62023TJ0094_RES
Kohtuasi T-94/23
Pollinis France
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (neljas koda laiendatud koosseisus) 19. novembri 2025. aasta kohtuotsus
Taimekaitsevahendid – Toimeaine boskaliid – Toimeaine heakskiidu kehtivusaja pikendamise taotlus – Heakskiidu kehtivusaja pikendamine – Viivitus pikendamismenetluse läbiviimisel – Taotlejast sõltumatud põhjused – Vaie – Määruse (EÜ) nr 1367/2006 artikli 10 lõige 1 – Vaide rahuldamata jätmise otsus – Määruse (EÜ) nr 1107/2009 artikkel 17
Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Taimekaitsevahendite turulelaskmine – Määrus nr 1107/2009 – Heakskiidu kehtivusaja pikendamine pikendamismenetluse ajaks – Tingimused – Selle ajavahemiku, mille võrra kehtivusaega pikendatakse, pikkuse kindlaksmääramine pikendamismenetluse raames aset leidnud juhtumi konkreetseid asjaolusid arvestades – Piisav pikkus pikendamismenetluse läbiviimiseks – Automaatse või süstemaatilise pikendamise välistatus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1107/2009, põhjendus 24, artikli 13 lõige 2, artiklid 17, 18 ja 20)
(vt punktid 63–89)
Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Taimekaitsevahendite turulelaskmine – Määrus nr 1107/2009 – Heakskiidu kehtivusaja pikendamine pikendamismenetluse ajaks – Pikendamismenetluse hilinemine taotleja tahtest sõltumatutel põhjustel – Taotleja roll – Kontrollimine komisjoni poolt – Ulatus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1107/2009, artiklid 7 ja 17; komisjoni määrus nr 844/2012, artiklid 1, 3, 6, 7, artikli 11 lõige 5, artikli 12 lõige 3, artikli 13 lõige 3 ja artikli 14 lõige 1)
(vt punktid 99–116)
Kokkuvõte
Üldkohtule esitasid kolm tühistamishagi Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Pollinis France ja Aurelia Stiftung ning Üldkohus (laiendatud koosseisus) tühistas kolm komisjoni otsust, millega jäeti rahuldamata vaie seoses kolme taimekaitsevahendi – boskaliidi, glüfosaadi ja dimoksüstrobiini – heakskiidu kehtivusaja pikendamisega. (
1
)
Üldkohus tõlgendas neis kohtuotsustes esimest korda määruse nr 1107/2009 (
2
) artiklit 17, mis käsitleb toimeaine heakskiidu kehtivusaja pikendamist olukorras, kus otsust heakskiidu kehtivusaja pikendamise kohta ei ole võimalik teha enne heakskiidu tähtaega. Analüüsimisel käsitleti kaht eri aspekti: ajavahemikku, mille võrra kehtivusaega pikendatakse, ja pikendamismenetluse viibimise põhjuseid, mis peavad olema taotlejast sõltumatud.
Hagejad on mittetulundusühingud, mille eesmärk on PAN Europe’i puhul eeskätt pestitsiidide kasutuse vähendamise ja nende kõrvaldamisega seotud tegevuste edendamine, ning Pollinis France’i ja Aurelia Stiftungi puhul keskkonnakaitse.
Dimoksüstrobiin on toimeaine, mida kasutatakse põllumajanduses fungitsiidina ja mis kiideti Euroopa Liidus esimest korda heaks direktiiviga 2006/75 (
3
), kusjuures selle heakskiidu kehtivusaega pikendati 2013. aastal. 2015. aastal lisati dimoksüstrobiin asendamisele kuuluvate ainete loetellu (
4
). Kuid selle heakskiidu kehtivusaega pikendati veel korduvalt põhjendusel, et selle hindamine viibis taotlejatest sõltumatutel põhjustel ning et selle heakskiit aegub tõenäoliselt enne selle pikendamist käsitleva otsuse vastuvõtmist. Nendest pikendamistest eelviimase (
5
) peale esitati vaie, mille komisjon jättis 27. aprilli 2022. aasta otsusega rahuldamata; selle otsuse tühistamist nõuti kohtuasjas T‑412/22.
Boskaliidi puhul on tegemist toimeainega, mis kiideti Euroopa Liidus esimest korda heaks 2008. aastal (
6
) ja mida kasutatakse suktsinaatdehüdrogenaasi inhibiitorite perekonda kuuluvates taimekaitsevahendites. Ka selle toimeaine heakskiidu kehtivusaega pikendati korduvalt põhjendusel, et aine hindamine viibis taotlejatest sõltumatutel põhjustel ning et selle toimeaine heakskiit aegub tõenäoliselt enne selle heakskiidu pikendamist käsitleva otsuse vastuvõtmist. Rakendusmääruse peale, millega 2022. aastal heakskiidu kehtivusaega nii pikendati, esitati vaie, mille komisjon jättis 6. detsembri 2022. aasta otsusega rahuldamata; selle otsuse tühistamist nõuti kohtuasjas T‑94/23.
Glüfosaat on toimeaine, mida kasutatakse laialdaselt herbitsiidides ja mis kiideti liidus esimest korda heaks 2001. aastal (
7
). Selle heakskiidu kehtivusaega pikendati korduvalt põhjendusel, et aine hindamine viibis taotlejatest sõltumatutel põhjustel. Ka 2022. aastal vastu võetud heakskiidu kehtivusaega pikendava rakendusmääruse (
8
) peale esitati vaie, mille komisjon jättis 3. juulil 2023 rahuldamata.
Hagejad vaidlustasid need kolm otsust, millega komisjon jättis vaide rahuldamata, tuginedes eeskätt määruse nr 1107/2009 artikli 17 (
9
) väärale tõlgendamisele ja kohaldamisele.
Üldkohtu hinnang
Seoses esiteks selle ajavahemiku pikkusega, mille võrra kehtivusaega pikendatakse, tuletas Üldkohus kohtuasjades T‑412/22 ja T‑94/23 meelde, et komisjon peab oma pädevuse teostamisel määruse nr 1107/2009 raames arvesse võtma ettevaatuspõhimõtet. Seega võib komisjon toimeaine puhul võtta meetmeid, mis piiravad aine kasutamist, seades esikohale tarbijate ohutuse huvi, ootamata ära selle aine heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse tulemust.
Üldkohus tõlgendab seeläbi määruse nr 1107/2009 artiklit 17 arvestades seda põhimõtet ning samuti artikli sõnastust ning selle konteksti ja selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa säte on.
Sellest sättest tuleneb, et kui taotlejast sõltumatutel põhjustel ilmneb, et toimeaine heakskiidu kehtivusaeg lõpeb tõenäoliselt enne, kui tehakse otsus selle pikendamise kohta, võetakse vastu otsus, millega pikendatakse heakskiidu kehtivusaega taotluse läbivaatamiseks piisava ajavahemiku võrra. Eelnevast tuleneb, et selle ajavahemiku pikkus, mille võrra heakskiidu kehtivusaega pikendatakse, peab vastama pikendamismenetluse raames aset leidnud juhtumi konkreetsetele asjaoludele ning pikendada ei saa automaatselt või koguni süstemaatiliselt.
Lisaks tuleb heakskiidu kehtivusaja pikendamise taotlus esitada hiljemalt kolm aastat enne heakskiidu kehtivusaja lõppu, sest heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetlus põhineb täpse ajakava täitmisel, ja järgida tuleb kiire menetlemise nõuet. Need nõuded on seda olulisemad, et määruse nr 1107/2009 artikli 17 esimese lõigu alusel toimuval toimeaine heakskiidu kehtivusaja pikendamisel on samad tagajärjed kui selle toimeaine esimest korda heaks kiitmisel või heakskiidu kehtivusaja pikendamisel.
Sellest lähtuval asus Üldkohus seisukohale, et määruse nr 1107/2009 artiklis 17 on ette nähtud mehhanism, mida tuleb kohaldada erandkorras. Komisjon peab iga kord, kui ta pikendab toimeaine heakskiidu kehtivusaega, hindama konkreetset juhtumit. Ta peab sellega seoses võtma arvesse asjakohaseid asjaolusid, et määrata kindlaks „piisav ajavahemik“, mis on vajalik aine käimasoleva hindamise lõpuleviimiseks.
Ehkki nimetatud artikkel jätab komisjonile kaalutlusõiguse selle kindlaks määramisel, kui pikk on „piisav ajavahemik“, ei ole see kaalutlusõigus absoluutne. Väljendit „piisav ajavahemik“ tuleb nimelt mõista nii, et see nõuab sellise ajavahemiku kindlaksmääramist, mis ei ole lühem ega pikem kui ajavahemik, mis on vajalik heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse lõpuleviimiseks iga konkreetse juhtumi puhul.
Peale selle peab komisjon juhul, kui ta soovib kohaldada määruse nr 1107/2009 artiklit 17, võtma arvesse heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse kogukestust tagamaks, et see jääb mõistlikkuse piiridesse, arvestades kiire menetlemise põhimõtet. Ei ole lubatav, et heakskiidu kehtivusaja pikendamine, mis on ajutine ja erandlik, võimaldab toimeainel jääda turule ajavahemiku jooksul, mis on oluliselt pikem esimese heakskiidu kehtivusajast, sest vastasel juhul kaotaks selle määrusega kehtestatud heakskiidu kehtivusaja pikendamise süsteem täielikult oma soovitava toime.
Nii tõlgendatuna väljendab määruse nr 1107/2009 artikkel 17 eri asjaomaste huvide tasakaalu, mis on kooskõlas määruse eesmärkide ja ettevaatuspõhimõttega. Ühelt poolt võetakse arvesse huve, mis räägivad selle kasuks, et liidu õigusnormide kohaselt heaks kiidetud ainet ei keelata ettearvamatult selliste viivituste tõttu heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse ajakavas, mis ei sõltu taotleja tahtest. Teiselt poolt on pikendamine vaid ajutine: selle võib katkestada pikendamata jätmise otsus või sellega võivad kaasneda ainete kasutamise piirangud ning eelkõige ei tohi see minna kaugemale sellest, mis on vajalik, võttes arvesse iga üksikjuhtumi asjaolusid.
Mis puudutab teiseks asjaomaste heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluste viibimise põhjuseid, siis tõlgendas Üldkohus kohtuasjades T‑94/23 ja T‑565/23 määruse nr 1107/2009 artikli 17 esimeses lõigus kasutatud väljendit „taotlejast sõltumatutel põhjustel“ tuletades meelde, et kui liidu õigusakti keeleversioonides on erinevusi, tuleb asjaomase õigusnormi tõlgendamisel lähtuda selle õigusakti kontekstist ja eesmärgist, mille osa säte on.
Seoses selle õigusnormi kontekstiga analüüsis Üldkohus taotleja rolli heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluses määruse artikli 17 seisukohast.
Üldkohus märkis sellega seoses, et nii heakskiitmismenetlus kui ka heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetlus algatatakse toimeaine tootja algatusel, kellel on neis keskne roll. Nimelt vastutab taotleja taotluse sisu eest, täiendavate toimikute ja täiendava teabe esitamise eest referentliikmesriigile või Euroopa Toiduohutusametile (EFSA) ning ta võib esitada EFSA‑le märkusi pikendamisaruande kohta. Pikendamise taotleja on menetlusosaline, kes osaleb sel moel menetluse kõigis etappides, ja see võimaldab tal menetluse käiku mõjutada.
Seevastu ei pea pikendamise taotleja seoses heakskiidu kehtivusaja pikendamisega taotlust esitama ja temaga konsulteerimise menetlust ei ole ette nähtud. Komisjon algatab menetluse omal algatusel ja ta peab kontrollima, kas viivitus heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluses on tekkinud „taotlejast sõltumatutel põhjustel“. Eelnevaga arvestades tuleb taotleja käitumist hinnata, võttes arvesse heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse erinevaid etappe, mis eelnevad võimalikule heakskiidu kehtivusaja pikendamisele ja milles ta osales.
Määruse nr 1107/2009 artikli 17 esimese lõigu eesmärkide hulgas peab komisjon omistama erilist tähtsust eesmärgile tagada inimeste ja loomade tervise ning keskkonna kõrgetasemeline kaitse ning ta peab samuti veenduma mitte ainult selles, et taotleja järgis tähtaegu, vaid ka selles, et heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse viibimine ei sõltu taotleja tegevusest. Selles kontekstis on lähenemisviis, mis nõuaks taotlejalt menetluse viibimisega seonduvat tahtlust, liiga piirav ja võib kallutada seadusandja leitud tasakaalu pikendamise taotleja huvide kasuks. Selle tasakaalu järgimiseks on vaja analüüsida objektiivselt ja konkreetselt viivituse põhjuseid, et teha kindlaks, et see viivitus ei sõltu taotleja tahtest, kes peab olema hoolsalt järginud kõiki õigusnorme, mida kohaldatakse pikendamistaotluse ja heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse suhtes.
Kuna komisjon ei analüüsinud konkreetselt taotleja rolli, kohaldas kitsendavat lähenemist pikendamise taotleja rollile seoses heakskiidu kehtivusaja pikendamise menetluse võimaliku viibimisega ning jättis tähelepanuta taotleja võimaliku rolli viivituses olukorras, kus mõni teine osaline aitas viivitusele kas või osaliselt kaasa, siis rikkus komisjon aga määruse nr 1107/2009 artikli 17 tõlgendamisel õigusnormi.
(
1
)	Komisjoni 27. aprilli 2022. aasta otsus Ares(2022) 3275139, komisjoni 6. detsembri 2022. aasta otsus Ares(2022) 8437051 ja komisjoni 3. juuli 2023. aasta otsus Ares(2023) 4611321.
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise ja nõukogu direktiivide 79/117/EMÜ ja 91/414/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2009, L 309, lk 1).
(
3
)	Komisjoni 11. septembri 2006. aasta direktiiv 2006/75/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, et lisada toimeainete hulka dimoksüstrobiin (ELT 2006, L 248, lk 3).
(
4
)	Komisjoni 11. märtsi 2015. aasta rakendusmäärusega (EL) 2015/408, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 1107/2009 (taimekaitsevahendite turulelaskmise kohta) artikli 80 lõiget 7 ja kehtestatakse asendamisele kuuluvate ainete loetelu (ELT 2015, L 67, lk 18).
(
5
)	Komisjoni 25. novembri 2021. aasta rakendusmäärusega (EL) 2021/2068, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 540/2011 seoses toimeainete benfluraliini, dimoksüstrobiini, fluasinaami, flutolaniili, mekoprop-P, mepikvaadi, metiraami, oksamüüli ja püraklostrobiini heakskiidu kehtivusaja pikendamisega (ELT 2021, L 421, lk 25).
(
6
)	Komisjoni 4. aprilli 2008. aasta direktiiviga 2008/44/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeainete bentiavalikarbi, boskaliidi, karvooni, fluoksastrobiini, Paecilomyces lilacinus’e ja protiokonasooli lisamisega (ELT 2008, L 94, lk 13).
(
7
)	Komisjoni 20. novembri 2001. aasta direktiiviga 2001/99/EÜ, millega muudetakse taimekaitsevahendite turuletoomist käsitleva nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ I lisa toimeainete glüfosaadi ja metüültiofeensulfurooni lisamisega (EÜT 2001, L 304, lk 14; ELT eriväljaanne 03/34, lk 182).
(
8
)	Komisjoni 2. detsembri 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/2364, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 540/2011 seoses toimeaine glüfosaadi heakskiidu kehtivusaja pikendamisega (ELT 2022, L 312, lk 99).
(
9
)	Määruse nr 1107/2009 artikli 17 esimene lõik on sõnastatud järgmiselt: „[k]ui taotlejast sõltumatutel põhjustel ilmneb, et heakskiidu kehtivusaeg lõpeb tõenäoliselt enne, kui tehakse otsus selle pikendamise kohta, võetakse vastavalt artikli 79 lõikes 3 osutatud regulatiivkomitee menetlusele vastu otsus, millega pikendatakse heakskiidu kehtivusaega taotluse läbivaatamiseks piisava ajavahemiku võrra“. Sama määruse artikli 17 kolmandas lõigus on ette nähtud asjaolud, mida tuleb arvesse võtta selle ajavahemiku kindlaksmääramisel, mille võrra kehtivusaega pikendatakse, nimelt „a) nõutud teabe esitamiseks vajalik aeg; b) menetluse lõpuleviimiseks vajalik aeg; c) kui see on asjakohane, vajadus tagada artiklis 18 sätestatud sidusa tööprogrammi kehtestamine“.