bija jāiesniedz līdz Uniplex savu piedāvājumu iesniedza .
12.
2007. gada 22. novembrīNHS rakstiski paziņoja Uniplex, ka līguma slēgšanas tiesības ir piešķirtas trīs pretendentiem, kurpretim Uniplex nav iekļauta pamatnolīgumā. Šajā vēstulē tika izklāstīti kritēriji līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, kā arī norādīti izraudzītie pretendenti, Uniplex iegūtais punktu skaits un izraudzīto pretendentu sasniegtais punktu diapazons. Saskaņā ar NHS piemērotajiem kritērijiem Uniplex ieguva zemāko novērtējumu no visiem pieciem pretendentiem, kuriem tika nosūtīts uzaicinājums iesniegt piedāvājumu un kuri to arī iesniedza. Šajā vēstulē Uniplex tika informēta arī par tās tiesībām apstrīdēt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu un pieprasīt papildu informāciju.
13.
Atbildot uz atsevišķu Uniplex2007. gada 23. novembra pieprasījumu, NHS sniedza sīkāku informāciju par tās pieeju līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju novērtējumam, kā arī par izvēlēto pretendentu piedāvājumu rādītājiem un relatīvajām priekšrocībām, salīdzinot ar Uniplex piedāvājumu.
14.
2008. gada 28. janvārīUniplex nosūtīja NHS brīdinājuma vēstuli, kurā tika norādīts uz dažādiem publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumiem.
15.
Ar 2008. gada 11. februāra vēstuli NHS informēja Uniplex, ka ir mainījušies lietas apstākļi. Esot konstatēts, ka Assut (UK) Ltd piedāvājums neatbilda noteiktajām prasībām un Assut (UK) Ltd vietā pamatnolīguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas uzņēmumam B. Braun (UK) Ltd, kurš atbilstoši pieteikumu izvērtējumam atradās ceturtajā vietā.
16.
Pēc turpmākas sarakstes starp Uniplex un NHS, kurā tostarp tika paustas dažādas domas par varbūtēja prasības termiņa sākuma datumu, Uniplex2008. gada 12. martā cēla prasību High Court, iesniedzējtiesā. Citu starpā Uniplex lūdz atzīt apgalvotos publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumus, piespriest NHS atlīdzināt zaudējumus šo pārkāpumu dēļ un, ja Tiesas kompetencē ir izdot atbilstošu rīkojumu, piespriest NHS iekļaut Uniplex pamatnolīgumā.
17.
Iesniedzējtiesa šaubās, vai Uniplex ir cēlusi savu prasību savlaicīgi un vai tai vajadzības gadījumā būtu jāizmanto sava rīcības brīvība, nosakot termiņa pagarinājumu atbilstoši 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktam.
IV — Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un tiesvedība Tiesā
18.
High Court ar 2008. gada 30. jūlija nolēmumu, kas Tiesā reģistrēts, ir apturējusi tiesvedību un iesniegusi Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“Ja komersants tiesvedībā valsts tiesā apstrīd pamatlīguma slēgšanas tiesības, ko līgumslēdzēja iestāde piešķīrusi publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras rezultātā, kurā šis komersants bija pretendents un kura bija jārīko saskaņā ar Direktīvu 2004/18/EK (un valsts tiesību normām, ar kurām tika īstenota transponēšana), un šīs tiesvedības ietvaros lūdz noteikt atlīdzību par zaudējumiem, kuri ir radušies, pārkāpjot piemērojamās publiskā iepirkuma tiesību normas attiecībā uz šī publiskā iepirkuma konkursu un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu:
a)
vai tāda valsts tiesību norma kā 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkts — ar kuru tiek noteikts, ka attiecīgā prasība ir jāceļ nekavējoties un katrā ziņā trīs mēnešu laikā kopš brīža, kad ir radies pamats prasības celšanai, ja vien tiesa neuzskata, ka tai ir pamats pagarināt šo termiņu, — ir jāinterpretē, ievērojot Direktīvas 89/665 1. un 2. pantu, Kopienu tiesību vienlīdzības principu, Kopienu tiesību prasību par efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un/vai efektivitātes principu, kā arī ievērojot citus attiecīgos Kopienu tiesību principus, tādējādi, ka tas piešķir pretendentam individuālas un beznosacījuma tiesības vērsties pret līgumslēdzēju iestādi, kas nozīmē, ka termiņš prasības celšanai, apstrīdot šādu līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru un šādu līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, sākas no dienas, kad pretendents uzzināja vai viņam vajadzēja uzzināt, ka ar publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību procedūru ir pārkāptas Kopienu tiesību normas šajā jomā, vai arī no dienas, kad tika pārkāptas piemērojamās tiesību normas, un
b)
katrā ziņā, kā valsts tiesai būtu jāpiemēro
i)
jebkāds noteikums, ka prasība ir jāceļ nekavējoties, un
ii)
jebkāda rīcības brīvība, pagarinot valstī noteikto termiņu šādas prasības celšanai?”
19.
Tiesvedībā Tiesā rakstveida un mutvārdu apsvērumus ir iesniegušas gan Uniplex un NHS, gan arī Apvienotās Karalistes un Īrijas valdības, kā arī Eiropas Kopienu Komisija (
11
). Turklāt tiesas sēdē piedalījās arī Vācijas valdība.
V — Vērtējums
20.
Uzdodot abus prejudiciālos jautājumus, High Court būtībā vēlas noskaidrot, kādas norādes no Kopienu tiesībām izriet attiecībā uz prekluzīvo termiņu interpretāciju un piemērošanu pārskatīšanas procedūrā publiskā iepirkuma jomā.
21.
Direktīvā 89/665 nav skaidri regulēti tās 1. pantā paredzētajai pārskatīšanas procedūrai piemērojamie termiņi (
12
). Tomēr Tiesa pastāvīgajā judikatūrā atzīst, ka dalībvalstis savas procesuālās neatkarības ietvaros var paredzēt saprātīgus prekluzīvos termiņus prasības celšanai, ja ir ievēroti līdzvērtības un efektivitātes principi (
13
). Abi principi apstiprinājumu rod arī Direktīvas 89/665 1. pantā: līdzvērtības princips — tā 2. punktā, bet efektivitātes — 1. punktā (
14
).
22.
Izskatāmajā lietā uzmanības centrā ir efektivitātes princips. Ir nepārprotami, ka Apvienotā Karaliste var paredzēt prekluzīvus termiņus pieteikumiem par līgumslēdzējas iestādes lēmumu pārskatīšanu (
15
). Lietas dalībniekiem ir domstarpības tikai par konkrētiem valsts noteiktā termiņu mehānisma aspektiem. Viņi nevar vienoties, vai tādā termiņa mehānismā kā Anglijā, kas paredzēts 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā, ir atbilstīgi ievērotas Kopienu tiesību norādes. Šajā sakarā iesniedzējtiesa vēlas saņemt informāciju:
—
vai tiesa par termiņa sākumu var uzskatīt publiskā iepirkuma tiesību pārkāpuma brīdi vai arī tai par tādu jāuzskata brīdis, no kura prasītājs uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par šo pārkāpumu (pirmais prejudiciālais jautājums),
—
vai pārskatīšanas procedūrā prasību var noraidīt kā nepieņemamu, ja tā nav celta “nekavējoties” (otrā prejudiciālā jautājuma pirmā daļa), un
—
kā tiesai jāizmanto sava rīcības brīvība attiecībā uz iespējamu termiņa pagarinājumu (otrā prejudiciālā jautājuma otrā daļa).
23.
No atbildēm uz šiem jautājumiem ir atkarīgs, vai iesniedzējtiesai Uniplex prasība pamata prāvā jāuzskata par savlaicīgu 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē vai nē.
24.
Turpinājumā, pirms izskatīt otrā jautājuma pirmo daļu (skat. turpinājumā C daļu), es vispirms pievērsīšos pirmajam jautājumam (skat. turpinājumā A daļu) un otrā jautājuma otrajai daļai (skat. turpinājumā B daļu).
25.
Pretēji NHS, Apvienotās Karalistes un Īrijas sniegtajiem mutvārdu apsvērumiem, lai atbildētu uz šiem jautājumiem, izšķiroša nozīme nevar būt apstāklim, ka tāda tiesību norma kā 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkts, iespējams, balstās uz ilggadējām tradīcijām attiecīgajā dalībvalstī.
26.
Neapšaubāmi, interpretējot Kopienu tiesību norādes, vienmēr jāņem vērā, vai valsts tiesībās tās var iekļauties pēc iespējas saudzīgāk. Tomēr Tiesas galvenais uzdevums ir nodrošināt tiesiskumu Eiropas Kopienu tiesību interpretēšanā un piemērošanā (EKL 220. panta pirmā daļa) un sadarbībā ar valsts tiesām palīdzēt efektīvi īstenot no Kopienu tiesībām izrietošās personu tiesības.
A — Par zināšanu par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu noteicošo raksturu attiecībā uz termiņa sākumu (pirmais prejudiciālais jautājums)
27.
Uzdodot pirmo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai pārskatīšanas procedūrā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā tiesa par prekluzīvā termiņa sākumu var uzskatīt publiskā iepirkuma tiesību pārkāpuma brīdi vai arī tai par tādu jāuzskata brīdis, kad prasītājs uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par šo pārkāpumu.
28.
Šajā jautājumā lietas dalībnieku domas dalās. Uniplex, Vācijas valdība un Komisija uzskata, ka katrā ziņā pārsūdzību gadījumā, kas neskar līgumu spēkā esamību, prekluzīvais termiņš nevar sākties, pirms prasītājs nav uzzinājis vai tam nav vajadzējis uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu. Turpretim NHS, Apvienotās Karalistes valdība un Īrijas valdība noteikti pauž viedokli, ka termiņa sākumam nevarētu būt svarīgi, vai pieteicējs uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu; ir pietiekami paredzēt valsts tiesai iespēju pagarināt termiņu pēc saviem ieskatiem.
29.
Pēdējais minētais viedoklis atspoguļojas Anglijas tiesu (
16
) un arī Īrijas tiesu (
17
) praksē. Saskaņā ar to judikatūru lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pārskatīšanas termiņš atbilstoši 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktam (
18
) sākas neatkarīgi no tā, vai attiecīgie pretendenti vai kandidāti uzzināja vai tiem vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu. Tas, ka prasītājs nav uzzinājis par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu, katrā ziņā var būt svarīgi, lemjot par termiņa pagarināšanu, un no šāda viedokļa tas ir viens no vairākiem kritērijiem, ko valsts tiesa ņem vērā, īstenojot savu rīcības brīvību (
19
).
30.
Ņemot vērā šo Anglijas tiesās valdošo praksi (
20
), turpmākā gaitā jānoskaidro, vai ar Kopienu tiesību prasībām ir saderīga situācija, kad tāds prekluzīvais termiņš, kāds ir noteikts 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā, sākas neatkarīgi no tā, vai prasītājs bija uzzinājis vai tam bija vajadzējis uzzināt par attiecīgo publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu.
31.
Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts prasa, lai līgumslēdzēju iestāžu lēmumus varētu “efektīvi un jo īpaši iespējami ātri” pārskatīt, [lai secinātu], vai nav pieļauti pārkāpumi līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā. Tajā izpaužas gan efektivitātes princips (“efektīvi”), gan steidzamības princips (“iespējami ātri”). Nevienu no šiem elementiem nedrīkst īstenot uz otra elementa rēķina (
21
). Gluži pretēji, ir jāpanāk abu šo elementu taisnīgs līdzsvars, kas jāvērtē, ņemot vērā attiecīgās pārsūdzības veidu un juridiskās sekas, kā arī attiecīgās visu ieinteresēto personu tiesības un intereses.
32.
Savos secinājumos lietā Pressetext Nachrichtenagentur es šajā sakarā jau esmu piedāvājusi risinājumu, kas balstās uz primāro tiesību aizsardzības līdzekļu nošķiršanu no sekundāriem tiesību aizsardzības līdzekļiem (
22
).
— Primāro tiesību aizsardzības līdzekļu un sekundāro tiesību aizsardzības līdzekļu nošķiršana
33.
Ja pārsūdzības mērķis ir panākt jau noslēgta līguma, kam izraudzīts pretendents, atzīšanu par spēkā neesošu (primārie tiesību aizsardzības līdzekļi), tad ir atbilstīgi, ja nosaka salīdzinoši īsu galīgo prekluzīvo termiņu. Īpaši nozīmīgās jau noslēgta līguma atcelšanas juridiskās sekas attaisno to, ka tiek paredzēts termiņš, kura laiks nav atkarīgs no tā, vai pieteikuma iesniedzējam bija zināms par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas prettiesiskumu un vai viņam tas vismaz bija jāzina. Kā līgumslēdzējai iestādei, tā arī tās līgumpartnerim ir nepieciešama skaidra un aizsargājama tiesiskā drošība par noslēgtā līguma spēka esamību, kura ir jāaizsargā (
23
). Tātad primāro tiesību aizsardzības līdzekļu jomā prasībai pēc “iespējami ātras” pārskatīšanas Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta izpratnē ir īpaša nozīme.
34.
Citādi ir tad, ja pārsūdzības mērķis ir tikai konstatēt publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu un, iespējams, panākt zaudējumu atlīdzību (sekundārie tiesību aizsardzības līdzekļi). Proti, šāda pārsūdzība neskar jau noslēgta līguma, kam izraudzīts pretendents, spēkā esamību. Netiek ietekmēta līgumpartneriem vajadzīgā plānošanas drošība, kā arī viņu ieinteresētība publiskā iepirkuma līguma raitā izpildē. Tādēļ nav iemesla pieteikumiem par sekundārajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem piemērot tikpat stingrus prekluzīvos termiņus kā pieteikumiem par primārajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem. Gluži pretēji, efektīvas pārskatīšanas mērķis, kādu to dalībvalstīm izvirza Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts, liecina par to, ka lielāks uzsvars tiek likts uz noraidītā pretendenta vai dalībnieka tiesību aizsardzības interesēm un līdz ar to uz labvēlīgākiem termiņiem, kas sākas tikai tad, ja ieinteresētā persona ir uzzinājusi vai tai vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu (
24
).
35.
Pretēji NHS un Apvienotās Karalistes viedoklim šāda primāro un sekundāro tiesību aizsardzības līdzekļu nošķiršana nerada “nepārskatāmību” un “tiesisko nedrošību”. Tā arī nekādā gadījumā nav piemērojama tikai tādiem gadījumiem kā Pressetext Nachrichtenagentur, kur līgumslēdzēja iestāde veic “tiešo piešķiršanu”, neizsludinot konkursu.
36.
Gluži pretēji, primāro un sekundāro tiesību aizsardzības līdzekļu nošķiršana ir vispārēji piemērojama. Tā ļauj panākt taisnīgu līdzsvaru starp “efektīvu pārskatīšanu” un “iespējami ātru pārskatīšanu” un atbilst Direktīvai 89/665. Jau sākotnējā šīs Direktīvas redakcijā 2. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā ir nošķirta, no vienas puses, prettiesisku lēmumu atcelšana un, no otras puses, zaudējumu atlīdzības piešķiršana. Turpmāk Direktīvas 89/665 2.d, 2.e un 2.f pants Direktīvas 2007/66 redakcijā vēl skaidrāk nošķirs primāros un sekundāros tiesību aizsardzības līdzekļus arī un it īpaši prekluzīvo termiņu ziņā (
25
).
37.
Izskatāmā lieta attiecas nevis uz primārajiem, bet gan tikai uz sekundārajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem. Tas kļūst īpaši skaidri redzams, aplūkojot ievada teikuma daļu pirms High Court formulētajiem prejudiciālajiem jautājumiem. Tajā ir runa tikai par pieteikumu atzīt publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu un piešķirt zaudējumu atlīdzību. Prejudiciālie jautājumi ir ietverti šādā kontekstā (
26
).
38.
Tādējādi nav iemesla piemērot Uniplex pamata prāvā iesniegtajiem pieteikumiem tos pašus stingros prekluzīvos termiņus, kādi, iespējams, tiktu piemēroti pieteikumam atzīt līgumu par spēkā neesošu vai pat pieteikumam piespriest līgumslēdzējai iestādei noslēgt līgumu.
— Termiņa sākums no brīža, kad ir uzzināts vai kad “vajadzēja uzzināt” par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu
39.
Saskaņā ar efektivitātes principu, kā tas izpaužas Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktā, prasībā par zaudējumu atlīdzību un pieteikumā atzīt publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu prekluzīvajam termiņam jāsākas tikai tad, kad prasītājs uzzināja vai kad tam vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu (
27
).
40.
Šādā izpratnē savu viedokli pauž arī Tiesa spriedumā lietā Universale-Bau u.c. (
28
). Tiesa prekluzīvas iedarbības termiņa mehānisma jēgu un mērķi saskata faktā, ka līgumslēdzēju iestāžu prettiesiski lēmumi pēc to paziņošanas ieinteresētai personai (
29
) tiek iespējami ātri apstrīdēti un laboti (
30
).
41.
Protams, valsts tiesas kompetencē ir secināt, no kura brīža ieinteresētā persona ir uzzinājusi vai tai vajadzēja uzzināt par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu (
31
). Tomēr, lai valsts tiesai sniegtu lietderīgu atbildi, Tiesa var sadarbības kontekstā ar valsts tiesām tai sniegt visas norādes, ko uzskata par vajadzīgām (
32
).
42.
Tikai tas apstāklis, ka kāds pretendents vai kandidāts ir uzzinājis par sava piedāvājuma noraidījumu, vēl nenozīmē, ka viņam ir kļuvis zināms iespējams publiskā iepirkuma tiesību pārkāpums. Līdz ar to pieteikumu par sekundārajiem tiesību aizsardzības līdzekļiem gadījumā šis noteikums pats par sevi vēl nevar likt sākties pārsūdzības termiņiem. Proti, kā Uniplex pamatoti norāda, arī noraidīts pretendents vai kandidāts nevarētu savu pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu balstīt tikai uz norādi, ka viņa piedāvājums nav ticis izvēlēts.
43.
Tikai tad, ja noraidītajam pretendentam vai kandidātam ir paziņoti būtiskie iemesli, kādēļ viņš līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā nav izvēlēts, parasti var uzskatīt, ka viņš ir uzzinājis vai viņam katrā ziņā vajadzēja uzzināt par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu (
33
). Tikai sākot no šī brīža viņam ir iespējams lietderīgi sagatavot iespējamu pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu un novērtēt tā izredzes uz labvēlīgu rezultātu (
34
). Turpretī pirms šāda pamatojuma saņemšanas ieinteresētā persona parasti nevar efektīvi īstenot savas tiesības lūgt pārskatīt lēmumu (
35
).
44.
Tādēļ Direktīvas 2004/18 41. panta 1. un 2. punktā jau šobrīd līgumslēdzējām iestādēm ir uzlikts pienākums paziņot noraidītajiem pretendentiem un kandidātiem noraidījuma iemeslus. Tādā pašā nozīmē attiecībā uz turpmākiem gadījumiem Direktīvas 89/665 2.c pantā, kas iekļauts ar Direktīvu 2007/66, ir paredzēts, ka līgumslēdzējas iestādes paziņojumam par lēmumu katram pretendentam vai kandidātam tiks pievienots attiecīgo iemeslu kopsavilkums un ka iespējami prekluzīvie termiņi pieteikumiem par lēmuma pārskatīšanu varēs beigties tikai tad, kad pēc šī lēmuma paziņošanas būs pagājis noteikts kalendāro dienu skaits.
45.
Tikai pilnīgas skaidrības labad jāpiemin, ka termiņa sākumam prasībai par zaudējumu atlīdzību nav jābūt atkarīgam no tā, vai prasītājs ir uzzinājis vai viņam vajadzēja uzzināt par viņam nodarīto kaitējumu (
36
). Tas tādēļ, ka dažkārt pienākumu neizpildes dēļ nodarītais kaitējums kļūst redzams tikai pēc kāda laika. Tādējādi gaidīšana līdz brīdim, kad tiek uzzināts par kaitējumu, būtu pretrunā “iespējami ātras izskatīšanas [pārskatīšanas]” principam Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkta izpratnē. Savukārt ieinteresētajam pretendentam vai kandidātam jādod iespēja vajadzības gadījumā vispirms iesniegt pieteikumu par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu un tikai vēlākā zaudējumu atlīdzības procedūrā izteikt konkrētā naudas summā kaitējumu un celt attiecīgu prasību.
— Par valsts tiesas rīcības brīvību piešķirt termiņa pagarinājumu
46.
NHS, Apvienotā Karaliste un Īrija iebilst, ka efektīva tiesiskā aizsardzība tomēr obligāti neprasa, lai pārsūdzību prekluzīvie termiņi pārskatīšanas procedūrās sāktos tikai no brīža, kad ieinteresētais pretendents vai kandidāts ir uzzinājis vai tam vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu. Tāds tiesiskais regulējums kā 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkts nodrošina efektīvu tiesisko aizsardzību, paredzot valsts tiesai rīcības brīvību vajadzības gadījumā pagarināt prasības termiņu.
47.
Šis arguments mani nepārliecina.
48.
Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar 3. punktu, garantē katrai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt tiesības noslēgt konkrētu publiskā iepirkuma līgumu un kurai ir nodarīts kaitējums vai ir iespējams, ka tiks nodarīts kaitējums varbūtēja pārkāpuma dēļ, individuālas tiesības prasīt pārskatīt līgumslēdzējas iestādes lēmumus (
37
). Līdzīgi, kā es argumentēju arī vienlaicīgi izskatāmā lietā Komisija/Īrija, valsts iestādēm, arī neatkarīgai tiesai nevar ļaut pēc saviem ieskatiem lemt par šādu tiesību efektīvu īstenošanu (
38
).
49.
2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkts valsts tiesai nesniedz nekādus juridiskos kritērijus, lai tā īstenotu savu rīcības brīvību attiecībā uz iespējamu termiņa pagarinājumu. Turklāt tiesas sēdē Tiesā visi lietas dalībnieki ir vienprātīgi norādījuši, ka fakts, ka prasītājs nav [uz]zinājis par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu, ir tikai viens no vairākiem aspektiem, kurus izvērtē valsts tiesa. Tādējādi nezināšana var kalpot par iemeslu termiņa pagarināšanai, tomēr tā nav obligāta prasība. Turklāt, kā piebilst Īrija, valsts tiesa iespējamu termiņa pagarinājumu var piemērot noteiktiem iebildumiem, bet citiem iebildumiem nepiemērot, tādēļ iespējams, ka noraidītā pretendenta vai kandidāta prasība ir tikai daļēji pieņemama.
50.
Līdz ar to ieinteresētā persona konkrētā gadījumā nevar aprēķināt, vai tai ir vērts pārsūdzēt lēmumu. Šāda juridiskā situācija var atturēt noraidītos pretendentus vai kandidātus, it īpaši no citām dalībvalstīm, izmantot savas tiesības lūgt pārskatīt līgumslēdzēju iestāžu lēmumus. Šādos apstākļos nevar sasniegt efektīvas pārskatīšanas mērķi, kādu to izvirza Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts.
— Par praktiskām problēmām, konstatējot “uzzināšanas” un “vajadzēšanas uzzināt” faktu
51.
NHS un Apvienotā Karaliste turklāt apgalvo, ka gadījumā, ja prekluzīvais termiņš sākas tikai no dienas, kad noraidītais pretendents vai kandidāts uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu, rastos būtiskas praktiskas problēmas. Piemēram, nav viegli noteikt, kādām jābūt šīm zināšanām konkrētā gadījumā un kurā brīdī tās tiek iegūtas vai no kura brīža var uzskatīt, ka tās ir iegūtas.
52.
Šajā sakarā pietiek ar norādi, ka tādas pašas praktiskas problēmas rodas arī tad, ja tiesai, izmantojot savu rīcības brīvību, saistībā ar iespējamu termiņa pagarinājumu ir jāizvērtē, kurā brīdī prasītājs uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu. Tāds tiesiskais regulējums kā 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkts nekādā gadījumā nevar palīdzēt izvairīties no šādām praktiskām problēmām, tas tikai aplūko šīs problēmas no citas perspektīvas.
— Par prasību par zaudējumu atlīdzību preventīvo raksturu
53.
Īrija turklāt iebilst, ka pārāk labvēlīgu termiņu piemērošana prasībām par zaudējumu atlīdzību var ļoti preventīvi ietekmēt līgumslēdzējas iestādes (radīt tā saukto “chilling effect”) un būtiski aizkavēt līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras. Tiesas sēdē Tiesā NHS un Apvienotā Karaliste pievienojās šai argumentācijai.
54.
Tomēr arī šis arguments nav pārliecinošs.
55.
Neapšaubāmi, apmierinātas noraidīto pretendentu vai kandidātu prasības par zaudējumu atlīdzību var radīt līgumslēdzējām iestādēm būtisku finanšu slogu. Tomēr šis risks ir cena, ar ko līgumslēdzējai iestādei vienmēr jārēķinās, lai saistībā ar publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu varētu garantēt efektīvu tiesību aizsardzību. Katrs mēģinājums mazināt līgumslēdzējām iestādēm ar to saistītos finanšu riskus neizbēgami notiek uz efektīvas tiesību aizsardzības rēķina.
56.
Galu galā pārāk strikta nosacījumu piemērošana sekundāro tiesību aizsardzības līdzekļu iegūšanai apdraudētu arī pārskatīšanas procedūras mērķu īstenošanu. Proti, starp šiem mērķiem ir ne tikai ieinteresēto pretendentu un kandidātu tiesību aizsardzība. Gluži pretēji, pārskatīšanas procedūrai ir jādisciplinē līgumslēdzējas iestādes, nodrošinot Eiropas tiesību normu ievērošanu līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, it īpaši pārskatāmības principa un diskriminācijas aizlieguma ievērošanu, un sodot par iespējamiem pārkāpumiem.
57.
Jāteic, ka arī tāds termiņa mehānisms kā 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkts nekādā gadījumā nevar novērst iepriekš minēto preventīvo efektu. Jo, kā jau iepriekš minēts, šī tiesību norma piešķir valsts tiesai rīcības brīvību pagarināt noraidītajiem prasītājiem un pretendentiem prasības termiņu, it īpaši, ja viņi pirms tam nav zinājuši par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu. Tātad šāda termiņa pagarināšanas iespēja var nozīmēt, ka līgumslēdzēja iestāde vēl ilgi pēc tam, kad tā ir noslēgusi līgumu ar izvēlēto pretendentu vai kandidātu, ir pakļauta riskam, ka pret to var tikt celta prasība par zaudējumu atlīdzību. Tā kā nav paredzams, kā tiesa izmantos rīcības brīvību, līgumslēdzējai iestādei 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkta kontekstā šis risks ir vēl grūtāk paredzams nekā tāda tiesiskā regulējuma gadījumā, atbilstoši kuram prekluzīvais termiņš sākas, tiklīdz ieinteresētā persona uzzina vai tai vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu.
B — Par valsts tiesas rīcības brīvību piešķirt termiņa pagarinājumu (otrā prejudiciālā jautājuma otrā daļa)
58.
Otrā prejudiciālā jautājuma otrā daļa ir cieši saistīta ar pirmo prejudiciālo jautājumu. Būtībā iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, kādi pasākumi jāveic, ja noraidītais pretendents vai kandidāts sākumā nav zinājis un tam arī nevajadzēja zināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu, kādēļ tas nevarēja iesniegt pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā noteiktā trīs mēnešu termiņa laikā.
59.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru dalībvalstu tiesām ir pienākums interpretēt un piemērot valsts tiesību noteikumus atbilstoši direktīvai (
39
). Tām īpaši saistībā ar pārskatīšanas procedūrām līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā pēc iespējas jāinterpretē valsts tiesību normas, kurās noteikti prekluzīvie termiņi, tādā veidā, lai tiktu ievērota efektivitātes prasība, kas izriet no Direktīvas 89/665 (
40
).
60.
Kā es esmu norādījusi saistībā ar pirmo prejudiciālo jautājumu (
41
), prasību par fakta atzīšanu un prasību par zaudējumu atlīdzību gadījumā, kas celtas saistībā ar publiskā iepirkuma līgumiem, prekluzīvie termiņi var sākties tikai tad, ja prasītājs uzzināja vai viņam vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu. Tātad iesniedzējtiesai jāveic visas tās kompetencē ietilpstošās darbības, lai sasniegtu šo rezultātu (
42
).
61.
Tādējādi iesniedzējtiesai 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā noteiktais termiņš pirmām kārtām jāpiemēro atbilstoši direktīvai tādā veidā, lai tas prasību par fakta atzīšanu un prasību par zaudējumu atlīdzību gadījumā nesāktos jau no publiskā iepirkuma tiesību pārkāpuma brīža, bet gan tikai no brīža, kad prasītājs uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par šo pārkāpumu.
62.
Ja 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktu nevar interpretēt šādā veidā, tad iesniedzējtiesai savas rīcības brīvības ietvaros, kas tai piešķirta attiecībā uz termiņa pagarināšanu, pakārtoti jāmeklē ar direktīvu saderīgs risinājums. Efektīvas pārskatīšanas mērķis, kādu to izvirza Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts, nozīmētu, ka valsts tiesas rīcības brīvība ir “vienāda ar nulli”. Tātad tiesai būtu pienākums tādai prasītājai kā Uniplex pagarināt termiņu.
63.
Termiņa pagarinājuma apmēram vajadzētu būt aprēķinātam vismaz tādā veidā, lai no brīža, kad prasītājs uzzināja vai viņam vajadzēja uzzināt par apgalvoto līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas pārkāpumu, viņa rīcībā prasības sagatavošanai un celšanai būtu 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā noteiktie trīs mēneši. Protams, ņemot vērā konkrētā gadījuma apstākļus, valsts tiesa turklāt savas rīcības brīvības ietvaros var piešķirt labvēlīgāku termiņa pagarinājumu, ja tā uzskata to par nepieciešamu, lai panāktu taisnīgu risinājumu.
C — Par prasību nekavējoties iesniegt pārsūdzību (otrā prejudiciālā jautājuma pirmā daļa)
64.
Uzdodot otrā prejudiciālā jautājuma pirmo daļu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai pārskatīšanas procedūrā prasību var noraidīt kā nepieņemamu, ja tā nav celta “nekavējoties” (angļu valodā — “promptly”).
65.
Atbilstoši 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā noteiktajam termiņa mehānismam pieteikums izskatīt [pārskatīt] lēmumu ir pieņemams tikai tad, ja tas tiek celts “nekavējoties un katrā ziņā trīs mēnešu laikā kopš dienas, kad pirmo reizi ir radies pamats šīs prasības celšanai”. Šī prasība nekavējoties ierosināt pārskatīšanas procedūru acīmredzami ļauj Anglijas tiesai vēl pirms trīs mēnešu termiņa beigām pēc saviem ieskatiem noraidīt pieteikumus par lēmuma pārskatīšanu kā nepieņemamus. Tiesas sēdē Tiesā lietas dalībnieki pamata prāvā un Apvienotās Karalistes valdība bija vienisprātis (
43
), ka Anglijas tiesas savā praksē faktiski izmanto šo iespēju noraidīt prasību tādēļ, ka tā nav iesniegta nekavējoties (“lack of promptness”) (
44
).
66.
Tomēr prekluzīvā termiņa piemērošana tieši nedrīkst radīt situāciju, ka tiesības uz lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības pārskatīšanu zaudētu savu praktisko nozīmi (
45
).
67.
Direktīvas 89/665 1. panta 1. punkts prasa nodrošināt, lai līgumslēdzēju iestāžu lēmumus varētu izskatīt “efektīvi un jo īpaši iespējami ātri”, [lai secinātu], vai nav pieļauti publiskā iepirkuma tiesību aktu pārkāpumi. Kā es detalizētāk norādu savos secinājumos lietā C-456/08 Komisija/Īrija (
46
), lai sasniegtu šo direktīvas mērķi, dalībvalstīm attiecīgajā jomā jāparedz precīzs tiesiskais regulējums. Tām valsts juridiskā situācija ir jāveido pietiekami precīzi, skaidri un paredzami, lai personas varētu zināt savas tiesības un pienākumus.
68.
Precizitātes, skaidrības un paredzamības prasības it īpaši attiecas uz tādu termiņa mehānismu, kāds ir noteikts 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā. Ņemot vērā draudošās noilguma sekas, neskaidrības jautājumā par spēkā esošiem termiņiem ļoti lielā mērā var radīt negatīvas sekas personām un uzņēmumiem.
69.
Nav paredzamas tāda prekluzīvā termiņa sekas, kāds noteikts 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā, par kura ilgumu, pateicoties kritērijam “nekavējoties”, kompetentā tiesa var lemt pēc saviem ieskatiem. Attiecīgajiem pretendentiem un kandidātiem nav skaidrības par to, cik daudz laika viņiem ir, lai atbilstīgi sagatavotu savus pieteikumus par lēmuma pārskatīšanu, un viņiem ir gandrīz neiespējami novērtēt, cik veiksmīga būs šāda pārsūdzība. Šādā veidā netiek sasniegts Direktīvas 89/665 izvirzītais mērķis efektīvi izskatīt [pārskatīt] līgumslēdzēju iestāžu lēmumus (
47
).
70.
Līdz ar to valsts tiesas pieteikumu par lēmuma pārskatīšanu, kas iesniegts 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā noteiktajā trīs mēnešu termiņā, nevar noraidīt kā nepieņemamu tādēļ, ka tas nav iesniegts “nekavējoties”. Valsts tiesām ir pienākums interpretēt un piemērot valsts tiesību noteikumus atbilstoši direktīvai (
48
). Tām, kā jau iepriekš minēts, it īpaši saistībā ar pārskatīšanas procedūrām līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, pēc iespējas jāinterpretē valsts tiesību normas, kurās noteikti prekluzīvie termiņi, tādā veidā, lai tiktu ievērota efektivitātes prasība, kas izriet no Direktīvas 89/665 (
49
).
71.
Šajā sakarā jānorāda, ka nekavēšanās kritērijs nav obligāti jāinterpretē atsevišķa prekluzīvā termiņa izpratnē. Ja tiesību norma dienās, nedēļās, mēnešos vai gados izteikto laiku papildina ar vārdiem “nekavējoties” vai ar līdzīgu piebildi, šo piebildi var interpretēt arī tādējādi, ka tā uzsver steidzamības prasību un atgādina pieteicējiem vai prasītājiem viņu pienākumu savās pašu interesēs pēc iespējas savlaicīgi spert vajadzīgos soļus savu tiesību iespējami labākai ievērošanai (
50
).
72.
Ņemot vērā iepriekš minēto, iesniedzējtiesai būs jāizvērtē, vai “nekavēšanās” kritēriju 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktā var interpretēt tādējādi, ka tas nenozīmē atsevišķu pieņemamības barjeru, bet ietver tikai norādi uz steidzamības principu.
73.
Ja 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunktu nav iespējams interpretēt atbilstoši direktīvai iepriekš minētajā izpratnē, valsts tiesas pienākums ir pilnībā piemērot Kopienu tiesības un aizsargāt tajās noteiktās personu tiesības, nepieciešamības gadījumā nepiemērojot normu, kuras piemērošana konkrētajā gadījumā izraisītu nesaderību ar Kopienu tiesībām (
51
).
VI — Secinājumi
74.
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem, es ierosinu Tiesai uz High Court of Justice lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbildēt šādi:
1)
Direktīvas 89/665/EEK 1. panta 1. punkts paredz, ka prekluzīvajam termiņam pieteikumu atzīt publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu un prasību par zaudējumu atlīdzību gadījumā jāsākas tikai brīdī, kad prasītājs uzzināja vai tam vajadzēja uzzināt par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu;
2)
Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktam ir pretrunā tāds termiņa mehānisms, kas valsts tiesai, atsaucoties uz vajadzību nekavējoties celt prasību, ļauj pēc saviem ieskatiem pieteikumus atzīt publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu un prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīt kā nepieņemamus;
3)
valsts tiesai jāveic visas tās kompetencē ietilpstošās darbības, lai sasniegtu ar Direktīvas 89/665 mērķi saderīgu rezultātu. Ja šādu rezultātu nevar sasniegt, termiņa mehānismu interpretējot un piemērojot atbilstoši direktīvai, valsts tiesa to nepiemēro.
(
1
)	Oriģinālvaloda — vācu.
(
2
)	High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division, Leeds District Registry (turpmāk tekstā arī — “High Court”).
(
3
)	Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīva 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārskatīšanas] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegādes un uzņēmuma līgumu slēgšanas tiesības] (OV L 395, 33. lpp.).
(
4
)	1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu [pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.).
(
5
)	Pēdējie Direktīvas 89/665 grozījumi, kas izdarīti ar Direktīvu 2007/66/EK, neattiecas uz šo tiesvedību, jo tai ir noteikts transponēšanas termiņš līdz 2009. gada 20. decembrim (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu [publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas jomā, OV L 335, 31. lpp., skat. it īpaši 3. panta 1. punktu).
(
6
)	Direktīvas 89/665 1. panta 1. punktā minētā atsauce uz Direktīvu 77/62/EEK ir lasāma kā atsauce uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu], piegādes valsts līgumu [piegādes publiskā iepirkuma līgumu] un pakalpojumu valsts līgumu [pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp., labojums OV L 351, 44. lpp.). Tas izriet no Direktīvas 2004/18 82. panta 2. punkta, lasot to kopsakarā ar Padomes Direktīvas 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu [piegādes publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras (OV L 199, 1. lpp.), 33. panta 2. punktu.
(
7
)	2006. gada Publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumi (S. I. 2006, Nr. 5), spēkā no 2006. gada 31. janvāra.
(
8
)	Turpmāk tekstā — “Uniplex”.
(
9
)	Turpmāk tekstā — “NHS”.
(
10
)	Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru īstenoja NHS pilnvarots dienests, tā dēvētais NHS Supply Chain [NHS Piegādes daļa].
(
11
)	Izskatāmajā lietā tiesas sēde notika tajā pašā dienā, kad lietā C-456/08 Komisija/Īrija.
(
12
)	Skat. arī manus 2008. gada 13. marta secinājumus lietā C-454/06 Pressetext Nachrichtenagentur ( spriedums, Krājums, I-4401. lpp., 154. punkts). Tomēr nākotnē Direktīvas 89/665 2.c pants, ko groza Direktīva 2007/66, definē Kopienu tiesību pamatprasības valsts noteiktajiem termiņiem attiecībā uz pārskatīšanas pieteikumu iesniegšanu.
(
13
)	Skat., piemēram, 1976. gada 16. decembra spriedumu lietā 33/76 Rewe/Landwirtschaftskammer Saarland (Recueil, 1989. lpp., 5. punkts), spriedumu lietā C-231/96 Edis (Recueil, I-4951. lpp., 20. un 35. punkts), spriedumu lietā C-30/02 Recheio — Cash & Carry (Krājums, I-6051. lpp., 18. punkts) un spriedumu lietā C-40/08 Asturcom Telecomunicaciones (Krājums, I-9579. lpp., 41. punkts).
(
14
)	Skat. manus iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Pressetext Nachrichtenagentur, 155. punkts.
(
15
)	Šajā ziņā skat. 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā C-470/99 Universale-Bau u.c. (Recueil, I-11617. lpp., it īpaši 71. un 76. punkts), spriedumu lietā C-327/00 Santex (Recueil, I-1877. lpp., 52. punkts) un spriedumu lietā C-241/06 Lämmerzahl (Krājums, I-8415. lpp., 50. punkts).
(
16
)	Iesniedzējtiesa min Court of Appeal of England and Wales (Tiesnesis Daisons [Dyson]) 2001. gada 13. jūlija spriedumu lietā Jobsin Co UK plc/Department of Health, [2001] EWCA Civ 1241, [2001] EuLR 685, 23. un 28. punkts (šis spriedums attiecās uz iepriekšējo tiesību normu, kas bija spēkā pirms 2006. gada noteikumu 47. panta 7. punkta b) apakšpunkta, kam tā pēc būtības bija identiska); skat. arī High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (tiesnesis Lenglijs [Langley]), spriedumu lietā Keymed Limited/Forest Healthcare NHS Trust, [1998] EuLR 71 (92).
(
17
)	Īrija savos rakstveida apsvērumos norāda uz High Court of Ireland (tiesnesis Klārks [Clarke]) 2006. gada 2. maija spriedumu lietā Veolia Water UK/Fingal County Council (No. 1), [2006] IEHC 137, [2007] 1 IR 690 (28.–54. punkts).
(
18
)	Īrijā ir spēkā gandrīz identiski formulēts termiņa mehānisms, kas izriet no Rules of the Superior Courts 84.a panta 4. punkta (S. I. Nr. 374, 1998). Šī tiesību norma ir Komisijas prasības priekšmets pārkāpuma procedūrā lietā C-456/08 Komisija/Īrija, kurā es šodien arī sniedzu savus secinājumus.
(
19
)	Šajā ziņā nozīmīgi ir tiesneša Daisona sniegtie apsvērumi iepriekš 16. zemsvītras piezīmē minētajā spriedumā lietā Jobsin Co UK plc/Department of Health, kas ir citēti nolēmumā par prejudiciālu jautājumu uzdošanu: “A service provider’s knowledge is plainly irrelevant to the question whether he has suffered or risks suffering loss or damage as a result of a breach of duty owed to him by a contracting authority. [..] Knowledge will often be relevant to whether there is good reason for extending time within which proceedings may be brought, but it cannot be relevant to the prior question of when the right of action first arises.” (šī sprieduma 23.–28. punkts). Tiesas sēdē Tiesā lietas dalībnieki bija vienoti jautājumā par to, ka valsts tiesai nav pienākuma piešķirt šādu termiņa pagarinājumu.
(
20
)	Šķiet, ka arī Anglijā ir tiesneši, kuri atkāpjas no šādas prakses. Tiesas sēdē Tiesā šajā sakarā tika minēts High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (tiesnesis Koulsons [Coulson]) 2009. gada 8. maija spriedums lietā Amaryllis Ltd/HM Treasury, [2009] EWHC 962 (TCC).
(
21
)	Šajā ziņā skat. arī manus šodien sniegtos secinājumus lietā C-456/08 Komisija/Īrija (56. punkts).
(
22
)	Šajā sakarā un turpmāk skat. manus iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Pressetext Nachrichtenagentur, 161.–171. punkts.
(
23
)	Skat. manus iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Pressetext Nachrichtenagentur, 162. punkts.
(
24
)	Skat. manus iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Pressetext Nachrichtenagentur, 163.–167. punkts.
(
25
)	Ja līgums ir jāatzīst par spēkā neesošu, tad ir piemērojami Direktīvas 89/665 2.d pants un 2.f panta 1. punkts Direktīvas 2007/66 redakcijā. Turpretī, ja jāpiešķir zaudējumu atlīdzība, tad ir piemērojams Direktīvas 89/665 2.e pants un 2.f panta 2. punkts, lasot to kopsakarā ar 2.c pantu, Direktīvas 2007/66 redakcijā.
(
26
)	Par to liecina arī 2006. gada noteikumu 47. panta 9. punkts. NHS gan norāda, ka pamata prāvā Uniplex ir bijuši plašāki prasījumi. Tomēr Tiesai ir jāņem vērā faktiskais un tiesiskais konteksts, kādā pieņemti iesniedzējtiesas uzdotie prejudiciālie jautājumi (pastāvīgā judikatūra; skat. 2004. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās C-482/01 un C-493/01 Orfanopoulos un Oliveri (Recueil, I-5257. lpp., 42. punkts) un spriedumu lietā C-244/06 Dynamic Medien (Krājums, I-505. lpp., 19. punkts)).
(
27
)	Skat. manus iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Pressetext Nachrichtenagentur, 171. punkts.
(
28
)	Iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Universale-Bau u.c., 78. punkts.
(
29
)	Īpaši skaidri tas izpaužas franču valodas versijā, kurā tika rakstīts un apspriests iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Universale-Bau u.c.: “dès qu’elles sont connues des intéressés”, 78. punkts.
(
30
)	Zīmīgi, ka NHS savos rakstveida apsvērumos ignorē tieši šo sprieduma lietā Universale-Bau u.c. 78. punktu, bet pilnībā citē attiecīgo sprieduma pamatu daļu (74.–79. punkts).
(
31
)	Lietas dalībniekiem pamata prāvā ir domstarpības jautājumā par to, vai Uniplex par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu vajadzēja uzzināt jau ar 2007. gada 22. novembra vēstuli vai tikai ar NHS vēstuli (šajā ziņā skat. šo secinājumu 12. un 13. punktu). Pēc iepazīšanās ar abām vēstulēm man šķiet, ka pirmajā no tām ir minēti vien visai vispārīgi dati, no kuriem noraidīts pretendents ar lielām grūtībām var izsecināt, kādēļ viņš ir noraidīts un vai publiskā iepirkuma tiesības ir tikušas piemērotas pareizi. Turpretim otrajā vēstulē ir vismaz divi fakti, kuri liek domāt, ka ir notikuši publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumi. Pirmkārt, šajā vēstulē ir norādīts, ka Uniplex kategorijā “Price and other cost effectiveness factors” ir piešķirta nulle punktu, jo tas ir piedāvājis tikai kataloga cenu; tādējādi šķiet, ka līgumslēdzēja iestāde ir pilnīgi ignorējusi to, ka viena pretendenta kataloga cena var būt zemāka par cita pretendenta piedāvāto cenu ar atlaidi un ka beigās ir jāvērtē faktiski piedāvātās cenas. Otrkārt, šķiet, ka visi pretendenti, kuri līdz šim nav bijuši Apvienotās Karalistes hemostatikas ierīču tirgus dalībnieki, kategorijā “UK customer base” ir saņēmuši nulli punktu, kas norāda uz ārvalstu pretendentu slēptu diskrimināciju. Tomēr konstatēt šajā sakarā nepieciešamos faktus ir iesniedzējtiesas uzdevums.
(
32
)	2008. gada 1. jūlija spriedums lietā C-49/07 MOTOE (Krājums, I-4863. lpp., 30. punkts) un spriedums lietā C-142/05 Mickelsson un Roos (Krājums, I-4273. lpp., 41. punkts); tādā pašā nozīmē skat. arī spriedumu lietā C-328/91 Thomas u.c. (Recueil, I-1247. lpp., 13. punkts).
(
33
)	Līdzīgi var būt, ja pretendents vai kandidāts izvirza iebildumu par publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu un līgumslēdzēja iestāde, norādot iemeslus, noraida viņa iebildumu.
(
34
)	Šādā nozīmē skat. 1987. gada 15. oktobra spriedumu lietā 222/86 Heylens u.c. (Recueil, 4097. lpp., 15. punkts) un spriedumu lietā C-75/08 Mellor (Krājums, I-3799. lpp., 59. punkts); skat. arī manus secinājumus lietā C-186/04 Housieaux (Krājums, I-3299. lpp., 32. punkts) un manus secinājumus lietā Mellor, it īpaši 31. punkts.
(
35
)	Ģenerāladvokāta Pojareša Maduru [Poiares Maduro] 2008. gada 17. decembra secinājumi lietā C-250/07 Komisija/Grieķija ( spriedums, Krājums, I-4369. lpp., 28. punkts).
(
36
)	Tas, ka manu iepriekš 12. zemsvītras piezīmē minēto secinājumu lietā Pressetext Nachrichtenagentur 167. punkta pirmajā teikumā ir lietots vārds “Schadenseintritt” [kaitējuma rašanās], ir redakcionāla kļūda. Pareizi ir pietiekami, ja ieinteresētā persona bija uzzinājusi vai tai vajadzēja uzzināt par apgalvoto publiskā iepirkuma tiesību pārkāpumu, kā izriet no minēto secinājumu 169. un 171. punkta.
(
37
)	Šādā nozīmē skat. 2005. gada 2. jūnija spriedumu lietā C-15/04 Koppensteiner (Krājums, I-4855. lpp., 38. punkts) un iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Lämmerzahl, 63. punkta otrais teikums.
(
38
)	Skat. manus šodien sniegtos secinājumus iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minētajā lietā Komisija/Īrija, 75. punkts.
(
39
)	Vispārīgi par direktīvai atbilstošas interpretācijas principu skat. 1984. gada 10. aprīļa spriedumu lietā 14/83 von Colson un Kamann (Recueil, 1891. lpp., 26. punkts), spriedumu apvienotajās lietās no C-397/01 līdz C-403/01 Pfeiffer u.c. (Krājums, I-8835. lpp., 113. punkts) un spriedumu lietā C-268/06 Impact (Krājums, I-2483. lpp., 98. punkts); īpaši par Direktīvu 89/665 skat. vēl arī iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietā Santex, 63. punkts, un lietā Lämmerzahl, 62. punkts.
(
40
)	Iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Santex, 62. punkts.
(
41
)	Skat. šo secinājumu 31.–46. punktu.
(
42
)	Skat. iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus apvienotajās lietās Pfeiffer u.c., 118. un 119. punkts, un lietā Impact, 101. punkts.
(
43
)	Īrijas valdība šajā prejudiciāla nolēmuma procedūrā apgalvo, ka Īrijas tiesībās gandrīz identiski formulētam termiņa mehānismam (saskaņā ar Rules of the Superior Courts 84.a panta 4. punktu pieteikums par lēmuma izskatīšanu [pārskatīšanu] ir jāiesniedz “pēc iespējas ātrāk, bet katrā ziņā trīs mēnešu laikā”) nav šādas iedarbības. Tomēr prejudiciāla nolēmuma procedūrā, kas tiek izskatīta paralēli šai lietai, Īrija ir netieši norādījusi, ka noteiktos apstākļos pieteikumu par lēmuma izskatīšanu [pārskatīšanu] saskaņā ar Īrijas tiesībām var noraidīt kā nokavētu pat tādā gadījumā, ja tas iesniegts trīs mēnešu termiņa laikā (šajā ziņā skat. manus šodien sniegtos secinājumus iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minētajā lietā Komisija/Īrija, 70. punkts).
(
44
)	Šajā sakarā lietas dalībnieki tiesas sēdē Tiesā citu starpā minēja High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (tiesnesis Kuks [Cooke]) 2004. gada 4. novembra spriedumu lietā M Holleran Ltd/Severn Trent Water Ltd, [2004] EWHC 2508 (Comm), [2005] EuLR 364.
(
45
)	Šādā nozīmē skat. iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietā Universale-Bau u.c., it īpaši 72. punkts; lietā Santex, 51. un 57. punkts, un lietā Lämmerzahl, 52. punkts; vispārīgi par procesuālajiem noteikumiem skat. 2005. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās C-21/03 un C-34/03 Fabricom (Krājums, I-1559. lpp., 42. punkts).
(
46
)	Skat. šo secinājumu 47.–49. punktu un tajos minēto judikatūru.
(
47
)	Skat. manus šodien sniegtos secinājumus iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minētajā lietā Komisija/Īrija, 71. punkts.
(
48
)	Šajā ziņā skat. iepriekš 39. zemsvītras piezīmē minēto judikatūru.
(
49
)	Iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Santex, 62. punkts.
(
50
)	Šajā ziņā skat. manus iepriekš 21. zemsvītras piezīmē minētos secinājumus lietā Komisija/Īrija, 68. punkts. Arī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā nav svešs “rūpības pienākum[a] [koncepts], kas, pirmkārt, izpaužas kā pienākums attiecībā uz veidu, nevis attiecībā uz rezultātu” (2009. gada 4. jūnija spriedums lietā C-250/07 Komisija/Grieķija, 68. punkts).
(
51
)	1978. gada 9. marta spriedums lietā 106/77 Simmenthal (Recueil, 629. lpp., 24. punkts), iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Santex, 64. punkts, un iepriekš 15. zemsvītras piezīmē minētais spriedums lietā Lämmerzahl, 63. punkts.