Euroopa Kohtu (kuues koda) 13. juuni 2012. aasta määrus – GREP vs. Freistaat Bayern
(kohtuasi C-156/12)
Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artikkel 47 ja artikli 51 lõige 1 – Liidu õiguse kohaldamine – Määruskaebus määruse peale, millega tunnistatakse täitmisele pööratavaks teises liikmesriigis tehtud vara arestimise määrus
– Tõhus kohtulik kaitse – Kohtusse pöördumise õigus – Menetlusabi – Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt ei anta menetlusabi juriidilistele isikutele
1.                     Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001
– Kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine – Nimetatud määruse asjassepuutuvate artiklite eesmärk (nõukogu määrus nr 44/2001)
(vt punkt 32)
2.                     Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001
– Kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine – Määruskaebus määruse peale, millega tunnistatakse täitmisele pööratavaks vara arestimise
määrus – Kaebus, mis kujutab endast liidu õiguse kohaldamist Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 51 tähenduses – Selle
harta artiklis 47 sätestatud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttele tuginemise võimalus (Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 47
ja 51; nõukogu määrus nr 44/2001, artikkel 43) (vt punktid 31, 33–35, 37, 43 ja resolutsioon)
3.                     Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestamine – Siseriiklikud
õigusnormid, mille kohaselt sõltub kohtusse kaebuse esitamine kohtukulude ettemakse tasumisest ja/või advokaadi õigusabist
– Menetlusabi andmata jätmine juriidilisele isikule, kes ei suuda sellist ettemakset teha – Lubatavus – Tingimused – Siseriikliku
kohtu hinnang (Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47) (vt punktid 38–42, 44–47 ja resolutsioon)
Ese
Eelotsusetaotlus – Landesgericht Salzburg – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 51 lõike 1 esimese lause ja artikli 47
ning teise võimalusena nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta
tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 43 lõike 1 ning Euroopa inimõiguste
ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõike 1 tõlgendamine – Põhiõiguste harta kohaldamisala – Teise liikmesriigi
kohtulahendi täidetavaks tunnistamise menetlus – Õigus saada menetlusabi – Sellise siseriikliku õigusnormi lubatavus, mille
kohaselt juriidilisel isikul seda õigust ei ole.
Resolutsioon
Määruskaebus, mis on esitatud nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise
kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 43 alusel selleks, et vaidlustada määrust, millega tunnistatakse vastavalt nimetatud
määruse artiklitele 38–42 täitmisele pööratavaks arestimismäärus ning millega määratakse vara arestimine, kujutab endast liidu
õiguse kohaldamist Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 51 tähenduses.
Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte, nagu see on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, võib hõlmata niisuguse
kaebuse raames kohtukuludest ja/või advokaadi õigusabi eest tasu maksmisest vabastamise õigust.
Liikmesriigi kohus peab siiski kontrollima, kas menetlusabi saamise tingimused kujutavad endast kohtusse pöördumise õiguse
piirangut, mis kahjustab selle õiguse olemust ennast, kas nende tingimustega taotletakse õiguspärast eesmärki ja kas võetud
meetmete ja taotletava eesmärgi vahel esineb mõistlik proportsionaalsuse suhe.
Selle hindamise raames võib liikmesriigi kohus võtta arvesse vaidluse eset, taotleja mõistlikku võimalust saavutada edu, asja
olulisust taotlejale, kohaldatava õiguse ja menetluse keerukust ning taotleja võimet oma õigusi tõhusalt kaitsta. Proportsionaalsuse
hindamisel võib liikmesriigi kohus ühtlasi arvesse võtta ette makstavate menetluskulude suurust ning asjaolu, kas see võib
või ei või kujutada endast teatud asjaoludel ületamatut takistust kohtusse pöördumiseks.
Mis puudutab täpsemalt juriidilisi isikuid, siis võib liikmesriigi kohus arvestada nende olukorraga. Seega võib ta võtta muu
hulgas arvesse asjaomase juriidilise isiku vormi ja tulunduslikku või mittetulunduslikku eesmärki ning samuti ühingu liikmete
või osanike rahalist suutlikkust ja nende võimalust saada kokku kohtusse pöördumiseks vajalik summa.