62023CJ0438_RES
Vec C‑438/23
Protéines FranceaUnion végétarienne européenne (EVU)aAssociation végétarienne de France (AVF)aBeyond Meat Inc.
proti
Ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’Etat (Štátna rada, Francúzsko)]
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 4. októbra 2024
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (EÚ) č. 1169/2011 – Poskytovanie informácií o potravinách spotrebiteľom – Článok 2 ods. 2 písm. n) až p) a články 7, 9 a 17 – Čestné postupy týkajúce sa názvu potravín – Názvy podľa právnych predpisov, zaužívané názvy a opisné názvy – Nahradenie prísad alebo zložiek potraviny – Článok 38 ods. 1 – Výslovne harmonizované otázky – Vnútroštátne opatrenia zakazujúce používanie názvov mäsových výrobkov na označenie výrobku obsahujúceho rastlinné bielkoviny“
Aproximácia právnych predpisov – Poskytovanie informácií o potravinách spotrebiteľom – Nariadenie č. 1169/2011 – Povinné informácie o potravinách – Povinné uvedenie názvu podľa právnych predpisov, zaužívaného názvu alebo opisného názvu potraviny – Umiestňovanie potravín obsahujúcich rastlinné bielkoviny na trh alebo ich propagácia – Používanie názvov mäsových výrobkov, ktoré môžu uviesť spotrebiteľa do omylu – Výslovne harmonizovaná otázka – Prijatie vnútroštátnych opatrení, ktoré nestanovujú názov podľa právnych predpisov, ale zakazujú používanie názvov mäsových výrobkov na označenie výrobku obsahujúceho rastlinné bielkoviny – Neprípustnosť
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1169/2011, článok 2 ods. 2 písm. o) a p), článok 7, článok 9 ods. 1 písm. a), článok 17, článok 38 ods. 1 a príloha VI]
(pozri body 61 – 66, 68 – 73, 77, 78, 80 – 84, 90 – 96 a bod 1 výroku)
Aproximácia právnych predpisov – Poskytovanie informácií o potravinách spotrebiteľom – Nariadenie č 1169/2011 – Prijatie vnútroštátnych správnych sankcií v prípade porušenia nariadenia alebo vnútroštátnych opatrení, ktoré sú s ním v súlade – Prípustnosť – Prijatie vnútroštátneho opatrenia, ktorým sa stanovujú maximálne povolené množstvá rastlinných bielkovín umožňujúce označenie potravín zaužívanými názvami alebo opisnými názvami mäsových výrobkov – Neprípustnosť
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1169/2011, článok 38 ods. 1)
(pozri body 104 a 105, bod 2 výroku)
Zhrnutie
Na základe návrhu na začatie prejudiciálneho konania podaného Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko) Súdny dvor rozvinul svoju judikatúru týkajúcu sa pojmu „konkrétna harmonizácia“ v zmysle článku 38 ods. 1 nariadenia č. 1169/2011 (
1
), ktorá v zásade bráni členským štátom prijímať vnútroštátne opatrenia.
Protéines France, ktorá zastupuje záujmy podnikov pôsobiacich na francúzskom trhu s rastlinnými bielkovinami, Union végétarienne européenne (EVU) a Association végétarienne de France (AVF), ktoré propagujú vegetariánstvo, a Beyond Meat, ktorá vyrába a predáva výrobky z rastlinných bielkovín, podali na Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko) žaloby, ktorými sa domáhali zrušenia dekrétu (ďalej len „dotknutý dekrét“) o používaní určitých názvov na označenie potravín obsahujúcich rastlinné bielkoviny (
2
).
Žalobkyne vo svojich žalobách tvrdili, že dotknutý dekrét, ktorý zakazuje používať také názvy ako „steak“ alebo „klobása“ na účely označenia spracovaných výrobkov obsahujúcich rastlinné bielkoviny bez doplnenia ďalších spresnení alebo dokonca s ním, porušuje viaceré ustanovenia nariadenia č. 1169/2011.
V priebehu konania pred Súdnym dvorom francúzske orgány prijali nový dekrét (
3
), ktorým sa zrušil dotknutý dekrét. V nadväznosti na žiadosť o informácie, ktorú jej adresoval Súdny dvor, Conseil d’État (Štátna rada) potvrdila, že odpoveď na jej prejudiciálne otázky je naďalej rozhodujúca pre vyriešenie sporu, o ktorom rozhoduje.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod vzhľadom na informácie poskytnuté vnútroštátnym súdom, podľa ktorých je okrem iného rozsah pôsobnosti týchto dvoch dekrétov čiastočne totožný a viaceré žalobkyne vo veci samej vyjadrili úmysel napadnúť aj druhý dekrét, Súdny dvor vyhlásil návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý sa nestal bezpredmetným a ani nie je hypotetický, za prípustný.
Vo veci samej, pokiaľ ide o prvú a druhú otázku položenú vnútroštátnym súdom, v prvom rade Súdny dvor uskutočnil výklad ustanovení článku 7 ods. 1, 2 a 4, článku 9 ods. 1 písm. a), článku 17 ods. 1 a 5 v spojení s časťou A bodom 4 prílohy VI nariadenia č. 1169/2011 a zhrnul ich obsah takto. Po prvé potraviny musia mať názov. Po druhé tento názov musí byť názvom podľa právnych predpisov, alebo ak takýto názov neexistuje, zaužívaný názov, alebo, ak takýto názov neexistuje, opisný názov. Po tretie uvedené označenie musí byť pre spotrebiteľov presné, jasné a ľahko zrozumiteľné. Po štvrté to isté označenie nesmie zavádzať spotrebiteľov, najmä pokiaľ ide o vlastnosti dotknutej potraviny, medzi ktoré patrí jej charakter a zloženie, a pokiaľ ide o nahradenie prirodzene sa vyskytujúcich zložiek alebo prísad, ktoré sa bežne používajú, inými zložkami alebo prísadami. Po piate takéto požiadavky sa musia dodržiavať pri uvádzaní na trh a propagácii každej potraviny.
Po druhé, pokiaľ ide konkrétne o názvy právnych predpisov, Súdny dvor pripomenul, že tieto názvy môžu byť stanovené ustanoveniami práva Únie alebo, ak neexistujú, ustanoveniami vnútroštátneho práva. (
4
) V tomto prípade Súdny dvor konštatoval, že neexistuje žiadne ustanovenie práva Únie, ktoré by nariaďovalo používanie určitých názvov podľa právnych predpisov pre výrobky na báze rastlinných bielkovín alebo ktoré by predpisovalo názvy podľa právnych predpisov uplatniteľné na výrobky len preto, že sú definované ako výrobky živočíšneho pôvodu. Súdny dvor síce poznamenal, že zo spisu, ktorý má k dispozícii, vyplýva, že francúzske orgány vylúčili hypotézu, že sporný dekrét stanovuje názov podľa právnych predpisov, ale zdôrazňuje, že otázka, či tieto orgány prijali takéto označenie, musí byť predmetom objektívneho posúdenia vnútroštátnym súdom, ktorému však môže poskytnúť usmernenia pre výklad práva Únie, ktoré na tento účel potrebuje.
V tejto súvislosti Súdny dvor pripomenul, že na označenie potraviny musia byť názvy podľa právnych predpisov „ustanovené“. Prijatie názvu podľa právnych predpisov teda spočíva v spojení konkrétneho výrazu s konkrétnou potravinou.
Prijatie opatrení spočívajúcich v požiadavke, že potraviny musia spĺňať určité podmienky, najmä pokiaľ ide o ich zloženie, na to, aby mohli byť označené pojmami, ktoré sú upravené ako názvy podľa právnych predpisov, nemožno považovať za rovnocenné prijatiu opatrení zakazujúcich používanie určitých pojmov, ktoré v nich nie sú právne vymedzené, na označenie potravín s určitými vlastnosťami, najmä pokiaľ ide o ich zloženie.
Prvé opatrenia totiž umožňujú zabezpečiť ochranu spotrebiteľa, ktorý musí mať možnosť vychádzať zo zásady, podľa ktorej potravina označená špecifickými výrazmi, ktoré predstavujú daný názov podľa právnych predpisov, zodpovedá podmienkam špecificky stanoveným na jeho používanie. Naproti tomu druhé opatrenia nevyhradzujú používanie presne vymedzených pojmov spôsobom stanoveným orgánom ako názvu podľa právnych predpisov pre označenie potravín so špecifickými vlastnosťami.
V prejednávanej veci právo Únie nestanovuje pravidlo, ktoré by vyhradzovalo pre určité potraviny, ktoré sú osobitne definované ako potraviny živočíšneho pôvodu, používanie názvov podľa právnych predpisov obsahujúcich pojmy pochádzajúce z odvetví mäsiarstva, údenárstva a obchodu s rybami uvedených v spornom dekréte. (
5
) Okrem toho Súdny dvor poznamenal, že to isté platí aj vo francúzskom práve.
Súdny dvor sa preto domnieval, že sporný dekrét neobsahuje „názov podľa právnych predpisov“, ale týka sa otázky, ktoré „zaužívané názvy“ alebo „opisné názvy“ sa nesmú používať na označenie potravín na báze rastlinných bielkovín.
Po tretie Súdny dvor určil, či sú tieto dva pojmy výslovne harmonizované nariadením č. 1169/2011. Uviedol, že článok 2 ods. 2 písm. o) a p) tohto nariadenia nestanovuje, že by členské štáty mohli prijať opatrenia, ktoré by upravovali zaužívané alebo opisné názvy konkrétnej potraviny. Vzhľadom na definície prijaté normotvorcom Únie pre tieto zaužívané a opisné názvy nemôžu vnútroštátne orgány všeobecne a abstraktne vymedziť ich pôsobnosť. Ak teda členský štát neprijal názov podľa právnych predpisov, nemôže všeobecným a abstraktným zákazom brániť výrobcom potravín na báze rastlinných bielkovín splniť si svoju povinnosť uvádzať názov týchto potravín používaním zaužívaných názvov alebo opisných názvov. (
6
)
Konkrétne pokiaľ ide o právomoc členského štátu prijať všeobecné a abstraktné opatrenia s cieľom zabrániť riziku zavádzania spotrebiteľov v dôsledku nahradenia živočíšnych bielkovín rastlinnými bielkovinami, treba uviesť, že článok 7 ods. 1 písm. d) nariadenia č. 1169/2011 a príloha VI časť A bod 4 nariadenia č. 1169/2011 sa týkajú nahradenia zložiek alebo prísad potravín. Aj táto otázka je preto výslovne harmonizovaná týmto nariadením.
Okrem toho Súdny dvor spresnil, že tieto ustanovenia sa týkajú aj otázky informácií, ktoré musia byť poskytnuté spotrebiteľom, keď sa zloženie dotknutej potraviny úplne zmení. Vysoká úroveň ochrany spotrebiteľa, ktorú toto nariadenie sleduje, (
7
) by mohla byť ohrozená, ak by sa paradoxne neuplatňovali ustanovenia týkajúce sa nahradenia zložky alebo prísady potraviny inou zložkou alebo prísadou, ak sa táto náhrada týka zložky alebo prísady, ktorá je v potravine osobitne dôležitá, či dokonca, ktorá predstavuje jedinú zložku alebo prísadu.
Uvedené ustanovenia preto zavádzajú vyvrátiteľnú domnienku, že informácie poskytnuté spôsobom stanoveným týmito ustanoveniami dostatočne chránia spotrebiteľov, a to aj v prípade úplného nahradenia jedinej zložky alebo prísady, ktorú spotrebitelia môžu očakávať v potravine označenej zaužívaným názvom alebo opisným názvom obsahujúcim určité pojmy.
Ak sa však vnútroštátny orgán domnieva, že konkrétne spôsoby predaja alebo propagácie potraviny uvádzajú spotrebiteľa do omylu, môže podniknúť kroky proti dotknutému prevádzkovateľovi potravinárskeho podniku, ktorý je zodpovedný (
8
) za informácie uvedené na tejto potravine a musí dbať na prítomnosť a presnosť týchto informácií a preukázať, že uvedená domnienka je vyvrátená.
V dôsledku toho Súdny dvor v odpovedi na prvé dve otázky rozhodol, že články 7 a 17, ako aj časť A bod 4 prílohy VI k nariadeniu č. 1169/2011 v spojení s článkom 2 ods. 2 písm. o) a p) a článkom 9 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia sa majú vykladať v tom zmysle, že výslovne harmonizujú v zmysle článku 38 ods. 1 tohto nariadenia ochranu spotrebiteľov pred rizikom uvedenia do omylu používaním iných označení, ako sú názvy podľa právnych predpisov, ktoré pozostávajú z výrazov z odvetví mäsiarstva, údenárstva a obchodu s rybami, na účely opisu, uvádzania na trh alebo propagácie potravín obsahujúcich rastlinné bielkoviny namiesto bielkovín živočíšneho pôvodu, a to aj v prípade ich úplného nahradenia, a z tohto dôvodu bránia tomu, aby členský štát prijal vnútroštátne opatrenia, ktoré upravujú alebo zakazujú používanie takýchto názvov.
Pokiaľ ide o tretiu otázku položenú vnútroštátnym súdom, Súdny dvor sa po prvé domnieval, že výslovná harmonizácia uskutočnená vyššie uvedenými ustanoveniami nebráni tomu, aby členský štát stanovil správne sankcie v prípade nesplnenia povinností a zákazov vyplývajúcich z týchto ustanovení alebo z vnútroštátnych opatrení, ktoré sú v súlade s uvedenými ustanoveniami. Na druhej strane stanovenie maximálnych povolených hodnôt rastlinných bielkovín (
9
) na účely označenia potravín určitými zaužívanými alebo opisnými názvami zodpovedá úprave používania týchto názvov bez prijatia názvu podľa právnych predpisov. Vzhľadom na to, že tieto ustanovenia výslovne harmonizujú používanie týchto názvov, členský štát nemôže prijať v tejto súvislosti opatrenie bez ohrozenia jednotnosti práva Únie.
(
1
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1169/2011 z 25. októbra 2011 o poskytovaní informácií o potravinách spotrebiteľom, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a ktorým sa zrušuje smernica Komisie 87/250/EHS, smernica Rady 90/496/EHS, smernica Komisie 1999/10/ES, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/13/ES, smernice Komisie 2002/67/ES a 2008/5/ES a nariadenie Komisie (ES) č. 608/2004 (Ú. v. EÚ L 304, 2011, s. 18).
(
2
)	Décret no 2022–947, du 29 juin 2022, relatif à l’utilisation de certaines dénominations employées pour désigner des denrées comportant des protéines végétales (dekrét č. 2022‑947 z 29. júna 2022 o používaní určitých názvov na označenie potravín obsahujúcich rastlinné bielkoviny) (JORF z 30. júna 2022, text č. 3).
(
3
)	Décret no 2024–144, du 26 février 2024, relatif à l’utilisation de certaines dénominations employées pour désigner les denrées alimentaires comportant des protéines végétales (dekrét č. 2024‑144 z 26. februára 2024 o používaní určitých názvov na označenie potravín obsahujúcich rastlinné bielkoviny) (JORF z 27. februára 2024, text č. 15).
(
4
)	Článok 2 ods. 2 písm. n) nariadenia č. 1169/2011.
(
5
)	Toto konštatovanie sa vzťahuje aj na pojmy uvedené v prílohe I k dekrétu č. 2024‑144.
(
6
)	Článok 38 ods. 1 nariadenia č. 1169/2011.
(
7
)	Článok 1 ods. 1 nariadenia č. 1169/2011 v spojení s odôvodneniami 1 a 3 tohto nariadenia.
(
8
)	Článok 8 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1169/2011.
(
9
)	Článok 3 ods. 1 dekrétu č. 2022‑947.