62023CC0641
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JEAN RICHARD DE LA TOUR
esitatud 3. aprillil 2025 (
1
)
Kohtuasi C‑641/23 [Dubers] (
i
)
YM,
menetluses osales
Openbaar Ministerie
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad))
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus 2008/909/JSK – Kohtuotsuste, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, tunnustamine nende teises liikmesriigis täideviimise eesmärgil – Artikli 7 lõiked 3 ja 4 – Artikli 9 lõige 1 punkt d – Mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjus – Võimalus keelduda pärast tagasitoomise tagatise tingimusel üleandmist mõistetud karistuse tunnustamisest ja täideviimisest – Artikkel 25 – Euroopa vahistamismäärusele järgnevate karistuste täideviimine – Raamotsus 2002/584/JSK – Euroopa vahistamismäärus – Artikli 2 lõige 4 – Kahepoolse karistatavuse tingimus – Artikli 4 punkt 1 – Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise vabatahtlik alus – Artikli 5 punkt 3 – Kriminaalmenetluse läbiviimise eesmärgil tehtud Euroopa vahistamismäärus – Üleandmine, millele on seatud tingimuseks, et isik tuuakse tagasi vahistamismäärust täitvasse liikmesriiki, et ta saaks seal kanda vabadusekaotuslikku karistust või täita vabadust piiravat julgeolekumeedet, mis talle vahistamismääruse teinud liikmesriigis määratakse
I. Sissejuhatus
1.
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (
2
) (nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK (
3
) muudetud redaktsioonis) artikli 7 lõiget 4, artikli 9 lõike 1 punkti d ja artiklit 25 ning nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (
4
) (raamotsusega 2009/299 muudetud redaktsioonis) (
5
) artikli 2 lõiget 4, artikli 4 punkti 1 ja artikli 5 punkti 3.
2.
Eelotsusetaotlus on esitatud seoses Madalmaades täidetava Euroopa vahistamismäärusega, mille Sąd Okręgowy w Jeleniej Górze, Wydzial III Karny (Jelenia Góra regionaalne kohus, kolmas kriminaalasjade kolleegium, Poola) tegi 9. mail 2023 YMi suhtes kriminaalmenetluse läbiviimise eesmärgil.
3.
Raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 ja artikli 5 punkti 3 kehtestamisega soovis liidu seadusandja lubada liikmesriikidel tagaotsitava taasühiskonnastamise hõlbustamiseks keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest või seada selle isiku üleandmise tingimuseks tema tagasitoomine süüdimõistmise korral.
4.
Käesolev kohtuasi annab Euroopa Kohtule võimaluse selgitada selle raamotsuse ja raamotsuse 2008/909 vahelist suhet kahepoolse karistatavuse puudumise korral, kui üleandmismehhanismi rakendatakse koos tagasitoomise tagatisega vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktile 3. (
6
)
II. Õiguslik raamistik
A.
Liidu õigus
1. Raamotsus 2002/584
5.
Raamotsuse 2002/584 artikli 2 „Euroopa vahistamismääruse rakendusala“ lõikes 4 on sätestatud:
„Muude süütegude puhul, mida ei ole nimetatud lõikes 2, võib üleandmise suhtes kohaldada tingimust, et teod, mille suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus, on vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigusaktide alusel süüteod selle koosseisu tunnustest või kirjeldusviisist olenemata.“
6.
Raamotsuse artikli 4 punktides 1 ja 6 on sätestatud järgmised Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise vabatahtlikud alused:
„Vahistamismäärust täitev õigusasutus võib keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest, kui:
1.
artikli 2 lõikes 4 osutatud juhul ei kujuta Euroopa vahistamismääruse aluseks olev tegu vahistamismäärust täitva liikmesriigi õiguse alusel süütegu […];
[…]
6.
kui Euroopa vahistamismäärus on tehtud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks ja tagaotsitav viibib vahistamismäärust täitvas liikmesriigis või on selle kodanik või omab seal elukohta ning see riik kohustub karistuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitma vastavalt oma siseriiklikule õigusele.“
7.
Raamotsuse artikli 5 „Vahistamismääruse teinud liikmesriigis teatavatel juhtudel antavad tagatised“ punktis 3 on sätestatud:
„Euroopa vahistamismääruse täitmise suhtes täitva õigusasutuse poolt võib vahistamismäärust täitva liikmesriigi õiguse alusel kohaldada järgmisi tingimusi:
[…]
3.
kui isik, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus kohtu alla andmiseks, on vahistamismäärust täitva liikmesriigi kodanik või omab seal elukohta, võib üleandmise suhtes kohaldada tingimust, et see isik tuuakse pärast ülekuulamist vahistamismäärust täitvasse liikmesriiki tagasi, et ta saaks seal kanda vabadusekaotust või täita vabadust piiravat julgeolekumeedet, mis on talle määratud vahistamismääruse teinud liikmesriigis.“
2. Raamotsus 2008/909
8.
Raamotsuse 2008/909 põhjenduses 12 on märgitud:
„Käesolevat raamotsust tuleks samuti kohaldada mutatis mutandis karistuste täideviimisel raamotsuse [2002/584] artikli 4 [punktis] 6 ja artikli 5 [punktis] 3 sätestatud juhtudel. See tähendab muu hulgas, et täidesaatev liikmesriik võib kohtuotsuse tunnustamise ja täideviimise tingimusena teha kõnealuse raamotsuse kohaldamist piiramata kindlaks, kas esinevad käesoleva raamotsuse artiklis 9 sätestatud mittetunnustamise ja mitte-täideviimise põhjused, sealhulgas kontrollida, kas tegu on kahepoolselt karistatav, arvestades seda, kas täidesaatev riik on teinud käesoleva raamotsuse artikli 7 lõike 4 kohase avalduse, kui ta kaalub, kas isik raamotsuse [2002/584] artikli 4 [punkti] 6 kohastel juhtudel üle anda või karistus täide viia.“
9.
Raamotsuse 2008/909 artikli 3 „Eesmärk ja reguleerimisala“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Käesoleva raamotsuse eesmärgiks on kehtestada eeskirjad, mille kohaselt liikmesriigil, selleks et hõlbustada süüdimõistetud isiku sotsiaalset rehabilitatsiooni, tuleb tunnustada kohtuotsust ja viia mõistetud karistus täide.
2.   Käesolevat raamotsust kohaldatakse juhul, kui süüdimõistetud isik on väljaandjariigis või täidesaatvas riigis.“
10.
Raamotsuse 2008/909 artikli 7 „Kahekordne karistatavus“ lõigetes 3 ja 4 on sätestatud:
„3.   Muude kui lõikes 1 sätestatud kuritegude puhul võib täidesaatev riik kohtuotsust tunnustada ja karistust täide viia tingimusel, et kohtuotsuse aluseks olev tegu on täidesaatva riigi õigusaktide alusel kuritegu selle koosseisu tunnustest või kirjeldusviisist olenemata.
4.   Iga liikmesriik võib käesoleva raamotsuse vastuvõtmise ajal või hiljem [Euroopa Liidu] nõukogu peasekretariaadile adresseeritud avaldusega teatada, et ta ei kohalda lõiget 1. Sellise avalduse võib igal ajal tagasi võtta. Need avaldused või avalduste tagasivõtmised avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.“
11.
Raamotsuse artikli 8 „Kohtuotsuse tunnustamine ja karistuse täideviimine“ lõikes 1 on sätestatud:
„1. Täidesaatva riigi pädev asutus tunnustab artikli 4 kohaselt ning artiklis 5 sätestatud korras edastatud kohtuotsust ja võtab viivitamata vajalikud meetmed karistuse täideviimiseks, välja arvatud juhul, kui ta otsustab tugineda mõnele artiklis 9 sätestatud mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjusele.“
12.
Raamotsuse artikli 9 „Mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjused“ lõike 1 punktis d on sätestatud:
„1. Täidesaatva riigi pädev asutus võib keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest juhul, kui:
[…]
d)
artikli 7 lõikes 3 nimetatud juhul ning juhul, kui täidesaatev riik on teinud avalduse artikli 7 lõike 4 alusel, artikli 7 lõikes 1 nimetatud juhul, on kohtuotsus seotud tegudega, mis ei ole täidesaatva riigi õigusaktide alusel kuriteona kvalifitseeritavad. […]“.
13.
Sama raamotsuse artikkel 25 „Euroopa vahistamismäärusele järgnevate karistuste täideviimine“ on sõnastatud järgmiselt:
„Ilma et see piiraks raamotsuse [2002/584] kohaldamist, kohaldatakse käesoleva raamotsuse sätteid mutatis mutandis selles ulatuses, nagu see on kooskõlas kõnealuse raamotsuse sätetega, karistuste täideviimiseks juhtudel, kus liikmesriik võtab kohustuse viia karistus täide vastavalt kõnealuse raamotsuse artikli 4 [punktist] 6 tulenevatel juhtudel või kui kõnealuse raamotsuse artikli 5 [punkti] 3 kohaselt toimides on ta kehtestanud tingimuse, et isik tuleb karistuse kandmiseks tuua tagasi asjaomasesse liikmesriiki süüdimõistetud isiku karistamatuse vältimiseks.“
14.
Madalmaade Kuningriik teatas 20. septembri 2012. aasta avalduses, mis tehti nõukogu peasekretariaadile teatavaks vastavalt raamotsuse 2008/909 artikli 7 lõikele 4, et ta ei kohalda selle raamotsuse artikli 7 lõiget 1. (
7
)
B.
Madalmaade õigus
1. Euroopa vahistamismäärust käsitlevad õigusnormid
15.
Raamotsus 2002/584 võeti Madalmaade õigusesse üle 29. aprilli 2004. aasta seadusega, millega rakendatakse Euroopa Liidu Nõukogu raamotsust Euroopa vahistamismääruse ja Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise üleandmiskorra kohta (Wet tot implementatie van het kaderbesluit van de Raad van de Europese Unie betreffende het Europees aanhoudingsbevel en de procedures van overlevering tussen de lidstaten van de Europese Unie (Overleveringswet), (
8
) mida on muudetud 3. märtsi 2021. aasta seadusega (
9
) (edaspidi „üleandmisseadus“).
16.
Üleandmisseaduse artiklis 6 on sätestatud:
„1.   Madalmaade kodaniku võib üle anda tingimusel, et seda taotletakse eesmärgiga viia tema suhtes läbi kriminaalmenetlus ning vahistamismäärust täitvale õigusasutusele antakse tagatis, et kui vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetakse isikule üleandmise aluseks olevate tegude eest tingimusteta vabadusekaotus või vabadust piirav julgeolekumeede, saab ta seda karistust kanda Madalmaades.
[…]
3.   Lõiget 1 kohaldatakse ka välismaalase suhtes, kes rechtbankis [esimese astme kohus, Madalmaad] asja läbivaatamisel tõendab, et ta on elanud Madalmaades seaduslikult ja pidevalt vähemalt viis aastat 2000. aasta välismaalaste seaduse [(Vreemdelingenwet 2000)] (
10
) artikli 8 initio ning punktide a–e ja punkti l tähenduses, ning lisaks kui teda võib Euroopa vahistamismääruse aluseks olevate tegude eest Madalmaades kriminaalvastutusele võtta ja kui on tõenäoline, et ta ei kaota oma elamisõigust Madalmaades pärast üleandmist talle mõistetava karistuse või meetme tõttu. Kõik seda põhjendavad dokumendid tuleb esitada aegsasti enne kohtuistungit.“
17.
Üleandmisseaduse artikli 7 lõikes 1 on sätestatud:
„Üleandmist võib lubada järgmistel eesmärkidel:
a.
et viia läbi kriminaalmenetlus, mida on alustanud vahistamismääruse teinud liikmesriigi ametiasutused või [nõukogu 12. oktoobri 2017. aasta määruse (EL) 2017/1939, millega rakendatakse tõhustatud koostööd Euroopa Prokuratuuri asutamisel (
11
)] artiklis 1 osutatud Euroopa Prokuratuur, tingimusel et vahistamismääruse teinud õigusasutuse teabest nähtuvalt on tagaotsitav toime pannud:
1°.
teo, mis vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguse kohaselt kujutab endast kuritegu, mis on loetletud ka käesoleva seaduse lisas 1 ja mille eest on vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguses ette nähtud vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede maksimaalse pikkusega vähemalt kolm aastat või
2°.
muu teo, mis on nii vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguse kui ka Madalmaade õiguse kohaselt karistatav ja mille eest on vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguses ette nähtud vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede maksimaalse pikkusega vähemalt 12 kuud;
b.
neljakuulise või pikema vabadusekaotusliku karistuse kandmiseks või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks vahistamismääruse teinud liikmesriigi territooriumil punktis 1 või 2 osutatud teo eest.“
2. Karistuste tunnustamist ja täideviimist käsitlevad õigusnormid
18.
Raamotsus 2008/909 võeti Madalmaade õigusesse üle 12. juuli 2012. aasta seadusega vabadusekaotuslike ja tingimisi karistuste vastastikuse tunnustamise ja täideviimise kohta (Wet wederzijdse erkenning en tenuitvoerlegging vrijheidsbenemende en voorwaardelijke sancties), (
12
) mida on muudetud 3. märtsi 2021. aasta seadusega (
13
) (edaspidi „WETS“).
19.
WETS artikli 1:1 punkt a on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas seaduses ja sellel põhinevates õigusnormides kasutatakse järgmisi mõisteid:
a.
„minister“: julgeoleku- ja justiitsminister.“
20.
WETS artikli 2:11 on sätestatud:
„1.   Minister edastab kohtuotsuse ja tunnistuse apellatsioonikohtu juures oleva prokuratuuri kohtujuristile, välja arvatud juhul, kui ta enne leiab, et esinevad selle kohtuotsuse tunnustamisest keeldumise põhjused.
2.   Kohtujurist esitab kohtuotsuse ja tunnistuse viivitamata [17. mai 1827. aasta] kohtukorralduse seaduse [(Wet op de rechterlijke organisatie) (
14
)] artiklis 67 nimetatud Gerechtshof Arnhem-Leeuwardeni [Arnhem-Leeuwardeni apellatsioonikohus, Madalmaad] erikolleegiumile. Ta esitab oma võimalikud märkused nimetatud dokumentide kohta 14 päeva jooksul alates talle dokumentide esitamise kuupäevast.
3.   Apellatsioonikohtu erikolleegium hindab järgmist:
a.
kas on alust keelduda kohtuotsuse tunnustamisest vastavalt artikli 2:13 lõikele 1;
[…]
7.   Erikolleegium edastab kuue nädala jooksul alates kohtuotsuse ja tunnistuse saamisest ministrile lõike 3 alusel antud kirjaliku ja põhjendatud hinnangu.“
21.
WETS artikli 2:12 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Minister teeb otsuse kohtuotsuse tunnustamise kohta, võttes arvesse apellatsioonikohtu erikolleegiumi hinnangut.“
22.
WETS artikli 2:13 „Kohustusliku tunnustamata jätmise põhjused“ lõike 1 punktis f on sätestatud:
„Kohtuotsuse tunnustamisest keeldutakse, kui
[…]
f.
tegu, mille eest vabadusekaotus või vabadust piirav julgeolekumeede on mõistetud, ei oleks olnud Madalmaade õiguse kohaselt karistatav, kui see oleks toime pandud Madalmaades.“
III. Põhikohtuasja faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimus
23.
Sąd Okręgowy w Jeleniej Górze, Wydział III Karny (Jelenia Góra regionaalne kohus, kolmas kriminaalasjade kolleegium, Poola) tegi YMi suhtes kriminaalmenetluse läbiviimiseks kaks Euroopa vahistamismäärust, ühe 9. novembril 2020 ja teise 9. mail 2023.
24.
Vahistamismäärust täitva õigusasutusena peab rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, tegema otsuse nende kahe Euroopa vahistamismääruse täitmise kohta.
25.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et tema eelotsusetaotlus puudutab ainult teist vahistamismäärust. See anti välja selleks, et viia tagaotsitava suhtes läbi kriminaalmenetlus seoses üheainsa teoga, nimelt Poola kohtute otsustega temalt tema alaealisele pojale välja mõistetud elatise maksmise kohustuse täitmata jätmisega.
26.
Vahistamismääruse teinud õigusasutus ei kvalifitseerinud seda asjaolu raamotsuse 2002/584 artikli 2 lõikes 2 nimetatud süüteoks, mis võiks kaasa tuua ajaomase isiku üleandmise ilma teo kahepoolse karistatavuse kontrollimiseta. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leidis, et taoline tegu ei kujuta endast Madalmaade õiguses süütegu, kuid ta kavatseb siiski loobuda raamotsuse artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtliku aluse kohaldamisest.
27.
Nimetatud kohus märgib, et tagaotsitav, kes on Poola kodanik, on elanud Madalmaades seaduslikult ja pidevalt üle viie aasta ning on seega omandanud seal alalise elamisõiguse. Seetõttu leiab see kohus, et see isik „omab elukohta“ Madalmaade Kuningriigis nimetatud raamotsuse artikli 5 punkti 3 tähenduses.
28.
Lisaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tagaotsitaval on Madalmaade Kuningriigiga tihedad sidemed, mistõttu Poolas pärast üleandmist mõistetava võimaliku vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimine Madalmaades aitaks suurendada tema taasühiskonnastamise võimalusi. Nimetatud kohus märgib sellega seoses, et kõnealune isik on elanud Madalmaades ligikaudu 12 aastat, on viimastel aastatel saanud märkimisväärset sissetulekut, räägib hollandi keelt ja – kuigi ta praegu ei tööta – kavatseb läbida fitnessitreeneri koolituse.
29.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitas oma eelotsusetaotluses Euroopa Kohtule algselt kolm eelotsuse küsimust. 13. veebruaril 2024 otsustas ta esimese ja teise küsimuse tagasi võtta. Nimetatud kohtu selgituste kohaselt tehti see osalise tagasivõtmise otsus pärast seda, kui Madalmaade valitsus oli esitanud 21. detsembril 2023 liidu karistusõiguse uue ülevõtmise seaduse eelnõu (Wet herimplementatie Europees strafrecht), mille vastuvõtmine lahendaks raamotsuse 2002/584 ülevõtmise probleemid, mis olid esimese kahe küsimuse esemeks.
30.
Kolmas küsimus, mis on nüüd ainus küsimus, millele Euroopa Kohtul palutakse vastata, käsitleb olukorda, kus Euroopa vahistamismäärus on tehtud raamotsuse 2002/584 artikli 2 lõikes 4 nimetatud teo kohta, mis ei ole vahistamismäärust täitva liikmesriigi õiguse kohaselt süütegu. Olles otsustanud mitte tugineda raamotsuse artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele, soovib see vahistamismäärust täitev õigusasutus kasutada raamotsuse artikli 5 punktis 3 ette nähtud võimalust ja seega seada tagaotsitava üleandmise tingimuseks, et isik tuuakse tagasi vahistamismäärust täitvasse liikmesriiki, et kannaks seal vabadusekaotuslikku karistust või täidaks vabadust piiravat julgeolekumeedet, mis talle vahistamismääruse teinud liikmesriigis võidakse määrata.
31.
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et eelotsusetaotluse esitamise kuupäeval kohaldatavate Madalmaade õigusnormide kohaselt keeldutakse teises liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest automaatselt, kui tegu, mille eest vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede mõisteti, ei oleks Madalmaade õiguse kohaselt süütegu, kui see oleks toime pandud Madalmaade territooriumil.
32.
Järelikult, kui Euroopa vahistamismäärus on tehtud kriminaalmenetluse läbiviimiseks seoses tegudega, mis ei ole Madalmaade õiguse kohaselt karistatavad, ja kui selle vahistamismääruse täitmisel kehtestatakse asjaomase isiku üleandmise tingimuseks tagasitoomise tagatis vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktile 3, ei saa selle isiku suhtes Madalmaades kohaldada vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetavat võimalikku vabadusekaotust ega vabadust piiravat julgeolekumeedet.
33.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on see olukord vastuolus liidu õigusega. Nimetatud kohus leiab, et raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt d näeb ette mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise vabatahtliku põhjuse. Seega peaksid liikmesriigid selle sätte ülevõtmisel andma pädevatele asutustele kaalutlusruumi, ilma et see keeldumise alus oleks kohustuslik. Lisaks tuleb seda keeldumise põhjust tõlgendada kitsalt kooskõlas eesmärgiga hõlbustada puudutatud isiku taasühiskonnastamist.
34.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et vahistamismäärust täitva liikmesriigi õiguse kohaselt mittekaristatava teo puhul tagasitoomise tagatise rakendamisel on sellise kaalutlusõiguse kooskõla liidu õigusega kaheldav.
35.
Niisuguses olukorras näib, et vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimise võimatus Madalmaades on vastuolus raamotsuse 2008/909 artikliga 25.
36.
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et nimetatud artikli 25 kohaselt on raamotsuse 2002/584 sätted raamotsuse 2008/909 sätete suhtes esimuslikud. Lisaks nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et raamotsus 2002/584, eelkõige selle artikli 5 punkt 3, võimaldab vahistamismäärust täitval õigusasutusel konkreetsetes olukordades otsustada, et vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetud karistus tuleb täide viia vahistamismäärust täitva liikmesriigi territooriumil. (
15
)
37.
Neil asjaoludel leiab see kohus, et kui vahistamismäärust täitev õigusasutus on loobunud oma õigusest tugineda raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 1 ette nähtud kahepoolsel karistatavusel põhinevale täitmata jätmise vabatahtlikule alusele, kuid on seadnud vastavalt raamotsuse artikli 5 punktile 3 üleandmise tingimuseks tagasitoomise tagatise, et suurendada puudutatud isiku taasühiskonnastamise võimalusi, on liidu õigusega vastuolus see, kui vahistamismäärust täitva liikmesriigi pädev asutus keeldub hiljem vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetud karistuse tunnustamisest ja täideviimisest, tuginedes kahepoolsel karistatavusel põhinevale keeldumise põhjusele, mis on ette nähtud raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d.
38.
Selle kohtu sõnul oleks vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetud vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava meetme tunnustamata jätmine vastuolus raamotsuse 2002/584 artikli 5 punkti 3 eesmärgiga suurendada süüdimõistetud isiku taasühikonnastamise võimalusi ja võtaks sellelt sättelt kogu kasuliku mõju.
39.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et vastus sellele küsimusele mõjutab tema otsust, kas põhikohtuasja menetlusalune isik üle anda või mitte. Kui Euroopa Kohus peaks järeldama, et liidu õigusega ei ole vastuolus selliste riigisiseste õigusnormide kohaldamine, nagu on kirjeldatud tema eelotsusetaotluses, märgib see kohus, et ta võib uuesti läbi vaadata oma kavatsuse anda see isik üle Poola ametiasutustele, tingimusel et antakse tagasitoomise tagatis. Sellisel juhul ei ole tagatud, et see isik saaks tema taasühiskonnastamise hõlbustamiseks kanda talle Poolas võib-olla mõistetud vabadusekaotuslikku karistust või täita vabadust piiravat meedet Madalmaades.
40.
Kokkuvõttes soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise rakendamise etapis võib Poolas võib-olla mõistetud vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava meetme tunnustamine ja täideviimine Madalmaades minna vastuollu asjaoluga, et see ei ole Madalmaade õiguse kohaselt karistatav.
41.
Euroopa Kohtule 26. veebruaril 2024 esitatud osalise tagasivõtmise otsuses toob see kohus täpsemalt välja põhjused, miks Madalmaade õigusnormide muudatus, millega raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjus muutub vabatahtlikuks, ei kõrvalda kolmanda eelotsuse küsimuse aluseks olevat probleemi. Isegi sellisel juhul oleks ministril õigus algusest peale keelduda välisriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja seega süüdimõistetu Madalmaadesse tagasitoomisest põhjendusel, et asjaomane süütegu ei ole Madalmaade õiguses karistatav, nagu näeb ette WETSi artikli 2:11 lõige 1. Isegi kui minister seda pädevust ei teostaks, oleks Gerechtshof Arnhem-Leeuwardenil (Arnhem-Leeuwardeni apellatsioonikohus) endiselt õigus keelduda kõnealusest tunnustamisest ja seega süüdimõistetu tagasitoomisest Madalmaadesse põhjusel, et asjaomane süütegu ei ole Madalmaade õiguse kohaselt karistatav, samas kui WETSi artikli 2:12 lõike 1 kohaselt on selline keeldumine ministrile siduv.
42.
Neil asjaoludel otsustas rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [raamotsuse 2008/909] artikli 9 lõike 1 punktiga d koostoimes selle raamotsuse artikliga 25 ja koostoimes [raamotsuse 2002/584] artikli 4 punktiga 1 ja artikli 5 punktiga 3 on vastuolus, kui liikmesriik, kes on kohaldanud [raamotsuse 2008/909] artikli 7 lõiget 4, võtab esimesena nimetatud sätte üle selliselt, et pärast seda, kui täitev õigusasutus on isiku tagasitoomise tagatise alusel nõustunud isikut vahistamismääruse teinud liikmesriigile kriminaalmenetluse läbiviimiseks üle andma seoses [raamotsuse 2002/584] artikli 2 lõikes 4 viidatud teoga, mis ei ole vahistamismäärust täitva liikmesriigi õiguse kohaselt karistatav, kuid millega seoses on täitev õigusasutus sõnaselgelt hoidunud jätmast isikut nimetatud põhjustel üle andmata, on teistel vahistamismäärust täitva liikmesriigi (täidesaatva riigina) asutustel kohustus või õigus jätta vahistamismääruse teinud liikmesriigis selle teo eest määratud vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede tunnustamata ja täitmata põhjusel, et see ei ole vahistamismäärust täitva liikmesriigi (täidesaatva riigina) õiguse kohaselt karistatav, ning seega on neil ka kohustus või õigus keelduda tagasitoomise tagatise kasutamisest?“
43.
YM, Openbaar Ministerie (Madalmaade prokuratuur), Madalmaade ja Poola valitsus ning Euroopa Komisjon esitasid kirjalikud seisukohad ja osalesid, välja arvatud Poola valitsus, 15. jaanuari 2025. aasta kohtuistungil, kus nad vastasid Euroopa Kohtu poolt suuliseks vastamiseks esitatud küsimustele.
IV. Analüüs
44.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt teada, kas raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti d ja artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et liikmesriigi pädev asutus peab keelduma või võib keelduda teises liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest ja mõistetud karistuse täideviimisest põhjusel, et need puudutavad tegusid, mis ei ole esimese liikmesriigi õiguse kohaselt süüteod, kui selle liikmesriigi vahistamismäärust täitev õigusasutus on varem otsustanud täita Euroopa vahistamismääruse ja seadnud vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktile 3 tagaotsitava üleandmise tingimuseks, et see isik tuuakse pärast ärakuulamist vahistamismääruse täitnud liikmesriiki tagasi, et ta saaks seal kanda vabadusekaotuslikku karistust või täita vabadust piiravat julgeolekumeedet, mis mõistetakse talle Euroopa vahistamismääruse teinud liikmesriigis.
45.
Käesolevas asjas on olukord järgmine.
46.
Vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigusasutus, kelle menetluses on Euroopa vahistamismäärus kriminaalmenetluses kohtu alla andmiseks, kavatseb tagaotsitava üle anda, loobudes esiteks oma õigusest tugineda raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele, mis puudutab olukorda, kus Euroopa vahistamismääruse aluseks olev tegu ei ole vahistamismäärust täitva liikmesriigi õiguse kohaselt süütegu, ning teiseks nõuab raamotsuse artikli 5 punkti 3 alusel selle isiku tagasitoomist sellesse riiki, et ta kannaks seal vabadusekaotuslikku karistust või täidaks vabadust piiravat julgeolekumeedet, mis võidakse talle mõista vahistamismääruse teinud liikmesriigis.
47.
Üleandmisotsust tehes on vahistamismäärust täitval õigusasutusel aga tekkinud küsimus, mis saab Madalmaade õiguse kohaselt sellest tagasitoomise tagatisest pärast üleandmist vahistamismääruse teinud liikmesriigis tehtava kohtuotsuse tunnustamise ja mõistetava karistuse täideviimise etapis.
48.
Eelotsusetaotluse esitamise ajal kehtinud redaktsioonis kohustavad Madalmaade õigusnormid vahistamismäärust täitva liikmesriigi pädevat asutust raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti d alusel keelduma vahistamismääruse teinud liikmesriigis tehtud kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest põhjendusel, et karistatud teod ei kujuta endast Madalmaade õiguse kohaselt süütegu. Nende õigusnormide kohaselt on keelatud tunnustada teises liikmesriigis tehtud süüdimõistvat kohtuotsust teo eest, mis ei ole Madalmaade õiguses süütegu. Lisaks avaldas Madalmaade Kuningriik raamotsuse 2008/909 artikli 7 lõikes 4 ette nähtud võimalust kasutades, et ta ei kohalda selle raamotsuse artikli 7 lõiget 1, laiendades seega kahepoolse karistatavuse nõude mis tahes süüteole.
49.
Sellest järeldub, et praktikas ei oma WETSi artiklis 2:13 ette nähtud automaatse keeldumise põhjuse kohaldamise tõttu mingit mõju ükski tagasitoomise tagatis, mida vahistamismäärust täitev õigusasutus on nõudnud vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktile 3 seoses Euroopa vahistamismäärusega, mis puudutab tegusid, mis ei ole Madalmaade õiguse kohaselt süüteod ja mille puhul see asutus on loobunud oma õigusest tugineda raamotsuse artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele.
50.
Madalmaade valitsus märkis kohtuistungil, et tema riigisiseseid õigusnorme on selles osas muudetud. Nimetatud valitsuse sõnul jõustusid need muudetud õigusnormid 1. oktoobril 2024. Seega näib raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjus olevat muutunud raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise rakendamisel vabatahtlikuks.
51.
See Madalmaade õigusnormide muudatus on tervitatav, kuna raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkt d näeb ette mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise vabatahtliku põhjuse. Järelikult ei saa seda sätet üle võtta nii, et see keelaks kohustuslikult või automaatselt tunnustamast süüdimõistvat kohtuotsust teo eest, mis ei ole vahistamismäärust täitva liikmesriigi riigisisese õiguse kohaselt süütegu. Teisisõnu peaks asjaomase liikmesriigi pädeval asutusel olema selle keeldumispõhjuse kohaldamisel igal üksikjuhul kaalutlusõigus.
52.
Selle sätte sõnastusest nähtub, et „[täidesaatva riigi] pädev asutus võib
keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest juhul, kui […] kohtuotsus [on] seotud tegudega, mis ei ole täidesaatva riigi õigusaktide alusel kuriteona kvalifitseeritavad“. (
16
) Sõnad „võib keelduda“ näitavad selgelt, et see on asjaomase asutuse jaoks võimalus.
53.
Sellega seoses märkis Euroopa Kohus 11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsuses Grundza (
17
) sõnaselgelt, et selles sättes on ette nähtud „täidesaatva riigi pädeva asutuse võimalus keelduda väljaandvas riigis tehtud kohtuotsuse tunnustamisest ja seal mõistetud karistuse täideviimisest, kui kahepoolse karistatavuse tingimus ei ole täidetud.“ (
18
)
54.
Tuleb täpsustada, et raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 1 on ette nähtud Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise vabatahtlik alus, mis põhineb ühtlasi kahepoolse karistatavuse nõudel, ning et see säte on sõnastatud sarnaselt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktiga d.
55.
Sellega seoses meenutan, et raamotsuses 2002/584 on sõnaselgelt sätestatud vahistamismääruse täitmata jätmise kohustuslikud (artikkel 3) ja vabatahtlikud (artiklid 4 ja 4a) alused.
56.
Raamotsuse 2002/584 artiklis 4 loetletud Euroopa vahistamismääruse täitmata jätmise vabatahtlike aluste kohta nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et liikmesriikidel on raamotsuse riigisisesesse õigusesse ülevõtmisel kaalutlusruum. Seega on liikmesriigid vabad otsustama, kas võtta need alused oma riigisisesesse õigusesse üle või mitte. Ka võivad nad piirata olukordi, mil vahistamismäärust täitev õigusasutus võib keelduda Euroopa vahistamismäärust täitmast, lihtsustades nii tagaotsitavate üleandmist vastavalt raamotsuse artikli 1 lõikes 2 kehtestatud vastastikuse tunnustamise põhimõttele. (
19
)
57.
Lisaks tuleb märkida, et raamotsuse 2002/584 artikli 4 sõnastuse kohaselt „võib“ vahistamismäärust täitev õigusasutus keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest selle artikli punktides 1–7 loetletud alustel, mille hulka kuulub muu hulgas selle artikli punktis 1 nimetatud kahepoolse karistatavuse puudumine.
58.
Selle raamotsuse artikli 4 sõnastusest tuleneb seega, et vahistamismäärust täitval õigusasutusel peab olema kaalutlusõigus küsimuses, kas keelduda Euroopa vahistamismääruse täitmisest artiklis 4 nimetatud alustel või mitte. (
20
)
59.
Euroopa Kohtu hinnangul järeldub sellest, et kui liikmesriigid otsustavad üle võtta ühe või mitu raamotsuse 2002/584 artiklis 4 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikku alust, ei saa nad ette näha, et õigusasutused on kohustatud keelduma mis tahes Euroopa vahistamismääruse täitmisest, mis vormiliselt kuulub nende aluste kohaldamisalasse, ilma et neil oleks võimalik arvesse võtta iga konkreetse juhtumi asjaolusid. (
21
)
60.
Minu arvates võib seda tõlgendust laiendada raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktile d, arvestades selle sätte ja raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 1 sõnastuse sarnasusi.
61.
Tõdemus, et seda sätet ei saa tõlgendada nii, et see näeb ette kohtuotsuste tunnustamata jätmise ja karistuste täideviimisest keeldumise kohustusliku aluse, ei võimalda siiski eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele täielikult vastata.
62.
Juhul kui vahistamismäärust täitev liikmesriigi pädev asutus kasutab raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud võimalust, ei saa üleandmise etapis nõutavat tagasitoomise tagatist anda, mistõttu süüdimõistetud isik ei saa kanda oma vabadusekaotuslikku karistust või täita vabadust piiravat meedet selle liikmesriigi territooriumil. Süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise etapis võidakse seetõttu kahjustada eesmärki hõlbustada selle isiku taasühiskonnastamist, millel põhineb raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud üleandmismehhanismi kasutamine koos tagasitoomise tagatisega.
63.
Sel põhjusel palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul selgitada, kas raamotsuse 2008/909 artikliga 25 on kooskõlas see, kui vahistamismääruse täitnud liikmesriigi pädeval asutusel on võimalus – mitte kohustus – keelduda raamotsuse artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud alusel tunnustamast ja täitmast kohtuotsust, mis on tehtud pärast üleandmist koos sellele tingimuseks seatud tagasitoomise tagatisega vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktile 3.
64.
Ma leian, et sellist võimalust ei tohiks põhimõtteliselt lubada, kui ei ole muutunud asjaolud, mis õigustaks seda, et süüdimõistetu taasühiskonnastamise seisukohast vaadatakse uuesti läbi vahistamismääruse täitnud õigusasutuse algne hinnang, mille tõttu ta loobus tuginemast raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele ja rakendas üleandmismehhanismi koos raamotsuse artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatisega. Ma toetan sellist lahendust mitmel põhjusel.
65.
Esiteks meenutan, et sarnaselt raamotsusega 2002/584 väljendab raamotsus 2008/909 kriminaalasjades vastastikuse usalduse ja vastastikuse tunnustamise põhimõtteid. Selle raamotsusega tugevdatakse õigusalast koostööd kriminaalasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamisel ja täitmisel, kui isikutele on teises liikmesriigis mõistetud vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, et hõlbustada nende taasühiskonnastamist. (
22
)
66.
Kõnealuse raamotsuse artikli 3 lõike 1 kohaselt on selle eesmärgiks kehtestada eeskirjad, mille kohaselt liikmesriigil, selleks et hõlbustada süüdimõistetud isiku taasühiskonnastamist, tuleb tunnustada kohtuotsust ja viia mõistetud karistus täide.
67.
Selleks on raamotsuse 2008/909 artiklis 8 ette nähtud, et täidesaatva riigi pädev asutus on üldjuhul kohustatud rahuldama taotluse tunnustada kohtuotsust ja viia täide teises liikmesriigis mõistetud vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, mis on talle edastatud vastavalt nimetatud raamotsuse artiklitele 4 ja 5. Sellise taotluse võib ta üldjuhul rahuldamata jätta üksnes raamotsuse artiklis 9 ammendavalt loetletud mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjustel. (
23
)
68.
Kõiki vastastikuse tunnustamise põhimõttest tehtavaid erandeid tuleb tõlgendada kitsalt. (
24
) Nii otsustas Euroopa Kohus raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti d kohta, et kahepoolse karistatavuse tingimus on erand kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise ja karistuse täideviimise põhimõttest. Järelikult tuleb kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest keeldumise põhjuste – mille alus on selles sättes ette nähtud kahepoolse karistatavuse puudumine – kohaldamisala tõlgendada kitsalt, et piirata mittetunnustamise ja karistuse täide viimata jätmise juhtumeid. (
25
)
69.
Nagu Euroopa Kohus on juba märkinud, aitab raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti d kitsas tõlgendus kaasa süüdimõistetud isiku taasühiskonnastamise hõlbustamisele, mida raamotsusega 2008/909 taotletakse, nagu nähtub selle artikli 3 lõikest 1 (
26
).
70.
Seda eesmärki taotleb ka raamotsuse 2002/584 artikli 5 punkt 3, mis näeb vahistamismäärust täitvale õigusasutusele ette võimaluse otsustada, et mõistetud karistus tuleb täide viia vahistamismäärust täitva liikmesriigi territooriumil. (
27
) Selle sätte eesmärk on suurendada vahistamismäärust täitva liikmesriigi kodaniku või seal elukohta omava isiku taasühiskonnastamise tõenäosust, võimaldades tal kanda selle riigi territooriumil vabadusekaotuslikku karistust või alluda vabadust piiravale julgeolekumeetmele, mida võidakse talle pärast tema üleandmist Euroopa vahistamismääruse teinud liikmesriigis kohaldada. (
28
)
71.
Otsus rakendada üleandmismehhanismi koos raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatisega põhineb üldisel hinnangul taasühiskonnastamise võimaluste kohta vahistamismääruse teinud liikmesriigis ja vahistamismäärust täitvas liikmesriigis, võttes arvesse asjaomase isiku sidemeid kummagi riigiga. (
29
)
72.
Euroopa vahistamismäärust täitval õigusasutusel peab seega olema pädevus hinnata asjaomase juhtumi konkreetseid asjaolusid arvesse võttes, kas selle isiku seotus vahistamismäärust täitva liikmesriigiga on piisav, et saavutada selles sättes ette nähtud taasühiskonnastamise eesmärk paremini, kui isik kannab selles liikmesriigis karistuse, mis võidakse talle mõista. (
30
)
73.
Selle hindamise raames peab vahistamismäärust täitev õigusasutus kaaluma mitut huvi, näiteks neid, mis on seotud tagaotsitava taasühiskonnastamisega pärast tema võimalikku süüdimõistmist, vajadust vältida selle isiku karistamatust ja kahepoolse karistatavuse puudumist. (
31
)
74.
Kui see asutus otsustab rakendada üleandmismehhanismi, millega kaasneb raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatis, mitte kasutades oma õigust tugineda raamotsuse artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele, siis seetõttu, et ta leiab, et taasühiskonnastamise ja karistamatuse vastase võitlusega seotud huvid peaksid olema esimuslikud argumendi suhtes, et kõnealune tegu ei ole tema riigisisese õiguse kohaselt karistatav.
75.
Põhikohtuasja asjaoludel leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et arvestades YMi sidemeid Madalmaadega, eeldab eesmärk hõlbustada tema taasühiskonnastamist, et ta kannaks karistust selle liikmesriigi territooriumil. Seetõttu kavatseb see kohus loobuda tuginemast raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktile 1, seades samas kahtluse alla, kas tema poolt nõutavat tagasitoomise tagatist saab järgida, arvestades vahistamismääruse täitnud liikmesriigi pädeva asutuse võimalust keelduda süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamisest raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti d alusel.
76.
Selle ebakindluse vähendamiseks on oluline ette näha reegel, mille kohaselt ei tohiks vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt Euroopa vahistamismääruse täitmise etapis selliselt läbi viidud kaalumist põhimõtteliselt kahtluse alla seada sellele vahistamismäärusele järgneva süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise etapis. Seega peaks kõnealuses sättes ette nähtud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele tuginemise võimalus olema rangelt piiritletud, kui eelnevalt on rakendatud raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud üleandmismehhanismi koos tagasitoomise tagatisega.
77.
See tähendab, et kui ei ole muutunud asjaolud, mis võiksid mõjutada huvi, et süüdimõistetu peaks parema taasühiskonnastamise huvides kandma oma karistust täidesaatva liikmesriigi territooriumil, ei tohiks täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel olla võimalik tugineda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d sätestatud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele.
78.
Teiseks on selline lahendus põhjendatud selle üleandmismehhanismi olemusliku loogikaga, millesse raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatis kuulub. See mehhanism põhineb kahekordsel kohustusel, mille võib sõnastada järgmiselt: seades üleandmise tingimuseks tagasitoomise tagatise, kohustub vahistamismäärust täitev liikmesriik vaikimisi, kuid tingimata täitma vabadusekaotuslikku karistust või rakendama vabadust piiravat meedet, mis võidakse mõista vahistamismääruse teinud liikmesriigis. Viimati nimetatud liikmesriik kohustub omalt poolt tagasitoomise tagatise andmisega eelduslikult saatma süüdimõistetu tagasi vahistamismäärust täitvasse liikmesriiki, et ta kannaks seal vabadusekaotuslikku karistust või täidaks vabadust piiravat julgeolekumeedet. (
32
) Reegel, mille kohaselt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d sätestatud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele ei saa põhimõtteliselt tugineda raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise rakendamisel, tagab, et uute asjaolude puudumisel austatakse ja järgitakse seda kaksikkohustust.
79.
Kolmandaks tuleb arvesse võtta raamotsuse 2008/909 artiklit 25, mis reguleerib selle raamotsuse ja raamotsuse 2002/584 vahelist suhet. Meenutan, et selle artikli kohaselt kohaldatakse raamotsuse 2008/909 sätteid süüdimõistetud isiku karistamatuse vältimiseks mutatis mutandis selles ulatuses, nagu see on kooskõlas raamotsuse 2002/584 sätetega, karistuste täideviimise suhtes muu hulgas juhtudel, kus liikmesriik kehtestab viimati nimetatud raamotsuse artikli 5 punkti 3 kohaselt toimides Euroopa vahistamismääruse täitmise tingimusena, et isik tuleb tuua tagasi sellesse liikmesriiki, et ta kannaks seal vabadusekaotuslikku karistust või alluks vabadust piiravale julgeolekumeetmele, mis võidakse talle määrata vahistamismääruse teinud liikmesriigis.
80.
Sellest sättest tuleneb, et samamoodi nagu raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 6 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtliku aluse kohaldamise puhul vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt eeldab karistuste täideviimine pärast raamotsuse artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise rakendamist, et järgitakse raamotsuses 2008/909 ette nähtud menetlust ja tingimusi, et tunnustada ja täita kriminaalasjas tehtud kohtuotsust muus liikmesriigis kui süüdimõistva karistuse mõistnud liikmesriik. (
33
)
81.
Seost raamotsuses 2002/584 ja raamotsuses 2008/909 ette nähtud menetluste vahel esimesena nimetatud raamotsuse artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise rakendamisel kinnitab ka raamotsuse 2008/909 I lisas esitatud tunnistuse näidise punkt f. See tunnistus edastatakse koos kohtuotsusega selle tunnustamiseks ja täitmiseks ning selles tuleb viidata kõnealusele tagasitoomise tagatisele, kui vahistamismääruse teinud liikmesriik on selle andnud. Sellest tuleneb, et tagasitoomise tagatise andmisele järgneva karistuse täideviimine eeldab, et karistuse mõistnud liikmesriik edastab kohtuotsuse ja tunnistuse selles raamotsuses ette nähtud korras.
82.
Euroopa Kohus täpsustas kohtuotsuses SF, et liidu seadusandja ette nähtud suhe raamotsuse 2002/584 ja raamotsuse 2008/909 vahel peab aitama saavutada eesmärki hõlbustada asjaomase isiku taasühiskonnastamist. Samuti rõhutas ta, et selline taasühiskonnastamine on mitte ainult süüdimõistetud isiku, vaid ka Euroopa Liidu huvides üldiselt. (
34
) Taoline arusaam, et nende kahe raamotsuse vaheline suhe peaks seda eesmärki edendama, kinnitab vajadust piirata rangelt tuginemist raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d nimetatud keeldumise alusele, juhul kui üleandmismehhanismi, millega kaasneb tagasitoomise tagatis, rakendatakse vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ettenähtule.
83.
See kehtib seda enam, et raamotsuse 2008/909 artiklist 25 nähtuvalt kohaldatakse nimetatud raamotsuse sätteid selles ulatuses, nagu see on kooskõlas raamotsuse 2002/584 sätetega, mis tähendab, et neid kahte raamotsust tuleb rakendada omavahel kooskõlas. Minu arvates ei oleks see kooskõla nõue täidetud, kui olukorras, kus ei ole toimunud muutust asjaoludes – mis annaks õigustuse hinnata ümber vahistamismäärust täitva õigusasutuse algne hinnang, mille tõttu ta pidas asjaomase isiku taasühiskonnastamisega seotud huvi esimuslikuks võrreldes huviga, mis on seotud kahepoolse karistatavuse puudumisega –, võiks täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kohtuotsuse sellega mõistetud karistuse täideviimiseks tunnustamise etapis otsustada selle viimati nimetatud huvi esimuslikuks lugeda, tuginedes raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjusele.
84.
Neljandaks tuleb märkida, et raamotsuse 2002/584 artikli 1 lõike 1 kohaselt on Euroopa vahistamismääruse mehhanismi eesmärk võimaldada tagaotsitav vahi alla võtta ja üle anda, et – raamotsuse eesmärki silmas pidades – toimepandud kuritegu ei jääks karistamata ja sellise isiku suhtes saaks läbi viia kriminaalmenetluse või talle mõistetud vabadusekaotusliku karistuse saaks täide viia. (
35
) Seega on Euroopa vahistamismääruse mehhanismi eesmärk ka võidelda sellise tagaotsitava karistamata jäämise vastu, kes viibib muul territooriumil kui see, kus teda kahtlustatakse kuriteo toimepanemises. (
36
)
85.
Lisan, et vastavalt raamotsuse 2008/909 artiklile 25 peab selle raamotsuse ja raamotsuse 2002/584 vahelise suhte eesmärk olema ka vältida asjaomase isiku karistamatust.
86.
Rõhuasetusest sellele eesmärgile – mis on raamotsusega 2002/584 kehtestatud üleandmismehhanismi peamine eesmärk – tuleneb, et nimetatud raamotsuse ja raamotsuse 2008/909 õige suhte kindlaksmääramisel tuleb igal juhul arvesse võtta mitte ainult eesmärki hõlbustada süüdimõistetud isiku taasühiskonnastamist, vaid ka eesmärki võidelda karistamatuse vastu.
87.
Mis puudutab tegusid, mis ei ole vahistamismäärust täitva liikmesriigi õiguse kohaselt kuriteod, siis asjaolu, et vahistamismäärust täitev õigusasutus ei anna tagaotsitavat üle raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktile 1 tuginedes, kahjustab eesmärki võidelda karistamatuse vastu. Seega tuleb raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti d tõlgendada üleandmist soodustavalt viisil, mis aitab seda eesmärki saavutada, mis tähendab, et sellele sättele tuginemise võimalus raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise rakendamise korral peab olema rangelt piiratud. Vastasel juhul võib vahistamismäärust täitev õigusasutus olla motiveeritud mitte kasutama selles sättes ette nähtud tingimusliku üleandmismehhanismi, mis kahjustaks eesmärki võidelda karistamatuse vastu. Sellega seoses on märkimisväärne, et eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab võimalusele vaadata oma otsus tagaotsitava üleandmise kohta uuesti läbi.
88.
Eeltoodust tuleneb, et olukorras, kus vahistamismäärust täitev õigusasutus ei kasuta kahepoolse karistatavuse puudumisel võimalust tugineda raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise alusele ja annab tagaotsitava üle, seades vastavalt raamotsuse artikli 5 punktile 3 selle üleandmise tingimuseks tagasitoomise tagatise, ei saa vahistamismääruse täitnud liikmesriigi pädev asutus põhimõtteliselt selle isiku suhtes tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise ja täitmise etapis tugineda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d nimetatud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele, mis põhineb samuti kahepoolse karistatavuse puudumisel.
89.
Kuigi Madalmaade valitsus möönab kooskõlas taolise lahendusega, et vahistamismäärust täitva õigusasutuse poolt algselt antud hinnangut peab süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise etapis arvesse võtma ja järgima, kui just ei ilmne uusi asjaolusid, tuleb nimetatud valitsuse hinnangul siiski – arvestades märkimisväärset ajavahemikku, mis võib lahutada üleandmisotsust süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise otsusest – viimati nimetatud otsuse tegemise ajal arvesse võtta puudutatud isiku tegelikku ja ajakohast olukorda, pidades silmas eesmärki hõlbustada selle isiku taasühiskonnastamist.
90.
Seega väidab nimetatud valitsus sisuliselt, et kohtuotsuse tunnustamise ja karistuse täideviimise etapis peaks raamotsuse 2008/909 kohaselt olema võimalik huve uuesti tasakaalustada. On võimalik, et pärast tagasitoomise tagatise seadmist ilmnenud uute asjaolude tõttu, nagu asjaomase isiku elamisõiguse kaotamine täidesaatvas liikmesriigis või tema isikliku või perekondliku olukorra muutumine, ei hõlbustaks selles liikmesriigis karistuse täideviimine enam kõnealuse isiku taasühiskonnastamist nimetatud liikmesriigis. See valitsus leiab, et põhjus, miks vahistamismäärust täitev õigusasutus otsustas Euroopa vahistamismääruse läbivaatamise etapis mitte tugineda raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele, võis olla kadunud. Seega oleks täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel võimalik taas tugineda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele.
91.
Kohtuistungil möönis komisjon samuti, et puudutatud isiku õiguslik või faktiline olukord võib olla muutunud, nii et parema taasühiskonnastamise tagamiseks tuleks vabadusekaotuslik karistus kanda või vabadust piiravat meedet täita karistuse mõistnud liikmesriigis. Taolises olukorras võib täidesaatva liikmesriigi pädev asutus seega erandkorras tugineda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele, isegi kui kahepoolse karistatavuse puudumisele ei ole üleandmise etapis tuginetud. Sellega seoses märkis komisjon, et vastupidine lahendus takistaks saavutada eesmärki hõlbustada süüdimõistetud isiku taasühiskonnastamist.
92.
Nõustun samamoodi nagu Madalmaade valitsus ja komisjon, et seoses reegliga, mille kohaselt raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d sisalduvale mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele ei saa raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise kasutamise korral põhimõtteliselt tugineda, tuleb aktsepteerida erandit. (
37
)
93.
Süüdimõistetu õigusliku või faktilise olukorra muutumine, mille tõttu selle isiku sidemed täidesaatva liikmesriigiga nõrgenevad või katkevad, võib raamotsuse 2008/909 raames kohtuotsuse tunnustamise etapis põhjendada seda, et kõnealuse isiku taasühiskonnastamise hõlbustamiseks viiakse vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede täide pigem karistuse mõistnud liikmesriigi territooriumil kui täidesaatva liikmesriigi territooriumil. Seega on oluline tagada, et tunnustamine vastaks selles etapis endiselt raamotsuse eesmärgile, milleks on hõlbustada süüdimõistetu taasühiskonnastamist. Kui see enam nii ei ole, ei ole enam põhjust takistada täidesaatva liikmesriigi pädevat asutust kasutamast talle raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktiga d antud võimalust.
94.
Tuleb rõhutada, et taolises olukorras ei ole raamotsuse artikli 9 lõike 1 punkti d kohaldamine enam raamotsuse artikliga 25 vastuolus, kuivõrd asjaolude muutumise tõttu ei ole algselt erinevatel asjaoludel nõutud tagasitoomise tagatise rakendamine enam põhjendatud. (
38
) Seega raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatisega üleandmismehhanismi ei kahjustata. Lisaks ei mõjuta see eesmärki võidelda karistamatusega, kuna süüdimõistetu kannab siis oma karistust karistuse mõistnud liikmesriigis.
95.
Kokkuvõttes tuleb minu arvates raamotsuse 2002/584 ja raamotsuse 2008/909 suhte hindamisel igal konkreetsel juhul lähtuda eesmärkidest hõlbustada süüdimõistetu taasühiskonnastamist ja võidelda karistamatuse vastu.
96.
Seega õigustavad need kaks eesmärki põhimõtteliselt seda, et täidesaatva liikmesriigi pädev asutus ei või süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise etapis tugineda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktile d, kui seoses üleandmisega on kohaldatud tagasitoomise tagatist vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktile 3. Kui nõustuda liiga laialt võimalusega tugineda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktile d, kahjustaks see süüdimõistetu taasühiskonnastamist ja eesmärki võidelta karistamatuse vastu, kuna see võib motiveerida vahistamismäärust täitvat õigusasutust mitte kasutama tagasitoomise tagatisega üleandmismehhanismi, kuna see tagatis võib osutuda kasutuks.
97.
Needsamad eesmärgid õigustavad siiski erandi lubamist, kui – arvestades eesmärki hõlbustada süüdimõistetu taasühiskonnastamist – tagasitoomise tagatise rakendamine on kaotanud oma mõtte.
98.
Teha tuleb veel üks täpsustus.
99.
Nagu komisjon kohtuistungil märkis, on tõenäoline, et asjaolude muutumine, mis õigustab vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava meetme lõplikku täideviimist karistuse mõistnud liikmesriigis, tuvastatakse enamikul juhtudel ja võetakse arvesse juba enne, kui täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel tekib võimalus tugineda ühele raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõikes 1 sätestatud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise alustest.
100.
Sellega seoses tuleb meenutada, et tagasitoomise tagatist tuleb raamotsuse 2008/909 artikli 25 kohaselt rakendada vastavalt selles raamotsuses kehtestatud eeskirjadele. Raamotsuse 2008/909 artikli 4 lõiked 2–5 näevad ette dialoogi väljaandjariigist liikmesriigi ja täidesaatva liikmesriigi pädevate asutuste vahel, et teha kindlaks, millises neist kahest liikmesriigist tuleks vabadusekaotuslik karistus kanda või vabadust piirav meede täita, et hõlbustada süüdimõistetud isiku taasühiskonnastamist.
101.
Kui raamotsuse 2002/584 artikli 5 punkti 3 kohaselt nõutud ja saadud tagasitoomise tagatise olemasolu toob kaasa nendes sätetes ette nähtud menetluse kasutamise, kuivõrd vahistamismääruse teinud liikmesriigi pädev asutus peab põhimõtteliselt vastavalt oma kohustusele üleandmise etapis edastama kohtuotsuse koos tunnistusega, siis on võimalik, et asjaolude muutumine võib kaasa tuua tagasitoomise tagatise tühistamise ning tunnustamismenetlust ei tohiks alustada või siis lõpuni viia.
102.
Sellega seoses meenutan, et raamotsuse 2002/584 artikli 5 punkti 3 kohaselt tuleb asjaomane isik ära kuulata, enne kui ta tuuakse tagasi täidesaatvasse liikmesriiki, et ta kannaks seal vabadusekaotust või alluks vabadust piiravale julgeolekumeetmele, mis on talle vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetud. Ei saa välistada, et see isik võib viidata oma olukorra muutumisele, mis õigustaks karistuse kandmist viimati nimetatud liikmesriigis.
103.
Lisaks, kui karistuse mõistnud liikmesriigi ja täidesaatva liikmesriigi pädevate asutuste vahelistest konsultatsioonidest nähtub, et süüdimõistetu taasühiskonnastamise parandamiseks tuleks talle mõistetud vabadusekaotuslik karistus kanda või vabadust piirav julgeolekumeede täita esimesena nimetatud liikmesriigis, siis on tõenäoline, et need asutused lepivad kokku, et raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatis on kaotanud oma mõtte ja tuleb seega tühistada. See tähendab, et karistuse mõistnud liikmesriigi pädev asutus ei edasta kohtuotsust ja tunnistust või kui selline edastamine on juba toimunud, otsustab see asutus tunnistuse tagasi võtta, lõpetades nii tunnustamismenetluse. Seega ei pea täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kaaluma, kas on asjakohane tugineda ühele raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõikes 1 nimetatud mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjustest.
104.
Tegelikult võibki viimati nimetatud liikmesriigi pädev asutus vajaduse korral ja eespool kirjeldatud piirides tugineda raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punktis d nimetatud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele üksnes olukorras, kus vaatamata karistuse mõistnud liikmesriigi ja täidesaatva liikmesriigi pädevate asutuste vahelistele konsultatsioonidele on süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise menetlus algatatud ja seda ei ole katkestatud.
V. Ettepanek
105.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata rechtbank Amsterdami (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad) eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK) artikli 5 punkti 3 ning nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (muudetud raamotsusega 2009/299) artikli 9 lõike 1 punkti d ja artiklit 25
tuleb tõlgendada nii, et:
olukorras, kus vahistamismäärust täitev õigusasutus ei kasuta kahepoolse karistatavuse puudumisel võimalust tugineda raamotsuse 2002/584 (muudetud raamotsusega 2009/299) artikli 4 punktis 1 ette nähtud täitmata jätmise alusele ja annab tagaotsitava üle, seades vastavalt raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktile 3 selle üleandmise tingimuseks tagasitoomise tagatise, ei saa täidesaatva liikmesriigi pädev asutus põhimõtteliselt selle isiku suhtes tehtud süüdimõistva kohtuotsuse tunnustamise ja täitmise etapis tugineda raamotsuse 2008/909 (muudetud raamotsusega 2009/299) artikli 9 lõike 1 punktis d nimetatud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjusele, mis põhineb samuti kahepoolse karistatavuse puudumisel.
Kui aga asjaolud on pärast üleandmist muutunud, mis õigustab vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava meetme täideviimist väljaandjariigist liikmesriigis, mitte täidesaatvas liikmesriigis, ja kui vaatamata sellele asjaolude muutumisele ei ole tagasitoomise tagatist nende kahe liikmesriigi pädevate asutuste vahel vastavalt raamotsuse 2008/909 (muudetud raamotsusega 2009/299) artikli 4 lõigetele 2–5 peetud konsultatsioonide tulemusel tühistatud, tuleb raamotsuse 2008/909 artiklit 25 tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui täidesaatva liikmesriigi pädeval asutusel on võimalik tugineda selle raamotsuse artikli 9 lõike 1 punktis d ette nähtud mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjusele.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
(
2
)	ELT 2008, L 327, lk 27.
(
3
)	ELT 2009, L 81, lk 24; edaspidi „raamotsus 2008/909“.
(
4
)	EÜT 2002, L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34.
(
5
)	Edaspidi „raamotsus 2002/584“.
(
6
)	Mis puudutab nende kahe raamotsuse vahelist suhet juhul, kui tuginetakse raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 6 ette nähtud täitmata jätmise vabatahtlikule alusele, siis viitan oma ettepanekule kohtuasjades C.J. (Euroopa vahistamismäärusele järgneva karistuse täideviimine) ja Procura generale presso la Corte d’appello di Napoli jt (C‑305/22 ja C‑595/23, EU:C:2024:1030), milles viidatakse minu ettepanekule kohtuasjas C.J. (Euroopa vahistamismäärusele järgneva karistuse täideviimine) (C‑305/22, EU:C:2024:508).
(
7
)	Vt raamotsuse 2008/909 artikli 7 lõike 4 kohane Madalmaade 20. septembri 2012. aasta avaldus, mille Ministerie van Veiligheid en Justitie (julgeoleku- ja justiitsministeerium, Madalmaad) Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Madalmaade julgeoleku- ja justiitsküsimuste riigisekretär) F. Teeven saatis 1. oktoobril 2012. aastal nõukogu peadirektorile Rafael Fernández-Pita y Gonzálezile koos kaaskirjaga, mis käsitleb Madalmaade teatist raamotsuse 2008/909 rakendamise kohta (dokument nr 14427/12), mis on kättesaadav inglise keeles järgmisel veebiaadressil: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑14427-2012-INIT/en/pdf.
(
8
)	Stb. 2004, nr 195.
(
9
)	Stb. 2021, nr 125.
(
10
)	Stb. 2000, nr 495.
(
11
)	ELT 2017, L 283, lk 1.
(
12
)	Stb. 2012, nr 333.
(
13
)	Vt käesoleva ettepaneku 9. joonealune märkus.
(
14
)	Stb. 1827, nr 20.
(
15
)	Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab 11. märtsi 2020. aasta kohtuotsusele SF (Euroopa vahistamismäärus – vahistamismäärust täitvasse riiki tagasitoomise tagatis) (C‑314/18, edaspidi kohtuotsus SF, EU:C:2020:191, punkt 41).
(
16
)	Kohtujuristi kursiiv.
(
17
)	C‑289/15, EU:C:2017:4.
(
18
)	Vt 11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Grundza (C‑289/15, EU:C:2017:4, punkt 29). Kohtujuristi kursiiv.
(
19
)	Vt eelkõige 6. juuni 2023. aasta kohtuotsus O. G. (kolmanda riigi kodaniku suhtes tehtud Euroopa vahistamismäärus) (C‑700/21, EU:C:2023:444, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
20
)	Vt eelkõige 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus X (Euroopa vahistamismäärus – ne bis in idem) (C‑665/20 PPU, EU:C:2021:339, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
21
)	Vt 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus X (Euroopa vahistamismäärus – ne bis in idem) (C‑665/20 PPU, EU:C:2021:339, punkt 44).
(
22
)	Vt 9. novembri 2023. aasta kohtuotsus Staatsanwaltschaft Aachen (C‑819/21, EU:C:2023:841, punkt 19).
(
23
)	Vt 9. novembri 2023. aasta kohtuotsus Staatsanwaltschaft Aachen (C‑819/21, EU:C:2023:841, punkt 20).
(
24
)	Vt muu hulgas 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus X (Euroopa vahistamismäärus – ne bis in idem) (C‑665/20 PPU, EU:C:2021:339, punkt 39); 14. juuli 2022. aasta kohtuotsus Procureur général près la cour d’appel d’Angers (C‑168/21, EU:C:2022:558, punkt 40) ja 6. juuni 2023. aasta kohtuotsus O. G. (kolmanda riigi kodaniku suhtes tehtud Euroopa vahistamismäärus) (C‑700/21, EU:C:2023:444, punkt 33).
(
25
)	Vt 11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Grundza (C‑289/15, EU:C:2017:4, punkt 46).
(
26
)	Vt 11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Grundza (C‑289/15, EU:C:2017:4, punkt 51).
(
27
)	Vt kohtuotsus SF (punkt 41).
(
28
)	Vt kohtuotsus SF (punkt 48) ja 16. novembri 2023. aasta kohtumäärus PY (kolmanda riigi kodanik vahistamismäärust täitvas liikmesriigis) (C‑636/22, EU:C:2023:899, punkt 37).
(
29
)	Raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 kohta vt 6. juuni 2023. aasta kohtuotsus O. G. (kolmanda riigi kodaniku suhtes tehtud Euroopa vahistamismäärus) (C‑700/21, EU:C:2023:444, punktid 53–68). Selle raamotsuse artikli 5 punkti 3 kohta vt 16. novembri 2023. aasta kohtumäärus PY kolmanda riigi kodanik vahistamismäärust täitvas liikmesriigis) (C‑636/22, EU:C:2023:899, punktid 42 ja 43).
(
30
)	Vt 16. novembri 2023. aasta kohtumäärus PY (kolmanda riigi kodanik vahistamismäärust täitvas liikmesriigis) (C‑636/22, EU:C:2023:899, punkt 39). Vahistamismäärust täitev õigusasutus peab hindama, kas esineb õigustatud huvi, millega saab põhjendada vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetud karistuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimist vahistamismäärust täitva liikmesriigi territooriumil, andes üldise hinnangu kõigile tagaotsitava olukorda iseloomustavatele konkreetsetele asjaoludele, mis võivad näidata, et selle isiku ja vahistamismäärust täitva liikmesriigi vahel on selline seotus, mis võimaldab tuvastada, et see isik on sellesse riiki piisavalt lõimunud ning et seega aitab talle vahistamismääruse teinud liikmesriigis mõistetud vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimine vahistamismäärust täitvas liikmesriigis kaasa raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktiga 3 taotletava taasühiskonnastamise eesmärgi saavutamisele. Nende asjaolude hulka kuuluvad tagaotsitava perekondlikud, keelelised, kultuurilised, sotsiaalsed või majanduslikud sidemed vahistamismäärust täitva liikmesriigiga ning tema selles liikmesriigis viibimise laad, kestus ja tingimused. Vt analoogia alusel eelkõige raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 kohta 6. juuni 2023. aasta kohtuotsus O. G. (kolmanda riigi kodaniku suhtes tehtud Euroopa vahistamismäärus) (C‑700/21, EU:C:2023:444, punktid 60–62 ja 65 ning seal viidatud kohtupraktika).
(
31
)	Euroopa Kohus on juba rõhutanud, et raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 taotletud eesmärki hõlbustada süüdimõistetu taasühiskonnastamist tuleb kaaluda muude huvidega, eelkõige kriminaalmenetluse tõhususega, tagamaks, et kuriteo eest, millega seoses on Euroopa vahistamismäärus tehtud, mõistetaks kohane ja tõhus karistus: vt kohtuotsus SF (punkt 56). Nii märkis kohtujurist Pikamäe raamotsuse 2002/584 artikli 5 punkti 3 kohta oma ettepanekus kohtuasjas SF (Euroopa vahistamismäärus – vahistamismäärust täitvasse riiki tagasitoomise tagatis) (C‑314/18, EU:C:2019:427, punkt 61), et „[e]esmärk hõlbustada süüdimõistetu taasühiskonnastamist ei ole seega absoluutne ning seda saab tasakaalustada muude nõuetega“.
(
32
)	Tagasisaatmine vahistamismääruse teinud liikmesriigi poolt saab toimuda alles pärast süüdimõistva kohtuotsuse jõustumist: vt kohtuotsus SF (punktid 52 ja 53).
(
33
)	Vt selle kohta ka komisjoni teatis „Euroopa vahistamismääruse tegemise ja täitmise käsiraamat“ (ELT C, C/2023/1270, punktid 2.5.2 ja 5.9.2), millest nähtub, et raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 silmas peetud olukorras tuleb selleks, et anda karistus üle vahistamismäärust täitvale liikmesriigile, kus see täide viiakse, kohaldada raamotsuses 2008/909 nõutud menetlust ja tingimusi. Sellest tulenevalt otsustas Euroopa Kohus eelkõige, et raamotsuse 2008/909 artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et kui kriminaalmenetluse läbiviimiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmisele on seatud raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tingimus, võib täidesaatev liikmesriik kohtuotsuse teinud liikmesriigis isikule mõistetud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmisel kohandada selle karistuse kestust vaid raamotsuse 2008/909 artikli 8 lõikes 2 ette nähtud rangetel tingimustel: vt kohtuotsus SF (punkt 68).
(
34
)	Vt kohtuotsus SF (punkt 51).
(
35
)	Vt eelkõige kohtuotsus SF (punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
36
)	Vt 18. aprilli 2023. aasta kohtuotsus E. D. L. (keeldumine haiguse tõttu) (C‑699/21, EU:C:2023:295, punkt 44).
(
37
)	Üldisemalt märgin, et üleandmise etapis ei saa vahistamismäärust täitev õigusasutus olla kindel, et mõistetud karistust saab igal juhul täide viia vahistamismäärust täitva liikmesriigi territooriumil. Sõltuvalt karistuse liigist võivad olla kohaldatavad teatavad mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjused. Nii on see näiteks raamotsuse 2008/909 artikli 9 lõike 1 punkti k puhul, mis reguleerib olukorda, kus mõistetud karistus hõlmab psühhiaatrilist abi või ravi või muud vabadusekaotust hõlmavat meedet, mida ei saa vaatamata artikli 8 lõikele 3 teostada täidesaatvas riigis kooskõlas selle liikmesriigi õigus- või tervishoiusüsteemiga.
(
38
)	Lisan, et raamotsuse 2008/909 põhjenduse 12 teine lause on näitlik, nagu näitab väljend „muu hulgas“, ega saa seega tähendada, et selle raamotsuse artikli 9 lõike 1 punktile d ei saa mingil juhul tugineda raamotsuse 2002/584 artikli 5 punktis 3 ette nähtud tagasitoomise tagatise rakendamise korral.