61984CJ0195_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 24 . maj 1984, indgivet til Domstolen den 24 . juli s.aa ., har Bundesverwaltungsgericht i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 stillet en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiver 70/524 af 23 . november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer ( EFT 1970 III, s . 743, herefter kaldet direktivet om tilsaetningsstoffer ), direktiv 74/63 af 17 . december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer ( EFT 1974 L 38, s . 31, herefter kaldet direktivet om uoenskede stoffer ) samt direktiv 79/373 af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger ( EFT L 86, s . 30, herefter kaldet foderblandingsdirektivet ).
Sagens baggrund
2 Det fremgaar af sagens akter, at den tyske bekendtgoerelse om foderstoffer, Futtermittelverordnung af 16 . juni 1976, ved tredje aendringsbekendtrelse, Dritte Verordnung zur AEnderung der Futtermittelverordnung, af 19 . juli 1979 ( BGBl . I, s . 1122 ), fik tilfoejet et nyt stykke i § 7, hvorved der blev fastsat et mindsteindhold af jern og et hoejesteindhold af natrium i maelkeerstatningsfoder, bestemt til fuldfoderblanding til kalve til opdraet . Denne bestemmelse, der nu er § 8, stk . 3, i Futtermittelverordnung af 8 . april 1981 ( BGBl . I, s . 352 ) har foelgende ordlyd :
»Maelkeerstatningsfoder som fuldfoderblanding til kalve under opdraet skal indeholder mindst 60 mg jern pr . kilo . Maelkeerstatningsfoder til fedekalve med en vaegt indtil omkring 80 kg skal indeholde mindst 40 mg jern pr . kilo . Maelkeerstatningsfoder som fuldfoderblanding til fedekalve maa hoejst indeholde 6 000 mg natrium pr . kg . Koncentrationen skal beregnes paa grundlag af maelkeerstatningsfoderets toerstof.«
3 I medfoer af § 14, stk . 1, i lov om foderstoffer, Futtermittelgesetz af 2 . juli 1975 ( BGBl . I, s . 1745 ) maa foderstoffer, der ikke er i overensstemmelse med gaeldende bestemmelser, ikke bringes i omsaetning indenfor lovens omraade .
4 Det fremgaar af sagens akter, at Denkavit Futtermittel GmbH er producent og importoer af foderstoffer, der er fremstillet paa grundlag af maelkepulver . Virksomheden oensker som led i sin virksomhed at fremstille og saelge maelkeerstatningsfoder, der ikke opfylder kravene i ovennaevnte bestemmelser i Futtermittelverordnung . Som svar paa en forespoergsel i sagens anledning, meddelte Landesamt fuer Ernaehrungswirtschaft Nordrhein-Westfalen den 22 . november 1979, at det ville vaere retsstridigt at bringe det paagaeldende foderstof i omsaetning, og at Landesamt som foreskrevet i loven ville retsfoelge overtraedelser af de naevnte bestemmelser .
5 Paa grundlag af denne meddelelse anlagde sagsoegeren i hovedsagen anerkendelsessoegsmaal for Verwaltungsgericht Duesseldorf med paastand om, at virksomheden efter direktiverne 70/524, 74/63 og 79/373 er berettiget til at bringefoderstoffer i omsaetning, der ikke opfylder de nye krav med hensyn til jern- og natriumindhold . Ved dom af 8 . august 1980 gav Verwaltungsgericht medhold i denne paastand, idet man fandt, at de naevnte bestemmelser i Futtermittelverordnung stred mod EOEF-traktatens artikel 30 ; en begrundelse i henhold til artikel 36 var udelukket paa grund af den harmonisering, der var sket ved de omtalte faellesskabsdirektiver .
6 Efter anke fra det sagsoegte Land, omgjorde Oberverwaltungsgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen afgoerelsen ved dom af 21 . september 1981 . Jern er ikke et tilsaetningsstof, ligesom natrium ikke er et uoensket stof, hed det i dommen ; der var tale om foderkomponenter eller naturlige bestanddele af en foderblanding . Artikel 3, 2 . pkt ., i direktiv 79/373 paalaegger saaledes udtrykkeligt medlemsstaterne at traeffe bestemmelse om, at foderblandinger ikke maa udgoere nogen fare for dyrs eller menneskers sundhed . Foelgelig gaelder det, af gyldigheden af den nationale ordning ikke kan bestrides paa grundlag af faellesskabsretten .
7 Ved kendelse af 24 . maj 1984 har Bundesverwaltungsgericht, efter anke fra sagsoegeren, udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal til praejudiciel afgoerelse i henhold til EOEF-traktatens artikel 177 :
1 ) Skal »tilsaetningsstoffer« i artikel 2, litra a ), i Raadets direktiv 70/524/EOEF af 23 . november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer fortolkes saaledes,
, at det omfatter samtlige stoffer, som indeholdes i foderstoffer, og som paavirker disses beskaffenhed eller den animalske produktion .
‚eller skal begrebet fortolkes saaledes, at det kun omfatter de ovennaevnte stoffer, naar de, eventuelt isoleret, tilsaettes foderstoffets bestanddele og ikke, naar de udelukkende udgoer en bestanddel af foderstoffet ( de saakaldte »foderkomponenter«)?
2 ) Skal artikel 13 i Raadets direktiv 70/524/EOEF af 23 . november 1970 om tilsaetningsstoffer fortolkes saaledes,
‚at medlemsstaterne ikke laengere er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer af den grund, at de ikke indeholder et bestemt stof, f.eks . ved et paabud om, at maelkeerstatningsfoder skal have et vist mindsteindhold af jern?
3 ) Skal artiklerne 5 og 7 i Raadets forordning 74/63/EOEF af 17 . december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer fortolkes saaledes,
‚at medlemsstaterne principielt ikke laengere med hensyn til forekomst af et stof, som ikke er naevnt i direktivets bilag, er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer, f.eks . ved et paabud om, at maelkeerstatningsfoder kun maa indeholde en bestemt maengde natrium,
‚at det kun undtagelsesvis og ganske midlertidigt er tilladt medlemsstaterne at fastsaette et stoersteindhold af natrium, jfr . naermere betingelserne i artikel 5, stk . 1, 1 . pkt ., hhv . artikel, 5, stk . 1, 2 . pkt?
4 ) a ) Skal artikel 1, stk . 2, litra b ), og litra c ), i Raadets direktiv 79/373/EOEF af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger fortolkes saaledes,
, at medlemsstaterne, ved manglende forekomst af tilsaetningsstoffer i direktiv 70/524/EOEF ' s forstand eller ved forekomst af uoenskede stoffer i direktiv 74/63/EOEF ' s forstand, fremdeles ikke er befoejet til at undergive foderstoffer omsaetningsbegraensninger, som er forbudt ifoelge disse direktiver eller
b)skal artikel 3, 2 . pkt ., i direktiv 79/373/EOEF fortolkes saaledes,
‚at medlemsstaterne, ved manglende forekomst af et tilsaetningsstof eller ved forekomst af et uoensket stof, er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer, naar stoffet vil udgoere en fare for dyrs eller menneskers sundhed, saafremt det enten mangler eller er til stede,
‚og uden at der herved er paakraevet at foretage en tilpasnng under iagttagelse af proceduren i henhold til artikel 6, stk . 2, afsnit A, litra a ), i direktiv 70/524/EOEF, hhv . artikel 5, stk . 1, i direktiv 74/63/EOEF?
8 Bundesverwaltungsgericht har herved anfoert, at man ved den retlige vurdering foerst maa afgoere det spoergsmaal, hvorvidt og i hvilket omfang europaeiske faellesskabsdirektiver er retsregler, der kan paaberaabes under anken i henhold til artikel 137 i Verwaltungsgerichtsordnung . Retten er af den opfattelse, at dette er problematisk, i betragtning af direktivers retlige natur . I henhold til EOEF-traktatens artikel 189, stk . 3, gaelder det, at selv om et direktiv med hensyn til det tilsigtede maal er bindende for enhver medlemsstat, som det rettes til, overlader direktivet det dog til de nationale myndigheder at bestemme form og midler til at naa dette maal . Selv om et direktiv binder enhver medlemsstat, som det rettes til, udgoer dets indhold ikke i sig selv en lovbestemmelse, der direkte er gaeldende for retssubjekterne i medlemsstaterne . Dette betyder imidlertid ifoelge Bundesverwaltungsgericht ikke, at der maa frakendes Faellesskabets direktiver enhver retsvirkning . Dette er isaer af betydning i tilfaelde, hvor en medlemsstat ikke har opfyldt sin pligt til at gennemfoeredirektivets indhold i intern ret . I saadanne tilfaelde maa et retssubjekt, der konfronteres med en national retsregel, der er uforenelig med direktivet, kunne paaberaabe sig medlemsstaternes pligt til at gennemfoere direktivet i national ret . Det ville nemlig vanskeligt kunne forenes med det almindelige krav om redelig forvaltning, hvis man anerkendte, at medlemsstaten kunne naegte en borger denne ret under henvisning til en bestemmelse i national ret, der er uforenelig med den bindende faellesskabsret . Derfor kan en saadan national bestemmelse ikke anvendes imod den beroerte borger .
Parternes indlaeg
9 Under sagen for Domstolen er der afgivet indlaeg af Denkavit, sagsoeger i hovedsagen, af Land Nordrhein-Westfalen, sagsoegte i hovedsagen, af Forbundsrepublikken Tyskland, af Den italienske Republik og af Kommmissionen .
10 Sagsoegeren i hovedsagen har gjort gaeldende, at de tre direktiver indeholder en fuldstaendig og udtoemmende regulering af omraadet, herunder ogsaa loesningen af de sundhedsmaessige problemer, som sammensaetningen af foderblandinger rejser, hvorfor der ikke laengere paa dette omraade er mulighed for at gennemfoere nationale regler vedroerende sammensaetningen af foderstoffer eller for saerligt at anvende EOEF-traktatens artikel 36 . Denkavit har saerligt gjort gaeldende, at kontrollen med jernindholdet i foderstoffer falder inden for anvendelsesomraadet af direktivet om tilsaetningsstoffer, hvis bilag I naevner jern og begraensersig til at fastsaette en hoejestegraense for dette stof . Ifoelge dette direktivs artikel 3, stk . 1, maa der kun forekomme de i bilag I naevnte tilsaetningsstoffer i foderstoffer og kun paa de der naevnte betingelser . En medlemsstat kan saaledes ikke ensidigt aendre bestemmelserne i bilaget, der ikke fastsaetter nogen mindstegraense for jernindholdet . Hvad angaar natrium, er det Denkavit ' s opfattelse, at dette stof omfattes af direktivet om uoenskede stoffer . Til forskel fra direktivet om tilsaetningsstoffer, der kun tillader brugen af produkter, der er opregnet og omfattet af bilaget, bestemmer direktivet om uoenskede stoffer i artikel 3, stk . 1, at de i bilaget anfoerte stoffer og produkter kun tillades i foderstoffer paa i dette bilag fastsatte betingelser . Heraf foelger, at et stof ikke kan anses som »uoensket«, naar det ikke er naevnt i bilaget ; natrium er ikke naevnt . En medlemsstat kan ikke saaledes erklaere et stof uoensket, der ikke omtales i bilaget til det naevnte direktiv .
11 Denkavit har endvidere fremhaevet, at der med den tyske forvaltnings fremgangsmaade er skabt en fare for, at det faelles marked ikke kan fungere . Dersom man anerkendte lovligheden af nationale foranstaltninger af det art, ville alle medlemsstater have mulighed for at gennemfoere saerregler paa et omraade, der er harmoniseret, saaledes at de frie varebevaegelser i sidste instans ville blive illusoriske . Denkavit har herved henledt opmaerksomheden paa den betragtelige ulempe, som forskrifter af denne art skaber for producenterne, derskal have mulighed for praecist og specifikt at dosere komponenterne i de foderstoffer, som de agter at bringe i omsaetning .
12 Land Nordrhein-Westfalen, sagsoegt i hovedsagen, har gjort gaeldende, at jern, da det naturligt er til stede i en raekke produkter, der anvendes til fremstillingen af foderblandinger, ikke kan anses som et »tilsaetningsstof« som omtalt i direktivet herom ; paa samme maade kan natrium, der ogsaa er et naturligt produkt, ikke anses som et »uoensket stof« jfr . direktiv 74/63 . Begge stoffer maa anses som »foderkomponenterr« i foderblandinger . Deres anvendelse er som saadan ikke reguleret af direktiverne . Man kan derfor ikke forhindre den nationale lovgiver i at regulere et omraade, der ikke er reguleret af direktiverne, og i det mindste at gennemfoere supplerende bestemmelser, der sigter mod at undgaa fare for dyrs og menneskers sundhed eller at opnaa bedre resultater i husdyrproduktionen .
13 Den samme opfattelse er blevet gjort gaeldende af Forbundsrepublikken Tyskland, der har anfoert, at direktiverne kun delvis regulerer produktionen og omsaetningen af foderblandinger . Kun spoergsmaalet om tilsaetningsstoffer og om uoenskede stoffer samt bestemmelserne om emballering og etiketering er harmoniseret . Med hensyn til anvendelsen af raavarer foderblandinger, foreligger der endnu ikke sammenhaengende regulering . Da jern og natrium maa anses som foderkomponenter og ikke som tilsaetningsstoffer eller uoenskede stoffer, maa det anerkendes, at medlemsstaterne har kompetence til at traeffe nationale foranstaltninger, saerligt foranstaltninger, der skal beskytte dyrs og menneskers sundhed . De foranstaltninger, der anfaegtes, er blevet truffet for at imoedegaa visse skadelige fremgangsmaader inden for kalveopdraet . Disse bestaar for det foerste i, at man fremkalder en kunstig anaemi ved hjaelp af foderstoffer, der mangler jern, for at frembringe det lyse koed, der er saerligt eftertragtet af forbrugerne, for det andet skaber man gennem overdrevne maengder salt en kunstig toerst hos dyrene, der faar dem til at optage en overdreven vaeskemaengde, hvorved deres slagtevaegt forhoejes . Saa laenge direktiverne ikke inde holder en udtoemmende ordning vedroerende disse spoergsmaal, tilkommer det medlemsstaterne at traeffe passende foranstaltninger, saaledes som det udtrykkeligt er anerkendt ved artikel 3 i direktivet om foderblandinger .
14 Forbundsrepublikken Tyskland er blevet stoettet af Den italienske Republik, der har anfoert, at de to stoffer, som den tyske ordning angaar, ikke kan anses som tilsaetningsstoffer eller uoenskede stoffer, fordi det drejer sig om produkter, der naturligt er til stede i foderblandingerne, saaledes at artikel 3 i direktivet om foderblandinger kan paaberaabes af medlemsstaterne som grundlag for foranstaltninger af den art, der er genstand for den sag, der verserer for Bundesverwaltungsgericht .
Retlig vurdering
15 Samtlige spoergsmaal, der er blevet rejst af Bundesverwaltungsgericht, er omfattet af en parallelsag, sag 28/84, en traktatbrudssag, anlagt af Kommissionen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 mod Forbundsrepublikken Tyskland, som Bundesverwaltungsgericht har henvist til i sin forlaeggelseskendelse . Ved dom af d.d ., har Domstolen fastslaaet, at den gaeldende § 8, stk . 3, i Futtermittelverordnung af 8 . april 1981 er uforenelig med de naevnte direktiver og med artikel 30 i EOEF-traktaten .
16 Som Domstolen har fastslaaet i praemisserne til den naevnte dom, udgoer de tre direktiver en sammenhaengende ordning for fremstillingen og handelen med foderblandinger, herunder spoergsmaalet om tilsaetningsstoffer og uoenskede stoffer . Heraf foelger, at foderstoffer, der opfylder kravene i disse direktiver, principielt kan omsaettes frit overalt i Faellesskabet, som det ogsaa fremgaar af artikel 13 i direktivet om tilsaetningsstoffer, artikel 7 i direktivet om uoenskede stoffer og artikel 9 i foderblandingsdirektivet .
17 Herefter maa de spoergsmaal, der er stillet af Bundesverwaltungsgericht, besvares paa foelgende maade .
18 Med det foerste spoergsmaal oenskes det oplyst, hvorvidt begrebet »tilsaetningsstoffer«, jfr . direktiv 70/524, skal fortolkes saa snaevert, at det kun omfatter tilfoerte stoffer, altsaa stoffer, der iblandes for at supplere produktet, eller om begrebet skal fortolkes saaledes, at det ogsaa omfatter stoffer, der som jern er naturligt til stede i stoerre eller mindre maengder i en foderblanding, alt efter de anvendte raavarer .
19 Bundesverwaltungsgericht har med rette anfoert, at selv om udtrykket »tilsaetningsstoffer« isoleret betragtet alene synes at referere til de stoffer, der er tilfoert foderblandinger, saa fremgaar det dog af direktivets indhold, isaer af bilagene, at begrebet daekker et videre omraade . Af bilagene fremgaar det da ogsaa, at forskellige stoffer, der betegnes som tilsaetningsstoffer, ogsaa kan forekomme naturligt i en foderblanding paa grund af de valgte raavarer . Dette er ganske saerligt tilfaeldet for jernforbindelser, der kan tilsaettes inden for de graenser, der er opstillet ved bilag I, men som ogsaa kan vaere til stede i de raavarer, der anvendes i foderblandingen . Denne dobbelttydighed medfoerer dog ikke, at disse stoffer ikke kan betegnes som »tilsaetningsstoffer«, og heller ikke, at de ikke omfattes af direktivets anvendelsesomraade . Det fremgaar saaledes, at en medlemsstat ikke ensidigt kan fastsaette maengden af et givet stof under henvisning til, at dette stof i modsaetning til andre ogsaa forekommer naturligt i en raekke af raavarer .
20 Det foerste spoergsmaal skal derfor besvares saaledes, at begrebet »tilsaetningsstoffer«, jfr . artikel 2, litra a, i direktiv 70/524 skal fortolkes saaledes, at det omfatter alle stoffer, der kan paavirke foderstoffets beskaffenhed, selv om det forekommer naturligt i visse af de raavarer, som indgaar i foderstoffet .
21 Med det andet spoergsmaal angaaende fortolkningen af artikel 13 i direktiv 70/524 oenskes det oplyst, hvorvidt den nationale lovgiver er befoejet til at fastsaette et mindste- eller stoersteindhold af et stof, for hvilket der ikke i direktivets bilag I er fastsat enten mindste- eller stoersteindhold .
22 Artikel 13 har foelgende ordlyd : »Medlemsstaterne drager omsorg for, at de foderstoffer, der er undergivet bestemmelserne i dette direktiv med hensyn til tilstedevaerelsen af eller manglen paa tilsaetningsstoffer og deres tilsvarende betegnelser kun er undergivet de i dette direktiv fastsatte begraensninger for omsaetningen.«
23 Under hensyn til den bestemmelse, der er indeholdt i direktivets artikel 3, stk . 1, hvorefter » ... der ... kun maa forekomme de i bilag I naevnte tilsaetningsstoffer og kun paa de der naevnte betingelser«, er medlemsstaterne ikke befoejet til at aendre direktivets bestemmelser gennem indfoerelsen af krav om mindste- eller stoersteindhold af noget stof, der er omfattet af direktivet . Idet det har sit forblivende ved den hasteprocedure, der er fastsat ved direktivets artikel 7 som aendret ved direktiv 73/103 af 28 . april 1973 ( EFT L 124, s . 17 ), kan direktivets bestemmelser, saerligt de hoejeste- eller mindstevaerdier, der er fastsat i det, kun aendres eller udbygges med virkning for hele Faellesskabet og ifoelge de fremgangsmaader, der er fastsat herom i direktivet . Det er ikke tilladt medlemsstaterne at traeffe ensidige foranstaltninger herom .
24 Det andet spoergsmaal skal derfor besvares paa den maade, at artikel 13 i direktiv 70/524 skal fortolkes saaledes, at medlemsstaterne ikke laengere er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer af den grund, at de ikke indeholder et bestemt stof, idet de opstiller et krav om, at maelkeerstatningsfoder skal have et mindsteindhold af jern .
25 Med det tredje spoergsmaal oenskes der oplyst, hvorvidt natrium kan betegnes som et »uoensket stof«, jfr . direktiv 74/63, under hensyn til det forhold, at dette direktiv ikke indeholder nogen udtrykkelig definition af begrebet »uoensket stof« . For det tilfaelde, at natrium i en vis stoerre maengde kan anses som et uoensket stof, har Bundesverwaltungsgericht spurgt, om medlemsstaterne under hensyn til direktivets artikel 5 og 7 stadig kan fastsaette stoersteindholdet for et saadant stof, eller om en saadan foranstaltning alene kan traeffes midlertidigt i medfoer af direktivets artikel 5 .
26 Indledningsvis skal det bemaerkes, at ogsaa et stof, der i sig selv er uskadeligt, kan anses for et uoensket stof, dersom det medfoerer skadelige virkninger i en bestemt koncentration . Som ovenfor anfoert fremgaar det af opbygningen af direktivet om uoenskede stoffer, at medlemsstaterne kun er berettiget til at fastsaette graenser for stoersteindholdet af de stoffer, der er opregnet i bilaget og kun paa de betingelser, der er fastsat der . I henhold til direktivets artikel 7 maa foderstoffer, som opfylder direktivets krav, ikke undergives andre omsaetningsbegraensninger end de, der foelger af direktivet .
27 Efter direktivets artikel 5 kan medlemsstaterne imidlertid traeffe foreloebige foranstaltninger for at nedsaette indholdet af en raekke stoffer, dersom de er af den opfattelse, at et stoersteindhold som fastsat i bilaget, eller at et stof eller produkt, som ikke er naevnt i dette bilag, udgoer en fare for menneskers eller dyrs sundhed . Medlemsstaten, der traeffer en saadan foranstaltning, giver straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de trufne foranstaltninger ledsaget af en begrundelse . Denne meddelelse udloeser den ved artikel 10 hjemlede procedure, saaledes at faellesskabsinstitutionerne i givet fald kan traeffe forantaltninger, der gaelder for samtlige medlemsstater .
28 Det tredje spoergsmaal skal derfor besvares paa den maade, at artiklerne 5 og 7 i direktiv 74/63 skal fortolkes saaledes,
, at medlemsstaterne ved forekomst af et stof, som ikke er naevnt i direktivets bilag, principielt ikke laengere er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer, f.eks . ved et paabud om, at der i maelkeerstatsningsfoder kun maa indgaa et vist stoersteindhold af natrium, og
‚at det kun undtagelsesvis i henhold til direktivets artikel 5, og kun under overholdelse af den i bestemmelsen fastsatte fremgangsmaade, er tilladt medlemsstaterne midlertidigt at fastsaette et stoersteindhold af natrium .
29 Det fjerde spoergsmaal angaar den retlige sammenhaeng mellem paa den ene side foderblandingsdirektivet og paa den anden side direktiverne om tilsaetningsstoffer og uoenskede stoffer . Det drejer sig for det foerste om, hvorvidt foderblandingsdirektivet kan fortolkes saaledes, at det bemyndiger medlemsstaterne til at traeffe restriktive foranstaltninger, der ikke er omtalt i direktiverne om tilsaetningsstoffer og uoenskede stoffer ; for det andet oenskes det oplyst, hvor- vidt artikel 3, 2 . pkt ., i foderblandingsdirektivet bemyndiger medlemsstaterne til at traeffe foranstaltninger for at beskytte dyrs eller menneskers sundhed uden at vaere forpligtet til at foelge de tilpasningsprocedurer, der omhandles i artikel 6, stk . 2, afsnit A, litra a, i direktivet om tilsaetningsstoffer eller efter omstaendighederne artikel 5, stk . 1, , i virkeligheden artikel 6, i direktivet om uoenskede stoffer .
30 Som det fremgaar af praemisserne til dommen i sag 28/84, indeholder direktiverne om tilsaetningsstoffer og uoenskede stoffer en udtoemmende regulering af de spoergsmaal, som de forskellige stoffers anvendelse i foderblandinger rejser for den offentlige sundhed . Foelgelig kan artikel 3 i direktivet om foderblandinger ikke fortolkes saaledes, at det har til formaal eller til virkning at begraense den udtoemmende karakter, som disse to direktiver har .
31 Det fjerde spoergsmaal skal derfor besvares saaledes, at begreberne i artikel 1, stk . 2, litra b ) og c ), i direktiv 79/373 om handel med foderblandinger, der afgraenser direktivets anvendelsesomraade, skal, i sammenhaeng med direktivets artikel 3, fortolkes saaledes,
, at medlemsstaterne ikke paa grund af manglende forekomst af tilsaetningsstoffer, jfr . direktiv 70/524, eller paa grund af forekomst af uoenskede stoffer, jfr . direktiv 74/63/EOEF, er befoejet til at undergive foderstoffer omsaetningsbegraensninger i henhold til direktiv 79/373, som er forbudt ifoelge de to foerstnaevnte direktiver, og
‚at medlemsstaterne paa grund af manglende forekomst af et tilsaetningsstof eller paa grund af forekomst af et uoensket stof ikke efter artikel 3 i direktiv 79/373 er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer, selv ikke i tilfaelde, hvor de antager, at den manglende forekomst af tilsaetningsstoffer eller forekomsten af det uoenskede stof vil udgoere en fare for dyrs eller menneskers sundhed, bortset fra de tilfaelde, hvor der foretages tilpasning efter proceduren i henhold til artikel 6, stk . 2, afsnit A, litra a ), i direktiv 70/524 eller i henhold til artikel 6 i direktiv 74/63, hvorved det har sit forblivende ved den hastprocedure, der er fastsat ved henholdsvis artikel 7 og artikel 5 i de naevnte direktiver .
32 Dommen af dags dato i sag 28/84 er vedfoejet naervaerende dom, som den udgoer en bestanddel af .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
33 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering, den italienske regering og af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til parterne i hovedsagen udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af Bundesverwaltungsgericht ved kendelse af 24 . maj 1984, for ret :
1 ) Begrebet »tilsaetningsstoffer«, jfr . artikel 2, litra a ), i direktiv 70/524/EOEF af 23 . november 1970 om tilsaetningsstoffer til foderstoffer ( EFT 1970 III, s . 743 ) skal fortolkes saaledes, at det omfatter alle stoffer, der kan paavirke foderstoffets beskaffenhed, selv om de forekommer naturligt i visse af de raavarer, som indgaar i foderstoffet .
2)Artikel 13 i direktiv 70/524 skal fortolkes saaledes, at medlemsstaterne ikke laengere er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer af den grund, at de ikke indeholdet et bestemt stof, idet de opstiller et krav om, at maelkeerstatningsfoder skal have et vist mindsteindhold af jern .
3)Artiklerne 5 og 7 i direktiv 73/63/EOEF af 17 . december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold af uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer ( EFT 1974 L 38, s . 31 ) skal fortolkes saaledes,
, at medlemsstaterne ved forekomst af et stof, som ikke er naevnt i direktivets bilag, principielt ikke laengere er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer, f.eks . ved et paabud om, at der i maelkeerstatningsfoder kun maa indgaa et vist stoersteindhold af natrium, og
‚at det kun undtagelsesvis i henhold til direktivets artikel 5, og kun under overholdelse af den i bestemmelsen fastsatte fremgangsmaade, er tilladt medlemsstaterne midlertidigt at fastsaette et stoersteindhold af natrium .
4)Begreberne i artikel 1, stk . 2, litra b ) og c ), i direktiv 79/373 af 2 . april 1979 om handel med foderblandinger ( EFT L 86, s . 30 ), der afgraenser direktivets anvendelsesomraade, skal i forbindelse med direktivets artikel 3, fortolkes saaledes,
‚at medlemsstaterne ikke paa grund af manglende forekomst af tilsaetningsstoffer, jfr . direktiv 79/524, eller paa grund af forekomst af uoenskede stoffer, jfr . direktiv 74/63/EOEF, er befoejet til at undergive foderstoffer omsaetningsbegraensninger i henhold til direktiv 79/373, som er forbudt ifoelge de to foerstnaevnte direktiver, og
‚at medlemsstaterne paa grund af manglende forekomst af et tilsaetningsstof eller paa grund af forekomst af et uoensket stof ikke efter artikel 3 i direktiv 79/373 er befoejet til at begraense omsaetningen af foderstoffer, selv ikke i tilfaelde, hvor de antager, at den manglende forekomst af tilsaetningsstoffer eller forekomsten af det uoenskede stof vil udgoere en fare for dyrs og menneskers sundhed, bortset fra de tilfaelde, hvor der foretages tilpasning efter proceduren i henhold til artikel 6, stk . 2, afsnit A, litra a ), i direktiv 70/524 eller i henholdtil artikel 6 i direktiv 74/63, hvorved det har sit forblivende ved den hasteprocedure, der er fastsat ved henholdsvis artikel 7 og artikel 5 i de naevnte direktiver .