62020TJ0678_RES
Vec T‑678/20
Solar Electric Holding a i.
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (ôsma komora) z 10. novembra 2021
„Štátna pomoc – Trh s elektrickou energiou vyrobenou z obnoviteľných zdrojov, vrátane fotovoltickej energie – Povinnosť kúpiť elektrickú energiu za vyššiu ako trhovú cenu, uložená francúzskym zákonom – Zamietnutie sťažnosti – Článok 12 ods. 1 a článok 24 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2015/1589 – Pôsobnosť“
Pomoc poskytovaná štátmi – Skúmanie sťažností – Povinnosti Komisie – Sťažnosť podaná príjemcami neoznámených opatrení pomoci s cieľom získať rozhodnutie o nevznesení námietok – Povinnosť Komisie preskúmať sťažnosť – Neexistencia
[Nariadenie Rady 2015/1589, článok 1 písm. h), článok 12 ods. 1 a článok 24 ods. 2]
(pozri body 22 – 39, 43)
Pomoc poskytovaná štátmi – Právomoci Komisie a vnútroštátnych súdov – Úloha vnútroštátnych súdov – Ochrana práv osôb podliehajúcich súdnej právomoci v prípade porušenia povinnosti predchádzajúcej notifikácie – Povinnosť vnútroštátnych súdov vyvodiť všetky dôsledky z tohto porušenia v súlade s vnútroštátnym právom – Rozsah
(Články 107 a 108 ZFEÚ)
(pozri body 30, 31)
Pomoc poskytovaná štátmi – Preskúmanie Komisiou – Neoznámené opatrenia pomoci – Povinnosť Komisie vykonať posúdenie zlučiteľnosti s vnútorným trhom – Podmienka – Sťažnosť podaná zainteresovanou stranou založená na porušení ustanovení v oblasti štátnej pomoci
[Nariadenie Rady 2015/1589, článok 1 písm. h), článok 12 ods. 1 a článok 24 ods. 2]
(pozri body 49 – 54)
Zhrnutie
V roku 2000 zaviedlo Francúzsko s cieľom podporiť rozvoj odvetvia energetiky z obnoviteľných zdrojov na svojom území zákonnú povinnosť uzavrieť na žiadosť dotknutých výrobcov zmluvy na nákup elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov energie (ďalej len „zelená elektrická energia“), prináležiacu spoločnosti Électricité de France (EDF) a niektorým ďalším distribútorom elektrickej energie. Tieto zmluvy boli uzavreté na dobu 20 rokov a stanovovali nákup zelenej elektrickej energie za cenu určenú ministerským sadzobným výnosom účinným v deň, keď výrobca podal úplnú žiadosť o pripojenie do verejnej siete.
V tejto súvislosti skupina Solar Electric, pôsobiaca v oblasti vývoja, výstavby a prevádzkovania fotovoltických zariadení v Guyane a na Martiniku, uzavrela so spoločnosťou EDF zmluvy o nákupe zelenej elektrickej energie za ceny stanovené sadzobnými výnosmi z 10. júla 2006, 12. januára 2010 a 31. augusta 2010.
Až do konca roku 2015 sa na náklady, ktoré vznikajú distribútorom elektrickej energie z dôvodu povinnosti nákupu zelenej elektrickej energie, vzťahoval mechanizmus úplnej kompenzácie financovaný z príspevku vyberaného od odberateľov elektrickej energie. Od roku 2016 sú tieto náklady kompenzované z účtu osobitného určenia, financovaného z daní zo spotreby energetických výrobkov.
V roku 2019 Cour de cassation (Kasačný súd, Francúzsko) rozhodol, že opatrenia založené na sadzobných výnosoch z 10. júla 2006 a 12. januára 2010, ktorými sa vykonáva mechanizmus povinného nákupu zelenej elektrickej energie za vyššiu ako trhovú cenu, predstavujú protiprávnu štátnu pomoc, keďže neboli oznámené Európskej komisii.
Solar Electric po tom, čo prijala potvrdenie Komisie, že opatrenia založené na dotknutých sadzobných výnosoch jej neboli oznámené, podala sťažnosť týkajúcu sa schém pomoci vyplývajúcich z uvedených colných sadzobníkov a vyzvala Komisiu, aby sa výslovne vyjadrila k ich zlučiteľnosti s vnútorným trhom.
Táto sťažnosť bola podaná podľa článku 24 ods. 2 nariadenia stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ (
1
), podľa ktorého každá zainteresovaná strana môže predložiť sťažnosť a informovať tak Komisiu o údajnej neoprávnenej pomoci alebo údajnom zneužití pomoci.
Listom z 3. septembra 2020 Komisia zamietla sťažnosť z toho dôvodu, že jej predmet nespadá do pôsobnosti článku 24 ods. 2 nariadenia ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ.
Všeobecný súd potvrdil tento záver a zamietol žalobu o neplatnosť, ktorú Solar Electric podala proti tomuto rozhodnutiu.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd na úvod uviedol, že cieľom sťažnosti podanej skupinou Solar Electric bolo získať od Komisie rozhodnutie o nevznesení námietok, pokiaľ ide o zlučiteľnosť opatrení vykonaných francúzskymi orgánmi, založených na sadzobných výnosoch z 10. júla 2006, 12. januára 2010 a z 31. augusta 2010, s vnútorným trhom.
Jej žaloba teda nastoľuje otázku, či článok 24 ods. 2 nariadenia ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ priznáva príjemcovi novej protiprávne vyplatenej pomoci subjektívne právo obrátiť sa na Komisiu so sťažnosťou s cieľom získať od Komisie rozhodnutie vyhlasujúce pomoc, ktorá nebola oznámená dotknutým členským štátom, za zlučiteľnú s vnútorným trhom.
Hoci však doslovný výklad ustanovení nariadenia ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ smeruje k preukázaniu, že príjemcovia protiprávne poskytnutej pomoci môžu podľa článku 24 ods. 2 uvedeného nariadenia podať sťažnosť Komisii, takýto záver musí byť zamietnutý z dôvodov týkajúcich sa štruktúry preskúmania štátnej pomoci, ako aj štruktúry mechanizmu sťažností.
Pokiaľ ide na jednej strane o štruktúru kontroly štátnej pomoci, Všeobecný súd pripomenul, že notifikačná povinnosť predstavuje jeden zo základných prvkov systému kontroly štátnej pomoci zavedeného Zmluvou o FEÚ, ktorý stanovuje preventívnu kontrolu plánov novej pomoci zavedenú článkom 108 ods. 3 ZFEÚ. V tomto rámci zo samotnej štruktúry článku 108 ods. 3 ZFEÚ vyplýva, že povinnosť oznámiť plánovanú pomoc majú členské štáty. Pripustiť, že príjemca protiprávne vyplatenej pomoci môže podať Komisii sťažnosť, aby konštatovala zlučiteľnosť tejto pomoci s vnútorným trhom, by pritom malo len ten účinok, že by to umožnilo tomuto príjemcovi zastúpiť dotknutý členský štát, ktorý je ako jediný oprávnený oznámiť Komisii opatrenie pomoci.
Takáto možnosť obrátiť sa na Komisiu, priznaná príjemcovi protiprávne vyplatenej pomoci, by navyše spochybnila zásadnú a naliehavú povahu povinnosti oznámiť opatrenia pomoci a zákazu ich výkonu podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ, ako aj hlavnú sankciu spojenú predovšetkým s nedodržaním tejto povinnosti predchádzajúceho oznámenia zo strany členského štátu, t. j. vrátenie tejto pomoci.
Príjemcovia protiprávnej pomoci sa navyše môžu obrátiť na svoje vnútroštátne súdy s cieľom dosiahnuť uloženie sankcie členskému štátu poskytujúcemu túto pomoc za výslovné alebo implicitné odmietnutie splniť si svoju notifikačnú povinnosť. Preto im netreba priznať právo začať prostredníctvom sťažnosti zaslanej Komisii preskúmanie zlučiteľnosti pomoci s cieľom, aby bola schválená.
Pokiaľ ide na druhej strane o štruktúru mechanizmu sťažností zavedeného nariadením ustanovujúcim podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ, Všeobecný súd uviedol, že tento mechanizmus bol koncipovaný tak, že jeho cieľom je identifikovať pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom. Z toho vyplýva, že pôsobnosť článku 24 ods. 2 uvedeného nariadenia je obmedzená na sťažnosti, ktorých cieľom je oznámenie protiprávnej pomoci, ktorú sťažovatelia považujú za nezlučiteľnú s vnútorným trhom. Naopak, pôsobnosť článku 24 ods. 2 uvedeného nariadenia sa nevzťahuje na sťažnosti, ktorými sťažovatelia tvrdia, že pomoc je zlučiteľná s vnútorným trhom, a z tohto dôvodu by mala byť povolená Komisiou.
V dôsledku toho sa príjemcovia protiprávnej pomoci nemôžu oprieť o článok 24 ods. 2 nariadenia stanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ na účely podania sťažnosti týkajúcej sa protiprávnej pomoci, z ktorej majú priamo alebo nepriamo prospech, a to s cieľom, aby Komisia prijala rozhodnutie konštatujúce zlučiteľnosť tejto pomoci s vnútorným trhom.
Všeobecný súd napokon tiež odmietol tvrdenie skupiny Solar Electric, podľa ktorého skutočnosť, že Komisia nezaujala stanovisko k jej sťažnosti, vytvorila právne vákuum, pričom účelom článkov 107 až 109 ZFEÚ, ako aj nariadenia 2015/1589 je vyhnúť sa mu, keď pripomenul, že právo Únie neukladá Komisii povinnosť vykonať posúdenie zlučiteľnosti neoznámenej pomoci, pokiaľ je o ňom informovaná na základe sťažnosti podanej príjemcom, ako je Solar Electric.
(
1
)	Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9) (ďalej len „nariadenie stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 ZFEÚ“).