62022TJ0084_RES
Cauza T‑84/22
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd și UBS Group AG, succesoare în drepturi a Credit Suisse Group AG, și UBS AG, succesoare în drepturi a Credit Suisse AG
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a șaptea) din 23 iulie 2025
„Concurență – Înțelegeri – Sectorul operațiunilor de schimb valutar (Forex) la vedere privind valutele G10 – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE – Schimburi de informații – Acorduri sau practici concertate privind activitățile de schimb al valutelor G10 – Restrângere a concurenței prin obiect – Încălcare unică și continuă – Principiul bunei administrări – Dreptul la apărare – Amenzi – Cuantumul de bază – Valoare de înlocuire a valorii vânzărilor – Articolul 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Competență de fond”
Concurență – Procedură administrativă – Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări – Obligația Comisiei de a face dovada încălcării și a duratei acesteia – Întinderea sarcinii probei – Coordonare și cooperare incompatibile cu obligația fiecărei întreprinderi de a‑și stabili în mod autonom comportamentul pe piață – Coordonare a prețurilor și a activităților de tranzacționare de obligațiuni de către traderi ai unor instituții financiare – Schimburi de informații comerciale sensibile – Comportamente care au un caracter anticoncurențial
[art. 101 alin. (1) TFUE]
(a se vedea punctele 45-47, 85-88, 93-97, 102-106, 112-117, 122, 126, 134-136, 142-145, 150-163, 170-176 și 181)
Procedură jurisdicțională – Cerere de sesizare – Cerințe de formă – Expunere sumară a motivelor invocate – Trimitere globală la alte înscrisuri anexate la cererea introductivă – Admisibilitate – Condiții
[Statutul Curții de Justiție, art. 21; Regulamentul de procedură al Tribunalului, art. 76 lit. (d)]
(a se vedea punctele 65-74, 179 și 180)
Concurență – Procedură administrativă – Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări – Obligația de motivare – Conținut
(art. 101 și art. 296 al doilea paragraf TFUE)
(a se vedea punctele 189, 321 și 364)
Înțelegeri – Atingere adusă concurenței – Criterii de apreciere – Distincție între restrângeri prin obiect și prin efect – Restrângere prin obiect – Grad suficient de nocivitate – Apreciere – Schimburi de informații comerciale sensibile între traderi ai unor instituții financiare – Schimburi care vizează coordonarea prețurilor, divulgarea de informații sensibile, precum și coordonarea unor activități de tranzacționare – Schimburi care constituie o restrângere a concurenței prin obiect – Pretinse efecte favorabile concurenței ale schimburilor de informații – Lipsă de relevanță
[art. 101 alin. (1) TFUE]
(a se vedea punctele 192-198, 211-217, 220-225, 228-230, 236-241, 243-246, 248-250, 252-254 și 296-302)
Concurență – Procedură administrativă – Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări – Utilizarea ca mijloace de probă a declarațiilor altor întreprinderi care au participat la încălcare – Admisibilitate – Forța probantă a depozițiilor voluntare efectuate de participanții principali la o înțelegere pentru a beneficia de aplicarea Comunicării privind cooperarea
(art. 101 TFUE; Comunicarea 2006/C 298/11 a Comisiei)
(a se vedea punctele 262-270)
Înțelegeri – Interzicere – Încălcări – Acorduri și practici concertate care constituie o încălcare unică – Imputarea răspunderii unei întreprinderi doar pentru o parte a acestei încălcări – Condiții
[art. 101 alin. (1) TFUE]
(a se vedea punctele 324-327, 329 și 349-353)
Concurență – Procedură administrativă – Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări – Obligația Comisiei de a face dovada încălcării și a duratei acesteia – Întinderea sarcinii probei – Încălcare unică și continuă – Caracterul unic al încălcării – Existența unui plan de ansamblu care urmărește un obiectiv anticoncurențial unic
[art. 101 alin. (1) TFUE]
(a se vedea punctele 328 și 334-342)
Înțelegeri – Interzicere – Încălcări – Acorduri și practici concertate care constituie o încălcare unică – Imputarea răspunderii unei întreprinderi doar pentru o parte a acestei încălcări – Caracterul suficient, pentru angajarea răspunderii întreprinderii, al unei aprobări tacite fără distanțare publică și fără denunțare făcută autorităților competente
[art. 101 alin. (1) TFUE]
(a se vedea punctele 357 și 362)
Concurență – Procedură administrativă – Principiul bunei administrări – Cerința de imparțialitate – Conținut – Încălcare – Inexistență
(art. 101 TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 41)
(a se vedea punctele 378-387)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Puterea de apreciere a Comisiei – Control jurisdicțional – Competența de fond a instanței Uniunii – Conținut – Substituirea motivelor actului contestat
(art. 101, 261 și 263 TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 31)
(a se vedea punctele 391-394)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Stabilirea valorii vânzărilor – Utilizarea unei valori de înlocuire – Obligația Comisiei de a lua în considerare cele mai bune date disponibile – Sarcina probei respectării acestei obligații
[art. 101 alin (1) TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctele 13 și 15]
(a se vedea punctele 403, 404, 424 și 426-443)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Metodă de calcul definită de orientările adoptate de Comisie – Obligația Comisiei de a aplica orientările cu respectarea principiilor egalității de tratament și încrederii legitime
[art. 101 TFUE; Acordul privind SEE, art. 53; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (2); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei]
(a se vedea punctul 425)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Principiul egalității de tratament – Luarea în considerare a diferențelor și a circumstanțelor proprii întreprinderilor în cauză
[art. 101 TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (2)]
(a se vedea punctele 444-446 și 492-494)
Concurență – Amenzi – Decizie de aplicare a unor amenzi – Obligația de motivare – Conținut
[art. 101 și 296 TFUE]
(a se vedea punctul 465)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Stabilirea cuantumului de bază – Gravitatea încălcării – Criterii de apreciere – Inexistența unei liste obligatorii sau exhaustive de criterii – Marjă de apreciere rezervată Comisiei
[art. 101 TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei, punctele 19-23]
(a se vedea punctele 472-477)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Ajustarea cuantumului de bază – Principiul individualizării sancțiunilor – Aplicare în contextul luării în considerare a circumstanțelor atenuante sau agravante
[Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (2); Comunicarea 2006/C 210/02 a Comisiei]
(a se vedea punctele 493, 496 și 504)
Concurență – Amenzi – Cuantum – Stabilire – Control jurisdicțional – Competența de fond a instanței Uniunii – Conținut – Stabilirea cuantumului amenzii aplicate – Criterii de apreciere
[art. 101 alin. și art. 261 TFUE; Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, art. 23 alin. (3) și art. 31]
(a se vedea punctele 509-528)
Rezumat
Tribunalul confirmă decizia Comisiei Europene (
1
) în măsura în care prin aceasta se constată că întreprinderile Credit Suisse Group, Credit Suisse și Credit Suisse Securities (Europe) (denumite în continuare împreună „Credit Suisse”) au participat la o înțelegere în sectorul operațiunilor de schimb valutar la vedere privind valutele G10 (
2
). Cu toate acestea, Tribunalul anulează amenda aplicată Credit Suisse în decizia Comisiei din cauza erorii săvârșite de această instituție în ceea ce privește utilizarea anumitor date în calculul amenzii și, pronunțându‑se cu privire la cererea de reducere a cuantumului amenzii formulată de reclamante, îi aplică un cuantum mai mic decât cel impus în decizia atacată.
În urma unei cereri de clemență formulate în anul 2013 de UBS, Comisia a deschis o investigație pentru a stabili dacă exista o înțelegere în sectorul schimburilor valutare la vedere privind valutele G10. Operațiunile de schimb valutar la vedere pot fi definite ca un acord între două părți de a schimba două valute, și anume de a cumpăra o anumită sumă („valoarea noțională”) dintr‑o primă valută la echivalentul său într‑o a doua valută la valoarea din momentul acordului, și anume la cursurile de schimb în vigoare. Acestea variază în funcție de informațiile privind valoarea lor fundamentală. Pe termen scurt, acestea sunt determinate în principal de fluxurile de ordine ale traderilor, în timp ce elementele fundamentale ale pieței determină cursurile de schimb pe termen mai lung.
La finalul investigației sale, Comisia a considerat că traderii mai multor întreprinderi care își desfășoară activitatea în sectorul bancar și financiar, printre care Credit Suisse, au făcut schimburi de informații pentru a obține un avantaj concurențial pe piața valutară la vedere. În plus, în opinia sa, aceste comportamente făceau parte dintr‑un plan de ansamblu care urmărea un obiectiv anticoncurențial unic. Prin urmare, Comisia a concluzionat că Credit Suisse a încălcat articolul 101 alineatul (1) TFUE prin faptul că a participat la schimburile de informații care se înscriau în cadrul unei încălcări unice și continue având ca obiect restrângerea sau denaturarea concurenței în sectorul operațiunilor de schimb valutar la vedere cu privire la valutele G10, care se întindea pe întregul Spațiu Economic European (SEE). În consecință, Comisia i‑a aplicat o amendă în cuantum de 83294000 de euro.
UBS Group, succesoare în drepturi a Credit Suisse Group, UBS, succesoare în drepturi a Credit Suisse, și Credit Suisse Securities (Europe) au sesizat Tribunalul cu o acțiune având ca obiect, cu titlu principal, anularea deciziei atacate și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate Credit Suisse.
Aprecierea Tribunalului
În primul rând, Tribunalul confirmă caracterul anticoncurențial al cvasitotalității discuțiilor traderilor intervenite între mai 2011 și iulie 2012 și la care Credit Suisse a participat între 7 februarie și 12 iulie 2012 (denumită în continuare „perioada relevantă”), acestea luând forma unor schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial.
Mai precis, cu o singură excepție, discuțiile dintre traderii băncilor în cauză și care implică Credit Suisse indică un schimb de informații precise, actuale și confidențiale. Prin obiectul lor, prin gradul lor de precizie și prin faptul că nu erau accesibile concurenților care nu erau prezenți pe forumul de discuții în cauză, ele confereau un avantaj comercial traderilor destinatari, permițându‑le să își adapteze strategiile de tranzacționare în consecință și să atenueze incertitudinile inerente pieței de schimb valutar la vedere.
Rezultă că, în pofida erorii sale de apreciere în ceea ce privește natura anticoncurențială a uneia dintre aceste discuții, Comisia a considerat în mod întemeiat că schimburile de informații în cauză permiteau să se concluzioneze în sensul existenței unor acorduri și/sau a unor practici concertate care prezintă un caracter anticoncurențial în sensul articolului 101 TFUE.
În al doilea rând, cu privire la aspectul dacă schimburile de informații în litigiu constituie o „restrângere prin obiect”, Tribunalul amintește că o astfel de calificare este condiționată de constatarea unui grad suficient de nocivitate a acordurilor în cauză pentru concurență, ținând seama de conținutul lor, de obiectivele lor, precum și de contextul lor economic și juridic.
În speță, în vederea aprecierii contextului economic în care se înscriau schimburile de informații în cauză, Comisia a săvârșit o eroare atunci când a considerat că piața operațiunilor de schimb valutar la vedere era de natură transparentă la data faptelor. Pe o piață transparentă, informațiile sunt, într‑adevăr, accesibile imediat și gratuit tuturor participanților la piață, ceea ce nu este cazul pe piața valutară la vedere, având în vedere prezența mai multor tipuri de informații.
Totuși, această eroare de apreciere nu are incidență asupra calificării schimburilor de informații în litigiu drept „restrângere prin obiect”. Astfel, aceste schimburi, care priveau diferențele de cotare, ordinele clienților, pozițiile de risc deschise și activitățile de tranzacționare actuale sau prospective, permiteau reducerea incertitudinilor normale inerente pieței relevante și prezentau astfel un grad suficient de nocivitate pentru concurență.
În ceea ce privește argumentele recurentelor potrivit cărora comportamentele în cauză ar fi justificate în raport cu efectele lor favorabile concurenței, Tribunalul arată, pe de o parte, că nu este necesar să se ia în considerare aceste efecte ca atare atunci când trebuie să se stabilească dacă schimburile de informații în litigiu constituie o „restrângere prin obiect”. Pe de altă parte, luarea în considerare a pretinselor obiective legitime nu este determinantă în aprecierea menționată.
În al treilea rând, Tribunalul analizează motivul prin care se contestă existența unei încălcări unice și continue. Potrivit reclamantelor, Comisia nu a dovedit existența unui plan global care să urmărească un obiectiv anticoncurențial unic la care Credit Suisse intenționa să contribuie și despre care avea cunoștință.
În speță, Tribunalul apreciază că Comisia a considerat în mod întemeiat că obiectivul anticoncurențial unic urmărit de traderii băncilor în cauză era de a atenua incertitudinile normale inerente pieței operațiunilor de schimb valutar la vedere, susținând astfel traderii în deciziile lor de stabilire a prețurilor și de administrare a riscurilor. Schimburile de informații sensibile din punct de vedere comercial la care a participat Credit Suisse aveau de asemenea același obiectiv.
În plus, mai multe elemente obiective confirmă că comportamentele anticoncurențiale adoptate de participanți erau legate și vizau atingerea obiectivului urmărit de planul de ansamblu constatat de Comisie.
Mai întâi, comportamentele în cauză urmau aceleași modalități de funcționare, și anume discuții privind informațiile sensibile din punct de vedere comercial, cotidiene și frecvente în cadrul unui forum de discuții privat, accesul la forumul menționat fiind posibil numai pe baza unei invitații personale.
În continuare, acestea implicau un grup de întreprinderi stabil și se desfășurau între aceleași persoane fizice participante pe seama acestor întreprinderi în perioade paralele sau adiacente. Acest grup a fost extins odată ce traderul uneia dintre aceste bănci și‑a schimbat angajatorul și și‑a preluat atribuțiile în cadrul Credit Suisse, conducând astfel la participarea acesteia din urmă la schimburile de informații sensibile din punct de vedere comercial cu privire la forumul de discuții în cauză pe tot parcursul perioadei relevante.
În sfârșit, comportamentele în cauză priveau toate aceleași produse, și anume valutele G10.
În ceea ce privește intenția Credit Suisse de a contribui la obiectivul comun și cunoașterea de către aceasta a comportamentelor ilicite ale celorlalți participanți, Tribunalul confirmă, pe de o parte, că angajarea anterioară a traderului Credit Suisse făcea parte din context și putea fi luată în considerare pentru a stabili că aceasta din urmă avea cunoștință de încălcare.
Pe de altă parte, Tribunalul amintește că constatarea existenței unei încălcări unice și continue este distinctă de problema dacă răspunderea pentru această încălcare în ansamblul său este imputabilă unei întreprinderi. De altfel, imputabilitatea în sarcina unei întreprinderi a încălcării unice și continue în ansamblu trebuie apreciată în raport cu două elemente, și anume, în primul rând, contribuția sa intenționată la obiectivele comune urmărite de toți participanții și, în al doilea rând, cunoașterea de către aceasta a comportamentelor ilicite preconizate sau puse în aplicare de alte întreprinderi pentru atingerea acelorași obiective sau faptul că aceasta putuse în mod rezonabil să le prevadă și fusese pregătită să accepte riscul care decurge din acestea.
Or, s‑a stabilit în sarcina Credit Suisse răspunderea pentru încălcarea în cauză nu în ansamblul său, ci în măsura în care a participat la schimburi extensive și recurente de informații actuale sau prospective și sensibile din punct de vedere comercial. Astfel, nu este nicidecum necesar să se analizeze dacă aceasta avea cunoștință de comportamentele coluzive ale celorlalți membri ai acestei încălcări și intenționa să contribuie prin propriul comportament la obiectivele comune urmărite de ansamblul participanților, aceste elemente neavând nicio incidență asupra imputabilității în sarcina acestei bănci a încălcării reproșate.
În plus, Tribunalul consideră că Comisia era îndreptățită să aprecieze că această bancă cunoscuse schimburile care avuseseră loc pe forumul de discuții în cauză, la care era conectat traderul său, chiar dacă acesta nu ar fi participat în mod activ la unele dintre schimburile analizate în decizia atacată, și că, în lipsa oricărei distanțări publice de Credit Suisse sau a denunțării către entitățile administrative a practicilor în cauză, putea fi reținută răspunderea sa. Situația ar fi putut fi diferită numai dacă reclamantele ar fi fost în măsură să demonstreze, prin intermediul unor elemente de probă certe și care menționau în mod precis ora, că Credit Suisse nu luase efectiv cunoștință de schimbul sau de schimburile incriminate sau nu ar fi luat cunoștință de acestea decât într‑un termen în care informațiile cuprinse în aceste schimburi să își piardă caracterul sensibil.
În al patrulea și ultimul rând, Tribunalul examinează motivul întemeiat pe erori săvârșite de Comisie în diferitele etape ale calculului cuantumului amenzii aplicate Credit Suisse.
Pentru a stabili cuantumul amenzii aplicate, Comisia a aplicat metoda prevăzută de Orientările din 2006 (
3
). Cu toate acestea, în ceea ce privește calculul cuantumului de bază în cadrul acestei metode, ea a decis să utilizeze o valoare de înlocuire în locul valorii vânzărilor, prevăzută la punctul 13 din acest instrument. Ca punct de plecare pentru calculul acestei valori de înlocuire, Comisia a reținut sumele noționale anualizate corespunzătoare celor mai tranzacționate perechi de valute în cadrul operațiunilor care au avut loc cu contrapărțile situate în SEE în cursul lunilor în care întreprinderile au participat la încălcare. Aceste sume noționale anualizate au fost apoi înmulțite cu un factor de ajustare constituit, pe de o parte, dintr‑un factor de ajustare legat de formarea pieței și, pe de altă parte, dintr‑un factor de ajustare legat de tranzacționarea pe cont propriu.
Pentru a calcula factorul de ajustare legat de formarea pieței, Comisia a utilizat un eșantion de 16 schimburi de informații care au avut loc în anii 2011 și 2012.
După ce a amintit că revenea Comisiei sarcina de a asigura luarea în considerare a celor mai bune date disponibile, Tribunalul arată că elementele puțin numeroase ale eșantionului, din care mai mult de jumătate nu privesc perioada relevantă, nu prezintă un nivel de detaliere inerent fiecărei perechi de valute reținute ca fiind relevantă de Comisie în cadrul calculului menționat. Prin urmare, nu se poate considera că eșantionul menționat furnizează date care ar fi fost suficiente pentru a garanta că toate perechile de valute vizate erau reprezentate proporțional având în vedere logica factorului de ajustare legat de formarea pieței, și anume luarea în considerare a faptului că veniturile obținute din tranzacții sunt integrate în diferența dintre cursul de schimb la vânzare și cursul de schimb la cumpărare aplicat la un schimb al unei perechi de valute care implică o valută a SEE.
În schimb, datele propuse de reclamante Comisiei pentru a stabili factorul de ajustare legat de formarea pieței, și anume datele Bloomberg BFIX, erau cele mai bune date disponibile pentru punerea în aplicare a metodologiei definite de Comisie în scopul calculării valorii de înlocuire.
Astfel, aceste date permit luarea în considerare a tuturor perechilor de valute cuprinse în perimetrul valutelor vizate de calculul factorului de ajustare în cauză, furnizează un eșantion mai semnificativ pentru a reflecta proporțional cuantumurile noționale anualizate pe care a fost aplicat factorul menționat și privesc perioada participării Credit Suisse la încălcare. Prin urmare, acestea trebuie considerate mai coerente, mai complete și mai fiabile decât cele pe care s‑a întemeiat Comisia pentru a reflecta importanța economică a încălcării și ponderea relativă a Credit Suisse în cadrul acesteia.
Nici utilizarea de către Comisie a datelor Bloomberg BFIX nu ar fi încălcat principiul egalității de tratament în raport cu ceilalți participanți la încălcare, care nu se poate opune luării în considerare a datelor individualizate ale întreprinderilor implicate în încălcare, aplicând în același timp aceeași metodologie pentru calcularea valorii de înlocuire. Astfel, utilizarea unor date individualizate referitoare la diferențele de cotare privind perioada de participare a Credit Suisse la încălcare nu constituie decât o modalitate de punere în aplicare a metodologiei elaborate de Comisie și aplicabilă tuturor părților la încălcarea menționată, care nu modifică substanța acesteia, ci este susceptibilă numai să consolideze precizia valorii de înlocuire a acestei bănci în ceea ce privește importanța și întinderea activității sale în perioada participării sale la încălcare.
În lumina celor ce precedă, Tribunalul anulează amenda aplicată Credit Suisse în decizia atacată.
În continuare, pronunțându‑se cu privire la cererea de reducere a cuantumului amenzii formulată de recurente, în temeiul competenței de fond care îi este recunoscută de articolul 261 TFUE, precum și de articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003 și ținând seama în special de datele Bloomberg BFIX la calcularea valorii de înlocuire, Tribunalul impune o amendă în cuantum de 28920000 de euro, pentru care recurentele sunt obligate să răspundă în solidar.
(
1
)	Decizia C(2021) 8612 final a Comisiei din 2 decembrie 2021 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al Articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul AT.40135 – FOREX – Sterling Lads) (denumită în continuare „decizia atacată”).
(
2
)	Valutele avute în vedere de decizia atacată sunt următoarele: euro (EUR), dolarul australian (AUD), dolarul canadian (CAD), francul elvețian (CHF), coroana daneză (DKK), lira sterlină britanică (GBP), yenul (JPY), coroana norvegiană (NOK), dolarul neozeelandez (NZD), coroana suedeză (SEK) și dolarul american (USD).
(
3
)	Orientările privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264, denumite în continuare „Orientările din 2006”).