Pagaidu versija
ĢENERĀLADVOKĀTES TAMARAS ČAPETAS [TAMARA ĆAPETA]
SECINĀJUMI,
sniegti 2026. gada 12. februārī (1)
Lieta C‑225/24
Eiropas Parlaments
pret
Eiropas Komisiju
Atcelšanas prasība – Komisijas 2023. gada 13. decembra Lēmums C(2023) 9014 – Regula (ES) 2021/1060 – 9. panta 1. punkts un 15. pants – III pielikums – Horizontālais veicinošais nosacījums “Pamattiesību hartas efektīva piemērošana un īstenošana” – Leģislatīvas reformas saistībā ar trūkumiem tiesu iestāžu neatkarībā Ungārijā
I.      Ievads
1.        Sākot no daudzgadu finanšu shēmas (turpmāk tekstā – “DFS”) 2021.–2027. gadam, tiesiskuma nosacījumi ir kļuvuši par neatņemamu sastāvdaļu visos finanšu instrumentos, ar kuru starpniecību tiek pārvaldīts un izmaksāts Savienības budžets.
2.        Šī lieta attiecas uz šādu nosacījumu piemērošanu, ciktāl tā saistīta ar tiesu varas neatkarību saistībā ar finanšu noteikumiem, ko reglamentē Kopīgo noteikumu regula (turpmāk tekstā – “KNR”) (2).
3.        Tiesa izskata Eiropas Parlamenta iesniegto prasību atcelt Komisijas Lēmumu C(2023) 9014 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) (3), ar kuru 2023. gada decembrī Komisija atcēla KNR reglamentēto līdzekļu izmaksas apturēšanu vairākām programmām, kuru finansēšana Ungārijā bija apstiprināta.
4.        Šajā lietā rodas jauni jautājumi par Eiropas Komisijas rīcības brīvību un pienākumiem izvērtēt, vai konkrētā dalībvalsts ir izpildījusi īpašos nosacījumus, par kuriem panākta vienošanās līdzekļu izmaksāšanai – šie jautājumi var attiekties arī uz citām finanšu shēmām.
II.    Tiesvedības priekšvēsture
A.      Nosacījumi saskaņā ar dažādiem Savienības finanšu instrumentiem
5.        Pirms izskaidrošu un izvērtēšu Parlamenta šajā prasībā izvirzītos pamatus, lai labāk izprastu lietas kontekstu, īsumā ir jāizklāsta saistība starp dažādiem finanšu instrumentiem, kas nosaka tiesu iestāžu neatkarību kā Savienības budžeta nosacījumu Ungārijai (4).
6.        Kā minēju ievadā, maksājumi no Savienības budžeta, par kuriem panākta vienošanās saistībā ar DFS 2021.–2027. gadam, tiek veikti atkarībā no tā, vai saņēmēja dalībvalsts ievēro tiesiskumu. Tas ir paredzēts kā vispārējs noteikums Nosacītības regulā (5), kura “paredz noteikumus, kas ir nepieciešami Savienības budžeta aizsardzībai, ja dalībvalstīs tiek pārkāpti tiesiskuma principi” (6).
7.        Daļa no tiesiskuma nosacījumiem ir dalībvalstu pienākums nodrošināt tiesu iestāžu pienācīgu darbību un neatkarību kā līdzekli, lai nodrošinātu, ka Savienības līdzekļi tiek izmantoti paredzētajiem mērķiem, tādējādi aizsargājot Savienības finanšu intereses (7).
8.        Šis pienākums nodrošināt tiesu varas neatkarību vienā vai otrā veidā bija ietverts konkrētākos finanšu regulējumos. KNR, kas tiek aplūkota šajā lietā, šis nosacījums ir viens no horizontālajiem veicinošajiem nosacījumiem (turpmāk tekstā – “HVN”), proti, nosacījums “Pamattiesību hartas efektīva piemērošana un īstenošana” (turpmāk tekstā – “Hartas HVN”).  (8)
9.        Citā finanšu shēmā, proti, Atveseļošanas un noturības mehānisma regulā (turpmāk tekstā – “ANM regula”) (9), maksājumu izmaksāšanas nosacījumi saskaņā ar šo mehānismu tiek dēvēti par “mērķiem” un “atskaites punktiem” (10). Horizontālie nosacījumi, kuru neizpildes gadījumā nevar uzsākt maksājumus saskaņā ar minēto finanšu shēmu, ir zināmi ar nosaukumu “īpašie atskaites punkti”.
10.      KNR un ANM regula ietver finanšu noteikumus, kas reglamentē dažādos fondus, kurus izmanto Savienības budžeta sadalei. KNR apvieno noteikumus, kas attiecas uz lielāko daļu “tradicionālo” Savienības fondu, kurus izmanto dažādu Savienības politikas jomu, tostarp ES kohēzijas politikas, finansēšanai. ANM tika izveidots saskaņā ar LESD 175. panta trešo daļu, kas ļauj finansēt pasākumus ārpus fondiem, un tā ir galvenā NextGenerationEU
instrumenta (turpmāk tekstā – “NGEU”) izdevumu programma (11).
11.      Attiecībā uz Ungāriju ANM regulas ietvaros ir panākta vienošanās par vairākiem konkrētiem nosacījumiem un pasākumiem, lai nodrošinātu tiesu varas neatkarību (12). No tajā izklāstītajiem 27 atskaites punktiem, kuru neizpildes gadījumā Ungārija nevar saņemt maksājumus saskaņā ar ANM regulu, četri attiecas uz tiesu iestāžu neatkarību (13). Šie atskaites punkti (izņemot prasību apspriesties ar ieinteresētajām personām) ir identiski prasībām, kas pieņemtas saskaņā ar KNR kā daļa Hartas HVN attiecībā uz Ungāriju (14).
12.      Līdz šim Ungārijai saskaņā ar ANM regulu, jo Komisija secināja, ka nav īstenotas nepieciešamās reformas, ko paredz īpašie atskaites punkti (15). Šī apturēšana vēl nav atcelta (16).
13.      Visbeidzot, tiesiskuma nosacījums tika piemērots Ungārijai arī saskaņā ar Nosacītības regulu. Maksājumu apturēšana vai citi pasākumi saskaņā ar minēto regulu ir papildu pasākumi, ko var veikt budžeta aizsardzībai saskaņā ar dažādiem tiesību aktiem, tostarp KNR un ANM regulu (17).
14.      Saskaņā ar Nosacītības regulu Padome 2022. gada 12. decembrī pieņēma lēmumu (18), ar ko nosaka pasākumus Savienības budžeta aizsardzībai pret tiesiskuma principu pārkāpumiem Ungārijā. Komisija ierosināja (19) šos pasākumus, ņemot vērā nopietnus, sistēmiskus, plaši izplatītus un cieši saistītus pārkāpumus, nepilnības un trūkumus publiskā iepirkuma procedūrās Ungārijā, kā arī ierobežojumus saistībā ar kriminālvajāšanu par korupciju šajā dalībvalstī (20). Ar minēto lēmumu Padome apturēja 55 % no budžeta saistībām (21) trim kohēzijas politikas programmām (22) laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam (23).
15.      Lai gan šī apturēšana saskaņā ar Nosacītības regulu vēl nav atcelta, maksājumu apturēšana par minētajām trim programmām saskaņā ar KNR tika atcelta ar apstrīdēto lēmumu 2023. gada 13. decembrī.
16.      Tajā pašā datumā, pamatojoties uz Nosacītības regulas 7. panta 2. punktu un bez Ungārijas rakstiska paziņojuma, ar ko lūdz atcelt pasākumus, Komisija pēc savas iniciatīvas pieņēma lēmumu, ar ko atkārtoti novērtē situāciju Ungārijā (24). Tā konstatēja, ka Ungārija nav novērsusi situāciju, kuras dēļ tika pieņemti budžeta pasākumi saskaņā ar Nosacītības regulu. Attiecīgi Komisija neierosināja Padomei atcelt vai pielāgot minētajā regulā paredzētos pasākumus (25).
B.      Darbības, kuru rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums
1.      Procedūra saskaņā ar KNR un apstiprināšanas lēmumi
17.      Saskaņā ar KNR dalībvalstu ierosinātās programmas finansēšanai apstiprina Komisija (26).
18.      Saskaņā ar šo finanšu shēmu Savienības budžetu piešķir, pamatojoties uz dalītas pārvaldības principu, ievērojot Finanšu regulas 63. pantā noteikto kārtību (27). Īstenojot budžetu, dalībvalstīm un Komisijai ir jānodrošina horizontālo principu ievērošana, t. sk. pamattiesību un Hartas ievērošana, kā noteikts KNR 9. panta 1. punktā.
19.      Saskaņā ar KNR 10. pantu katrai dalībvalstij jāsagatavo partnerības nolīgums (turpmāk tekstā – “PN”), kurā nosaka stratēģisko orientāciju KNR līdzekļu rezultatīvai un efektīvai plānošanai un izmantošanai. Pamatojoties uz KNR 12. pantu, šie PN pēc tam jāizvērtē Komisijai, lai noskaidrotu, vai tie atbilst KNR un konkrētu fondu noteikumiem.
20.      Saskaņā ar KNR 15. panta 2. punktu, izstrādājot PN, dalībvalstīm ir jāizvērtē, vai ir izpildīti ar izvēlēto konkrēto mērķi saistītie veicinošie nosacījumi. Ja dalībvalsts uzskata, ka veicinošais nosacījums ir izpildīts, tā par to informē Komisiju, kura saskaņā ar KNR 15. panta 4. punktu veic vērtējumu, cik drīz vien iespējams, bet ne vēlāk kā 3 mēnešus pēc minētās informācijas saņemšanas, un informē dalībvalsti, ja tā piekrīt šīs dalībvalsts veiktajam vērtējumam. Veicinošais nosacījums ir izpildīts, “ja ir izpildīti visi saistītie kritēriji” (28), kas ir saistošs standarts gan dalībvalstij, gan Komisijai, kad tās izvērtē veicinošo nosacījumu izpildi.
21.      KNR III pielikumā ir paredzēti horizontāli veicinošie nosacījumi, kas saskaņā ar šīs regulas 15. panta 1. punktu ir piemērojami visiem konkrētajiem mērķiem. Šiem nosacījumiem ir jābūt izpildītiem pirms maksājumu veikšanas no fondiem. Viens no KNR III pielikumā paredzētajiem horizontālajiem veicinošajiem nosacījumiem ir Hartas HVN, saskaņā ar kuru saņēmējām dalībvalstīm cita starpā ir jāievieš “kārtība, kas nodrošina no fondiem atbalstīto programmu un to īstenošanas atbilstību attiecīgajiem Hartas noteikumiem”.
22.      2022. gada 22. jūlijā, piesakoties finansējumam no KNR regulētajiem fondiem, Ungārija uzskatīja, ka visi horizontālie veicinošie nosacījumi, tostarp Hartas HVN, ir izpildīti (29).
23.      Komisija 2022. gada 22. decembrī pieņēma apstiprināšanas lēmumus par 10 darbības programmām, kuras Ungārijā tiek finansētas no KNR fondiem, par laikposmu no 2021. līdz 2027. gadam (30).
24.      Tomēr, novērtējot šīs programmas, Komisija konstatēja četrus būtiskus trūkumus saistībā ar hartu HVN Ungārijā, kuri attiecās uz (i) tiesu iestāžu neatkarību, (ii) akadēmisko brīvību, (iii) tā dēvētajām bērnu aizsardzības tiesībām un (iv) tiesībām uz patvērumu.
25.      Attiecībā uz Hartas HVN par trūkumiem saistībā ar tiesu iestāžu neatkarību Ungārijā apstiprināšanas lēmumu apsvērumos ir atzīts, ka “Eiropas pusgada un tiesiskuma mehānisma sakarā atkārtoti tika paustas bažas par tiesu iestāžu neatkarību Ungārijā” (31). Tad minētajos apsvērumos ir sīkāk aprakstītas šīs bažas un ir atsauces uz ANM regulas ietvaros saskaņotajām procedūrām, kurās Ungārija piekrita veikt dažas reformas, lai panāktu tiesu iestāžu neatkarību.
26.      Tāpēc Komisija apstiprināja visas 10 programmas un noteica finansiālā atbalsta apmēru un līdzfinansējuma likmes (32), bet apturēja šo maksājumu izmaksu, līdz Ungārija izpildīs Hartas HVN.
27.      HVN ir aplūkoti vienādi katra apstiprināšanas lēmuma 3. pantā. It īpaši 3. panta 2. punktā ir noteikti detalizēti nosacījumi, kas Ungārijai ir jāizpilda, lai novērstu neatbilstību Hartas HVN attiecībā uz trūkumiem tiesu iestāžu neatkarībā. Minētā tiesību norma ir formulēta šādi:
“Attiecībā uz horizontālo veicinošo nosacījumu “3. Pamattiesību hartas efektīva piemērošana un īstenošana” piemēro turpmāko:
Attiecībā uz trūkumiem tiesu iestāžu neatkarībā veicinošais nosacījums būs izpildīts, tiklīdz Ungārija būs ieviesusi šādus grozījumus un šie grozījumi tiks piemēroti:
a)      leģislatīvi grozījumi, ar ko stiprina Valsts tiesu padomes (VTP) lomu un pilnvaras, lai efektīvi līdzsvarotu Valsts tiesu biroja (VTB) priekšsēdētāja pilnvaras, kā izklāstīts 3. punktā;
b)      leģislatīvi grozījumi noteikumos par Kúria priekšsēdētāja ievēlēšanu, leģislatīvi grozījumi un citi grozījumi noteikumos par Kúria lietu sadales sistēmu, kā arī leģislatīvi noteikumi, ar kuriem groza Kúria darbības noteikumus, kā noteikts 4. punktā;
c)      leģislatīvi grozījumi šādos tiesību aktos:
i)      Ungārijas Kriminālprocesa kodeksa 666. un nākamie panti, lai atceltu Kúria iespēju pārbaudīt tiesneša lēmuma vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu tiesiskumu;
ii)      Ungārijas Kriminālprocesa kodeksa 490. pants par tiesvedības apturēšanu, lai novērstu jebkādus šķēršļus tam, ka tiesa iesniedz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar LESD 267. pantu;
d)      leģislatīvi grozījumi, ar ko atceļ iespēju valsts iestādēm apstrīdēt galīgos tiesas nolēmumus Konstitucionālajā tiesā, kura ieviesta 2019. gadā, grozot 2011. gada Likuma CLI 27. pantu (33).”
28.      Tālāk apstiprināšanas lēmumu 3. panta 3. un 4. punktā ir noteikts, kas tieši tiek gaidīts no Ungārijas attiecībā uz to 3. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā uzskaitītajām reformām (34).
29.      Visbeidzot, apstiprināšanas lēmumu 3. panta 5. punktā ir precizēts, ka “kad Ungārija būs informējusi Komisiju par to, ka 2., 3. un
4. punktā minētie pasākumi tiesu iestāžu neatkarības trūkumu novēršanai ir ieviesti un tiek piemēroti, tiks veikts jauns novērtējums” (35).
2.      Notikumi pirms apstrīdētā lēmuma
30.      Ungārija 2023. gada 18. jūlijā informēja Komisiju, ka tā uzskata, ka tās īstenotās reformas atbilst Hartas HVN.
31.      Konkrētāk, 2023. gada 3. maijā
Országgyűlés
(Nacionālā asambleja, Ungārija) pieņēma Likumu par tiesu reformu
(2023. gada Likums X) (36), kas stājās spēkā 2023. gada 1. jūnijā. Ar minēto likumu tika grozīti vairāki citi tiesību akti par Ungārijas tiesu sistēmas organizāciju un darbību, tostarp Likumu par tiesu iestāžu darbiniekiem
(1997. gada Likums LXVIII) (37), Likumu par Konstitucionālo tiesu (2011. gada Likums CLI) (38), Likumu par tiesu organizāciju (2011. gada Likums CLXI) (39), Likumu par tiesnešu statusu (2011. gada Likums CLXII) (40) un Likumu par kriminālprocesu (2017. gada Likums XC) (41).
32.      Komisija uzskatīja, ka saņemtā informācija neļauj tai pilnībā izvērtēt, vai ir izpildīts Hartas HVN par tiesu iestāžu neatkarību, un tādēļ 2023. gada 26. septembrī un atkārtoti 2023. gada 1. novembrī pieprasīja Ungārijai sniegt papildu informāciju. Ungārija uz šiem pieprasījumiem atbildēja tā paša gada decembrī.
33.      Reaģējot uz konkrētām neatrisinātām problēmām Ungārijas tiesu sistēmā, uz kurām norādījusi Komisija, Ungārija pieņēma papildu tiesību aktus. 2023. gada 7. decembrī tā pieņēma Dekrētu 18/2023 (42), ar ko tika ieviestas izmaiņas tiesu administrācijas noteikumos par lietu sadales sistēmu. Šis dekrēts stājās spēkā 61. dienā pēc tā publicēšanas, t. i., 2024. gada 6. februārī.
34.      Ungārija 2023. gada 13. decembrī pieņēma Likuma, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV) (43) 35. pantu, ar ko groza Kriminālprocesa likuma (2017. gada Likums XC) 490. panta 1. punktu, lai atceltu ierobežojumu noteikumiem, kas piemērojami kriminālprocesā saistībā ar lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu. Likuma 35. pants stājās spēkā 61. dienā pēc tā publicēšanas, t. i., 2024. gada 13. februārī.
35.      Savā prasības pieteikumā Parlaments atsaucas uz diviem citiem leģislatīviem grozījumiem, kas tika veikti pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas un ko tas uzskata par nozīmīgiem šajā prasībā.
36.      Tādējādi ar Likuma, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV) 3. pantu Likumā par Konstitucionālo tiesu (2011. gada Likums CLI) tika iekļauts jauns 16/A pants, ar kuru ieviesa jaunas pilnvaras
Alkotmánybíróság
(Konstitucionālajai tiesai, Ungārija) prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā sniegt atzinumu Tiesai par jautājumiem, kas saistīti ar valsts suverenitāti.
37.      Visbeidzot, 2023. gada 12. decembrī Ungārija pieņēma Likumu par valsts suverenitātes aizsardzību (2023. gada Likums LXXXVIII) (44).
3.      Apstrīdētais lēmums (45)
38.      Komisija 2023. gada 13. decembrī pieņēma apstrīdēto lēmumu, ar kuru tā secināja, ka Ungārija ir izpildījusi Hartas HVN attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību. Tāpēc tā atcēla līdzekļu izmaksas apturēšanu programmām, kas attiecās tikai uz šo Hartas HVN daļu. Pamatojoties uz to, Ungārija kļuva tiesīga saņemt aptuveni 10,2 miljardus EUR no vairākiem Savienības fondiem, ko reglamentē KNR.
39.      Apstrīdētā lēmuma 1. pantā ir norādīts, ka Komisija apstiprina lēmumam pievienoto vēstuli, kurā ir ietverts tās (atkārtotais) hartas HNV novērtējums, pamatojoties uz KNR 15. panta 4. punktu, attiecībā uz trūkumiem tiesu iestāžu neatkarībā Ungārijā.
40.      Minētajā novērtējuma vēstulē, atsaucoties uz 10 attiecīgajām programmām, ir atkārtots to grozījumu saraksts, kuri uzskaitīti apstiprināšanas lēmumos, kuri Ungārijai bija jāievieš un uz kuru pamata Komisija izvērtētu Hartas HVN attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību.
41.      Novērtējuma vēstulē ir arī norādīts starp Komisiju un Ungāriju notikušās oficiālās sarakstes grafiks (46).
42.      Novērtējuma vēstulē, nesniedzot papildu precizējumus, ir norādīts, ka Komisija saskaņā ar KNR 15. panta 4. punktu ir izvērtējusi tai iesniegto informāciju, pamatojoties uz kuru tā uzskatīja, ka Hartas HVN attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību Ungārijā ir izpildīts. Minētā iemesla dēļ Ungārijai varētu atmaksāt tās izdevumus saistībā ar noteiktām programmām, attiecībā uz kurām sākotnēji tika uzskatīts, ka Hartas HVN nav izpildīts tiesu iestāžu neatkarības trūkumu dēļ (47).
43.      Turklāt novērtējuma vēstulē atkārtoti norādīts, ka Komisija nav apstiprinājusi līdzekļu izmaksu vairākām programmām saskaņā ar KNR, jo Ungārijā joprojām pastāv trūkumi saistībā ar akadēmisko brīvību, Ungārijas bērnu aizsardzības tiesībām un tiesībām uz patvērumu (48).
44.      Ungārijai adresētais apstrīdētais lēmums netika publicēts.
45.      Ar paziņojumu presei, kas publicēts 2023. gada 13. decembrī, t. i., tajā pašā dienā, kad apstrīdētais lēmums, Komisija informēja sabiedrību par apstrīdēto lēmumu, ar kuru tā piešķīra līdzekļus vairākām programmām saskaņā ar KNR. Tajā pašā paziņojumā presei tā arī informēja sabiedrību par papildu lēmumu – arī datētu ar to pašu datumu – saglabāt budžeta saistību apturēšanu saskaņā ar Nosacītības regulu (49).
III. Prasījumi
46.      Ar 2024. gada 25. marta prasības pieteikumu Parlaments lūdza Tiesu atcelt apstrīdēto lēmumu un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
47.      Komisija lūdza Tiesu prasību noraidīt un piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
IV.    Tiesvedība Tiesā
48.      2024. gada 26. jūlijā Tiesas priekšsēdētājs atļāva Ungārijai iestāties lietā, lai atbalstītu Komisijas prasījumus.
49.      2025. gada 14. oktobrī notika tiesas sēde, kurā Eiropas Parlaments, Komisija un Ungārijas valdība sniedza mutvārdu apsvērumus.
V.      Juridiskā analīze
50.      Lai pamatotu savu prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, Eiropas Parlaments izvirza trīs pamatus, no kuriem pirmais ir sadalīts sešās
daļās. Ar šiem pamatiem Parlaments apgalvo, ka Komisija i) ir pārkāpusi KNR 9. panta 1. punktu, 15. pantu un III pielikumu, kā arī pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā; ii) nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un iii) ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.
51.      Pirms sākt analīzi par katru no šiem pamatiem, vispirms izskatīšu vairākus sākotnējos jautājumus, kuriem ir nozīme, lai noteiktu, kā Tiesai būtu jāveic pārbaude šajā lietā.
A.      Sākotnējie jautājumi
52.      Parlamentam un Komisijai ir domstarpības par atbilstošo pārbaudes standartu, ko Tiesai būtu jāpiemēro, izvērtējot Komisijas lēmumu par veicinošā nosacījuma izpildi attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību saskaņā ar KNR.
53.      Parlaments uzskata, ka, lai veiktu šādu vērtējumu, Tiesai ir jāveic pilna pārbaude. Turpretī Komisija uzskata, ka Tiesai ir tikai jāpārbauda, vai Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā (50).
54.      Principā Tiesas pārbaudes intensitāte būs atkarīga no pietātes pakāpes, kāda Tiesai būtu jāpiešķir Savienības iestādei saistībā ar pārbaudāmo lēmumu. Tas savukārt būs atkarīgs no tā, vai un kādā mērā piemērojamās tiesības iestādei atvēl rīcības brīvību attiecībā uz šī lēmuma pieņemšanu. Principā, jo plašāka ir iestādes rīcības brīvība, jo
seklākai ir jābūt Tiesas pārbaudei, jo tai ir jāpārbauda šīs rīcības brīvības robežas.
55.      Šajā ziņā šķiet, ka attiecībā uz tiesiskuma kritēriju budžeta nosacītības kontekstā var nošķirt divus dažādus posmus.
56.      Pirmajā posmā Savienības iestādes (Komisija pati saskaņā ar KNR un Padome pēc Komisijas priekšlikuma saskaņā ar ANM un Nosacītības regulu) nosaka konkrētas prasības, kas konkrētai dalībvalstij jāizpilda, lai nodrošinātu maksājumus no budžeta, tādējādi aizsargājot Eiropas Savienības finanšu intereses.
57.      Šajā posmā, kā puses šajā tiesvedībā ir vienojušās, Komisijai ir rīcības brīvība novērtēt situāciju dalībvalstī un izlemt, kādi nosacījumi ir nepieciešami un pietiekami, lai aizsargātu Eiropas Savienības budžeta intereses. Šo rīcības brīvību, pirmkārt, ierobežo ar tiesiskumu saistītās nosacītības mērķis budžeta kontekstā, proti, nodrošināt Savienības līdzekļu pareizu izmantošanu (51).Otrkārt, KNR kontekstā šo rīcības brīvību nosaka KNR 9. panta 1. punkts, kurā gan dalībvalstīm, gan Komisijai ir noteikts pienākums fondu īstenošanā nodrošināt pamattiesību un Hartas ievērošanu, kā arī KNR 15. pants un III pielikums, kurā uzskaitīti horizontālie veicinošie nosacījumi, tostarp Hartas HVN. Šajās tiesību normās Komisijai ir prasīts nodrošināt Hartas ievērošanu, bet nekas nav teikts par konkrētiem līdzekļiem, ar kuriem to panākt.
58.      Līdz ar to Komisijai ir zināma rīcības brīvība, nosakot, kas ir nepieciešams, lai nodrošinātu Hartas HVN ievērošanu atsevišķā dalībvalstī, un tā savas rīcības brīvības ietvaros, apspriežoties ar šo dalībvalsti, var noteikt konkrētas prasības, kas šai valstij ir jāizpilda, pirms tiek atļauts maksājums no budžeta.
59.      Attiecībā uz Ungārijas ierosinātajām 10 programmām Komisija, pieņemot apstiprināšanas lēmumus, ir īstenojusi šādu rīcības brīvību. Kā tiesas sēdē uzsvēra Komisija, šie lēmumi netika apstrīdēti. Tāpēc tas, kā
Komisija ir izmantojusi rīcības brīvību, pieņemot minētos lēmumus un nosakot konkrētās prasības Ungārija atbilstoši Hartas HVN, šajā lietā netiek apstrīdēts.
60.      Šajā lietā tiek prasīts pārbaudīt Komisijas lēmumu, kas pieņemts otrajā posmā.
61.      Otrajā posmā pēc tam, kad dalībvalsts, kurai bija pienākums veikt pasākumus, lai izpildītu Hartas HVN, informē Komisiju, ka šādi pasākumi ir veikti, Komisijai saskaņā ar KNR 15. panta 4. punktu ir jāizvērtē, vai ir izpildīti saskaņotie nosacījumi.
62.      Šajā posmā Komisijai, principā, nav rīcības brīvības. KNR 15. panta 2. punktā ir paredzēts, ka veicinošs nosacījums ir izpildīts, ja ir izpildīti visi ar to saistītie kritēriji, kas, manuprāt, ietver konkrētas Hartas HVN prasības, kas apstiprināšanas lēmumos ir noteiktas konkrētajai dalībvalstij.
63.      Citiem vārdiem sakot, tiklīdz Komisija apstiprināšanas lēmumos ir noteikusi konkrētās prasības, tā var nolemt atļaut maksājumu tikai tad, ja ir izpildītas visas šīs prasības.
64.      Tas nozīmē, ka Tiesas pārbaudei ir jākoncentrējas uz Komisijas vērtējuma pamatotību attiecībā uz to, vai dalībvalsts ir izpildījusi katru prasību. Šeit runa ir par faktu vērtējumu, kam šajā gadījumā ir nepieciešama Ungārijas reformu analīze. Daļa Parlamenta apgalvojumu (piemēram, tā pieprasījums par jauniem tiesību aktiem par tiesnešu ievēlēšanas punktu sistēmu vai pieprasījums par jaunajiem noteikumiem par Kúria
(Augstākās tiesas) priekšsēdētāja ievēlēšanu) prasa šādu Ungārijas reformu atbilstības pārbaudi. Tā kā Komisijai šajā ziņā nav nekādas rīcības brīvības, vienkāršai kļūdas vērtējumā konstatēšanai būtu jāizraisa lēmuma atcelšana. Citiem vārdiem sakot, lai nodrošinātu Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzību, Tiesai ir jāpārliecinās par kļūdu vērtējumā par Ungārijas īstenotajiem grozījumiem
neesību, nevis tikai par acīmredzamu kļūdu vērtējumā par minētajiem grozījumiem
neesību.
65.      Tomēr daudzi Parlamenta iebildumi šajā lietā nav šāda rakstura. Šī iestāde neapstrīd vai vismaz lielākajā daļā savu argumentu neapstrīd Komisijas konstatētos faktus, lai gan tā savos pamatos norāda uz “kļūdaino vērtējumu” (52). Nav strīda, piemēram, par to, vai noteikti Ungārijas tiesību akti bija vai nebija spēkā apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī. Gluži pretēji, strīds, kas ir Parlamenta apgalvojumu pamatā, būtībā attiecas uz jautājumu, vai Komisijai bija zināma rīcības brīvība līdzekļu atbloķēšanā, lai gan noteiktās prasības nebija izpildītas detalizēti.
66.      Manuprāt, atbildi uz šo jautājumu var atrast tikai tad, ja to izvērtē, ņemot vērā Hartas horizontālā veicinošā nosacījuma piemērošanas mērķi, proti, nodrošināt Savienības finanšu interešu aizsardzību. Šajā sakarā, pieņemot lēmumu par maksājumu apturēšanas atcelšanu, Komisijai vajadzētu būt zināmai rīcības brīvībai lemt par to, vai joprojām pastāv risks Savienības finanšu interesēm, pat ja dažas konkrētas prasības (vēl) nav izpildītas vai vismaz pilnībā nav izpildītas. Tāpat Komisijai ir jāņem vērā arī visas citas attiecīgās norises – neatkarīgi no tā, vai runa ir par likumdošanas vai praktisko attīstību pārskatāmajā dalībvalstī, – un tai ir pilnvaras atteikties piešķirt līdzekļus, pamatojoties uz to, ka šādas norises samazina vai apdraud konkrētas reformas, kas veiktas saskaņā ar Hartas HVN. Šāda rīcības brīvība ir jāatstāj Komisijai, lai ņemtu vērā īpašas situācijas, kas iepriekš nav paredzamas.
67.      Tomēr Vispārējai tiesai ir jābūt iespējai veikt pārbaudi, ņemot vērā “Komisijas veiktās korekcijas, lai ņemtu vērā reālo situāciju”. Šajā nolūkā, ja Komisija savā lēmumā par maksājuma apturēšanas atcelšanu atkāpjas no kāda no konkrētajiem nosacījumiem, kas paredzēti ar Hartas HVN, tai ir jānorāda iemesli, kuru dēļ tā tomēr ir uzskatījusi, ka katra prasība būtībā ir izpildīta, lai netiktu apdraudētas Savienības finanšu intereses.
68.      Šāds Komisijas skaidrojums ir jāsniedz lēmuma pieņemšanas brīdī, jo bez tā būtu grūti izvērtēt, vai vispirms ir nepieciešama pārbaude tiesā. Pat ja šāds lēmums formāli ir adresēts tikai attiecīgajai dalībvalstij, pastāv svarīgākas sabiedrības intereses, kas ir šī lēmuma pamatā, proti, valsts līdzekļu izmaksāšana. Šā iemesla dēļ un jo īpaši situācijās, kad līdzekļu izmaksāšana iepriekš bija apturēta, Komisijai ir jāsniedz skaidrojums ne tikai Ungārijai, bet arī ES pilsoņiem plašākā nozīmē. Tas arī ir arguments par labu prasībai publicēt šādu lēmumu (53).
69.      No šāda viedokļa raugoties, Tiesai šajā lietā ir jāizvērtē, vai Komisija patiešām ir nolēmusi izmaksāt līdzekļus, neraugoties uz to, ka Ungārijai nav izpildītas konkrēti Hartas HVN, un vai tās pamatojums atkāpties no dažām no šīm prasībām ir pietiekams, lai ļautu tai secināt, ka vairs nepastāv risks Savienības finanšu interesēm.
70.      Pirmajā pamatā izvirzītajos Parlamenta galvenajos argumentos ir apgalvots, ka i) Komisija nav rūpīgi izvērtējusi leģislatīvās reformas Ungārijā, ko tā pati ir pieprasījusi apstiprināšanas lēmumos; ii) šo apstrīdēto Komisijas lēmumu pieņemšanas laikā vēl nebija īstenotas visas reformas, un iii) Komisija nav ņēmusi vērā citas būtiskas norises, kas nav aplūkotas apstiprināšanas lēmumos. Otrajā pamatā izvirzītajā Parlamenta argumentā
tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav sniegts atbilstošais pamatojums.
71.      Es piedāvāju Tiesai ņemt vērā sekojošo, lai izvērtētu šos argumentus.
72.      Pirmkārt, šķiet skaidrs, ka Komisijai ir saistošas prasības, kuras tā pati ir noteikusi Ungārijai apstiprināšanas lēmumos. Kā norādījusi Komisija, katrai īpašajai prasībai, kuras mērķis ir novērst vienu vai vairākas konstatētos trūkumus, ir jābūt tiešai saiknei ar līdzekļu pārvaldību un izmantošanu. Tāpēc ir jāpieņem, ka, neizpildot šīs prasības, Eiropas Savienības finanšu intereses joprojām būtu apdraudētas. Šajā ziņā Ungārijai ir jāīsteno visas minētajos lēmumos norādītās reformas, un Komisija principā nevar atļaut maksājumus, pirms tas nav izdarīts.
73.      Otrkārt, kā minēts iepriekš, var būt pārāk stingri pieprasīt, lai reformas tiktu īstenotas pēc iespējas skrupulozi, jo Komisijai ir jāspēj pielāgot savu vērtējumu katrai atsevišķai situācijai. Tomēr, ja Komisija secina, ka Ungārija kopumā ir izpildījusi prasības par tiesu iestāžu neatkarību, lai varētu atļaut līdzekļu izmaksu, tai ir jāpaskaidro, kādā veidā konkrētu nosacījumu neizpilde nerada risku Eiropas Savienības finanšu interesēm.
74.      Treškārt, ja Komisija ir lūgusi dalībvalsti pieņemt konkrētus tiesību aktu grozījumus, kā tā to ir darījusi apstiprināšanas lēmumos (54), tai principā nebūtu jāpieņem lēmums, ar ko atceļ apturēšanu, pirms vajadzīgais tiesību akts ir spēkā. Tāpat, ja prasība attiecas uz tiesību akta īstenošanu praksē, Komisijai pirms lēmuma izpildes par maksājuma apturēšanu atcelšanu ir jāizvērtē un jāpārliecinās, vai tiesību akts tiek faktiski īstenots. Ja turpretī Komisija uzskata, ka tiesību akta priekšlikums vai pieņemšana vien jau izpilda noteiktās prasības pirms tā stāšanās spēkā un/vai īstenošanas, tai būtu jāpaskaidro, kā tas tā ir.
75.      Ceturtkārt, principā Komisija nevar noteikt papildu prasības, kas nav iekļautas apstiprināšanas lēmumos, kā papildu nosacījumus līdzekļu izmaksai. Tomēr, ja laikposmā no apstiprināšanas lēmumu pieņemšanas līdz brīdim, kad tiek pieņemts lēmums, ar ko atceļ maksājumu apturēšanu, notiek jaunas norises tiesību jomā (tiesību akti, judikatūra vai tamlīdzīgi), Komisijai tās ir jāņem vērā ar nosacījumu, ka šīs norises var ietekmēt apstiprināšanas lēmumos prasīto reformu mērķi. Šādu norišu ignorēšana būtu pretrunā tiesiskuma nosacītības mērķim. Tas būtu pretrunā arī KNR 15. panta 6. punktam, kurā dalībvalstīm un Komisijai ir noteikts pienākums nodrošināt veicinošo nosacījumu izpildi un ievērošanu visā plānošanas periodā.
76.      Ņemot vērā iepriekš minēto, tagad izvērtēšu katru Parlamenta apgalvojumu tādā secībā, kādā šī iestāde tos ir izklāstījusi savā prasības pieteikumā Tiesai.
B.      Pirmais pamats: iespējams KNR 9. panta 1. punkta, 15. panta un III pielikuma pārkāpums un acīmredzamas kļūdas vērtējumā
77.      Parlamenta pirmajam pamatam ir sešas daļās, kurās apgalvots, ka (i) ne visi grozījumi bija spēkā apstrīdētā lēmuma pieņemšanas dienā; (ii) vērtējums par reformām, kas saistītas ar Valsts tiesu padomi (VTP), bija kļūdains; (iii) vērtējums par reformām, kas saistītas ar Kúria (Augstākās tiesas) neatkarību, bija kļūdains; (iv) vērtējums par reformām tiesnešu iecelšanā bija kļūdains; (v) vērtējums par reformām, kas saistītas ar lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu, bija kļūdains, un (vi) Komisija neņēma vērā visus vērtējumam būtiskos elementus.
1.      Pirmā pamata pirmā daļa: ne visi grozījumi bija spēkā apstrīdētā lēmuma pieņemšanas dienā
a)      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
78.      Apstiprināšanas lēmumu 3. panta 2. punktā ir noteikts, ka Hartas HVN uzskatīs par izpildītu, kad Ungārija būs “ieviesusi [tajā uzskaitītos] grozījumus un šie grozījumi tiks piemēroti”.
79.      Parlaments apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, pieņemot apstrīdēto lēmumu, pirms kļuva piemērojams Dekrēts 18/2023 par Kúria
(Augstākā tiesa) lietu sadales sistēmu, kurā ir paredzēti detalizēti noteikumi par reģistrāciju un izklāstīts minētās tiesas pienākums publicēt iknedēļas atjauninājumus savā tīmekļvietnē, un Likuma, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV) 35. pants, ar kuru no Kriminālprocesa kodeksa 490. panta 1. punkta tika svītrots formulējums “piemērojams kriminālprocesā”, ko Komisija uzskatīja par šķērsli vērsties Tiesā ar lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu. Abi minētie akti stājās spēkā 61 dienu pēc to publicēšanas, proti, attiecīgi 2024. gada 6. un 13. februārī.
80.      Komisija apgalvo, ka saskaņā ar Likuma par tiesu reformu
(2023. gada Likums X) “gandrīz visi” apstiprināšanas lēmumos prasītie grozījumi bija spēkā un tika piemēroti no 2023. gada 1. jūnija. Komisija uzskata, ka abi grozījumi, kas apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī vēl nebija stājušies spēkā, ir tikai papildu precizējumi par jau spēkā esošajiem pasākumiem. Ungārijas valdība, kas iestājusies lietā Komisijas prasījumu atbalstam, apgalvo, ka abi grozījumi, uz kuriem atsaucas Parlaments, tika veikti, lai nodrošinātu, ka tiek pieņemti sīki papildu noteikumi, kas tika izstrādāti un ierosināti, pamatojoties uz Komisijas veiktu izsmeļošu vērtējumu.
81.      Turklāt Komisija uzskata, ka tā nevarēja pieprasīt papildu skaidrojumus, kā paredzēts KNR 15. panta 4. punktā, jo tas būtu iespējams tikai negatīva vērtējuma gadījumā. Tā piebilst, ka tā bija lūgusi paskaidrojumus divas reizes, kā dēļ tā jau atlika lēmuma pieņemšanu uz daudz ilgāku laiku nekā minētajā tiesību normā prasītie trīs mēneši.
b)      Juridiskā analīze
82.      KNR 15. panta 4. punktā ir noteikts, ka Komisija “pēc iespējas drīz un ne vēlāk kā trīs mēnešus” pēc atbilstošās informācijas saņemšanas veic vērtējumu un informē attiecīgo dalībvalsti par to, vai tā piekrīt dalībvalsts pašnovērtējumam par HVN izpildi. Tomēr, ja Komisijas rīcībā nav pietiekamas informācijas, lai pieņemtu pozitīvu vai negatīvu lēmumu, nekas tai neliedz pieprasīt papildu informāciju, kā tā to turklāt divas reizes ir darījusi šajā tiesvedībā (skat. šo secinājumu 32. punktu).
83.      KNR 15. panta 4. punkta otrajā, trešajā un ceturtajā daļā ir reglamentēta tikai procedūra, kas piemērojama, ja Komisija sniedz negatīvu vērtējumu. Tomēr minētajā tiesību normā un vispārīgi KNR nav minēta Komisijas iespēja pieprasīt papildu paskaidrojumus.
84.      Manuprāt, attiecīgās dalībvalsts interesēs, tāpat kā efektīvas un ātras procedūras interesēs, ir tas, ka Komisijai ir iespēja pieprasīt papildu paskaidrojumus pirms pozitīva vai negatīva lēmuma pieņemšanas. Ja Komisijas rīcībā nav pietiekamas informācijas, tā nevar pieņemt pozitīvu lēmumu un attiecīgi Savienības budžeta pareizas izpildes interesēs tā var pieņemt tikai negatīvu lēmumu. Šādā gadījumā visa procedūra būtu jāatsāk no jauna, un Komisijai būtu papildu trīs mēneši laika lēmuma pieņemšanai pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts to ir informēju par prasīto reformu īstenošanu.
85.      Šajā ziņā prasība sniegt paskaidrojumus tātad ne vienmēr pagarina laikposmu par sliktu dalībvalstij, bet drīzāk ļauj Komisijai ātrāk pieņemt pozitīvu lēmumu. Šā iemesla dēļ un pretēji tam, ko apgalvo Komisija, procedūras apturēšana līdz paskaidrojumu sniegšanai vai jauna tiesību akta spēkā stāšanās brīdim nepārkāpj dalībvalsts tiesības iespējami drīz saņemt pamatotu vērtējumu.
86.      Tas nozīmē, ka saskaņā ar KNR Komisijai netika liegts nedz pieprasīt papildu paskaidrojumus, nedz gaidīt attiecīgo reformu stāšanos spēkā, pirms tā pieņem pozitīvu lēmumu.
87.      Šajā nolūkā jāatgādina, ka gan Dekrēts 18/2023, gan Likuma, ar ko groza universitāšu likumu (2023. gada Likums LXXXV) 35. pants kļuva piemērojami 2024. gada februārī. Tas, ka Komisija uzstāja uz šo grozījumu iekļaušanu likumdošanā, norāda, ka Komisija šos grozījumus uzskata ne tikai par “papildu” grozījumiem, bet gan kā par samērā nepieciešamiem grozījumiem, proti, kā tādiem, kas ietilpst aspektos, kas “piemērojami” pirms pozitīva vērtējuma pieņemšanas.
88.      Tā kā tie vēl netika piemēroti (kas bija viens no nosacījumiem, kuri noteikti apstiprināšanas lēmumos), Komisija neizpildīja savus pienākumus, priekšlaicīgi pieņemot apstrīdēto lēmumu, un nepamatoja šādu lēmumu.
89.      Tāpēc iesaku Tiesai atzīt pirmā pamata pirmo daļu par pamatotu.
2.      Otrā pamata otrā daļa: kļūdains vērtējums par reformām saistībā ar VTP
a)      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
90.      Apstiprināšanas lēmumos Komisija konstatēja, ka Valsts tiesu biroja (turpmāk tekstā – “VTB”), kurš pārvalda tiesas un kuru vada priekšsēdētājs ar plašām administratīvām pilnvarām, izveide rada acīmredzamu risku, ka tiks pieņemti patvaļīgi lēmumi par tiesnešu karjeru, tostarp viņu pārcelšanu citā amatā un viņu izslēgšanu no to tiesnešu grupas, kuri izskata administratīvas lietas (55). Ņemot vērā šo risku, apstiprināšanas lēmumu 3. panta 3. punktā ir prasīts veikt leģislatīvus grozījumus, ar kuriem tiek noteiktas pastiprinātas VTP pilnvaras, lai tā varētu efektīvi īstenot savu konstitucionālo funkciju, proti, VTB uzraudzību. It īpaši apstiprināšanas lēmumu 3. panta 3. punkta piektās daļas b) apakšpunktā ir prasīts, lai VTP būtu pilnīga tiesībspēja un budžeta autonomija. Lēmumu 3. panta 3. punkta piektās daļas d) apakšpunktā Ungārijai ir noteikts pienākums veikt grozījumus noteikumos, kas reglamentē tiesnešu ievēlēšanu VTP, un 3. panta 3. punkta trešās daļas a) apakšpunktā ir prasīts, lai VTP būtu tiesības sniegt saistošus atzinumus par noteikumiem attiecībā uz punktu sistēmu, ko izmanto kandidatūru uz tiesnešu amatiem vērtēšanai.
91.      Lai izpildītu šīs prasības, Ungārija pieņēma Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likuma X) 45. pantu, ar kuru tā pastiprināja VTP administratīvo un finansiālo neatkarību (56). Tomēr šajā grozījumā bija paredzēts, ka deviņus mēnešus pēc tā stāšanās spēkā VTP budžeta uzdevumus provizoriski pildīs VTB (turpmāk tekstā – “inkubācijas periods”). Šis periods beidzās 2024. gada 1. martā pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas.
92.      Parlaments uzskata, ka Komisija ir nepareizi izvērtējusi šīs trīs reformas. Attiecībā uz VTP tiesībspēju un finanšu autonomiju tas uzskata, ka apstrīdētais lēmums bija pāragrs. Attiecībā uz jaunajiem VTP locekļu ievēlēšanas noteikumiem, kuru stāšanās spēkā bija plānota tikai 2024. gada janvārī, Parlaments tāpat uzskata, ka Komisija nevarēja pieņemt apstrīdēto lēmumu pirms šo noteikumu stāšanās spēkā. Attiecībā uz saistošo atzinumu par punktu sistēmu Parlaments uzskata, ka šis akts nenozīmē to, ka esošo punktu sistēma ir jāaizstāj noteiktā termiņā, un tas nozīmē, ka pašreizējo sistēmu varēja saglabāt uz nenoteiktu laiku.
93.      Komisija, ko atbalsta Ungārija, apgalvo, ka Likums par tiesu reformu (2023. gada Likums X), kas stājās spēkā pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, ieviesa nepieciešamās reformas, kas bija vērstas uz paplašinātu pilnvaru piešķiršanu VTP attiecībā uz VTB. Deviņu mēnešu inkubācijas periods attiecās tikai uz pārvaldības un organizatoriskajiem jautājumiem, kas neliedz VTP īstenot jaunās pilnvaras attiecībā uz VTB. Prasības attiecībā uz VTP locekļu ievēlēšanu bija tikai marginālas, un katrā ziņā Komisijai nebija iemesla uzskatīt, ka VTP kapacitāte un neatkarība traucē tai īstenot nepieciešamās kontroles funkcijas pār VTB. Visbeidzot, Komisija neuzskata, ka tas, ka tā nav pieprasījusi, lai punktu sistēma tiktu mainīta noteiktā termiņā, ir trūkums attiecībā uz Hartas HVN, un tādēļ tā nav to noteikusi kā prasību apstiprināšanas lēmumos.
b)      Juridiskā analīze
94.      Pirmie divi Parlamenta iebildumi attiecas uz apstrīdētā lēmuma priekšlaicīgumu. Saskaņā ar manu priekšlikumu, kas sniegts saistībā ar pirmā pamata pirmo daļu, un tā kā apstrīdētajā lēmumā nav norādīts nekāds pamatojums tam, kāpēc Komisija nav sagaidījusi šo reformu stāšanos spēkā vai īstenošanu, uzskatu, ka Tiesai būtu jākonstatē, ka Komisija ir kļūdaini piemērojusi likumu.
95.      Attiecībā uz saistošo atzinumu par punktu sistēmas regulējumu piekrītu Komisijai, ka apstiprināšanas lēmumos netika prasīta tūlītēja šīs sistēmas reforma, bet tikai tika noteikts piešķirt VTP pilnvaras sniegt saistošus atzinumus par jebkādu šīs sistēmas reformu. Tā kā šis apstiprināšanas lēmumu aspekts pēc to pieņemšanas netika apstrīdēts, iesaku Tiesai noraidīt šo Parlamenta pirmā pamata otrās daļas aspektu.
96.      Pamatojoties uz iepriekš minēto, iesaku Tiesai daļēji atzīt pirmā pamata otro daļu par pamatotu.
3.      Pirmā pamata trešā daļa: kļūdains vērtējums par reformām saistībā ar Kúria (Augstākā tiesa) neatkarību
a)      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
97.      Apstiprināšanas lēmumos Komisija uzskatīja, ka tiesnešu neatkarība ir īpaši apdraudēta Kúria
(Augstākās tiesas) priekšsēdētājam piešķirtās plašās rīcības brīvības dēļ gan attiecībā uz tiesnešu iecelšanu vadības amatos, gan attiecībā uz lietu sadali (57). Pamatojoties uz minēto, apstiprināšanas lēmumu 3. panta 4. punktā bija prasīts grozījumu kopums attiecībā uz noteikumiem par Kúria
(Augstākās tiesas) priekšsēdētāja ievēlēšanu (58) un šīs tiesas lietu sadales sistēmu (59).
98.      Attiecībā uz Kúria
(Augstākās tiesas) priekšsēdētāja ievēlēšanu Parlaments apgalvo, ka Komisija pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas nav pienācīgi izvērtējusi iespēju pašreizējo Kúria
(Augstākās tiesas) priekšsēdētāju paturēt amatā uz nenoteiktu laiku ar Országgyűlés (Nacionālās asamblejas) vienas trešdaļas mazākuma lēmumu (60).
99.      Attiecībā uz lietu sadales sistēmu Parlaments pauž četras sūdzības. Pirmkārt, nav veikta pilnīga automatizācija attiecībā uz lietu iedalīšanu palātām bez cilvēka iejaukšanās saskaņā ar Likuma par tiesu reformu
(2023. gada Likuma X) 18. pantu (61), proti, procedūra, kas nebija īstenots pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas. Turklāt 2023. gada oktobrī Komisija pieprasīja Ungārijai sniegt rakstisku apstiprinājumu no neatkarīga tiesu eksperta vai citas līdzvērtīgas profesijas pārstāvja, ka elektroniski iesniegtajām lietām tiek piešķirts lietas numurs bez cilvēka iejaukšanās. Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī šis eksperta ziņojums nebija sniegta. Otrkārt, Parlaments apgalvo, ka sistēma nav pārskatāma, jo ziņojumos, ko šī tiesa katru nedēļu publicē savā tīmekļvietnē, ir ietverti nepilnīgi dati un ka šī tiesa neplāno publicēt iemeslus lietu pārdalei citai palātai. Ja ir piemērots izņēmums, vienīgais publicētais pamatojums bija norāde uz lietā piemēroto tiesību normu. Parlaments arī apgalvo, ka tad, kad lietas tiek pārdalītas darba slodzes dēļ, nav nekādu iespēju pārbaudīt, vai sākotnējā palāta patiešām ir bijusi pārslogota. Turklāt lietu sadales sistēmai izņēmuma gadījumā būtu jādokumentē lēmums lietas materiālos un tas jādara pieejams lietas dalībniekiem. Tomēr Parlaments norāda, ka nav skaidrs, vai šādi ieraksti vispār tiek izveidoti un vai tad, ja tie tiek izveidoti, tajos ir ietverti pietiekami precizējumi, lai lietas dalībnieki varētu izvērtēt, vai atkāpe atbilst vispārējiem noteikumiem. Treškārt, no 2024. gada 1. janvāra noteikumi par lietu sadali ļāva izveidot jaunas palātas, kuru kompetencē ir izskatīt ar vēlēšanām saistītas lietas 2024. gada parlamenta vēlēšanu un pašvaldību vēlēšanu kontekstā (62). Parlaments apgalvo, ka nav pieejama nekāda informācija par šo palātu sastāvu. Ceturtkārt, Parlaments apgalvo, ka apstiprināšanas lēmumos Komisija neesot ņēmusi vērā to, ka varētu būt problēmas ar lietu pārvaldības sistēmu zemāko instanču tiesās, kā izklāstīts 2023. gada ziņojumā par tiesiskumu (63).
100. Komisija, kuru atbalsta Ungārija, apgalvo, ka apstiprināšanas lēmumos nav ietverta prasība par Kúria
(Augstākās tiesas) priekšsēdētāja priekšlaicīgu atstādināšanu no amata un ka katrā ziņā viņa pilnvaru termiņš beigsies 2028. gadā. Attiecībā uz lietu sadales sistēmu Komisija norāda, ka Ungārija ir īstenojusi visas apstiprināšanas lēmumos noteiktās prasības un ka jebkādas cilvēka iejaukšanās neesība nav nosacījums lietu sadalei. Minētajos lēmumos bija vienīgi prasīts, lai elektroniski iesniegto lietu numerācija tiktu veikta bez cilvēka iejaukšanās. Turklāt šīs tiesas tīmekļvietnē publicētajās iknedēļas žurnāldatnēs tiek pārbaudīts, vai elektroniski iesniegtajām lietām tiek piešķirts lietas numurs atbilstoši to saņemšanas secībai un vai tās tiek iedalītas palātām tādā pašā secībā. Turklāt, ja tiek piešķirta īpaša atkāpe, lietas dalībnieki saņem informāciju par piemērojamajiem atkāpes iemesliem. Attiecībā uz atkāpi par darba slodzi Komisija norāda, ka apstiprināšanas lēmumos bija prasīta objektīvu datu pieejamība, kas bija paredzēta, jo VTP tika piešķirtas pilnvaras izdot saistošus atzinumus par datu lapām un tiesnešu darba slodzes novērtēšanas metodēm. Turklāt Komisija apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī tā nevarēja zināt par iespēju izveidot jaunas palātas lietu sadales sistēmā, jo šāda iespēja tikai no 2024. gada 1. janvāra. Visbeidzot, Komisija atzīst, ka zemāko instanču tiesās ir nepieciešami daži uzlabojumi, bet tā nav iekļāvusi šo prasību apstiprināšanas lēmumos, jo tā uzskatīja par pietiekamu koncentrēties uz Kúria
(Augstākās tiesas) pienācīgu darbību, kas ir vissvarīgākais elements, lai aizsargātu Savienības finanšu intereses saistībā ar attiecīgajām programmām.
b)      Juridiskā analīze
101. Saskaņā ar Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likums X) 36. panta 1. punktu (64) Ungārija ir pieņēmusi grozījumus, ko Komisija pieprasījusi savos apstiprināšanas lēmumos. Šie grozījumi neprasīja esošā Kúria
(Augstākā tiesa) priekšsēdētāja atstādināšanu no amata, ko Komisija katrā ziņā nevar pieprasīt, jo tas būtu pretrunā neatceļamības principam atbilstošo ES tiesībām (65). Manuprāt, fakts, ka pašreizējais priekšsēdētājs var palikt amatā uz nenoteiktu laiku, ja vien netiek sasniegts nepieciešamais Országgyűlés
(Nacionālās asamblejas) balsu vairākums, lai ieceltu jaunu priekšsēdētāju, ir nepamatoti hipotētisks un neļauj secināt, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā – nosakot, ka jaunā likumdošana atbilda prasībām atbilstošo Hartas HVN –, kas pamatotu apstrīdētā lēmuma atcelšanu. Tas tā ir vēl jo vairāk tāpēc, ka apstiprināšanas lēmumos nebija prasīts, lai Országgyűlés (Nacionālā asambleja) mainītu Kúria
(Augstākās tiesas) priekšsēdētāja ievēlēšanas sistēmu.
102. Tāpēc uzskatu, ka Tiesai šis Parlamenta arguments būtu jānoraida.
103. Attiecībā uz lietu sadales automatizāciju Ungārija, ieviešot Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likums X) 18. pantu (66), pieņēma apstiprināšanas lēmumos noteikto Komisijas prasību. Tomēr pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas Ungārija neiesniedza neatkarīga eksperta ziņojumu, kurā būtu apliecināts, ka elektroniski iesniegtajām lietām faktiski tiek piešķirts lietas numurs bez cilvēka iejaukšanās, – nosacījums, uz kuru Komisija bija uzstājusi. Komisija apstrīdētajā lēmumā nesniedza nekādus paskaidrojumus par iemesliem, kādēļ tā nepieprasīja šīs prasības izpildi (67).
104. Tāpēc uzskatu, ka Tiesai Parlamenta celtā prasība būtu jāapmierina kā pamatota.
105. Attiecībā uz lietu sadales sistēmas pārredzamību Ungārija pabeidza reformas saskaņā ar Likumu par tiesu reformu (2023. gada Likums X), pieņemot Dekrētu 18/2023, kas vēl netika piemērots brīdī, kad Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu (kā jau norādīts saistībā ar pirmā pamata pirmo daļu). Tādējādi Komisija nevarēja pamatoti secināt, ka apstiprināšanas lēmumos noteiktās prasības ir izpildītas.
106. Turklāt Parlaments apgalvo, ka jaunie noteikumi par lietu sadales sistēmu kļuva piemērojami no 2024. gada 1. janvāra, aizstājot noteikumus no 2023. gada decembra, un ka tie ietver jaunu palātu izveidi, lai izskatītu ar parlamenta un pašvaldību vēlēšanām saistītas lietas. Komisija apgalvo, ka tā nezināja par izmaiņām, bet tās vēstuļu apmaiņa ar Ungāriju atklāj, ka Komisija zināja par šīm izmaiņām.
Tā arī zināja, ka jaunā lietu sadales sistēma stāsies spēkā tikai ar nākamajiem Kúria
(Augstākās tiesas) lietu sadales sistēmas grozījumiem, kuru stāšanās spēkā bija plānota pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas. Tātad ir objektīvas norādes, ka Komisija zināja, ka sadales sistēma atšķirsies no tās, ko tā bija prasījusi, bet tomēr steidzās sniegt pozitīvu vērtējumu, nepārliecinoties, vai tiek piemērota pienācīga sistēma, un pat nenorādot, kāpēc šāda atkāpe ir pieņemama.
107. Šā iemesla dēļ iesaku Tiesai apmierināt abus Parlamenta prasījumus.
108. Visbeidzot, ņemot vērā to, ka Komisija neiekļāva nekādas prasības par lietu pārvaldību zemākas instances tiesās, Ungārijai nebija pienākuma ieviest šādas reformas saskaņā ar KNR.
109. Tādēļ šis Parlamenta pamats ir jānoraida.
110. Pamatojoties uz iepriekš minēto, iesaku Tiesai daļēji atzīt pirmā pamata trešo daļu par pamatotu.
4.      Pirmā pamata ceturtā daļa: kļūdains vērtējums par reformām saistībā ar tiesnešu iecelšanu amatā
a)      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
111. Apstiprināšanas lēmumu 3. panta 4. punktā tostarp ir prasīts, lai Ungārija atceļ iespēju Alkotmánybíróság (Konstitucionālās tiesas) locekļiem tikt ieceltiem Kúria (Augstākā tiesa), neievērojot parasto pieteikšanās procedūru.
112. Parlaments kritizē Komisiju, ka tā nav pieprasījusi Ungārijai, lai tā atceļ iespēju Alkotmánybíróság (Konstitucionālās tiesas) locekļiem, kas iecelti pirms ar Likuma par tiesu reformām
(2023. gada Likums X) 59. pantu ieviestajām tiesu reformām, turpināt karjeru kā vispārējās jurisdikcijas tiesnešiem apelācijas tiesās pēc savas izvēles. Tajā pašā laikā Alkotmánybíróság (Konstitucionālās tiesas) locekļus, kas iecelti pēc Likuma par tiesu reformām (2023. gada Likums X) stāšanās spēkā, nevar pārcelt uz apelācijas tiesām, savukārt tos locekļus, kuri jau bija dienestā tiesā pirms likuma pieņemšanas, var pārcelt.
113. Komisija, kuru atbalsta Ungārija, apgalvo, ka tās vērtējums bija vērsts uz Kúria
(Augstākās tiesas) tiesnešu iecelšanas procesu, nevis uz Alkotmánybíróság (Konstitucionālās tiesas) locekļiem. Tā piebilst, ka iespēja Alkotmánybíróság (Konstitucionālās tiesas) locekļiem, kuriem nav iepriekšējas pieredzes tiesā, turpināt savu karjeru apelācijas tiesās bez nepieciešamības sekmīgi nokārtot parasto tiesnešu iecelšanas procedūru nevar apdraudēt tiesu iestāžu neatkarību Ungārijā.
b)      Juridiskā analīze
114. Uzskatu, ka Ungārija ir tikai daļēji īstenojusi Komisijas pieprasīto reformu, jo jaunie noteikumi attiecas tikai uz nākamajiem Alkotmánybíróság (Konstitucionālās tiesas) locekļiem, bet neskar tos, kuri jau strādā šajā tiesā. Tādējādi Komisijai bija jāpārliecinās, ka Ungārija ir pilnībā īstenojusi prasības, kuras Komisija šai dalībvalstij bija noteikusi apstiprināšanas lēmumos un kuras, manuprāt, ir paredzētas kā vienādi piemērojamas visiem Alkotmánybíróság (Konstitucionālās tiesas) locekļiem, kas strādā šajā tiesā, pirms un pēc attiecīgās Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likuma X) normas stāšanās spēkā.
115. Attiecīgi uzskatu, ka Komisija nav piemērojusi šo prasību, kas jāpilda Ungārija, un tādēļ iesaku Tiesai atzīt pirmā pamata ceturto daļu par pamatotu.
5.      Pirmā pamata piektā daļa: kļūdains vērtējums par reformām saistībā ar lūgumiem sniegt prejudiciālus nolēmumus
a)      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
116. Apstiprināšanas lēmumu 3. panta 2. punkta c) apakšpunktā ir prasīts, lai Ungārija (saskaņā ar 3. panta 2. punkta c) apakšpunkta i) punktu) groza Kriminālprocesa kodeksa 666. un nākamos pantus, lai atceltu Kúria
(Augstākās tiesas) iespēju pārbaudīt pirmās instances tiesas lēmuma vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu likumību, un (saskaņā ar 3. panta 2. punkta c) apakšpunkta ii) punktu) groza Kriminālprocesa kodeksa 490. pantu par tiesvedības apturēšanu, lai novērstu jebkādus šķēršļus, kas liedz tiesai iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar LESD 267. pantu.
117. Parlaments apgalvo, ka ar Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likums X) 63. (68) un 64. pantu (69) ieviestās reformas skaidri nepadara par spēkā neesošu iepriekšējo Kúria
(Augstākās tiesas) nolēmumu Bt.III.838/2019/11, kuru Tiesa ir atzinusi par nesaderīgu ar Savienības tiesībām (70) un kuram varētu būt atturoša ietekme uz tiesnešiem, kas apsver iespēju uzdot Tiesai prejudiciālus jautājumus. Lai pamatotu šo argumentu, Parlaments atsaucas uz Likuma, ar ko groza universitāšu likumus
(Likums LXXXV) 3. pantu, ar kuru ir ieviesta iespēja Alkotmánybíróság (Konstitucionālajai tiesai) prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā sniegt atzinumu Tiesai par tādiem jautājumiem kā nacionālā identitāte, drošība un suverenitāte. Parlaments uzskata, ka, lasot to kopā ar Likumu par valsts suverenitātes aizsardzību (2023. gada
Likums LXXXVIII), kas tika pieņemts tajā pašā Országgyűlés (Nacionālās asamblejas) sesijā, šo grozījumu varētu saprast kā signālu vispārējās jurisdikcijas tiesnešiem, ka jautājumi par šīm jomām ietilpst Konstitucionālās tiesas kompetencē, un tas varētu atturēt tiesnešus, kuri apsver iespēju iesniegt lūgumus sniegt prejudiciālu nolēmumu
par saistītām tēmām. Turklāt Parlaments apgalvo, ka reformas daļas, kuras bija paredzētas, lai novērstu šķēršļus lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšanai, it īpaši daļa, kas attiecas uz frāzes “piemērojams kriminālprocesam” svītrošanas no Kriminālprocesa kodeksa 490. panta 1. punkta, apstrīdētā lēmuma pieņemšanas dienā vēl nebija piemērojamas, jo tās tika ieviestas tikai ar Likuma, ar ko groza universitāšu likumus
(2023. gada Likums LXXXV), kas stājās spēkā 2024. gadā, 35. pantu.
118. Komisija, kuru atbalsta Ungārija, uzskata, ka leģislatīvie grozījumi, kas stājās spēkā 2023. gada 1. jūnijā, pieņemot Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likuma X) 63. un 64. pantu, jau bija kliedējuši jebkādas šaubas par lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu, uz kurām atsaucas prasītājs. Komisija arī uzskata, ka, pamatojoties gan uz šīm leģislatīvajām reformām, gan uz Tiesas spriedumu IS (Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu prettiesiskums), nevar apgalvot, ka Kúria
(Augstākās tiesas) Nolēmumam Bt.III.838/2019/11 joprojām būtu atturoša ietekme uz tiesnešiem. Šajā nolūkā, lai izvairītos no jebkādām pamatotām šaubām, Ungārija pieņēma Likuma, ar ko groza universitāšu likumus
(2023. gada Likuma LXXXV) 35. pantu, ar kuru tā no Kriminālprocesa kodeksa 490. panta 1. punkta svītroja frāzi “piemērojams kriminālprocesā”. Lai gan šis konkrētais grozījums stājās spēkā pēc apstrīdētā lēmuma, Komisija uzskata, ka galvenie šķēršļi lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas radīti ar iepriekšējo Kúria
(Augstākā tiesa) nolēmumu, jau ir novērsti ar Likuma par tiesu reformu
(2023. gada Likums X) 63. un 64. pantu, kurus Parlaments nav apstrīdējis. Attiecībā uz Kriminālprocesa kodeksa iespējami maldinošā formulējuma novēlotu svītrošanu ar Likuma, ar ko groza universitāšu likumus
(2023. gada Likums LXXXV) 35. pantu Komisija paskaidro, ka jau no šī kodeksa paskaidrojuma raksta izriet, ka Tiesai var uzdot jebkuru jautājumu (71). Visbeidzot, Komisija apgalvo, ka Parlaments nav pierādījis, kādā veidā valsts tiesnešiem būtu liegts vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu ar leģislatīviem grozījumiem, kas ļauj Alkotmánybíróság (Konstitucionālajai tiesai) sniegt Tiesai interpretācijas atzinumu.
b)      Juridiskā analīze
119. Manuprāt, ar Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likums X) 63. pantu nav pilnībā novērsti šķēršļi saistībā ar lūgumiem sniegt prejudiciālus nolēmumus, tāpēc Ungārija vēlāk pieņēma Likuma, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV) 35. pantu, ar kuru tā svītroja frāzi “piemērojams kriminālprocesam”. Tādēļ Parlaments pamatoti apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā nepieciešamā leģislatīvā reforma vēl nebija īstenota. Komisijas paskaidrojumu, ka tās galvenās bažas par prejudiciālo jautājumu uzdošanu jau tika risinātas ar citām Ungārijas veiktajām reformām un ka 35. panta – kas vēl nebija stājies spēkā brīdī, kad Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu, – ieviešana principā bija tikai Kriminālprocesa kodeksā ietvertā iespējami maldinošā formulējuma papildu labojums, principā varētu pieņemt. Tomēr apstrīdētajā lēmumā Komisija nav sniegusi nekādu argumentāciju attiecībā uz to, kādēļ tā pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas nesagaidīja Likuma, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV) stāšanos spēkā.
120. Šā iemesla dēļ uzskatu, ka Parlamenta prasība ir pamatota.
121. Turklāt, pieņemot Likuma, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV) 3. pantu, Ungārija ir noteikusi, ka
Alkotmánybíróság
(Konstitucionālā tiesa) var sniegt atzinumu par jautājumiem, uz kuriem attiecas valsts suverenitāte, ja šāds jautājums rodas saistībā ar lūgumu Tiesai sniegt prejudiciālu nolēmumu. Komisija zināja par šo grozījumu, kas stājās spēkā 2023. gada 14. decembrī, tātad nākamajā dienā pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas. Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā objektīvi nebija skaidrs un nav skaidrs arī tagad, kādēļ un kādā veidā šī jaunā Konstitucionālās tiesas kompetence sniegt atzinumus par jautājumiem, kas saistīti ar valsts suverenitāti, tiks piemērota. Šajā ziņā, kā norāda Parlaments, šādai tiesību normai patiešām var būt atturoša ietekme uz valsts tiesnešiem un var viņus atturēt no vēršanās Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kad viņi konstatē, ka šāds lūgums būtu nepieciešams, lai atrisinātu strīdus, kas saistīti ar Savienības tiesību piemērošanu.
122. Attiecīgi Komisija nevarēja izdot pozitīvu vērtējumu par Ungārijas leģislatīvo reformu, nepārliecinoties šī jaunā noteikuma faktiskajām sekām.
123. Pamatojoties uz iepriekš minēto, iesaku Tiesai atzīt pirmā pamata piekto daļu par pamatotu.
6.      Pirmā pamata sestā daļa: Komisijas vērtējumā netika ņemti vērā būtiski elementi
a)      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
124. Parlaments apgalvo, ka Komisija savā vērtējumā aprobežojās tikai ar nosacījumu sarakstu, kas ietverts apstiprināšanas lēmumos, neņemot vērā citas būtiskas norises, kas notikušas laikposmā starp apstiprināšanas lēmumu pieņemšanu un apstrīdētā lēmuma pieņemšanu. Konkrētāk, Parlaments apgalvo, ka nav pierādījumu tam, ka Komisija būtu pārbaudījusi Ungārijas Likumu par valsts suverenitātes aizsardzību (2023. gada Likums LXXXVIII) (72), kas, pēc tā domām, aizskar valsts iestāžu, tostarp tiesu, konstitucionālās pilnvaras, izveidojot Valsts suverenitātes aizsardzības biroju (turpmāk tekstā – “Birojs”) (73), kuram ir plašas pilnvaras izmeklēt jebkuru darbību, ko tas uzskata par pretrunā valsts suverenitātei esošu. Šī likuma 8. panta 2. punktā biroja veiktās izmeklēšanas ir klasificētas kā neadministratīvas, tāpēc tās nevar apstrīdēt administratīvajā tiesā Turklāt tā secinājumi vai ziņojumi nav pakļauti pārbaudei tiesā. Attiecīgi Parlaments apgalvo, ka Komisijai bija jāpārliecinās pirms sava pozitīvā vērtējuma sniegšanas. Turklāt Parlaments apgalvo, ka Komisijas vērtējumā nav ņemtas vērā bažas, kas paustas saistībā ar Eiropas pusgadu un 2023. gada tiesiskuma mehānismu, kuri datējami ar laiku pēc apstiprināšanas lēmumiem. Visbeidzot, Parlaments arī apgalvo, ka minētajā vērtējumā nav ņemts vērā arī tas, ka tiesu sistēmas reformas tika veiktas bez pienācīgas apspriešanās ar ieinteresētajām personām.
125. Komisija, kuru atbalsta Ungārija, apgalvo, ka Parlamenta izvirzītie jautājumi nav būtiski, jo tie neļauj secināt, ka pieņemtie grozījumi nesniedz nepieciešamās garantijas, lai nodrošinātu atbilstību Hartai Savienības fondu īstenošanā. Turklāt Komisija apgalvo, ka parlaments nav pierādījis, ka Likums par valsts suverenitātes aizsardzību (2023. gada Likums LXXXVIII) būtu kaut kādā veidā saistīts ar tiesu iestāžu neatkarību Ungārijā. Turklāt Komisija uzskata, ka Parlaments nav identificējis jaunās nepilnības, kas aktualizētas Eiropas pusgada un 2023. gada tiesiskuma mehānisma ietvaros, un nav paskaidrojis, kā tās var uzskatīt par sistēmiskām un pietiekami nopietnām, lai secinātu, ka Hartas HVN nav izpildīts. Visbeidzot, Komisija uzskata, ka tas, ka tiesu sistēmas reformas tika veiktas bez pienācīgas apspriešanās ar ieinteresētajām personām, nevar likumīgi pamatot vērtējumu, ka Hartas HVN nav izpildīts.
126. Ungārijas valdība savā iestāšanās rakstā apgalvo, ka apstiprināšanas lēmumos nav prasīta apspriešanās ar ieinteresētajām personām, tāpēc Ungārija savā pašnovērtējumā nav sniegusi nekādus pierādījumus par šādu apspriešanos. Tomēr Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likums X) projekts tika iesniegts sociālai apspriešanai laikā no 2023. gada 18. janvāra līdz 3. februārim, un Ungārija bija paziņojusi Komisijai saņemtos rakstiskos atzinumus un rīkojusi mutiskas konsultācijas ar organizāciju pārstāvjiem, tostarp pilsonisko sabiedrību.
b)      Juridiskā analīze
127. Komisija
zināja par Likuma par valsts suverenitātes aizsardzību pieņemšanu 2023. gadā, kā tas tika apstiprināts tiesas sēdē (74). Tomēr Komisija apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā tās rīcībā nebija neviena elementa, kas tai ļautu uzskatīt, ka šis likums varēja apdraudēt to mehānismu efektivitāti, kuru mērķis ir nodrošināt atbilstību Hartai Ungārijā. Apstrīdētajā lēmumā nav sniegti nekādi pierādījumi tam, ka Komisija būtu ņēmusi vērā šo likumu, un nav arī paskaidrots, kā tā ir secinājusi, ka šīs leģislatīvās norises neliek apšaubīt un neatsver to reformu mērķus, kuras Ungārija veikusi pēc apstiprināšanas lēmumu pieņemšanas.
128. Manuprāt, Komisijai vismaz bija jālūdz Ungārijai paskaidrojumi, lai pārliecinātos par šī likuma iespējamām sekām. Kā jau norādīts iepriekš (skat. šo secinājumu 72. punktu), Komisija nevar neņemt vērā norises, kas var ietekmēt to reformu mērķus, kuras tā noteikusi apstiprināšanas lēmumos. Tādējādi, pat ja nevar izvirzīt jaunus nosacījumus, Komisijai bija jāpārliecinās, ka Ungārija nav
pieņēmusi citus tiesību aktus, kas varētu mazināt to reformu sekas, kuras veiktas, lai izpildītu apstiprināšanas lēmumos paredzētos nosacījumus.
129. Attiecīgi iesaku Tiesai apmierināt šo Parlamenta izvirzīto prasījumu.
130. Attiecībā uz Parlamenta apgalvojumu, ka Komisijas vērtējumā nav ņemti vērā jautājumi, kas radušies saistībā ar Eiropas pusgadu un 2023. gada tiesiskuma mehānismu, piekrītu Komisijai, ka Parlaments nav precīzi norādījis, kuri jautājumi ir ignorēti (bažas, kas paustas saistībā ar lietu sadales mehānismu zemāko instanču tiesās, jau ir aplūkotas šo secinājumu 97. punktā).
131. Attiecībā uz apspriešanos ar ieinteresētajām personām ir taisnība, ka Komisija šo prasību nav iekļāvusi apstiprināšanas lēmumos (75). Tajā pašā laikā Ungārija savā iestāšanās rakstā norāda, ka tā ir veikusi prasīto apspriešanos ar ieinteresētajām personām par Likumu par tiesu reformu (2023. gada Likums X) saskaņā ar ANP. Ne Komisija, ne Parlaments nav apstrīdējuši šo apgalvojumu.
132. Pamatojoties uz iepriekš minēto, iesaku Tiesai daļēji apmierināt pirmā pamata sesto daļu – tikai attiecībā uz Likumu par valsts suverenitātes aizsardzību (2023. gada Likums LXXXVIII).
C.      Otrais pamats: Komisijas pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde
1.      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
133. Ar otro pamatu Parlaments apgalvo, ka Komisija nav izpildījusi LESD 296. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu, jo apstrīdētajā lēmumā esot tikai uzskaitīti Ungārijas pieņemtie grozījumi un neesot sniegts nekāds paskaidrojums pēc būtības, kas ļautu lasītājam saprast iemeslus, kuri ir tās pozitīvā vērtējuma pamatā. Turklāt Parlaments apgalvo, ka Savienības budžeta atbildīga izmantošana ir balstīta uz dalībvalstu savstarpējas uzticēšanās principu, kas ir apdraudēts, ja Komisija izmaksā līdzekļus, nesniedzot pienācīgu pamatojumu, lai pārliecinātu citas ES iestādes, dalībvalstis un ES pilsoņus.
134. Komisija, kuru atbalsta Ungārija, apgalvo, ka Parlaments nav piemērojis atbilstošo juridisko kritēriju un nav pienācīgi izvērtējis judikatūru par pienākumu norādīt pamatojumu. Saskaņā ar judikatūru prasība norādīt pamatojumu ir jāizvērtē, ņemot vērā lietas apstākļus, un tajā skaidri un nepārprotami ir jābūt norādītam attiecīgā lēmuma vai tiesību akta pieņemšanas pamatojumam (76). Tomēr, ja ieinteresētā persona ir bijusi cieši iesaistīta apstrīdētā lēmuma izstrādes procesā un tādējādi zina iemeslus, kuru dēļ iestāde to ir pieņēmusi, pienākuma norādīt pamatojumu apjoms ir ievērojami sašaurināts (77). Šajā ziņā Komisija paskaidro, ka apstrīdētais lēmums ir tās atbilde Ungārijai attiecībā uz pamatojumu par leģislatīvajām reformām, kas ieviestas, pamatojoties uz apstiprināšanas lēmumiem. Tādējādi, ja pirms lēmuma notiek padziļināts dialogs ar personu, kuru tas juridiski skar, pietiek ar to, ka šādā lēmumā ir izklāstīti galvenie atbilstošie faktiskie un tiesiskie apstākļi, lai sniegtu pozitīvu vērtējumu. Turklāt Komisijai ir pienākums sniegt savu vērtējumu saskaņā ar KNR 15. panta 4. punkta 2. apakšpunktu tikai tad, ja tā nepiekrīt dalībvalsts vērtējumam par tās pieņemto pasākumu atbilstību veicinošajiem nosacījumiem.
2.      Juridiskā analīze
135. Kāda veida pamatojums Komisijai ir jāsniedz lēmumā, ar kuru tā atceļ maksājuma no budžeta apturēšanu, attiecībā uz kuru tā iepriekš ir noteikusi konkrētus nosacījumus, un kam šis lēmums ir jāadresē?
136. LESD 296. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu viena no funkcijām ir ļaut veikt pārbaudi tiesā. Tiesas pastāvīgajā judikatūrā ir precizēts, ka “LESD 296. panta otrajā daļā prasītajam pamatojumam ir jābūt atbilstošam attiecīgā tiesību akta būtībai un tajā skaidri un nepārprotami jābūt norādītai attiecīgo tiesību aktu pieņēmušās iestādes argumentācijai, lai ļautu ieinteresētajām personām uzzināt veiktā pasākuma pamatojumu un kompetentajai tiesai īstenot kontroli” (78).
137. No tā izriet, ka papildus tam, ka pamatojums sniedz Tiesai iespēju īstenot kontroli, tam ir arī jāļauj potenciālajiem prasītājiem izlemt, vai vispirms vērsties Tiesā.
138. Komisija savu iebildumu rakstu pamato tikai ar to, ka Ungārijai ir pietiekams pamatojums, lai saprastu lēmumu. Tomēr pamatojumam, pat ja tam nav obligāti jābūt detalizētam, būtu jāatbilst arī citu šā lēmuma subjektu interesēm, pat ja tie nav šī lēmuma adresāti. Šajā lietā tas it īpaši attiecas uz pamatojumu, kādēļ vēl neizpildītās prasības nav liegušas Komisijai pieņemt lēmumu piešķirt līdzekļus no Savienības budžeta.
139. Apstrīdētajā lēmumā ir tikai uzskaitītas apstiprināšanas lēmumos noteiktās prasības un uzskaitītas Ungārijas reformas, kas pieņemtas, lai izpildītu šīs prasības, bet tajā nav minētas ne prasības, kas nebija izpildītas lēmuma pieņemšanas brīdī, ne pa to laiku notikušās norises. Tātad Komisija nemaz nav paskaidrojusi, kāpēc neizpildītās prasības vairs netiek uzskatītas par šķērsli līdzekļu piešķiršanai no Savienības budžeta. Tādējādi šī pamatojuma daļa bija ne tikai nepietiekama, lai varētu apstrīdēt tās materiālo pieņemamību, bet arī faktiski bija neeksistējoša, un tādējādi pretrunā LESD 296. pantam.
140. Ņemot vērā minēto, uzskatu, ka daļa no nepieciešamās Komisijas argumentācijas vispār nebija sniegta apstrīdētajā lēmumā, un iesaku Tiesai apmierināt Parlamenta otro pamatu.
D.      Trešais pamats: Komisijas nepareiza savu pilnvaru izmantošana
1.      Galvenie jautājumi un lietas dalībnieku argumenti
141. Parlaments apgalvo, ka, lai gan tas nevarēja pārbaudīt Komisijas un Ungārijas saraksti no 2023. gada 11. līdz 13. decembrim, pieejamās netiešās norādes liecinot, ka Komisija ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, sniedzot pozitīvu vērtējumu par Hartas HVN. Parlaments apgalvo, ka šāds labvēlīgs vērtējums tika sniegts apmaiņā pret Ungārijas ministru prezidenta lēmumu neiesaistīties, tādējādi ļaujot citiem Eiropadomes locekļiem lemt par pievienošanās sarunu sākšanu ar Ukrainu 2023. gada 14. un 15. decembrī. Pamatojošo pierādījumu vidū ir tas, ka ministru prezidents finansējumu Ukrainai ir atkārtoti saistījis ar Savienības līdzekļu bloķēšanu Ungārijai, publikācijas sociālajos medijos, kurās redzams, kā viņš dodas prom balsošanas laikā, Komisijas locekļa paziņojumi, tas, ka lēmums ir sagatavots tikai angļu valodā, un maksājums Ungārijai 2023. gada 27. decembrī, t. i., dienā, kad Komisija nestrādā. Visbeidzot, Parlaments apgalvo, ka Komisijai nebija pienākuma sniegt savu vērtējumu līdz šim datumam un ka apstrīdētajā lēmumā nav paskaidrots, kāpēc tā nav sagaidījusi, ka prasītās reformas kļūs piemērojamas.
142. Komisija, kuru atbalsta Ungārija, apgalvo, ka Parlaments nav pierādījis, ka apstrīdētajā lēmumā ir izdarīta atkāpe no mērķiem, kas pamato Komisijas pilnvaras. Tā piebilst, ka tai bija jāievēro trīs mēnešu termiņš, kas sākās 2023. gada 18. jūlijā un tika atlikts divas reizes, un tas atsākās tikai pēc tam, kad Ungārija bija sniegusi paskaidrojumus; attiecīgi šis termiņš beidzās pirms gada beigām. Tas, ka lēmums tika pieņemts 10 darbdienas pirms šā termiņa, Komisijas ieskatā neliecina par sasteigtu procedūru, jo lieta tika izskatīta gandrīz piecus mēnešus, kas ievērojami pārsniedz trīs mēnešu termiņu un pārsniedz KNR 15. panta 4. punktā paredzēto, proti, šajā normā ir noteikts, ka nostāja ir jāpauž “pēc iespējas drīz un ne vēlāk kā trīs mēnešus” pēc dalībvalsts pašnovērtējuma saņemšanas. Attiecīgi Komisija apgalvo, ka tā ir ievērojusi KNR 15. panta 4. punktu. Visbeidzot, iekšējais lēmums, ar ko ģenerāldirektoru pilnvaro nosūtīt vēstuli, tika pieņemts rakstiskā procedūrā, kas tika sagatavota tikai angļu valodā saskaņā ar Komisijas priekšsēdētāja pilnvarojumu, ievērojot Komisijas Reglamentu, un pielikumā pievienotā vēstule pēc tam tika iztulkota ungāru valodā.
2.      Juridiskā analīze
143. Savā judikatūrā Tiesa ir pastāvīgi nospriedusi, ka “tiesību akts ir spēkā neesošs pilnvaru nepareizas izmantošanas dēļ, ja, pamatojoties uz objektīvām, atbilstīgām un saskanīgām pazīmēm, izrādās, ka tas ir pieņemts tikai vai vismaz galvenokārt, lai sasniegtu citus mērķus, nevis tos, uz kuriem iepriekš norādīts, vai lai izvairītos no Līgumā īpaši paredzētas procedūras, lai nodrošinātos pret attiecīgā gadījuma apstākļiem” (79).
144. Tas, ka līdzekļi tika piešķirti, lai gan visas konkrētās prasības vēl nebija izpildītas – tātad priekšlaicīgi – un ka tas ir noticis bez jebkāda paskaidrojuma, var likt saprātīgai personai apšaubīt apstrīdētā lēmuma patieso pamatojumu. Tomēr šie pieņēmumi jeb “netiešās norādes”, kā tos dēvē Parlaments, ka Savienības līdzekļi Ungārijai faktiski tika izmaksāti apmaiņā pret politisku atbalstu, galvenokārt ir balstīti uz publikācijām sociālajos medijos, intervijām un rakstiem laikrakstos. Manuprāt, tie nav pietiekami, lai pierādītu, ka Komisija apstrīdēto lēmumu ir pieņēmusi tikai vai galvenokārt, lai sasniegtu citu mērķi, nevis mērķi konstatēt, ka Ungārija ir īstenojusi prasītās leģislatīvās reformas attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību, kas ir nosacījums, kurš tai ļautu saņemt KNR paredzēto līdzekļu izmaksu.
145. Attiecīgi, ņemot vērā, ka Tiesa apgalvojumiem par pilnvaru nepareizu izmantošanu izvirza stingras prasības attiecībā uz pierādījumiem (80), iesaku Tiesai noraidīt trešo pamatu kā nepamatotu.
VI.    Tiesāšanās izdevumi
146. Saskaņā ar Reglamenta 138. panta 1. punktu lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
147. Tā kā Eiropas Parlaments ir prasījis piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā Komisijai spriedums ir nelabvēlīgs, jāpiespriež Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
148. Saskaņā ar minētā Reglamenta 140. panta 1. punktu Ungārija kā lietas dalībniece, kas iestājusies lietā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
VII. Secinājumi
149. Ievērojot iepriekš izklāstītos apsvērumus, iesaku Tiesai:
–        atcelt Komisijas Lēmumu (2023. gada 13. decembris) par to, lai apstiprinātu un parakstītu Komisijas novērtējumu saskaņā ar Regulas (ES) 2021/1060 15. panta 4. punktu par horizontālā veicinošā nosacījuma “3. Pamattiesību hartas efektīva piemērošana un īstenošana” attiecībā uz trūkumiem tiesu iestāžu neatkarībā Ungārijā;
–        piespriest Eiropas Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus;
–        piespriest Ungārijai savus tiesāšanās izdevumus segt pašai.
1      Oriģinālvaloda – angļu.
2      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1060 (2021. gada 24. jūnijs), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu Plus, Kohēzijas fondu, Taisnīgas pārkārtošanās fondu un Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fondu un finanšu noteikumus attiecībā uz tiem un uz Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, Iekšējās drošības fondu un Finansiāla atbalsta instrumentu Robežu pārvaldībai un vīzu politikai (OV 2021, L 231, 159. lpp.).
3      Komisijas Lēmums (2023. gada 13. decembris) par to, lai apstiprinātu un parakstītu Komisijas novērtējumu saskaņā ar Regulas (ES) 2021/1060 15. panta 4. punktu par horizontālā veicinošā nosacījuma “3. Pamattiesību hartas efektīva piemērošana un īstenošana” attiecībā uz trūkumiem tiesu iestāžu neatkarībā Ungārijā, Brisele, 2023. gada 13. decembris.
4      Skaidru pārskatu un skaidrojumu par dažādiem Savienības finansēšanas instrumentiem skat. de Witte, B., “Integration through Funding? The Union’s finances as policy instrument” no: Weber, R., (red.), The Financial Constitution of European Integration: Follow the Money?, Hart Publishing, Oksforda, 2023, 221.–236. lpp.
5      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2020/2092 (2020. gada 16. decembris) par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai (OV 2020, L 433I, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Nosacītības regula”).
6      Skat. Nosacītības regulas 1. pantu.
7      Šajā ziņā skat. Nosacītības regulas 4. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 8., 9. un 10. apsvērumu. Skat. arī spriedumus, 2022. gada 16. februāris, Ungārija/Parlaments un Padome  (C‑156/21, EU:C:2022:97), un 2022. gada 16. februāris, Polija/Parlaments un Padome  (C‑157/21, EU:C:2022:98).
8      Skat. KNR 15. pantu un III pielikumu. Attiecīgā Hartas HVN daļa III pielikumā ir formulēta šādi: “Ir ieviesti efektīvi mehānismi, kas nodrošina atbilstību Eiropas Savienības Pamattiesību hartai (“Harta”) un kas ietver: 1. kārtību, kas nodrošina no fondiem atbalstīto programmu un to īstenošanas atbilstību attiecīgajiem Hartas noteikumiem”.
9      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/241 (2021. gada 12. februāris), ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (OV 2021, L 57, 17. lpp.).
10      Skat. ANM regulas 2. panta 4. punktu.
11      NGEU ir pagaidu finanšu programma, kura izveidota kā reakcija uz Covid‑19 pandēmijas ekonomisko ietekmi, kuras kopējā summa ir 750 miljardi EUR un kuras finansēšanai Eiropas Savienība piesaistīja līdzekļus finanšu tirgos. Tomēr, lai gan
NGEU ir formulēta kā ārkārtas reakcija uz Covid‑19 pandēmiju, tā faktiski ir plāns, kas veicina dalībvalstu ekonomikas strukturālas pārmaiņas, īpaši uzsverot zaļo un digitālo pārkārtošanos. Skat., van Middelaar, L., “Investment politics, A new capacity to project Union action into the future?” no: Weber, R., (red.), The Financial Constitution of European Integration: Follow the Money?, Hart Publishing, Oksforda, 2023, 237.–257. lpp.; it īpaši skat. 251. lpp.
12      Saskaņā ar ANM regulā paredzēto procedūru dalībvalstij vispirms jāizstrādā valsts atveseļošanas un noturības plāns (turpmāk tekstā – “ANP”), kas “ir saderīg[s] ar attiecīgajām, konkrētai valstij raksturīgajām problēmām un prioritātēm”, kas ir identificētas Eiropas pusgada mehānismā un citos mehānismos (skat. ANM regulas 17. un 18. pantu). Pēc tam Komisija izskata plānu, ciešā sadarbībā ar attiecīgo dalībvalsti un ierosina ANP kopā ar mērķrādītāiem un atskaites punktiem apstiprināšanai Eiropas Savienības Padomē (skat. ANM regulas 19. un
20. pantu). Komisija iesniedza priekšlikumu par Ungāriju 2022. gada 30. novembrī, un Padome 2022. gada 5. decembrī apstiprināja Ungārijas ANP, kurā bija iekļauti 111 atskaites punkti un mērķrādītāji. Skat. Padomes Īstenošanas lēmumu par Ungārijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu, 15447/22, pieņemts 2022. gada 5. decembrī (turpmāk tekstā – “Padomes Īstenošanas lēmums par Ungārijas ANP”), pieejams vietnē https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑15447‑2022‑INIT/lv/pdf. Padome 2023. gada 7. decembrī pēc Komisijas priekšlikuma pieņēma grozījumus minētajā īstenošanas lēmumā, lai iekļautu pa to laiku sagatavoto papildu finansējuma pieprasījumu saskaņā ar REPowerEU (pieejams vietnē https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑15964‑2023‑REV‑1/en/pdf).
13      Skat. 213.–216. īpašo atskaites punktu Padomes Īstenošanas lēmuma par Ungārijas ANP pielikumā.
14      Kā sīkāk izskaidrošu turpmāk (skat. šo secinājumu 16.–28. punktu), saskaņā ar KNR šīs prasības kļuva par daļu no apstiprināšanas lēmumiem (skat. šo secinājumu 31. zemsvītras piezīmi), ar kuriem Komisija 2022. gada 22. decembrī apstiprināja 10 Ungārijas ierosinātās programmas un vienlaikus apturēja maksājumus, līdz tiks izpildīti veicinošie nosacījumi.
15      Skat. Komisijas paziņojumu presei, kas pieejams vietnē https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/lv/ip_22_7273.
16      Tiesas sēdē Komisija paskaidroja, ka Ungārija nepieprasīja nekādus maksājumus no ANM, neraugoties uz to, ka maksājuma pieprasījums ir priekšnoteikums jebkādai izmaksājumu veikšanai saskaņā ar šo mehānismu.
17      Komisija paskaidro, ka tā izmanto minētajā regulā paredzētos pasākumus tikai tad, ja šie pasākumi ir efektīvāki. Šajā ziņā skat. Komisija Paziņojumu, Pamatnostādnes par Regulas (ES, Euratom) 2020/2092 par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai piemērošanu (2022/C 132/02 final, 12. lpp.), pieejamas vietnē https://eur‑lex.europa.eu/legal‑content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52022XC0318(02).
18      Skat. Padomes Īstenošanas lēmumu (ES) 2022/2506 (2022. gada 15. decembris) par pasākumiem Savienības budžeta aizsardzībai pret tiesiskuma principu pārkāpumiem Ungārijā (OV 2022, L 325, 94. lpp.).
19      Skat. Priekšlikumu Padomes Īstenošanas lēmumam par pasākumiem Savienības budžeta aizsardzībai pret tiesiskuma principu pārkāpumiem Ungārijā (COM(2022) 485 final), pieejams vietnē https://eur‑lex.europa.eu/legal‑content/LV/TXT/?uri=celex:52022PC0485. Pirmais Komisijas paziņojums saskaņā ar Nosacītības regulu Ungārijai tika nosūtīts 2022. gada 27. aprīlī, kas bija izvērtēšanas procesa sākums attiecībā uz Ungāriju.
20      Skat. Padomes Īstenošanas lēmuma 2022/2506 11. un 12. apsvērumu.
21      Šī apturēšana bija attiecās uz summu apmēram 6,3 miljardi EUR.
22      Šīs programmas ir Vides un energoefektivitātes darbības programma Plus, Integrētā transporta darbības programma Plus un Teritoriālās un municipālās attīstības darbības programma Plus. Tās finansē no fondiem, uz kuriem attiecas KNR.
23      Ar to pašu lēmumu Padome aizliedza Komisijai uzņemties jaunas juridiskas saistības ar sabiedrības interešu trastiem un to īpašumā esošiem subjektiem par Savienības finansējumu, ko īsteno tiešā vai netiešā pārvaldībā. Ungārijā šie sabiedrības interešu trasti kontrolē 21 Ungārijas publisko iestādi. To valdēm ir pilnvaras noteikt stratēģiju, budžetu, cilvēkresursu politiku, organizatorisko struktūru un iestādes, un tās var izraudzīties izpildpersonas, piemēram, augstākās akadēmiskās un administratīvās vadības amatos.
24      Skat. Komisijas 2023. gada 13. decembra Lēmumu par Regulas (ES, Euratom) 2020/2092 4. panta nosacījumu izpildes atkārtotu izvērtēšanu pēc Komisijas iniciatīvas pēc Padomes 2022. gada 15. decembra Īstenošanas lēmuma (ES) 2022/2506 attiecībā uz Ungāriju pieņemšanas (C(2023) 8999 final), pieejams vietnē https://commission.europa.eu/system/files/2023‑12/C_2023_8999_1_EN_ACT.pdf.
25      Jāatzīmē, ka pa to laiku Ungārija paziņoja Komisijai par grozījumiem, kas izdarīti ar 2021. gada IX likumu par sabiedriskas nozīmes aktīvu pārvaldības fondiem, kas veic valsts pienākumus, un lūdza Komisiju ierosināt Padomei pielāgot vai atcelt Nosacītības regulā paredzētos pasākumus, bet tikai attiecībā uz sabiedrības interešu trastiem. Pēc Komisijas lēmuma, ar kuru tika noliegta attiecīgo reformu pietiekamība, Ungārija 2025. gada 26. februārī cēla prasību atcelt lēmumu, kura pašlaik tiek izskatīta Vispārējā tiesā lietā T‑138/25 Ungārija/Komisija.
26      Skat. KNR 21., 22. un 23. pantu.
27      Apstrīdētā lēmuma laikā bija piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes Regula 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Finanšu regula”).
28      Skat. KNR 15. panta 2. punkta otro teikumu (mans izcēlums).
29      Par šādu pašnovērtējumu tika ziņots par visām 10 programmām, par kurām bija iesniegti pieteikumi. Skat., piemēram, 5. apsvērumu
“Vides un energoefektivitātes darbības programmā Plus”, kas paredzēta atbalsta sniegšanai no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Kohēzijas fonda un Taisnīgas pārkārtošanās fonda saskaņā ar mērķi “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei Ungārijā”.
30      Šie lēmumi ir šādi: Lēmums C(2022) 10004, ar ko apstiprina Vides un energoefektivitātes darbības programmu Plus ar atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Kohēzijas fonda un Taisnīgas pārkārtošanās fonda saskaņā ar mērķi “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei Ungārijā”, Lēmums C(2022) 10007, ar ko apstiprina Digitālās atjaunošanas darbības programmu Plus ar atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Kohēzijas fonda un Taisnīgas pārkārtošanās fonda saskaņā ar mērķi “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei Ungārijā”, Lēmums C(2022) 10008, ar ko apstiprina Teritoriālās un municipālās attīstības darbības programmu Plus ar atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Kohēzijas fonda un Taisnīgas pārkārtošanās fonda saskaņā ar mērķi “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei Ungārijā”, Lēmums C(2022) 10009, ar ko apstiprina Ekonomikas attīstības un inovāciju darbības programmu Plus ar atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Kohēzijas fonda un Taisnīgas pārkārtošanās fonda saskaņā ar mērķi “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei Ungārijā”, Lēmums C(2022) 10010, ar ko apstiprina Cilvēkresursu attīstības darbības programmu Plus, Lēmums C(2022) 10011, ar ko apstiprina Integrētā transporta darbības programmu Plus ar atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Kohēzijas fonda un Taisnīgas pārkārtošanās fonda saskaņā ar mērķi “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei Ungārijā”, Lēmums C(2022) 10018, ar ko apstiprina Ungārijas zivsaimniecības programmu Plus (HFP Plus) ar atbalstu no Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fonda Ungārijā, Lēmums C(2022) 10019, ar ko apstiprina Programmu atbalstam no Iekšējās drošības fonda 2021.–2027. gadam, Lēmums C(2022) 10020, ar ko apstiprina Programmu atbalstam no Finansiāla atbalsta instrumenta robežu pārvaldībai un vīzu politikai 2021.–2027. gadam un Lēmums C(2022) 10022, ar ko apstiprina Programmu atbalstam no Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda Ungārijā 2021.–2027. gadam (turpmāk tekstā – “apstiprināšanas lēmumi”).
31      Skat., piemēram, 8. apsvērumu Īstenošanas lēmumā, ar ko apstiprina Vides un energoefektivitātes darbības programmu Plus.
32      Skat. katra apstiprināšanas lēmuma 1. un 2. pantu.
33      3. panta 2. punkts ir identisks visos 10 apstiprināšanas lēmumos. Mans izcēlums.
34      Atgriezīšos pie šīm konkrētajām prasībām, kas, kā apgalvots, nav izpildītas, kad izvērtēšu Parlamenta izvirzītā pirmā pamata konkrētas daļas (skat. šo secinājumu V iedaļas B apakšiedaļu).
35      Mans izcēlums.
36      Egyes igazságügyi tárgyú törvényeknek a magyar helyreállítási és ellenállóképességi tervhez kapcsolódó módosításáról szóló 2023. évi X. törvény (2023. gada Likums X, ar ko groza noteiktus likumus tieslietu jomā saistībā ar atveseļošanās un noturības plānu Ungārijā; turpmāk tekstā –
“Likums par tiesu reformu (2023. gada Likums X)”).
37      Az igazságügyi alkalmazottak szolgálati jogviszonyáról szóló 1997. évi LXVIII. Törvény (1997. gada Likums LXVIII par tiesu iestāžu darbinieku darba attiecībām; turpmāk tekstā – “Likums par tiesu iestāžu darbiniekiem (1997. gada Likums LXVIII)”).
38      Az Alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. Törvény (2011. gada Likums CLI par Konstitucionālo tiesu; turpmāk tekstā – “Likums par Konstitucionālo tiesu (2011. gada Likums CLI)”).
39      A bíróságok szervezetésről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (2011. gada Likums CLXI par tiesu organizāciju un pārvaldību; turpmāk tekstā – “Likums par tiesu organizāciju (2011. gada Likums CLXI)”).
40      A bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 2011. évi CLXII. törvény (2011. gada Likums CLXII par tiesnešu statusu un atalgojumu; turpmāk tekstā – “Likums par tiesnešu statusu (2011. gada Likums CLXII)”).
41      A büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény (2017. gada Likums XC par kriminālprocesu; turpmāk tekstā – “Likums par kriminālprocesu (2017. gada Likums XC)”).
42      18/2023. (XII. 7.) IM rendelet a bírósági ügyvitel szabályairól szóló 14/2002. (VIII. 1) (2023. gada 7. decembra Dekrēts 18/2023 par grozījumiem saistībā ar lietu pārvaldību; turpmāk tekstā – “Dekrēts 18/2023)”).
43      Az egyetemek és a kutatóintézetek, valamint a gazdaság összekapcsoltságának erősítéséhez szükséges egyes törvények, továbbá egyes felnőttképzési és kulturális tárgyú törvények módosításáról szóló 2023. évi LXXXV. törvény (2023. gada Likums LXXXV, ar ko groza noteiktus likumus, kas nepieciešami, lai stiprinātu universitāšu un pētniecības centru savstarpējo saikni ar ekonomiku, kā arī groza noteiktus likumus par pieaugušo izglītību un kultūru; turpmāk tekstā – “Likums, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV)”).
44      A nemzeti szuverenitás védelméről szóló 2023. évi LXXXVIII. törvény (2023. gada Likums LXXXVIII par valsts suverenitātes aizsardzību; turpmāk tekstā ‑ “Likums par valsts suverenitātes aizsardzību (2023. gada Likums LXXXVIII)”).
45      Šajos secinājumos lietoju jēdzienu “apstrīdētais lēmums”, lai apzīmētu gan pašu lēmumu, gan lēmumam pievienoto novērtējuma vēstuli.
46      Tādējādi 2023. gada 18. jūlijā Ungārija pirmo reizi informēja Komisiju par savu pozitīvo pašnovērtējumu attiecībā uz hartas HCV izpildi saistībā ar tiesu iestāžu neatkarību. Tā kā Komisija nevarēja noteikt, vai Ungārijas ieviestie leģislatīvie grozījumi atbilst visiem apstiprināšanas lēmumos norādītajiem nosacījumiem, tā 2023. gada 26. septembrī lūdza Ungāriju sniegt paskaidrojumus. Ungārija 2023. gada 19. oktobrī atbildēja un sniedza papildu paskaidrojumus. Komisija 2023. gada 1. novembrī lūdza papildu paskaidrojumus, ko Ungārija sniedza 2023. gada 11., 12. un 13. decembra vēstulēs.
47      Šīs programmas ir Programma atbalstam no Iekšējās drošības fonda, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022) 10019; Programma atbalstam no Finansiāla atbalsta instrumenta robežu pārvaldībai un vīzu politikai, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022) 10020; Teritoriālās un municipālās attīstības darbības programma Plus, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022) 10008; Integrētā transporta darbības programma Plus, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022) 10011; Vides un energoefektivitātes darbības programma Plus, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022) 10004, un Ungārijas zivsaimniecības programma Plus, kas izklāstīta Komisijas Īstenošanas lēmumā C(2022) 10018.
48      Šīs programmas ir Programma atbalstam no Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda, kas izklāstīta
Īstenošanas lēmumā C(2022)10022; Cilvēkresursu attīstības darbības programma Plus, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022)10010, kurš labots ar Komisijas 2023. gada 8. marta Īstenošanas lēmumu (2023)1483; Digitālās atjaunošanas darbības programma Plus, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022) 10007, un Ekonomikas attīstības un inovāciju darbības programma Plus, kas izklāstīta Īstenošanas lēmumā C(2022) 10009.
49      Skat. Komisijas paziņojumu presei, Komisija uzskata, ka Ungārijas tiesu sistēmas reforma ir novērsusi trūkumus tiesu iestāžu neatkarībā, bet joprojām saglabā pasākumus attiecībā uz budžeta nosacījumiem, 2023. gada 13. decembris, pieejams vietnē https://ec.europa.eu/commission/pressconer/api/files/document/print/en/ip_23_6465/IP_23_6465_EN.pdf.
50      Lai gan Parlaments Komisijas kļūdas kvalificēja kā acīmredzamas, tas tiesas sēdē paskaidroja, ka tas vēlas vienkārši norādīt, ka kļūdas ir acīmredzamas, nevis ka tas ir kritērijs, kas Tiesai būtu jāizmanto, lai pārbaudītu lēmuma tiesiskumu.
51      Kā Tiesa paskaidroja divos “nosacītības spriedumos”, tiesiskuma prasības budžeta nosacītības kontekstā ļauj Savienības iestādēm izvērtēt situācijas dalībvalstīs vienīgi tiktāl, ciktāl tām ir nozīme Savienības budžeta pareizai finanšu pārvaldībai vai Savienības finanšu interešu aizsardzībai. Skat. spriedumus, 2022. gada 16. februāris, Ungārija/Parlaments un Padome  (C‑156/21, EU:C:2022:97, 144. un 145. punkts), un 2022. gada 16. februāris, Polija/Parlaments un Padome  (C‑157/21, EU:C:2022:98, 162. un 163. punkts).
52      Lai gan šis formulējums var nepareizi atspoguļot visu Parlamenta pamatu būtību, es saglabāšu šo terminoloģiju, lai saglabātu saikni ar katru Parlamenta pirmā pamata daļu. Tomēr Parlamenta pirmā pamata otrajā, trešajā, ceturtajā un piektajā daļā ietvertais apgalvojums par “kļūdainu vērtējumu” attiecībā uz dažiem no šiem apgalvojumiem ir jāsaprot nevis kā tāds, kas attiecas uz kļūdainu faktu konstatēšanu, bet gan kā tiesību kļūdaina piemērošana.
53      Varu tikai konstatēt, ka šajā lietā ir atklājies, ka daudzi posmi, kas saistīti ar Savienības līdzekļu izmantošanu un dažādu veidu nosacītības īstenošanu šajā ziņā, nav pietiekami pārredzami. Tas ir pretrunā demokrātijas principam, jo ES pilsoņiem ir grūti saprast, kā un kāpēc tiek pieņemti daudzi budžeta lēmumi.
54      Skat., piemēram, 3. pantu Īstenošanas lēmumā C(2022) 10004, ar ko apstiprina Vides un energoefektivitātes darbības programmu Plus.
55      Skat. apstiprināšanas lēmumu 9. apsvērumu.
56      Ar kuru groza Likuma par tiesu organizāciju (2011. gada Likums CLXI) 63. apakšvirsrakstu.
57      Skat. apstiprināšanas lēmumu 10. un 11. apsvērumu.
58      Konkrētāk, kandidātiem uz šo amatu ir jābūt vismaz piecu gadu pieredzei tiesneša amatā, viņus nevar ievēlēt atkārtoti, un VTP jāsniedz saistošs atzinums par kandidāta piemērotību šim amatam.
59      Konkrētāk, lietas numuri ir jāpiešķir bez cilvēka iejaukšanās, lietas būtu jāpiešķir palātām saskaņā ar iepriekš noteiktiem un objektīviem kritērijiem, iztiesāšanas sastāvam jābūt veidotam pēc iepriekš noteikta algoritma, lietas dalībniekiem vajadzētu būt iespējai, pamatojoties uz lietas materiāliem, pārbaudīt, vai ir pienācīgi piemēroti noteikumi par lietu sadali, un Kúria
(Augstākās tiesas) Tiesu padomei un Kollegium
(tiesnešu kolēģijai) vajadzētu būt iespējai sniegt saistošu atzinumu par lietu sadales sistēmu.
60      Kā norādīts Komisijas 2023. gada Ziņojumā par tiesiskumu – Valstu sadaļa – tiesiskuma situācija Ungārijā, 2023. gads, 7. lpp., “bloķējošais mazākums parlamentā var kavēt jauna prezidenta ievēlēšanu, tādējādi paturot esošo prezidentu amatā uz nenoteiktu laiku”.
61      Ar kuru groza Likuma par tiesu organizāciju (2011. gada Likums CLXI) 10. panta 4. punkta c) apakšpunktu.
62      Lietu sadales sistēmas VI.4. noteikumā ir paredzēts, ka administratīvā departamenta vadītājs ar īpašu rīkojumu var nodot ar vēlēšanām saistītas lietas palātām VIII, IX, X, un XI trīs locekļu sastāvā, ja Kúria trīs kalendāro dienu laikā tiek iesniegtas vairāk nekā 15 vēlēšanu lietas. Četras palātas VIII, IX, X un XI ir jaunas palātas, kas īpaši izveidotas tikai vēlēšanu strīdiem, un citādi tās nedarbojas, tāpēc šīs īpašās palātas tiek kvalificētas kā “fantomu” palātas. Ja šie grozījumi netiktu veikti, vēlēšanu strīdus izskatītu palātas trīs locekļu
sastāvā.
63      Skat. 2023. gada ziņojums par tiesiskumu, 6. lpp.
64      Ar kuru groza Likuma par tiesu organizāciju (2011. gada Likums CLXI) 114. panta 1. punktu.
65      Skat. spriedumus, 2019. gada 5. novembris, Komisija/Polija (Vispārējās jurisdikcijas tiesu neatkarība)  (C‑192/18, EU:C:2019:924, 115. punkts), un 2024. gada 7. maijs, NADA u.c. (C‑115/22, EU:C:2024:384, 43. un 44. punkts).
66      Ar kuru groza Likuma par tiesu organizāciju (2011. gada Likums CLXI) 10. panta 4. punktu. Tajā ir paredzēts, ka “numurus, ko lietām piešķir elektroniski, piešķir automatizētā procesā bez cilvēka iejaukšanās”.
67      Ungārija 2023. gada 11. decembra vēstulē Komisijai norādīja, ka, pamatojoties uz Komisijas ierosinājumu, kas pausts 2023. gada 2. novembra divpusējās sanāksmēs, Ungārija apņemas līdz 2024. gada 30. jūnijam iesniegt Komisijai neatkarīgu revīzijas ziņojumu.
68      Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likuma X) 63. panta 1. punktā ir paredzēts, ka “tiesa pēc savas ierosmes vai pēc lūguma var ierosināt prejudiciālā nolēmuma tiesvedību Tiesā [..] saskaņā ar Līgumu noteikumiem, kas ir Eiropas Savienības pamatā, ja tā uzskata to par vajadzīgu attiecībā uz jebkuru Eiropas Savienības leģislatīvu vai tiesību aktu, kas piemērojams kriminālprocesam”.
69      Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likuma X) 64. pantā ir noteikts, ka “rīkojumi, kas izdoti saskaņā ar 490. pantu, nav pārsūdzami”.
70      Skat. spriedumu, 2021. gada 23. novembris, IS (Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu prettiesiskums)  (C‑564/19, EU:C:2021:949; turpmāk tekstā – “IS (Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu prettiesiskums)”).
71      Likuma par tiesu reformu (2023. gada Likums X) 63. panta paskaidrojuma rakstā ir noteikts: “[..] nevar pieņemt lēmumu pārskatīt lēmuma par jautājuma iesniegšanu Eiropas Savienības Tiesai prejudiciāla nolēmuma saņemšanai tiesiskumu” un “Ungārijas tiesnešu tiesības iesniegt jautājumus Tiesai [..] prejudiciāla nolēmuma saņemšanai saskaņā ar Savienības līgumiem nav ierobežotas ar valsts tiesību aktiem”.
72      Šis likums tika pieņemts 2023. gada 12. decembrī tajā pašā Országgyűlés (Nacionālās asamblejas) sesijā, kurā tika pieņemts Likuma, ar ko groza universitāšu likumus (2023. gada Likums LXXXV), 35. pants.
73      Szuverenitásvédelmi Hivatal (Valsts suverenitātes aizsardzības birojs).
74      Būtu jāņem vērā arī tas, ka Komisija 2024. gada 7. februārī Tiesā sāka pārkāpuma procedūru attiecībā uz Suverenitātes likumu. Skat. izskatīšanā esošo lietu C‑829/24, Komisija/Ungārija. Skat. arī ģenerāladvokātes Kokotes [Kokott] secinājumus lietā C‑829/24 Komisija/Ungārija, kas nolasīti tajā pašā dienā kā šie secinājumi.
75      Tomēr šāda apspriešanās bija nepieciešamas saskaņā ar četriem identiski formulētiem ANM regulas atskaites punktiem.
76      Komisija atsaucās uz šādiem spriedumiem: 2011. gada 29. septembris, Elf Aquitaine/Komisija (C‑521/09 P, EU:C:2011:620, 146., 147. un 148. punkts un tajos minētā judikatūra), un 2013. gada 11. jūlijs, Ziegler/Komisija (C‑439/11 P, EU:C:2013:513, 114. un 115. punkts).
77      Komisija atsaucās uz šādiem spriedumiem: 1980. gada 11. decembris, Acciaierie e Ferriere Lucchini/Komisija (1252/79, EU:C:1980:288, 14. punkts); 1981. gada 14. janvāris, Vācija/Komisija (819/79, EU:C:1981:2, 19., 20. un 21. punkts); 1989. gada 14. novembris, Itālija/Komisija (14/88, EU:C:1989:421, 11. punkts); 1998. gada 2. aprīlis, Komisija/Sytraval un Brink's France (C‑367/95 P, EU:C:1998:154, 63. punkts); 2001. gada 22. marts, Francija/Komisija  (C‑17/99, EU:C:2001:178, 35. punkts); 2015. gada 10. septembris, Fliesen‑Zentrum Deutschland GmbH (C‑687/13, EU:C:2015:573, 75. un 76. punkts); 2012. gada 27. septembris, Applied Microengineering/Komisija, T‑387/09, EU:T:2012:501, 67. punkts).
78      Skat. ex multis spriedumu,
2013. gada 11. jūlijs, Ziegler/Komisija (C‑439/11 P, EU:C:2013:513, 115. punkts un tajā minētā judikatūra), vai spriedumu, 2025. gada 23. janvāris, Neos/Ryanair un Komisija (C‑490/23 P, EU:C:2025:32, 34. punkts un tajā minētā judikatūra) (mans izcēlums).
79      Skat. spriedumu, 2020. gada 8. decembris, Ungārija/Parlaments un Padome (C‑620/18, EU:C:2020:1001, 82. punkts un tajā minētā judikatūra).
80      Skat. Lenaerts, K., Gutman, K. un Nowak, J., T., EU Procedural Law, Oxford University Press, 2023, 7.191.–7.194. punkts.