Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ANDREA BIONDI
esitatud 29. jaanuaril 2026(1)
Kohtuasi C‑721/24
Vista‑Life Pharma SA,
Vista‑Life Pharma Belgium SCRL
versus
Laboratoires S.M.B. SA,
Brussels Reps Pharma SRL
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Bruxelles (Brüsseli apellatsioonikohus, Belgia))
Eelotsusetaotlus – Määrus (EÜ) nr 1924/2006 – Reklaamitavad toidulisandid – Haigestumisohu vähendamist käsitlevad väited – Kasutamise eritingimused
1.        Käesolevas eelotsusetaotluses palub Cour d’appel de Bruxelles (Brüsseli apellatsioonikohus, Belgia) Euroopa Kohtul selgitada määruse nr 1924/2006(2) mõnede sätete kohaldamist. Eelotsusetaotluse ese on kahetine: ühelt poolt määrata kindlaks, millal võivad viited manustamise sagedusele ja manustamisviisile olla esitatud kujul seotud tervisega; teisest küljest täpsustada selle teabesõnumi ulatust ja vormi, mis kaasneb viitega terviseriskide vähendamisele, kaasa arvatud selle paigutust märgistuse ja reklaami vahel.
I.      Õiguslik kontekst
2.        Määruse nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis‑ ja tervisealaste väidete kohta artikli 2 lõike 2 punktides 1 ja 5 on määratletud käesoleva eelotsusetaotluse seisukohast olulised mõisted järgmiselt: „väide – sõnum või esitus, mis ei ole ühenduse või liikmesriigi õigusaktide alusel kohustuslik, sealhulgas mis tahes kujul pildiline, graafiline või sümboliline esitus, mis väidab, viitab või annab mõista, et toidul on teatavad omadused“; „tervisealane väide – mis tahes väide, mis väidab, viitab või annab mõista, et toidugrupi, toidu või ühe selle koostisosa ja tervise vahel on seos“.
3.        Sama määruse artikli 14 lõikes 2 on sätestatud: „[…]haigestumise riski vähendamise väidete puhul [peab] toote märgistusel või selle puudumise korral toote esitlemisel või reklaamis olema ka lause, mis viitab sellele, et väites viidatud haigusel on mitmeid riskitegureid ning ühe riskiteguri muutmisel võib, aga ei pruugi, olla kasulikku mõju“.
4.        Mõiste „märgistamine“ määratluse osas viitab määruse nr 1924/2006 artikli 2 lõike 1 punkt d direktiivi 2000/13/EÜ artikli 1 lõike 3 punktile a, mis on asendatud määruse nr 1169/2011 artikli 2 lõike 2 punktiga j.(3) Viimati nimetatud sättes on „märgistamine“ määratletud kui „mis tahes sõnad, üksikasjalikud andmed, kaubamärgid, margitoodete nimed, kujundlikud elemendid või sümbolid toidu kohta, mis on paigutatud mis tahes pakendile, dokumendile, sedelile, märgistusele või kaelaetiketile ja on kaasas selle toiduga või viitavad sellele toidule“.
5.        Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi üksnes määruse nr 1924/2006 tõlgendamise osas, näib mulle siiski vajalik meenutada, kuidas see määrus on Belgia õigusesse üle võetud. Eelkõige keelab majandusseadustiku (Code de droit économique)(4) artikkel VI.104 ebaausad kaubandustavad, et kaitsta ettevõtjate kutsealaseid huve.
II.    Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
6.        Põhikohtuasja pooled tegutsevad
Belgia farmaatsia- ja parafarmaatsiasektoris. Laboratoires S.M.B. SA ja Brussels Reps Pharma SRL
(edaspidi koos „SMB“) toodavad ja turustavad ravimeid ja toidulisandeid. Vista-Life Pharma SA ja Vista-Life Pharma Belgium SCRL (edaspidi koos „Vista-Life“) turustavad samuti toidulisandeid, sealhulgas tooteid Vista-D3 ja
VistaSterol. SMB ja Vista-Life on
toidulisandite turustamise sektoris konkurendid.
7.        Põhikohtuasja vaidlus käsitleb kaubanduslikke teadaandeid eespoolpool nimetatud toodete kohta.
Vaidlusalused reklaamikampaaniaid edastati apteekritele ja arstidele mõeldud erialaajakirjades.
8.        Vista-D3 puhul kasutati meditsiini‑ ja farmaatsiaajakirjades avaldatud reklaamides järgmisi sõnastusi: „stabiilsed plasmatasemed“, „toode Vista-D3 võimaldab vältida suremuse riski suurenemist“
„igapäevane doos parem kui ühekorraga manustatud kogus“ ja viited keelealusele manustamisviisile kui „parimale võimalikule imendumisele kõigu patsientide puhul“.
9.        Toote
VistaSterol reklaammaterjalis kasutati märget: „lahendus kolesterooli kontrolli all hoidmiseks“.
10.      SMB vaidles vastu nende reklaamsõnumite kooskõlale määrusega nr 1924/2006, esitades Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles’is (Brüsseli hollandikeelne kaubanduskohus) kaks eraldi hagi: 9. juunil 2021 ja 9. detsembril 2022. Eelkõige väitis ta, et märked kujutavad endast tervisealaseid väiteid
määruse nr 1924/2006 tähenduses, rikkudes määruse artiklit 10 ja majandusseadustiku
(Code de droit économique)
artiklit VI.104. Mis puudutab märkeid stabiilsete plasmatasemete ja kolesteroolitasemete kohta, siis väidab SMB, et
nendega rikutakse nimetatud määruse artikli 14 lõiget 2 ja majandusseadustiku
(Code de droit économique)
artiklit VI.104.
11.      Esimese astme kohus tuvastas 6. aprilli 2022. aasta kohtuotsusega ja 5. aprilli 2023. aasta kohtuotsusega, et on rikutud määruse nr 1924/2006
artikli 10 ja artikli 14 lõiget 2 ning majandusseadustiku
(Code de droit économique)
artiklit VI.104, ja andis Vista-Lifele korralduse rikkumine lõpetada.
12.      Vista-Life esitas apellatsioonkaebuse Cour d’appel de Bruxelles’ile (Brüsseli apellatsioonikohus), kes liitis need kohtuasjad.
13.      Neil asjaoludel otsustas Cour d’appel de Bruxelles (Brüsseli apellatsioonikohus) menetluse peatada
ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas määruse nr 1924/2006 artikli 2 lõike 2 punkte 1 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et mõisted „teatavad omadused“ ja „toidugrupp, toit või üks selle koostisosa“ hõlmavad märkeid toidu manustamise sageduse ja/või manustamisviisi kohta?
2.      Kas määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on nõutud, et märgistusel või, kui märgistus puudub, siis esitlemisel või reklaamis on sõna-sõnalt esitatud märge, et väites viidatud haigusel „on riskitegureid ning ühe riskiteguri muutmisel võib, aga ei pruugi olla kasulikku mõju“?
3.      Kas määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on nõutud, et reklaam, kus on korratud tervisealast väidet haigestumisohu vähendamise kohta, peab sisaldama märget, mis viitab sellele, et „väites viidatud haigusel on riskitegureid ning ühe riskiteguri muutmisel võib, aga ei pruugi olla kasulikku mõju“, kui see märge on esitatud toote pakendil, infolehel ja/või toote veebilehel“?
14.      Põhikohtuasja pooled, Belgia valitsus ja komisjon esitasid kirjalikud seisukohad.
III. Analüüs
A.      Sissejuhatavad märkused
15.      Määrusega nr 1924/2006 kehtestatakse täielik ja vahetult kohaldatav ühtlustamisraamistik, mis kaitseb tarbijale õige teabe andmist ja tagab võrdsed konkurentsitingimused.
16.      Liikmesriigid täidavad järelevalve ja täitmise tagamise ülesandeid; komisjon koos Euroopa Toiduohutusametiga (EFSA) vastutavad lubatavate väidete nimekirjade ajakohastamise ning määruse rakendamise juhtimise ja koordineerimise eest kooskõlas Euroopa seadusandja taotletavate eesmärkidega, nagu siseturu tõhus toimimine ja kõrgel tasemel tarbijakaitse.(5) Lisaks tarbijakaitsele on tervise kaitse üks määruse nr 1924/2006 peamisi eesmärke.(6)
17.      Nagu Euroopa Kohus on märkinud, tuleb selle eesmärgi saavutamiseks eelkõige anda tarbijale vajalikku teavet, et ta saaks teha valikuid, olles teadlik kõikidest asjaoludest.(7)
18.      Määruse üldpõhimõte on, et toidu kohta esitatavad tervisealased väited on keelatud, välja arvatud siis, kui need on määrusega kooskõlas ja komisjon annab nende jaoks loa ning need on lisatud lubatud väidete nimekirja.(8)
19.      Lisaks on terviserisk tervisealaseid väiteid ja haigestumisriski vähendamise väiteid käsitlevate erieeskirjade kehtestamise põhjus. Kui kaubanduslik teadaanne
sisaldab toitumis‑ või tervisealaseid väiteid, kuulub see teadaanne määruse kohaldamisalasse. Euroopa Kohus soovitab mõiste „tervisealane väide“ laia ja funktsionaalset tõlgendamist, mis ei hõlma mitte üksnes tervisliku seisundi parandamist, vaid ka toidu tarbimisega seotud kahjuliku mõju puudumist või vähendamist, samuti lühiajalist mõju, nagu ka täpse ning korduva tarbimise mõju.(9)
20.      Kohtuotsuses Deutsches Weintor liigitas Euroopa Kohus väljendi „kerge seedida“ (mis viitab veinile) tervisealaseks väiteks, märkides, et sõnum viitab sellele, et isegi korduva tarbimise korral puudub kahjulik mõju seedesüsteemile; see kinnitab, et mõiste „tervisealased väited“ hõlmab ka väited, mis puudutavad tervisele kasuliku mõju, „hoolimata“ tarbimise võimalikust kahjulikkusest(10). Teisisõnu väärtustatakse üldmuljet tarbijale ja sõnumi veenvat mõju.(11)
21.      Tarbija‑ ja tervisekaitse tuleb ühitada ka ettevõtlusvabadusega.(12) See tasakaalustamine ei välista, et tervisealaste väidete suhtes kohaldatakse teatavaid tingimusi, et asetada tarbija olukorda, kus tal on võimalik teha teadlik valik.(13)
22.      Selle tasakaalustamise puhul võtab Euroopa Kohus aluseks „keskmi[se] tarbija, kes on mõõdukalt informeeritud ning mõõdukalt tähelepanelik ja ettevaatlik“.(14)
23.      Määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõikes 2 sisalduva viite eesmärk on asetada riski vähendamise väide realistlikku raamistikku, rõhutades, i) et kõnealusel haigusel on mitu riskitegurit ja ii) et neist riskiteguritest ainult ühe kõrvaldamisel võib puududa kasulik mõju. Nagu öeldud, on see kooskõlas määrusega taotletava kõrgel tasemel tervisekaitse eesmärgiga.(15)
24.      Digitaalses kontekstis, kus tarbijad end kurssi viivad ja teevad regulaarselt veebis oste, on vaja tagada õigusaktide tõhusus. Reklaamis ei tohi tervisealast väidet eraldada määruses nr 1924/2006 ette nähtud ettevaatusele kutsuvast märkest: kui tervisealane väide on esitatud veebilehel ja ettevaatusele kutsuv märge on hoopis märgistusel, võiks kaaluda võimalust viidata selgelt kohale, kus see on täielikult esitatud, et tagada selle kohene leitavus.
25.      Liikmesriikide kohtute ja ametiasutuste ülesanne on tagada määruse tõhusus, säilitades täieliku kohaldamise. Samal ajal peab komisjon ajakohastama väidete loetelu, säilitamine tegevussuuniseid
ja koordineerima
täitmise tagamist, ettevõtjate kindluse ja tarbijate kaitse kasuks.
B.      Esimene eelotsuse küsimus: manustamise sagedus ja manustamisviis
26.      Määruses nr 1924/2006 on mõisteid „väide“ ja „tervisealased väited“ tõlgendatud laialt ja funktsionaalselt. Need mõisted hõlmavad igat sõnumit, mis väidab, viitab või annab mõista, et toidu (või selle koostisosa) ja tervise vahel on seos. Viide toidu „teatavatele omadustele“ ei piirdu selle olemuslike omadustega (koostis, sisu, koostisosad), vaid hõlmab ka elemente, mis sellisena, nagu need on tarbijale esitatud, iseloomustavad seda, kuidas toodet tuleb tarbida, ning juhinduvad selle kasulikkuse eeldusest. Sellega seoses võivad viited manustamise sagedusele (nt „igapäevane doos parem kui ühekorraga manustatud kogus“) ja/või manustamisviisile (nt „keelealune“, sest see tagaks „stabiilse plasmataseme“ või „parema imendumise“) kujutada endast „väidet“ artikli 2 lõike 2 punktide 1 ja 5 tähenduses, kui need tähendavad tervisele soodsat mõju.
27.      Eespool öeldut kinnitab nii grammatiline kui ka süstemaatiline ja teleoloogiline tõlgendus: grammatiline, sest määruse nr 1924/2006 artikli 2 lõike 2 punkti 5 on lisatud sõnaselgelt sõnumid, mis „viitavad kaudselt“ tervise ja toidu vahelisele suhtele; süstemaatiline, sest nagu on märgitud määruse nr 1924/2006 põhjenduses 16, ei ole keskmise tarbija test statistiline test, vaid keskmise tarbija tüüpilist reaktsiooni tuleb hinnata juhtumipõhiselt; teleoloogiline, sest tarbija‑ ja tervisekaitse eesmärgid takistavad tegeliku eelise andmist erapoolikute või tehniliste sõnumite abil, millega hoitakse kõrvale väidete kontrollimisest. Seda lähenemist kinnitab kohtupraktika, mille kohaselt „tervisealane väide“ on ka sõnum, mis ei luba kliinilist paranemist kitsas tähenduses, vaid viitab kahjulike mõjude puudumisele või vähenemisele ning väärtustab seega nimelt viisi, kuidas tarbija sõnumit kui tervikut mõistab ja selle tulemusel otsuse teeb(16).
28.      Sellest järeldub, et „tervisealaste väidete“ mõiste kohaldamisalasse kuuluvad märked manustamise viiside ja sageduse kohta, mis oma sõnastuse, graafilise asendi, külgnevate tähiste või kujutiste tõttu omistavad neile viisidele rolli tervisele kasuliku mõju saavutamisel (nt „stabiilsed plasmatasemed“, „parem imendumine“, „väldib esmase maksapassaži mõju“). Välja on aga jäetud kasutusjuhised, mis ei sisalda tervisele viitavat veenvat sisu (nt „võtta koos veega“, „üks tablett päevas“), kui sellele ei ole lisatud ühtegi otsest või kaudset viidet kasule või riskidele. See ei ole seega lihtsalt asjaolu, et viidatakse manustamisviisile, vaid manustamisviisi esitamine kui oluline põhjus kasu või riski vähendamiseks.
29.      Lisaks ei nõua see tõlgendus ettevõtjatelt liigseid formaalsusi. Ettevõtja võib anda neutraalseid kasutusjuhendeid. Kui aga manustamise viisid ja sagedus esitatakse tervisele viitava veenmisargumendina, kuuluvad selle väite suhtes kohaldamisele määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõikes 2 sätestatud nõuded. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on konkreetselt kontrollida, kas vaidlusalused märked vastavad eespool määratletud kriteeriumidele.
30.      Järelikult tuleb esimesele küsimusele vastata, et manustamise sagedus ja manustamisviis, kui neid esitatakse tervisele avaldatava mõju eesmärgil, kujutavad endast „teatavaid omadusi“, mis kujutavad endast „tervisealast väidet“ määruse nr 1924/2006 artikli 2 lõike 2 punktide 1 ja 5 tähenduses.
C.      Teine eelotsuse küsimus: määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõike 2 sõnasõnaline taasesitus
31.      Määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõige 2 ei nõua sõnastust, mida tuleks sõna‑sõnalt korrata. Selles kirjeldatakse märke sisu, milles tuleb viidata sellele, i) kui
kõnealusel haigusel on mitu riskitegurit ja ii) kui neist riskiteguritest ainult ühe muutmisel võib puududa mõju. Grammatiline sõnastus näitab seda, mida tarbijale edastada, mitte tingimata seda, kuidas see tuleks sõnastada.
32.      Seda kinnitab ka määruse muude sätete analüüs. Kui seadusandja kavatseb kehtestada standardsõnastuse, teeb ta seda sõnaselgelt. Vaata näiteks määruse nr 1924/2006 artikli 4 lõike 2 punkti b(17) ja lisa(18) kandeid, kus nähakse teatavate toitumisväidete puhul ette sõnaline märge (nt kohustus lisada looduslikult esinevate suhkrute olemasolul väite „ilma lisatud suhkruta“ kõrvale väljend „sisaldab looduslikult esinevaid suhkruid“). Artikli 14 lõige 2 ei toimi sel viisil: sest see sätestab hoiatuse eesmärgi ja sisu, mitte selle grammatilise sõnastuse.
33.      Põhjendus on selge: vältida seda, et riski vähendamise väidet tajutaks ravilubadusena. See tulemus saadakse märkele viite lisamisega selle ulatuse täiendamise kohta.
34.      Sellise nõude puudumisel on artikli 14 lõikega 2 kooskõlas viide, milles sisalduvad nõutavad olulised
märked: i) haigusel on mitu riskitegurit; ii) neist ainult ühe muutmisel ei pruugi samuti olla kasulikku mõju.
35.      Pakutud tõlgendus väldib tarbetut jäikust, säilitades samal ajal selged teabestandarded tervise kaitseks.(19)
36.      Käesoleval juhul tuleneb kõigist eeltoodud kaalutlustest, et artikli 14 lõikega 2 on kooskõlas märge, millega edastatakse sõnumi sisu, ilma et oleks vaja sätet sõna-sõnalt korrata. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on tarbijale avalduva tervikmulje põhjal kontrollida, kas kasutatud sõnastus tagab vajaliku teabe sisu selgelt ja arusaadavalt.
D.      Kolmas eelotsuse küsimus: kohustus esitada see märge reklaamis, kui see on juba pakendil, pakendi infolehel ja/või veebilehel esitatud
37.      Määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõikes 2 on sätestatud, et haigestumise riski vähendavate märgete puhul esitatakse „märgistusel või selle puudumise korral toote esitlemisel või reklaamis“ hoiatuslause.
38.      Sõnastusest tuleneb lihtne reegel: märge on reklaamis vajalik ainult „märgistuse puudumisel“. Kui märgistus on olemas ja vastab artikli 14 lõike 2 nõuetele, täidetakse kohustust sellel esmasel andmekandjal.
39.      Teisisõnu: i) kui märgistus on olemas, peab see hoiatuslauset sisaldama; ii) kui märgistus puudub, peab märge olema esitatud toote esitlemisel või reklaamis. Õigusnorm ei kehtesta igale reklaammaterjalile automaatset dubleerimise kohustust.
40.      Sellega seoses tuletan meelde, et Euroopa Kohus on väljendanud oma seisukohta määruse nr 1924/2006 artikli 10 lõike 3 kohta, mis nõuab, et viide üldistele ja mittespetsiifilistele eelistele peab olema „koos“ konkreetse tervisealase väitega(20). Konkreetsel erijuhtumil selgitas Euroopa Kohus, kui konkreetsed tervisealased väited ei saa paikneda täies ulatuses pakendi samal küljel viidetega, mida nad peavad toetama, võib otsese visuaalse seose nõue erandkorras olla täidetud sõnaselge, näiteks tärniga viite abil, kui see tagab tarbija jaoks selgelt ja täiesti arusaadavalt selle, et terviseväidete ja eeliseid puudutava viite sisu teineteisele ruumilises plaanis vastaks(21). Samas on riigisisese kohtu ülesanne seda kontrollida kõiki käesoleva juhtumi asjaolusid arvesse võttes, et visuaalse läheduse nõue oleks tärniga viidet kasutades täidetud(22).
41.      Kohaldades analoogia põhjal seda arutluskäiku määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõikele 2, võiks järeldada, et märgistus, esitamine või reklaam võib vastata määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõike 2 nõuetele, kui viidatakse mujal esitatud selles artiklis sätestatud märkele. Siiski on riigisisese kohtu ülesanne otsustada, kas viide märkele on piisav, et tagada määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõike 2 täielik tõhusus.
42.      Mis puudutab pakendit ja pakendi infolehte, siis tuleb märkida, et mõisted kuuluvad määruse nr 1169/2011 artikli 2 lõike 2 punktis j toodud määratluse „märgistus“ alla.
43.      Mis puudutab veebilehte, siis võeti määrus nr 1924/2006 vastu ajal, mil e‑kaubandusel oli praegusest palju väiksem osa. Nagu Euroopa Parlament märkis, on eksitavaid väiteid toidu müümisel olemas nii veebis kui ka väljaspool seda.(23) Parlament kutsus komisjoni sõnaselgelt üles koostama põhjalikke suuniseid selle määruse kohaldamiseks veebis.(24)
44.      Digitaalne kanal on muutunud tavapäraseks nii lepingueelse teabe kui ka ostmise puhul, ka toidulisandite valdkonnas(25).
45.      Selles kontekstis tuleb kindlaks teha, kas veebileht on „sõnad, üksikasjalikud andmed, kaubamärgid, margitoodete nimed, kujunduslikud elemendid või sümbolid toidu kohta, mis on paigutatud mis tahes pakendile, dokumendile, sedelile, märgistusele või kaelaetiketile ja on kaasas selle toiduga või viitavad sellele toidule“ määruse nr 1169/2011 artikli 2 lõike 2 punkti j tähenduses.
46.      Selleks on oluline veebilehe funktsioon. Kui veebileht toimib toote reklaamimisplatvormina, kuulub see määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõike 2 kohase esitlemise või reklaami mõiste alla. Kui veebileht toimib toote ostmise platvormina, võib seda pidada pigem toidule lisatud või toiduga seotud „dokumendiks“ või „teateks“, mis kuulub määruse nr 1169/2011 kohase märgistamise mõiste alla.
47.      Eelnevaid kaalutlusi arvestades sõltub eespool toodud kriteeriumide kohaldamine veebilehtedele ülesandest, mida need täidavad: a) kui veebilehel esitletakse või reklaamitakse toodet (tootekirjeldused, tutvustavad leheküljed, kampaaniad), kuulub see määruses nr 1924/2006 ette nähtud esitlemise või reklaami määratluse alla; b) kui veebilehte esitatakse koos kaugmüügiga (ostulehekülg) ja see edastab enne ostmist kohustuslikku teavet, on määruse nr 1169/2011 artiklis 14 nõutud, et see teave peab olema kaugmüügivahendil kättesaadav: selle ülesande seisukohast võib lehekülge praktikas samastada „dokumendi“ või „teatega“, mis esineb koos toidulisandiga, ja seega märgistamisega määruse nr 1169/2011 laia määratluse tähenduses.
48.      Eespool öeldu aitaks vältida märgistamise mõiste üldist laiendamist kogu veebile, tagades, et kaugmüügikanalites oleks hoiatusmärge enne ostu sooritamist hiirekliki kaugusel.
49.      Seega ei ole põhjust nõuda, et ettevõtja kordaks hoiatusmärget igal sidevahendil. Kasutades funktsionaalset
kriteeriumi, tuleb hoiatusmärge paigutada sinna, kus see täidab oma teavitamisülesannet ja on ostuotsust tegevale tarbijale kergesti kättesaadav.
Sellega seoses ei välista ma kaugmüügi puhul, et kui asjaomane lehekülg sisaldab hoiatusmärget, võib veebireklaam sisaldada viidet (nt lingi kaudu) sellele müügileheküljele.
50.      Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on konkreetselt kontrollida, kas ettevõtja valitud lahendus tagab tarbijale mõistliku võimaluse enne ostuotsuse tegemist märkega tutvuda.
51.      Seega ei kohusta määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõige 2 reklaamis esitatud märget põhimõtteliselt kordama, juhul kui seda on märgistusel nõuetekohaselt esitletud.
IV.    Ettepanek
52.      Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Cour d’appel de Bruxelles’i (Brüsseli apellatsioonikohus, Belgia) esitatud küsimustele järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis
ja tervisealaste väidete kohta artikli 2 lõike 2 punkte 1 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et
tuleb tõlgendada nii, et mõisted „teatavad omadused“ ja „toidugrupp, toit või üks selle koostisosa“ hõlmavad märkeid toidu manustamise sageduse ja/või manustamisviisi kohta.
Määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole nõutud, et märgistusel või, kui märgistus puudub, siis esitlemisel või reklaamis on sõna-sõnalt esitatud märge, et väites viidatud haigusel „on riskitegureid ning ühe riskiteguri muutmisel võib, aga ei pruugi olla kasulikku mõju“.
Määruse nr 1924/2006 artikli 14 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole nõutud, et reklaam, kus on korratud tervisealast väidet haigestumisohu vähendamise kohta, peab sisaldama märget, mille kohaselt „väites viidatud haigusel on mitmeid riskitegureid ning ühe riskiteguri muutmisel võib, aga ei pruugi olla kasulikku mõju“, kui see märge on esitatud toote pakendil, infolehel ja/või toote veebilehel.
1      Algkeel: itaalia.
2      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis‑ ja tervisealaste väidete kohta (EÜT 2006, L 404, lk 9), mida on muudetud järgmiste aktidega: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 107/2008, millega muudetakse seoses komisjoni rakendusvolitustega määrust (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta (ELT 2008, L 39, lk 8); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 109/2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta (ELT 2008, L 39, lk 14); Komisjoni 9. veebruari 2010. aasta määrusega (EL) nr 116/2010, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1924/2006 seoses toitumisalaste väidete nimekirjaga (ELT 2010, L 37, lk 16); Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta määrusega (EL) nr 1169/2011, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele (ELT 2011, L 304, lk 18), ja komisjoni 8. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1047/2012, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1924/2006 toitumisalaste väidete loetelu osas (ELT 2012, L 310, lk 36).
3      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta määrus (EL) nr 1169/2011, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 1924/2006 ja (EÜ) nr 1925/2006 ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni direktiiv 87/250/EMÜ, nõukogu direktiiv 90/496/EMÜ, komisjoni direktiiv 1999/10/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ, komisjoni direktiivid 2002/67/EÜ ja 2008/5/EÜ ning komisjoni määrus (EÜ) nr 608/2004 (ELT 2011, L 304, lk 18). Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiv 2000/13/EÜ toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 2000, L 109, lk 29; ELT eriväljaanne 15/05, lk 75).
4      Moniteur belge,  29.3.2013, lk 19975, muudetud seadusega, millega lisatakse VI peatükk „Turupraktikad ja tarbijakaitse“ majandusseadustikku ning VI raamatusse
vastavad mõisted ning VI raamatus esitatud seaduse rakendussätted majandusseadustiku I ja XV raamatusse (Loi portant insertion du titre VI “Pratiques du marché et protection du consommateur“
dans le Code de droit économique et portant insertion des définitions propres au livre VI, et des dispositions d'application de la loi propres au livree VI, dans les Livres Ier et XV du Code de droit économique,
21.12.2013
(Moniteur belge, 30.12.2013, lk 103506).
5      Vt määruse nr 1924/2006 põhjendused 31, 33, 34 ja 36 ning artikli 1 lõige 1.
6      30. aprilli 2025. aasta kohtuotsus Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
7      30. aprilli 2025. aasta kohtuotsus Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
8      Määruse nr 1924/2006 artikli 10 lõige 1. Vt ka komisjoni 21. oktoobri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 983/2009, mis käsitleb selliste toidu kohta esitatavate tervisealaste väidete lubamist ja nende lubamisest keeldumist, mis viitavad haigestumise riski vähendamisele ning laste arengule ja tervisele (EÜT 2009, L 277, lk 3), ja komisjoni 16. mai 2012. aasta määrus (EL) nr 432/2012, millega kehtestatakse nimekiri tervisealastest väidetest, mida on lubatud esitada toidu kohta, välja arvatud haigestumise riski vähendamisele ning laste arengule ja tervisele viitavad väited (ELT 2012, L 136, lk 1).
9      6. septembri 2012. aasta kohtuotsus Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, punktid 33–36).
10      Ibid, punkt 35.
11      Ibid, punkt 37.
12      Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 15 ja 16 (ELT 2016, C 202, lk 389).
13      Kohtujurist Rantose ettepanek kohtuasjas Novel Nutriology (C‑386/23, EU:C:2025:304, punkt 43).
14      Määruse nr 1924/2006 põhjendus 16 ja
30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2024:897, punkt 35).
15      Eesmärk, millele viidati ka kohtuotsuses Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, punkt 45).
16      6. septembri 2012. aasta kohtuotsus Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, punkt 35).
17      Artikli 4 „Toitumis- ja tervisealaste väidete kasutamistingimused“ lõike 2 punkt b on sõnastatud järgmiselt: „[...] Nimetatud märge sõnastatakse järgmiselt: „Suur (toitainelisi põhijooni ületava toitaine nimetus) sisaldus“.
18      Lisa „Toitumisalased väited ja nende suhtes kohaldatavad tingimused“ rubriigis „ilma lisatud suhkruta“ on järgmine sõnastus „[...] Toidus looduslikult sisalduvate suhkrute puhul peaks märgistusel olema ka järgmine märge:
TOODE SISALDAB LOODUSLIKULT ESINEVAID SUHKRUID“.“
19      Vt analoogia alusel ka kohtujurist Hogani ettepanek kohtuasjas Dr. Willmar Schwabe C‑524/18, (EU:C:2019:727, punktid 60–66).
20      30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2020:60).
21      Ibid, punkt 48.
22      Ibid, punkt 49.
23      Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2024. aasta resolutsioon määruse (EÜ) nr 1924/2006 (toidu kohta esitatavate toitumis‑ ja tervisealaste väidete kohta) rakendamise kohta (ELT C, C/2024/5729), punkt 1.
24      Ibid. punkt 23.
25      Vt analoogia alusel 11. detsembri 2003. aasta kohtuotsus
Deutscher Apothekerverband (C‑322/01, EU:C:2003:664, punkt 73).