62024TJ0144
ÜLDKOHTU OTSUS (kaheksas koda laiendatud koosseisus)
9. juuli 2025 (
*1
)
Euroopa Liidu kaubamärk – Tühistamismenetlus – Euroopa Liidu sõnamärk BIENENBEISSER – Kaubamärgi tegelik kasutamine – Määruse (EL) 2017/1001 artikli 58 lõike 1 punkt a – Tegeliku kasutamise tõendamine – Kasutamine seoses kaupadega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud – Nizza klassifikatsiooni funktsioon – Homogeenne tootekategooria – Õhutusavakapslid – Põhjendamiskohustus
Kohtuasjas T‑144/24,
Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV, asukoht Hoogeveen (Madalmaad), esindaja: advokaat H. Roerdink,
hageja,
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), esindajad: T. Klee ja V. Ruzek,
kostja,
teine pool EUIPO apellatsioonikoja menetluses oli
Sören Pürschel, elukoht Frankfurt (Saksamaa),
ÜLDKOHUS (kaheksas koda laiendatud koosseisus),
koosseisus: koja president S. Papasavvas, kohtunikud A. Kornezov (ettekandja), D. Petrlík, K. Kecsmár ja S. Kingston,
kohtusekretär: ametnik R. Ūkelytė,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 9. jaanuari 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Hageja Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV on ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis esitanud nõude tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) viienda apellatsioonikoja 9. jaanuari 2024. aasta otsus (asi R 793/2023‑5) (edaspidi „vaidlustatud otsus“).
Vaidluse taust
2
Hagejad esitasid 26. novembril 2009 EUIPO‑le taotluse registreerida ELi kaubamärgina sõnaline tähis BIENENBEISSER. Taotlus avaldati 23. juunil 2010 ja pärast osalist loobumist 8. jaanuaril 2010 registreeriti kaubamärk 6. oktoobril 2010.
3
Asjaomane kaubamärk registreeriti kaupade tähistamiseks, mis kuuluvad märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni 15. juuni 1957. aasta Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassidesse 6 ja 19 ning vastavad neis klassides järgmisele kirjeldusele:
–
klass 6: „metallist ehitusmaterjalid, k.a õhutusavakapslid; väikesed metallkaubad, k.a õhutusavakapslid; metalltooted, mis ei kuulu teistesse klassidesse, nimelt õhutusavakapslid“;
–
klass 19: „ehitusmaterjalid, v.a metallist, k.a. õhutusavakapslid“.
4
EUIPO apellatsioonikoja menetluse teine pool, Sören Pürschel, esitas 29. aprillil 2021 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määruse (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1) artikli 58 lõike 1 punkti a alusel taotluse tuvastada asjaomase kaubamärgi tühisus seoses eespool punktis 3 nimetatud kaupadega.
5
Tühistamisosakond rahuldas 14. veebruaril 2023 selle taotluse osaliselt ja tuvastas vaidlusaluse kaubamärgi tühisuse seoses selle kaubamärgiga hõlmatud, klassi 6 kuuluvate järgmiste kaupadega „metallist ehitusmaterjalid, v.a. õhutusavakapslid; väikesed metallkaubad, v.a õhutusavakapslid“ ning kõigi klassi 19 kuuluvate kaupadega.
6
Hageja esitas 13. aprillil 2023 tühistamisosakonna otsuse peale kaebuse, milles palus selle otsuse tühistada osas, milles sellega tunnistati tühistatuks tema õigused vaidlusalusele kaubamärgile seoses klassi 19 kuuluvate kaupadega „ehitusmaterjalid, v.a metallist, k.a õhutusavakapslid“.
7
Vaidlustatud otsusega jättis apellatsioonikoda kaebuse rahuldamata.
Poolte nõuded
8
Hageja palub Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus osas, milles apellatsioonikoda tuvastas vaidlustatud kaubamärgi tühisuse klassi 19 kuuluvate kaupade puhul;
–
mõista kohtukulud välja EUIPO‑lt.
9
EUIPO palub Üldkohtul:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
juhul, kui korraldatakse kohtuistung, mõista kohtukulud välja hagejalt.
Hagi ese
10
Kõigepealt tuleb märkida, et nagu nähtub eespool punktidest 5–7, päädis EUIPO menetlus sellega, et vaidlusaluse kaubamärgi registreering jäi kehtima klassi 6 kuuluvate kaupade suhtes, s.o „metallist ehitusmaterjalid, k.a õhutusavakapslid; väikesed metallkaubad, k.a õhutusavakapslid; metalltooted, mis ei kuulu teistesse klassidesse, nimelt õhutusavakapslid“ (edaspidi „metallist õhutusavakapslid“). Niisiis on vaidlustatud otsus jõustunud seoses nende kaupadega, mis ei ole hõlmatud käesoleva hagi esemega.
11
Lisaks on hageja hagiavalduse punktis 1.2 esitanud nõude tühistada vaidlustatud otsus osas, milles apellatsioonikoda jättis tema kaebuse rahuldamata ja tühistas vaidlusaluse kaubamärgi seoses klassi 19 kuuluvate kaupadega „ehitusmaterjalid, v.a metallist, k.a. õhutusavakapslid“. Siiski on apellatsioonikoda osutatud punktis ning hagiavalduse punktides 1.3 ja 1.6 sisuliselt täpsustanud, et ta palub vaidlustatud otsuse tühistada osaliselt üksnes osas, milles see puudutab klassi 19 kuuluvaid kaupu, st „ehitusmaterjalid, v.a metallist, nimelt õhutusavakapslid“ (edaspidi „õhutusavakapslid, mis ei ole metallist“).
12
Seetõttu ei ole hageja oma esimeses nõudes vaidlusaluse kaubamärgi tühistamist seoses klassi 19 kuuluvate muude muust materjalist kui metall ehitusmaterjalidega peale õhutusavakapslite, mida hageja kinnitas kohtuistungil.
Õiguslik käsitlus
13
Hageja põhjendab oma hagi kolme väitega, millest esimese kohaselt on valesti kohaldatud Nizza kokkuleppega kehtestatud klassifikatsioonisüsteemi, teise kohaselt on valesti tõlgendatud kohtupraktikat ja kolmanda kohaselt on tegeliku kasutamise tõendamise suhtes analoogia alusel kohaldatud määruse 2017/1001 artikli 33 lõiget 7. Kuna need väited on omavahel seotud, tuleb neid analüüsida koos.
14
Määruse 2017/1001 artikli 58 lõike 1 punkti a kohaselt kuulutatakse ELi kaubamärgi omaniku õigused tühistatuks EUIPO‑le esitatud taotluse alusel, kui kaubamärki ei ole Euroopa Liidus viie järjestikuse aasta jooksul tegelikult kasutatud kaupade või teenuste puhul, mille jaoks see on registreeritud, ja mõjuvaid põhjusi kasutamata jätmiseks ei ole.
15
Vastavalt komisjoni 5. märtsi 2018. aasta delegeeritud määruse (EL) 2018/625, millega täiendatakse määrust 2017/1001 ja tunnistatakse kehtetuks delegeeritud määrus (EL) 2017/1430 (ELT 2018, L 104, lk 1), artikli 10 lõigetele 3 ja 4, mida vastavalt delegeeritud määruse 2018/625 artikli 19 lõikele 1 kohaldatakse tühistamismenetlusele, tuleb esitada tõendid kaubamärgi kasutamise koha, aja, ulatuse ja olemuse kohta, milleks üldjuhul võib olla selline tõendusmaterjal nagu pakendid, etiketid, hinnakirjad, kataloogid, arved, fotod ja ajakirjanduses avaldatud reklaamkuulutused ning määruse 2017/1001 artikli 97 lõike 1 punktis f ette nähtud kirjalikud ütlused.
16
Kaubamärgi tegeliku kasutamise hindamine peab põhinema nende faktide ja asjaolude kogumil, mille abil on võimalik kindlaks teha, kas kaubamärgi kaubanduslik kasutamine on tegelik, milleks on eelkõige kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenuste jaoks vastavas majandussektoris turuosa säilitamiseks või loomiseks põhjendatuks peetav kasutamine, kaupade või teenuste olemus, turu omadused, kaubamärgi kasutamise ulatus ja sagedus (vt 13. veebruari 2015. aasta kohtuotsus Husky CZ vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Husky of Tostock (HUSKY), T‑287/13, EU:T:2015:99, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
17
Kaubamärgi tegelikku kasutamist ei saa tõendada tõenäolisuse või oletustega, vaid see peab tuginema konkreetsetele ja objektiivsetele tõenditele kaubamärgi reaalse ja piisava kasutamise kohta asjaomasel turul (vt 11. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Hecht Pharma vs. EUIPO – Gufic BioSciences (Gufic), T‑346/21, EU:T:2023:2, punkt 24 (ei avaldata) ja seal viidatud kohtupraktika).
18
Hageja argumente tuleb analüüsida neist kaalutlustest lähtudes.
19
Hageja väidab sisuliselt, et ta on vaidlusalust kaubamärki tegelikult kasutanud nii klassi 6 kui ka klassi 19 kuuluvate kaupade homogeense kategooria „õhutusavakapslid“ jaoks. Tema sõnul võimaldab see, kui tõendatakse selle kaubamärgi kasutamine metallist õhutusavakapslite jaoks, säilitada asjaomase kaubamärgi registreeringu kehtivuse ka nende õhutusavakapslite jaoks, mis on ei ole metallist. Asjaolu, et metallist õhutusavakapslid ja õhutusavakapslid, mis ei ole metallist, kuuluvad Nizza klassifikatsiooni kahte eri klassi, ei sea kahtluse alla tõika, et „õhutusavakapslid“ moodustavad ühe ja sama kaubakategooria. Esiteks on mainitud klassifikatsioon kehtestatud puhtalt halduslikel eesmärkidel. Teiseks on nii metallist õhutusavakapslitel kui ka õhutusavakapslitel, mis ei ole metallist, sama kasutuseesmärk ja otstarve – hoida ära kahjurite pääs telliskonstruktsioonide vahele nii, et ühtlasi on tagatud nende konstruktsioonide õhutamine –, mille tulemusel on need mõlemat tüüpi õhutusavakapslid vastastikku asendatavad. Lisaks väidab hageja, et tal on õigustatud huvi laiendada tulevikus oma tootevalikut, lisades sellesse ka õhutusavakapslid, mis ei ole metallist. Peale selle on tema sõnul võimalik määruse 2017/1001 artikli 33 lõike 7 põhjal järeldada, et kui kaupadel on sama kasutuseesmärk ja otstarve, võib kaubamärgi tegeliku kasutamise tõendamine teatavasse klassi kuuluva kauba jaoks olla mõjuv põhjus, miks kaubamärk peab jääma kaitstuks muude sarnaste kaupade jaoks, mis kuuluvad teistesse klassidesse.
20
EUIPO väidab, et kuigi Nizza klassifikatsioon kehtestati puhtalt halduslikel eesmärkidel, tuleb seda vajaduse korral kasutada, et teha kindlaks nende kaupade ulatus ja olemus, mille jaoks kaubamärk on registreeritud. Samuti võib kõnealust klassifikatsiooni ja selle selgitavaid märkusi võtta arvesse tõlgendamise eesmärgil või kaupade täpse kirjeldamise otstarbel. EUIPO hinnangul tuleb vaidlusaluse kaubamärgi kaitse ulatuse hindamisel eelkõige arvesse võtta seda, et ehitusmaterjale klassifitseeritakse erinevalt, lähtudes materjalist – st metall ja muu materjal, v.a metall –, millest need on valmistatud. Lisaks ei ole määruse 2017/1001 artikli 33 lõige 7 kaubamärgi tegeliku kasutamise hindamisel asjakohane.
21
Kohtuistungil tegi EUIPO oma argumentides teatavaid mööndusi, märkides sisuliselt, et tühistamismenetluses tuleb esimesena kindlaks määrata vaidlusaluse kaubamärgi kaitse ulatus Nizza klassifikatsiooni ja selle selgitavate märkuste alusel ning teisena määrata kindlaks need kaubad ja teenused, mille puhul on vaidlusaluse kaubamärgi asjaomase ajavahemiku vältel turul kasutamine kaubamärgi omaniku esitatud tõendusmaterjali põhjal tõendatud. Tema hinnangul ei eksinud apellatsioonikoda, kui leidis, et kõnealune klassifikatsioon ja selle selgitavad märkused on vaidlustatud kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramisel asjakohased. Seevastu möönis ta sisuliselt, et kuna vaidlusalune kaubamärk on registreeritud korraga nii metallist õhutusavakapslite jaoks kui ka õhutusavakapslite jaoks, mis ei ole metallist, siis ei saa välistada, et käsitledes kaupu, mille jaoks kõnealust kaubamärki on asjaomase ajavahemiku vältel turul kasutatud, on vaja analüüsida, kas need kaubad kuuluvad samasse homogeensesse kaubakategooriasse, ning nõustus, et kohtupraktikast tulenevalt on sel otstarbel kasutamise puhul mainitud klassifikatsiooni asjakohasus piiratud. Ta tõdes, et apellatsioonikoda ei ole seda küsimust analüüsinud, mistõttu on võimalik, et vaidlustatud otsus on põhjendamata.
22
Apellatsioonikoda on vaidlustatud otsuses kõigepealt märkinud, et tõendid vaidlusaluse kaubamärgi kasutamise kohta puudutavad ainult üht laadi kaupu, nimelt metallist õhutusavakapsleid, mis on mõeldud paigaldamiseks tellistest müüritise täitmata püstvuukidesse, et takistada mesilaste, herilaste, hiirte ja muude kahjurite pääsu konstruktsiooni sisse nii, et ühtlasi säilib selle õhutatus. Ta on osutanud ka sellele, et mainitud toodet on kirjeldatud eri sõnastusi kasutades, ent tegemist on ühe ja sama tootega, nimelt õhutusavakapsliga. Pooled neile kaalutlustele vastu ei vaidle.
23
Järgmiseks on apellatsioonikoda märkinud, et hageja esitatud tõendid puudutavad konkreetselt klassi 6 kuuluvaid metallist õhutusavakapsleid, mitte klassi 19 kuuluvaid õhutusavakapsleid, mis ei ole metallist – millele pooled samuti vastu ei vaidle. Selle põhjal on apellatsioonikoda teinud järelduse, et tõendatud on vaidlusaluse kaubamärgi kasutamine üksnes metallist õhutusavakapslite puhul. Selle järelduse toetuseks on apellatsioonikoda esile toonud Nizza klassifikatsiooni tähtsuse kaubamärgi kaitse ulatuse piiritlemisel, väites, et kaubamärgist tulenevad õigused võivad olla kehtivad üksnes siis, kui kaubamärki kasutatakse turul nende kaupade või teenuste puhul, mille jaoks see on registreeritud. Tema hinnangul põhineb nimetatud klassifikatsioonis vahetegu ühelt poolt klassi 6 ja teiselt poolt klassi 19 kuuluvate ehitusmaterjalide vahel sellel, mis materjalist need on valmistatud. Apellatsioonikoja sõnul on sellisel juhul selle klassifikatsiooni mõju „veel ilmsem“ ja hageja valitud klass on „esmatähtis“.
24
Lõpuks on apellatsioonikoda märkinud, et hageja argumendid, millega ta soovis tõendada, et metallist õhutusavakapslid ja õhutusavakapslid, mis ei ole metallist, kuuluvad samasse homogeensesse kaubakategooriasse, ei mõjuta kuidagi vaidlusaluse kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramist, ning lükkas need argumendid asjasse puutumatuna tagasi põhjusel, et kasutamise kohta tuleb esitada tõendid Nizza klassifikatsiooni kohaselt klassifitseeritud kaupade loetelus sisalduvate kaupade kohta, mitte turutavade või turuolukorra analüüsi põhjal. Lisaks on ta märkinud, et igal juhul ei ole hageja esitatud dokumendid piisavad tõendamaks, et turul pakutakse metallist õhutusavakapslite „identseid alternatiive“, mis on valmistatud plastist või muust materjalist.
25
Sellega seoses tuleb märkida – nagu EUIPO kohtuistungil õigesti selgitas –, et määruse 2017/1001 artikli 58 lõike 1 punkti a kohaselt tuleb selleks, et hinnata, kas kaubamärki on selle artikli tähenduses tegelikult kasutatud „kaupade või teenuste puhul, mille jaoks see on registreeritud“, tuleb esiteks kindlaks teha asjaomase kaubamärgi kaitse ulatus ja teiseks nende kaupade või teenuste liik, mille jaoks seda kaubamärki on asjaomase ajavahemiku vältel turul tegelikult kasutatud, et saaks kontrollida, kas asjaomase kaubamärgi kaitse on sellise ulatusega, et need kaubad ja teenused on sellega hõlmatud.
26
Esiteks tuleb seoses vaidlusaluse kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramisega rõhutada, et apellatsioonikoda võib selle ulatuse kindlaksmääramiseks kasutada Nizza klassifikatsiooni (vt selle kohta 5. märtsi 2025. aasta kohtuotsus Funline International vs. EUIPO – MS Trade (JUNGLE JUICE), T‑26/24, ei avaldata, EU:T:2025:206, punkt 33).
27
Kohtupraktikast tuleneb, et Nizza klassifikatsiooni – mis tõepoolest on halduslikku laadi – tuleb siiski vajaduse korral kasutada selleks, et kindlaks teha, millised kaubad on kaubamärgi registreeringuga hõlmatud, või isegi nende kaupade olemuse kindlakstegemiseks, mille jaoks kaubamärk on registreeritud (10. septembri 2014. aasta kohtuotsus DTM Ricambi vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – STAR (STAR), T‑199/13, ei avaldata, EU:T:2014:761, punkt 35).
28
Eelkõige juhul, kui nende kaupade või teenuste, mille jaoks kaubamärk on registreeritud, loetelu sõnastus on nii üldine, et sellega võivad olla hõlmatud väga erinevad kaubad või teenused, ei saa välistada, et tõlgendamisel või kaupade või teenuste täpse kirjelduse kindlaksmääramiseks võetakse arvesse klasse, mille kaubamärgi taotleja on Nizza klassifikatsioonist valinud (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Erwin Müller vs. EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (NOVUS), T‑89/17, ei avaldata, EU:T:2018:353, punkt 33; vt ka 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Allergan Holdings France vs. EUIPO – Dermavita Company (JUVEDERM), T‑397/20, ei avaldata, EU:T:2021:653, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Selleks tuleb vaidlusaluse kaubamärgiga hõlmatud kaupade päiseid tõlgendada süstemaatiliselt, lähtudes Nizza klassifikatsiooni loogikast ja süsteemist, võttes ühtlasi arvesse klasside kirjeldusi ja selgitavaid märkusi, mis on asjakohased nende kaupade olemuse ja otstarbe kindlaksmääramisel, mille jaoks see kaubamärk on registreeritud (vt selle kohta 10. septembri 2014. aasta kohtuotsus STAR, T‑199/13, ei avaldata, EU:T:2014:761, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Nagu nähtub eespool punktist 23, on apellatsioonikoda käesoleval juhul vaidlusaluse kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramisel viidanud Nizza klassifikatsioonile ja selle selgitavatele märkustele. Nii on apellatsioonikoda märkinud, et kõnealuse kaubamärgiga hõlmatud klasside vastavatest selgitavatest märkustest nähtub, et klassi 6 kuuluvad metallist ehitusmaterjalid ja klassi 19 kuuluvad ehitusmaterjalid, mis on muust materjalist kui metallist. Seega võis apellatsioonikoda ilma viga tegemata tugineda sellele klassifikatsioonile ja selle selgitavatele märkustele, et määrata kindlaks selle kaubamärgi kaitse ulatus.
31
Mis teiseks puudutab nende kaupade või teenuste liigi kindlakstegemist, mille jaoks vaidlusalust kaubamärki asjaomase ajavahemiku vältel on turul tegelikult kasutatud, kontrollimaks, kas seda liiki kaubad või teenused on hõlmatud asjaomase kaubamärgi kaitse ulatusega, siis tuleb käesoleval juhul märkida, et vaidlust ei ole selles, et hageja on seda kaubamärki kasutanud vaid osa nende kaupade jaoks, mille jaoks see oli registreeritud.
32
Sellega seoses tuleb märkida, et määruse 2017/1001 artikli 58 lõikes 2 on ette nähtud, et kui kaubamärgi omaniku õiguste tühistamise põhjused on olemas ainult mõnede kaupade või teenuste puhul, mille jaoks ELi kaubamärk on registreeritud, kuulutatakse need õigused tühistatuks üksnes seoses asjaomaste kaupade või teenustega.
33
Määruse 2017/1001 artikli 58 lõike 2 sätetega, mille kohaselt on võimalik lugeda vaidlusalune kaubamärk registreerituks vaid mõnede kaupade ja teenuste jaoks, mille puhul kaubamärgi tegelik kasutamine on tõendatud, on esiteks piiratud registreeringust tulenevaid vaidlusaluse kaubamärgi omaniku õigusi ning teiseks tuleb neid sätteid tõlgendada kooskõlas nimetatud omaniku õiguspäraste huvidega, et tal oleks tulevikus võimalik – jäädes nende kaupade ja teenuste, mille jaoks kaubamärk oli registreeritud, kirjelduse piiridesse – kaupade ja teenuste valikut laiendada, tuginedes nimetatud kaubamärgi registreeringust tulenevale kaitsele (vt selle kohta 23. septembri 2020. aasta kohtuotsus Polfarmex vs. EUIPO – Kaminski (SYRENA), T‑677/19, ei avaldata, EU:T:2020:424, punkt 112 ja seal viidatud kohtupraktika; vt selle kohta samuti analoogia alusel 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus ACTC vs. EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, punkt 51).
34
Mis puudutab direktiivi 2017/1001 artikli 58 lõikes 2 kasutatud mõistet „ainult mõned kaubad või teenused“, siis tuleb märkida, et tarbija, kes soovib osta kaupa või teenust, mis kuulub kaupade või teenuste sellisesse kategooriasse, mis on määratletud eriti täpselt ja üksikasjalikult, kuid mida ei ole siiski võimalik jaotada arvestatavateks alajaotusteks, seostab selle kauba- või teenusekategooria jaoks vaidlusaluse kaubamärgiga kõiki sellega hõlmatud kaupu või teenuseid, mistõttu kaubamärk täidab oma peamist ülesannet tagada sellega tähistatud kaupade või teenuste päritolu. Neil asjaoludel piisab, kui kaubamärgi omanikul on kohtustus tõendada kaubamärgi tegelikku kasutamist sellesse homogeensesse kategooriasse kuuluvate kaupade või teenuste ühe osa suhtes (16. juuli 2020. aasta kohtuotsus ACTC vs. EUIPO, C‑714/18 P, EU:C:2020:573, punkt 42, ja 16. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Telefónica Germany vs. EUIPO – ePlus (e.plus), T‑570/23, ei avaldata, EU:T:2024:694, punkt 17).
35
Seevastu kaupade või teenuste puhul, mis kuuluvad laia kategooriasse, mida võib jagada mitmeks iseseisvaks alamkategooriaks, tuleb selle kategooria kaupade või teenuste jaoks registreeritud kaubamärgi omanikult nõuda, et ta tõendaks oma kaubamärgi tegelikku kasutamist iga iseseisva alamkategooria jaoks, ning kui ta seda ei tee, siis saab tema õigused kaubamärgile lõppenuks tunnistada osas, mis puudutab iseseisvaid alamkategooriaid, mille kohta ta tegelikku kasutamist tõendanud ei ole (vt 16. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus e.plus, T‑570/23, ei avaldata, EU:T:2024:694, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Tuleb siiski märkida, et ehkki määruse 2017/1001 artikli 58 lõike 2 tähenduses mõiste „kasutamine mõnede [kaupade või teenuste] jaoks“ mõte on tagada, et kaubamärgid, mida asjaomase kaubakategooria jaoks kasutatud ei ole, jääksid kasutatavaks, ei tohi kaubamärgi omanik selle tagajärjel siiski jääda ilma kogu kaitsest selliste kaupade puhul, mis küll ei ole rangelt identsed nendega, mille puhul ta on tegelikku kasutamist tõendanud, kuid mis ei erine oluliselt kaupadest, mis kuuluvad samasse kaubagruppi, mida on võimalik jagada ainult suvaliselt. Tuleb täheldada, et praktikas on kaubamärgi omanikul võimatu tõendada, et kaubamärki on kasutatud kõigi mõeldavate registreeringuga hõlmatud kaupade teisendite jaoks. Järelikult ei saa määruse 2017/1001 artikli 58 lõike 2 tähenduses mõistet „mõned kaubad või teenused“ käsitada nii, et sellega on hõlmatud kõik analoogsete kaupade või teenuste kaubanduslikud teisendid, vaid üksnes nii, et sellega on hõlmatud sellised kaubad või teenused, mis on piisavalt erinevad, et moodustada teatava ühtse kategooria või alamkategooria (14. juuli 2005. aasta kohtuotsus Reckitt Benckiser (España) vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Aladin (ALADIN), T‑126/03, EU:T:2005:288, punkt 46; vt ka 16. mai 2013. aasta kohtuotsus Aleris vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Carefusion 303 (ALARIS), T‑353/12, ei avaldata, EU:T:2013:257, punkt 19 ja seal viidatud kohtupraktika).
37
Mis puutub küsimusse, kas kaubad kuuluvad sellisesse ühtsesse alamkategooriasse, mida ei saa jagada mitmeks iseseisvaks alamkategooriaks, siis kohtupraktikast tuleneb, et kuna tarbija soovib leida eelkõige sellise kauba või teenuse, mis vastab tema spetsiifilistele vajadustele, siis on asjaomase kauba või teenuse kasutuseesmärgil või otstarbel tarbija valiku tegemisel oluline osakaal. Kuivõrd enne mis tahes ostu sooritamist lähtub tarbija kasutuseesmärgi või otstarbe kriteeriumist, siis on see peamine kriteerium kaupade või teenuste ühtse alamkategooria määratlemisel (vt selle kohta 16. mai 2013. aasta kohtuotsus ALARIS, T‑353/12, ei avaldata, EU:T:2013:257, punkt 22, ja 7. novembri 2019. aasta kohtuotsus Intas Pharmaceuticals vs. EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS), T‑380/18, EU:T:2019:782, punkt 94 (ei avaldata) ja seal viidatud kohtupraktika).
38
Sellest järeldub, et EUIPO‑l ei saa olla kohustust piirduda kaupade või teenuste ühtse kategooria määratlemisel Nizza klassifikatsioonis sõnaselgelt nimetatud kaupade ja teenuste määratlusega (vt selle kohta 16. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Fractal Analytics vs. EUIPO – Fractalia Remote Systems (FRACTALIA), T‑194/23, ei avaldata, EU:T:2024:696, punkt 155).
39
Hinnangu andmisel sellele, kas kaubad või teenused, mille jaoks kaubamärgi omanik on kaubamärki kasutanud, kuuluvad iseseisvasse kategooriasse, on oluline üksnes see, kas tarbija, kes soovib osta asjaomase kaubamärgiga hõlmatud kaupade või teenuste kategooriasse kuuluvat kaupa või teenust, seostab selle kaubamärgiga kõiki sellesse kategooriasse kuuluvaid kaupu või teenuseid (vt selle kohta 22. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Ferrari, C‑720/18 ja C‑721/18, EU:C:2020:854, punkt 43). Neil asjaoludel tuleb apellatsioonikojal käsitleda tõendeid asjaomase majandussektori kontekstis (vt selle kohta 8. mai 2017. aasta kohtuotsus Les Éclaires vs. EUIPO – L’éclaireur International (L’ECLAIREUR), T‑680/15, ei avaldata, EU:T:2017:320, punkt 85).
40
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et hageja esitas EUIPO talitustes argumente ja eri tõendeid selle kohta, et metallist õhutusavakapslitel ja õhutusavakapslitel, mis ei ole metallist, mille jaoks vaidlusalune kaubamärk on registreeritud, oli sama kasutuseesmärk ja otstarve, nimelt takistada mesilastel ja muudel putukatel või kahjurloomadel pääseda telliskonstruktsiooni sisse, säilitades samal ajal sellise konstruktsiooni ventilatsiooni, olenemata materjalist, millest need õhutusavakapslid on valmistatud. Lisaks väitis ta, et metallist õhutusavakapslid ja õhutusavakapslid, mis ei ole metallist – kusjuures viimased võivad olla valmistatud näiteks vastupidavast plastikust –, on välimuselt samasugused, nende turustuskanalid on samad ja need on sama tõhusad ja toimivad, mistõttu kõnealuste toodete materjal on asjaomase avaliku valiku tegemise seisukohalt üksnes teisejärgulise tähtsusega. Selle põhjal väitis ta, et metallist õhutusavakapslid ja õhutusavakapslid, mis ei ole metallist, kuuluvad samasse homogeensesse kaubakategooriasse, nimelt „õhutusavakapslite“ kategooriasse.
41
Nagu eespool punktis 24 märgitud, lükkas apellatsioonikoda need argumendid tagasi, märkides vaidlustatud otsuse punktis 97, et need ei mõjuta mingil moel vaidlusaluse kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramist seoses kaupadega, mille jaoks see kaubamärk on registreeritud, ning tõdes osutatud otsuse punktis 98, et asjaolu, et metallist õhutusavakapslid võivad teataval määral sarnaneda muust materjalist valmistatud õhutusavakapslitega, ei ole käesoleval juhul asjakohane, kuivõrd apellatsioonikoda andis hinnangu küsimuses, kas kasutamine oli tõendatud seoses registreeritud kaupadega, mitte ei analüüsinud olukorda turul. Viidatud otsuse samas punktis lisas apellatsioonikoda, et igal juhul ei piisa hageja esitatud dokumentidest, et tõendada, et turul pakutakse metallist õhutusavakapslite plastist või muust materjalist „identseid asenduslahendusi“.
42
Tuleb aga meenutada, et poole huve kahjustava otsuse põhjendus peab andma õigussubjektile vajalikku teavet, et tal oleks võimalik kindlaks teha, kas otsus on piisavalt põhjendatud, ja võimaldama liidu kohtul kontrollida selle otsuse õiguspärasust. Järelikult kujutab põhjenduse puudumine või ebapiisav põhjendus endast avalikul huvil põhinevat väidet, mille kohus peab vajaduse korral tõstatama omal algatusel (vt selle kohta 20. veebruari 1997. aasta kohtuotsus komisjon vs. Daffix, C‑166/95 P, EU:C:1997:73, punktid 23 ja 24, ning 23. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus Institut für Lernsysteme vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Educational Services (ELS), T‑388/00, EU:T:2002:260, punkt 59).
43
Kohtuistungil kuulas Üldkohus pooled ära seoses vaidlustatud otsuse võimaliku põhjenduse puudumisega küsimuses, kas „õhutusavakapslid“ võivad endast kujutada homogeenset kaubakategooriat, ning nagu on märgitud eespool punktis 21, möönis EUIPO, et on võimalik, et vaidlustatud otsus on selles küsimuses põhjendamata.
44
Sellega seoses tuleb märkida, et hageja argumendid, mis on ära toodud eespool punktis 40, ei mõjuta tõepoolest kuidagi vaidlustatud kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramist, nagu nähtub eespool punktidest 26–30. Nagu apellatsioonikoda on pealegi vaidlustatud otsuse punktis 97 õigesti märkinud, tuleb siiski tõdeda, et need argumendid ei puuduta kõnealuse kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramist, vaid küsimust, kas kaubad, mille jaoks seda asjaomasel ajavahemikul turul tegelikult kasutati, kuuluvad ühte ja samasse homogeensesse kaubakategooriasse, nimelt „õhutusavakapslite“ kategooriasse. Need argumendid käivad seega eespool punktis 25 meenutatud analüüsi teise etapi kohta.
45
Seega ei võimalda vaidlustatud otsuse punktis 97 esitatud põhjendused osas, milles need puudutavad vaidlusaluse kaubamärgi kaitse ulatuse kindlaksmääramist, hagejal mõista põhjusi, miks apellatsioonikoda tema argumendid tagasi lükkas, ega Üldkohtul seda osa kontrollida.
46
Samuti ei esitanud apellatsioonikoda piisavalt põhjendusi, miks ta sellele järeldusele jõudis, piirdudes vaidlustatud otsuse punktis 98 märkimisega, et asjaolu, et metallist õhutusavakapslid võivad olla teatud määral sarnased muust materjalidest valmistatud õhutusavakapslitega, ei ole käesolevas asjas asjakohane, kuna ta ei anna hinnangut turuolukorra analüüsile, ning et igal juhul ei ole hageja esitatud tõendid „piisavad“ selleks, et tõendada, et turul on metallist õhutusavakapslitega „identseid [plastist või muust materjalist] asendustooteid“. Nimelt ei nähtu sellest otsusest, miks – eelkõige käesoleva juhtumi eripära ja eespool punktis 39 viidatud kohtupraktikat arvestades – eespool punktis 40 meenutatud argumendid, mille toetuseks on esitatud eri tõendeid, ei ole „piisavad“, ega põhjused, miks turuolukorra analüüs ei ole asjakohane.
47
Seega tuleb tõdeda, et vaidlustatud otsus on selles osas põhjendamata.
48
Seda järeldust ei sea kahtluse alla muud vaidlustatud otsuses esitatud kaalutlused.
49
Esiteks ei saa – kuivõrd apellatsioonikoda märkis vaidlustatud otsuses, et käesoleval juhul on klassi „valik“ esmatähtis – hagejale ette heita, et ta „valis“ vaidlusaluse kaubamärgi registreerimiseks kaks erinevat klassi. Nimelt ei tulene – nagu hageja muide õigesti märkis – Nizza klassifikatsioonist võimalus registreerida kaubamärk kaubakategooria „õhutusavakapslid“ jaoks ühesainsas klassis, vaid sellest tulenevalt tuleb registreering teha kahe eri klassi jaoks sõltuvalt materjalist, millest asjaomased õhutusavakapslid on valmistatud, ning seda kinnitas ka EUIPO kohtuistungil.
50
Teiseks ei võimalda viited 26. aprilli 2023. aasta kohtuotsusele Wenz Kunststoff vs. EUIPO – Mouldpro (MOULDPRO) (T‑794/21, ei avaldata, EU:T:2023:211) heastada seda, et vaidlustatud otsuses puudub põhjendus, millisele asjaolule on osutatud eespool punktis 47.
51
Nimelt erineb selle kohtuasja faktiline ja õiguslik raamistik, milles tehti 26. aprilli 2023. aasta kohtuotsus MOULDPRO (T‑794/21, ei avaldata, EU:T:2023:211), käesoleva vaidluse omast. Nimetatud kohtuasjas esitas kaubamärgi omanik selleks, et tõendada kaubamärgi tegelikku kasutamist kaupade jaoks, mis kuuluvad klassi 17, millega on hõlmatud üksnes plasttooted, tõendid metalltoodete kohta, kuigi see kaubamärk ei olnud selliste kaupade jaoks registreeritud. Seega sisuliselt ei olnud kaubamärgi omanik kasutanud asjaomast kaubamärki kaupade jaoks, mille jaoks see kaubamärk oli registreeritud, vaid muude kaupade jaoks, mis ei olnud selle kaubamärgiga hõlmatud.
52
Neil konkreetsetel asjaoludel ja selleks, et määrata kindlaks asjaomase kaubamärgi kaitse ulatus, leidis Üldkohus Nizza klassifikatsioonile ja selle selgitavatele märkustele tuginedes, et asjaomase kaubamärgi kaitse ulatusega on hõlmatud üksnes muust materjalist kui metall valmistatud kaubad, ning kuna seda kaubamärki ei ole selliste kaupade jaoks üldse kasutatud, tuleb tühistada kaubamärgi omaniku õigused kaubamärgile.
53
Erinevalt kaubamärgi omanikust kohtuasja puhul, milles tehti 26. aprilli 2023. aasta kohtuotsus MOULDPRO (T‑794/21, ei avaldata, EU:T:2023:211), ei ole hageja käesoleval juhul väitnud, et vaidlusalust kaubamärki on kasutatud kaupade jaoks, mille jaoks see ei ole registreeritud. Seega ei ole käesolevas kohtuasjas tegemist kaubamärgi kasutamisega kaupade jaoks, mis ei ole hõlmatud kaubamärgi kaitsega.
54
Kolmandaks tuleb samuti tõdeda, et selle juhtumi asjaolud, milles tehti 15. jaanuari 2009. aasta kohtuotsus Silberquelle (C‑495/07, EU:C:2009:10) ja millele apellatsioonikoda on vaidlustatud otsuses viidanud, erinesid samuti käesoleva vaidluse asjaoludest, mida EUIPO kohtuistungil ka möönis. Nimelt puudutas see kohtuasi küsimust, kas kaubamärki, mis on registreeritud nii klassi 25 kuuluvate rõivaste kui ka klassi 32 kuuluvate alkoholivabade jookide jaoks, tuleb pidada viimaste jaoks tegelikult kasutatud kaubamärgiks juhul, kui kõnealust kaubamärki kasutati selliste jookide jaoks üksnes reklaampakkumise raames, mis seisnes selle kaubamärgi all turustatava rõiva ostmisel joogi tasuta pakkumises. Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimus seisnes seega selles, kas selline kasutamine on kooskõlas kaubamärgi peamise ülesandega. Just selles konkreetses kontekstis leidis Euroopa Kohus, et arvestades registreeritud kaubamärkide arvu ja nende vahel tekkida võivaid vastuolusid, ei saa tunnustada kaubamärgist tulenevate õiguste säilimist teatava kaupade või teenuste klassi puhul üksnes siis, kui seda kaubamärki on kasutatud sellesse klassi kuuluvate kaupade või teenuste turul, ning et juhul, kui kaubamärgiomanik tähistab kaubamärgiga esemed, mida ta pakub oma kaupade ostjatele tasuta, ei ole ta kasutanud seda kaubamärki tegelikult sellesse klassi kuuluvate esemete jaoks (15. jaanuari 2009. aasta kohtuotsus Silberquelle, C‑495/07, EU:C:2009:10, punktid 19 ja 22). Seevastu ei olnud selles kohtuasjas tegemist küsimusega, kas Nizza klassifikatsiooni eri klassidesse kuuluvad kaubad võivad kaubamärgi tegeliku kasutamise hindamisel moodustada ühtse kaubakategooria selliste kaupade puhul, mille jaoks kaubamärk on registreeritud.
55
Neljandaks ei võimalda ka vaidlustatud otsuse punktis 102 esitatud põhjendused, millega apellatsioonikoda lükkas asjakohatuse tõttu tagasi hageja argumendid, mis tuginesid 16. juuli 2020. aasta kohtuotsusele ACTC vs. EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573), heastada eespool punktis 47 nimetatud põhjenduse puudumist.
56
Euroopa Kohus jättis 16. juuli 2020. aasta kohtuotsusega ACTC vs. EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573) rahuldamata apellatsioonkaebuse, mis oli esitatud 13. septembri 2018. aasta kohtuotsuse ACTC vs. EUIPO – Taiga (tigha) peale (T‑94/17, ei avaldata, EU:T:2018:539) peale, millega keelduti tunnustamast klassi 25 kuuluvate kaupade iseseisvat alamkategooriat „ilmastikukindlad pealisrõivad“, kuna kõigil rõivastel on sama kasutuseesmärk või otstarve, nimelt ilmastiku mõju tõrjumiseks katta ja varjata inimkeha, kaitstes seda ilmastiku eest.
57
Eespool punktides 25 ja 31–39 esitatud kaalutlusi arvestades ei saanud apellatsioonikoda põhjusel, et ta ei olnud analüüsinud küsimust, kas vaidlusaluse kaubamärgiga hõlmatud metallist õhutusavakapslid ja õhutusavakapslid, mis ei ole metallist, võivad kuuluda samasse homogeensesse kaubakategooriasse, asjasse puutumatuse tõttu tagasi lükata hageja sellekohaseid argumente, sealhulgas 16. juuli 2020. aasta kohtuotsuse ACTC vs. EUIPO (C‑714/18 P, EU:C:2020:573) ja 13. septembri 2018. aasta kohtuotsuse tigha (T‑94/17, ei avaldata, EU:T:2018:539) alusel esitatud argumente, mis puudutasid just homogeense kaubakategooria määratlemise kriteeriume.
58
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb vaidlustatud otsus tühistada osas, milles sellega jäeti rahuldamata hageja kaebus klassi 19 kuuluvate õhutusavakapslite osas, mis ei ole metallist, ilma et oleks vaja analüüsida hageja teisi argumente.
Kohtukulud
59
Vastavalt Üldkohtu kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
60
Kuna EUIPO on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb vastavalt hageja nõudele kohtukulud temalt välja mõista.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kaheksas koda laiendatud koosseisus)
otsustab:
1.
Tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) viienda apellatsioonikoja 9. jaanuari 2024. aasta otsus (asi R 793/2023-5) niivõrd, kuivõrd sellega jäeti rahuldamata Bouwbenodigdheden Hoogeveen BV kaebus seoses klassi 19 kuuluvate kaupadega „ehitusmaterjalid, v.a metallist, k.a õhutusavakapslid“.
2.
Jätta EUIPO kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Bouwbenodigdheden Hoogeveeni kohtukulud.
Papasavvas
Kornezov
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 9. juulil 2025 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.