62021CC0205
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
GIOVANNI PITRUZZELLA
esitatud 30. juunil 2022 (
1
)
Kohtuasi C‑205/21
Kriminaalmenetlus
versus
V. S.,
menetluses osalesid:
Ministerstvo na vatreshnite raboti, Glavna direktsia za borba s organiziranata prestapnost
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Spetsializiran nakazatelen sad (kriminaalasjade erikohus, Bulgaaria))
Eelotsusetaotlus – Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel – Direktiiv (EL) 2016/680 – Kahtlustatav – Isikuandmete registreerimine politseis – Delikaatsed andmed – Biomeetrilised ja geneetilised andmed – Sundtäitmine – Kuritegude ennetamise ja avastamise eesmärk – Pooleliolev kriminaalmenetlus – Varasemate uurimiste raames kogutud isikuandmetega võrdlemine – Tõhus kohtulik kaitse – Andmete töötlemine – Põhimõtted – Võimalikult väheste andmete kogumine – Range vajadus
1.
Kui tehnoloogiline areng rakendatakse kriminaalkorras karistamise teenistusse, on see areng ühtaegu nii põnev kui ka ähvardav oht inimõigustele (
2
). Käesolev eelotsusetaotlus annab Euroopa Kohtule taas võimaluse tõlgendada liidu õigusakti, mis käsitleb isikuandmete kaitset, mis on mõeldud niisuguse kriminaalpoliitika kaitsepiirdena, mis taotleb täieliku tõhususe eesmärki, samas kui demokraatliku ühiskonna jaoks, kus valitseb õigusriik, peaks paradoksaalselt sellise poliitika ekslikkus olema teatud voorus. See kohtuasi on isikuandmete kaitse valdkonnas omamoodi versioon põhimõttest, et parem riskida sellega, et süüdlane pääseb, kui süütu süüdi mõista (
3
).
I. Õiguslik raamistik
A.
Direktiiv 2016/680
2.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK, (
4
) artikkel 4 käsitleb isikuandmete töötlemise põhimõtteid. See on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Liikmesriigid näevad ette järgmist:
a)
isikuandmeid töödeldakse seaduslikult ja õiglaselt;
b)
isikuandmeid kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ning neid ei töödelda viisil, mis on nende eesmärkidega vastuolus;
c)
isikuandmed on piisavad ja asjakohased ega ole liiased nende töötlemise eesmärkide suhtes;
[…]“.
3.
Direktiivi 2016/680 artikli 6 punktis a on sätestatud:
„Liikmesriigid näevad ette, et asjakohasel juhul võimaluste piires eristab vastutav töötleja isikuandmeid selgelt andmesubjektide eri kategooriate kaupa, nimelt:
a)
isikud, kelle puhul on tõsine alus arvata, et nad on toime pannud või panevad varsti toime süüteo;“.
4.
Direktiivi 2016/680 artikkel 8 käsitleb isikuandmete töötlemise seaduslikkust ja on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Liikmesriigid näevad ette, et isikuandmete töötlemine on seaduslik ainult sel juhul ja niivõrd, kui see on vajalik pädeva asutuse poolt artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkide kohase ülesande täitmiseks ning see põhineb liidu või liikmesriigi õigusel.
2.   Käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvat isikuandmete töötlemist reguleerivas liikmesriigi õiguses täpsustatakse vähemalt isikuandmete töötlemise üldised eesmärgid, töödeldavad isikuandmed ja nende töötlemise konkreetsed eesmärgid.“
5.
Direktiivi 2016/680 artiklis 10 on ette nähtud:
„Selliste isikuandmete töötlemine, millest ilmneb rassiline või etniline päritolu, poliitilised vaated, usulised või filosoofilised veendumused või ametiühingusse kuulumine, ning geneetiliste andmete, füüsilise isiku kordumatuks tuvastamiseks kasutatavate biomeetriliste andmete, tervist või seksuaalelu või seksuaalset sättumust käsitlevate andmete töötlemine on lubatud üksnes siis, kui see on rangelt vajalik, sellele kohaldatakse andmesubjekti õiguste ja vabaduste kaitsmiseks asjakohaseid kaitsemeetmeid ning üksnes järgmistel juhtudel:
a)
see on lubatud liidu või liikmesriigi õigusega;
b)
et kaitsta andmesubjekti või teise füüsilise isiku elulisi huve või
c)
selliselt töödeldakse isikuandmeid, mille andmesubjekt on ilmselgelt avalikustanud.“
B.
Bulgaaria õigus
6.
Siseministeeriumi seaduse (zakon sa Ministerstvo na vatreshnite raboti, (
5
) edaspidi „ZMVR“) artikkel 68 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Politseiasutused registreerivad politseis isikud, kellele on esitatud kahtlustus sellise tahtliku kuriteo toimepanemises, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel. Kohtueelse menetluse asutused on kohustatud võtma vajalikud meetmed selleks, et politseiasutused teeksid registreerimistoimingud.
2.   Politseis registreerimine kujutab endast lõikes 1 osutatud isikute isikuandmete töötlemise kategooriat, mis toimub käesolevas seaduses sätestatud tingimustel.
3.   Politseis registreerimiseks politseiasutused:
1)
koguvad isikut tõendavate dokumentide seaduse[ (
6
)] artiklis 18 märgitud isikuandmeid;
2)
võtavad isikutelt sõrmejäljed ja teevad isikutest fotod;
3)
võtavad proovid isikute DNA-profiili koostamiseks.
4.   Lõike 3 punktis 1 osutatud toimingute tegemiseks ei ole isiku nõusolek nõutav.
5.   Isikud on kohustatud tegema koostööd, ei tohi takistada ega segada politseil lõikes 3 osutatud toiminguid teha. Isiku keeldumise korral tehakse lõike 3 punktides 2 ja 3 osutatud toimingud sunniviisiliselt selle pädeva esimese astme kohtu loal, kelle alluvusse kuulub menetlus süüteos, millega seoses on isiku suhtes omal algatusel alustatud kriminaalmenetlust.
6.   Isiku registreering politseis tühistatakse isikuandmete töötlemise eest vastutava isiku või tema omal algatusel volitatud ametnike kirjaliku otsuse või registreeritud isiku põhjendatud kirjaliku taotluse alusel, kui:
1)
registreerimine on toimunud seadust rikkudes;
2)
kriminaalmenetlus on katkestatud muudel kui [kriminaalmenetluse seadustiku (nakazatelno-protsesualen kodeks, edaspidi „NPK“)] artikli 24 lõikes 3 osutatud juhtudel;
3)
kriminaalmenetlus on lõpetatud jõustunud õigeksmõistva otsusega;
4)
isiku kriminaalvastutust ei ole tuvastatud ja talle on määratud haldussanktsioon;
5)   isik on surnud, millisel juhul võivad taotluse esitada tema õigusjärglased.
7.   Politseis registreerimise ja registreeringu tühistamise kord määratakse kindlaks ministrite nõukogu määrusega.“
7.
Politseis registreerimise ja registreeringu tühistamise korda reguleeriva määruse (naredba za reda za izvarshvane i snemane na politseyska registratsia, edaspidi „NRISPR“) (
7
) artikli 2 lõikes 1 on ette nähtud, et „politseis registreerimine on isikuandmete töötlemine, mis toimub [ZMVRi] tingimustel riigi julgeoleku kaitsmise, kuritegevuse vastu võitlemise ja avaliku korra tagamise eesmärgil“.
II. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
8.
V. Si suhtes algatati kriminaalmenetlus seoses kahe äriühingu maksuvõlgade tuvastamise ja tasumise pettusega. 1. märtsil 2021 esitati V. Sile kahtlustus rikastumise eesmärgil loodud kuritegelikus ühenduses osalemise tõttu. Kahtlustuse esitamise määrus anti V. Sile üle 15. märtsil 2021. Samal kuupäeval paluti tal teha koostööd politseis registreerimiseks, st lasta võtta endalt sõrmejäljed (
8
), end fotografeerida (
9
) ning võtta endalt proov DNA-profiili jaoks. Kuna ta oli sellele vastu, täitis ta avalduse vormi, milles ta märkis, et teda on teavitatud sellest, et on olemas õiguslik alus, mis võimaldab seda registreerimist, kuid ta ei nõustu endalt sellise jälgede ja proovide võtmisega ega registreerimisega.
9.
Glavna direktsiya za borba s organiziranata prestapnosti (organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise peadirektoraat) asedirektor Ministerstvo na vatreshnite rabotis (siseministeerium, Bulgaaria) pöördus 24. märtsil 2021 eelotsusetaotluse esitanud kohtu Spetsializiran nakazatelen sadi (kriminaalasjade erikohus, Bulgaaria) poole, et taotleda luba politseis registreerimise – millest V. S. keeldus – sundtäitmiseks.
10.
Taotluses on nimetatud, et V. Si suhtes on käimas kriminaalmenetlus ning et tema süü kohta on piisavalt tõendeid. Selles on samuti märgitud, et V. Si suhtes on alustatud kriminaalmenetlus kuriteo toimepanemise eest ning et ta on vastu politseis registreerimise eesmärgil fotografeerimisele, sõrmejälgede võtmisele ja DNA-profiili jaoks proovide andmisele. Taotlusele on lisatud ainult kaks koopiat: kahtlustuse esitamise määruse koopia ja selle avalduse koopia, millega V. S. keeldus andmast nõusolekut politseis registreerimiseks. Muid kohtutoimiku dokumente eelotsusetaotluse esitanud kohtule ei edastatud.
11.
Esimesena soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas direktiivi 2016/680 artikkel 10, mis lubab teatud tingimustel töödelda biomeetrilisi ja geneetilisi andmeid, on Bulgaaria õigusse nõuetekohaselt üle võetud. Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et sätetes, mis reguleerivad politseis registreerimist, on viidatud üksnes määrusele (EL) 2016/679 (
10
), mitte direktiivile 2016/680. Ta märgib, et isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõike 2 punkti d alusel ei kohaldata seda määrust siis, kui pädevad organid töötlevad isikuandmeid süütegude tõkestamiseks, uurimiseks, avastamiseks ja nende eest vastutusele võtmiseks, sest vastavalt direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikele 1 reguleerib sellist töötlemist kõnealune direktiiv.
12.
Teisena, juhul kui tuleb asuda seisukohale, et direktiivi 2016/680 artikkel 10 on liikmesriigi õigusse õigesti üle võetud või selles õiguses on biomeetriliste ja geneetiliste andmete töötlemiseks olemas kehtiv õiguslik alus, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas direktiivi artikli 10 punktis a sätestatud nõue, et töötlemine peab olema lubatud liidu või liikmesriigi õigusega, on täidetud vaatamata sellele, et kohaldatavad riigisisesed õigusnormid on omavahel vastuolus.
13.
Kolmandana märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et direktiivi 2016/680 artikli 6 punkti a kohaselt võib kuritegevuse vastu võitlemiseks töödelda selliste isikute isikuandmeid, kelle puhul on tõsine alus arvata, et nad on toime pannud süüteo. Ta märgib lisaks, et selle direktiivi põhjenduse 31 kolmandas lauses on märgitud, et nende isikute isikuandmete töötlemine, keda kahtlustatakse süüteo toimepanemises, ilma et neid oleks süüdi mõistetud, ei tohiks takistada süütuse presumptsiooni kohaldamist. Tema arvates on seega kohaldatav Euroopa Liidu põhiõiguste (edaspidi „harta“) artikkel 48.
14.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib esiteks, et NPK artikli 219 lõike 1 kohaselt on tingimata vaja koguda „piisavalt tõendeid konkreetse isiku süü kohta“. Tal on tekkinud küsimus, kas see kriteerium vastab direktiivi 2016/680 artikli 6 punktis a osutatud kriteeriumile, et on „tõsine alus arvata, et [isikud] on toime pannud süüteo“. Ta on pigem arvamusel, et biomeetriliste ja geneetiliste andmete töötlemiseks on tingimata vaja koguda veenvamaid tõendeid kui need, mis on liikmesriigi õiguse kohaselt vajalikud kellelegi kahtlustuse esitamiseks, kuna sellise kahtlustuse esitamise eesmärk on teavitada isikut temal lasuvatest kahtlustest ja võimalusest, et tal on vaja ennast kaitsta.
15.
Teiseks tõdeb eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ZMVR artikkel 68 ei näe ette, et politseis registreerimise sundtäitmise menetluses kontrollib asja menetlev kohus, kas esineb tõsist alust direktiivi 2016/680 artikli 6 punkti a tähenduses, kuna piisab vaid sellest, et isikule on esitatud kahtlustus tahtlikus süüteos, millega seoses on omal algatusel alustatud kriminaalmenetlust. Seega ei ole kõnealune kohus pädev hindama, kas on piisavaid või tõsiseid tõendeid selle kahtlustatava suhtes uurimise läbiviimiseks, ega saa praktikas ka sellist hindamist läbi viia, kuna tema käsutuses on üksnes kahtlustuse esitamise määruse ja politseis registreerimisest keeldumise avalduse koopia. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas sellistel asjaoludel saab isikut, kes keeldus politseis registreerimisest, pidada isikuks, kellel on õigus tõhusale kohtulikule kaitsele ja süütuse presumptsioonile, nagu need on tagatud harta artiklitega 47 ja 48.
16.
Neljandana märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et direktiivi 2016/680 artikli 4 lõike 1 punktis b on sätestatud, et isikuandmeid kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ja õiguspärastel eesmärkidel, ning et direktiivi artikli 8 lõige 2 näeb ette, et isikuandmete töötlemise üldised ja konkreetsed eesmärgid tuleb täpsustada liikmesriikide õiguses. Lisaks märgib ta, et direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti c ja artikli 8 lõike 1 kohaselt ei tohi isikuandmete kogumine minna kaugemale kui vajalik. Ta märgib ka konkreetsemalt biomeetriliste ja geneetiliste andmete kohta, et direktiivi 2016/680 artikli 10 kohaselt on nende töötlemine lubatud ainult siis, kui see „on rangelt vajalik“.
17.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus järeldab nendest direktiivi 2016/680 sätetest, et liikmesriigi õigus peaks andma pädevatele asutustele teatava kaalutlusõiguse isikute politseis registreerimisel, mis peaks hõlmama nii küsimust, kas asjaomaste andmete kogumine peab toimuma, kui ka seda, kas andmete kogumine peab hõlmama kõiki neid andmeid. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab ühtlasi, et „rangelt vajalikkuse“ nõudest tuleb järeldada, et selliste andmete kogumiseks võib loa anda ainult siis, kui selle vajalikkust on piisavalt põhjendatud. Politseis registreerimise nõue kehtib aga kohustuslikult kõigile isikutele, kellele on esitatud kahtlustus tahtlikes süütegudes, millega seoses on nende suhtes alustatud kriminaalmenetlust, ning selles artiklis osutatud kolme isikuandmete kogumise kategooria suhtes, milleks on fotode tegemine, sõrmejälgede võtmine ja DNA‑proovi võtmine.
18.
Lisaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ZMVRis on nimetatud ainult selle töötlemise eesmärke, st uurimisega tegelemine, sealhulgas riigi julgeoleku kaitsmiseks, kuritegevuse vastu võitlemiseks ja avaliku korra tagamiseks. Riigisiseste õigusnormidega ei ole seevastu nõutud, et oleks tuvastatud konkreetne vajadus koguda kõiki asjaomaseid biomeetrilisi ja geneetilisi andmeid või vajaduse korral ainult osa neist. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on seega tekkinud küsimus, kas riigisiseses õiguses isiku politseis registreerimiseks ette nähtud tingimus – st asjaolu, et isikule on esitatud kahtlustus tahtlikus süüteos, millega seoses on tema suhtes omal algatusel alustatud kriminaalmenetlust – on direktiivi 2016/680 nõuete täitmiseks piisav.
19.
Neil asjaoludel otsustas Spetsializiran nakazatelen sad (kriminaalasjade erikohus) menetluse peatada ja esitada 31. märtsil 2021 Euroopa Kohtu kantseleisse saabunud otsusega Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas direktiivi 2016/680 artikkel 10 on liikmesriigi seadusse […] kehtivalt üle võetud, viidates sarnasele sättele isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 9?
2.
Kas direktiivi 2016/680 artikli 10 punktis a koostoimes [harta] artikliga 52 ning artiklitega 3 ja 8 kehtestatud nõue, mille kohaselt isikupuutumatuse ja isikuandmete kaitse piirang peab olema seadusega ette nähtud, on täidetud, kui esinevad teineteisele vasturääkivad liikmesriigi sätted geneetiliste ja biomeetriliste andmete töötlemise lubatavuse kohta politseis registreerimise eesmärgil?
3.
Kas direktiivi 2016/680 artikli 6 punktiga a koostoimes harta artikliga 48 on kooskõlas liikmesriigi seadus, nimelt ZMVR artikli 68 lõige 4, mis näeb ette kohtu kohustuse määrata isikuandmete sunniviisiline kogumine (registrifotode tegemine, sõrmejälgede võtmine ja proovide võtmine DNA-profiili koostamiseks), kui isik, keda kahtlustatakse sellise tahtliku süüteo toimepanemises, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel, keeldub nimetatud isikuandmete kogumisel vabatahtlikult koostööd tegemast, ilma et kohus võiks hinnata, kas esineb tõsine alus, et isik on pannud toime süüteo, mille toimepanemises teda kahtlustatakse?
4.
Kas direktiivi 2016/680 artikliga 10, artikli 4 lõike 1 punktidega a ja c, samuti artikli 8 lõigetega 1 ja 2 on kooskõlas liikmesriigi seadus, nimelt ZMVR artikli 68 lõiked 1–3, mis näevad üldise reeglina ette registrifotode tegemise, sõrmejälgede võtmise ja proovide võtmise DNA-profiili koostamiseks kõikide isikute puhul, keda kahtlustatakse sellise tahtliku süüteo toimepanemises, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel?“
20.
Euroopa Kohtule esitasid kirjalikud seisukohad Bulgaaria ja Prantsuse valitsus ning Euroopa Komisjon. Siseministeerium, Bulgaaria ja Prantsuse valitsus ning komisjon saatsid ka vastuse Euroopa Kohtu kirjalikele küsimustele.
21.
Euroopa Kohtu palvel keskendutakse käesolevas ettepanekus kolmandale ja neljandale eelotsuse küsimusele.
III. Õiguslik analüüs
22.
Kõigepealt soovin meelde tuletada järgmist.
23.
Mis puudutab politseis registreerimise käigus kogutud ja töödeldavate andmete kvalifitseerimist, (
11
) siis proovi võtmise puhul andmesubjekti DNA-profiili koostamiseks on ilmselgelt tegemist geneetiliste andmetega direktiivi 2016/680 artikli 3 punkti 12 tähenduses. Sõrmejäljed (
12
) on biomeetrilised andmed, nagu kinnitab selle direktiivi artikli 3 punkt 13. Fotod (
13
) võivad samuti olla biomeetrilised andmed, nagu on ette nähtud ka direktiivi 2016/680 artikli 3 punktis 13. Politseis registreerimine puudutab seega kahte isikuandmete kategooriat: andmeid, mis on nn klassikalised, näiteks perekonnaseis, millele kohaldatakse direktiiviga 2016/680 kehtestatud üldist korda, ja nn erilisi, et mitte öelda delikaatseid andmeid, milleks on fotod, jäljendid ja proovid andmesubjekti DNA-profiili koostamiseks. Märgin siiski, et eelotsusetaotluse esitanud kohus peab oma küsimuste sõnastuses silmas ainult neid „erilisi“ andmeid. Nende meetmete kontekstis, mis on siduvad andmete, sealhulgas delikaatsete andmete kogumisele ja töötlemisele uurimisasutuste poolt, kujutavad sellised meetmed ilmselgelt endast sekkumist andmesubjekti õigusse tema eraelu austamisele ja tema isikuandmete kaitsele, ilma et see piiraks selliste riivete võimalikku põhjendatust (
14
). Need riived on seda raskemad, et andmed on delikaatsed (
15
). Vaatamata kõrvalekaldumis- ja kuritarvitusriskidele, mis on liidu seadusandjale hästi teada, ei ole selle erilise kategooria andmete töötlemine politseiasutuste poolt, nimelt andmefailide koostamiseks, siiski keelatud, kuna niisuguse töötlemise tõhusus on nende asutuste ülesannete täitmisel tõendatud (
16
). Selles kohtuasjas tuleb seega püüda leida õiglane tasakaal kriminaalmenetluse nõuetekohase läbiviimise nõude ja mitte vähem ülekaaluka vajaduse vahel tagada nende erilist laadi isikuandmete tugevdatud kaitse tase.
A.
Kolmas eelotsuse küsimus
24.
Kolmanda eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2016/680 artikli 6 punkti a tuleb koostoimes harta artiklitega 47 ja 48 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kui isik, kellele on esitatud kahtlustus sellises tahtlikus süüteos, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel, keeldub oma isikuandmete (st vähemalt üks foto, sõrmejäljed ja DNA-profiil pärast proovivõttu) registreerimise menetluses koostööd tegemast, on kohus, kelle poole on selleks pöördutud, kohustatud andma korralduse nende andmete kogumiseks sunniviisiliselt, ilma et ta saaks hinnata, kas on tõsist alust arvata, et andmesubjekt on tegelikult pannud toime selle süüteo, millega seoses on talle kahtlustus esitatud.
25.
Riigisisese õiguse konteksti iseloomustavad järgmised asjaolud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et peaaegu kõiki Bulgaaria karistusseadustikus ette nähtud süütegusid menetletakse omal algatusel, st et süüdistuse esitab prokurör. NPK näeb omakorda ette, et kui on kogutud piisavalt tõendeid selle kohta, et teatud isik on süüdi selle süüteo toimepanemises, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel, esitatakse sellele isikule kahtlustus (
17
). Isikud, kellele esitatakse kahtlustus seda tüüpi süüteos, registreeritakse politseis, nagu seda reguleerib muu hulgas ZMVR artikkel 68. Selle registreerimistoimingu teevad politseiasutused, mitte asutused, kes viivad läbi kriminaalmenetluse. Isikuandmed, mis registreeritakse, on järgmised: andmed isiku perekonnaseisu kohta (nimi, sünniaeg ja -koht, sugu, kodakondsus), kontaktandmed ja isikukood ning füüsilised tunnused (kasv, silmade värv). Registreeritakse ka vähemalt üks andmesubjekti foto, tema sõrmejäljed ja DNA-profiil pärast proovi võtmist. Kahtlustataval on kohustus teha koostööd ja mitte takistada oma isikuandmete kogumist. Ta omandab süüdistatava staatuse alles pärast seda, kui prokurör on esitanud süüdistusakti kohtule, millega algab kriminaalmenetluse kohtulik etapp.
26.
Vastuväite korral, kuna kahtlustatava nõusolek ei pruugi olla nõutav, kui tegemist on isikuandmete töötlemisega seoses kuritegevuse vastu võitlemisega, võib see isik allkirjastada kirjaliku avalduse, milles ta teatab, et ta ei ole nõus. Politseiasutus, kes vastutab politseis registreerimise eest, esitab seejärel taotluse kohtule, kes on pädev juhul, kui asjaomast süütegu puudutava kriminaalmenetluse kohtumenetluse etapp peaks kuuluma tema pädevusse, et taotleda luba selle registreerimise sundtäitmiseks. Kohtu kaalutlusõigus on piiratud, kuna tema ülesanne on üksnes kontrollida, kas isikule on tõepoolest esitatud kahtlustus sellise tahtliku kuriteo toimepanemises, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel, ning kas ta tegelikult keeldus allumast politseis registreerimisele. Seega koosneb politseis registreerimise sundtäitmise taotluse menetluse toimik üksnes kahtlustuse esitamise määruse ja registreerimisest keeldumise avalduse koopiast. Kui asja menetlev kohus on kontrollinud, kas andmesubjektile on esitatud kahtlustus ja kas ta on esitanud vastuväite politseis registreerimisele, on ta kohustatud andma loa selle registreerimise sundtäitmiseks.
27.
Direktiivi 2016/680 artikkel 6, mis on kolmanda eelotsuse küsimuse keskmes, kohustab omakorda liikmesriike „asjakohasel juhul võimaluste piires“ eristama selgelt eri liiki andmesubjektide andmeid, näiteks „isiku[i]d, kelle puhul on tõsine alus arvata, et nad on toime pannud või panevad varsti toime süüteo“ (
18
). Nagu meenutas komisjon, on selle sätte eesmärk mitte riivata sama põhiõigust isikuandmete kaitsele nii süütegude ohvrite kui ka isikute puhul, keda kahtlustatakse nende tegude toimepanemises (
19
).
28.
Ainuüksi selle sätte sõnastusest tuleneb, et liikmesriikidele pandud kohustuse rangus on pigem väike ega ole täiesti kindlaks määratud, kuna isikute kategooriate loetelu ei ole ammendav ja direktiiv jätab liikmesriikidele kohustuse teha järeldused selgest vahetegemisest, mida neilt nõutakse. Rangelt grammatilisest seisukohast leian ma kõigepealt, et seda sätet arvestades on täiesti lubatav, et liikmesriik kehtestab „selge kategooriana“ kahtlustatavate isikute kategooria, st isikud, kelle puhul on olemas piisavad tõendid selle kohta, et nad on toime pannud süüteo.
29.
Politseis registreerimise sundtäitmise kohta kohtu loaga märgin esiteks, et direktiivi 2016/680 eesmärk ei ole reguleerida selle direktiivi artikli 6 punkti a (
20
) kohaldamisalasse kuuluvate isikute isikuandmete kogumise menetlustingimusi, ning teiseks võivad pädevad asutused igal juhul – nagu märkis Prantsuse valitsus – anda füüsilistele isikutele korralduse, et nad täidaksid neile esitatud nõudeid, mistõttu andmesubjekti nõusolek ei ole seega õiguslik alus isikuandmete töötlemiseks nende poolt (
21
). See järeldus kehtib ka delikaatsete isikuandmete kohta (
22
).
1. Piiratud kohtulik kontroll politseis registreerimise sundtäitmiseks loa andmise menetluses ja õiguse tõhusale kohtulikule kaitsele austamine
30.
Neil asjaoludel, kuna direktiiviga 2016/680 ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et pädevad asutused võivad kahtlustatavate isikute puhul nende isikute keeldumise korral määrata biomeetriliste ja geneetiliste andmete kogumise, ilma et nad siiski reguleeriksid sellise sundtäitmise menetlust, tuleb tõdeda, nagu märgib Prantsuse valitsus, et liikmesriigid võivad tõepoolest otsustada kehtestada siduva õigus- või haldusmenetluse, ning näha ette, et andmete kogumise sundtäitmise otsustamise õigus on kas kohtul või haldusasutusel.
31.
Direktiivi 2016/680 VIII peatükis on täpsustatud õiguskaitsevahendid, mis peavad olema kättesaadavad isikutele, kelle andmeid töödeldakse. Nende õiguskaitsevahendite hulka kuulub võimalus esitada kaebus ühele järelevalveasutusele, (
23
) õigus kasutada tõhusat õiguskaitsevahendit järelevalveasutuse õiguslikult siduva otsuse vastu, mis teda puudutab, (
24
) ning võimalus esitada kaebus järelevalveasutusele, kui andmesubjekt leiab, et tema õigusi direktiivi 2016/680 alusel, nagu need on riigi tasandil rakendatud, on selle direktiivi sätteid rikkuva isikuandmete töötlemise tulemusena rikutud (
25
). Kolmanda eelotsuse küsimuse esemeks olev olukord eelneb siiski nendele erinevatele olukordadele.
32.
Siiski tuleb märkida, et kuna ZMVR artikkel 68 näeb ette politseis registreerimise sundtäitmise tingimused, mis on kohustuslikud konkreetselt nende isikute kategooria suhtes, keda kahtlustatakse tahtlikus süüteos, millega seoses on omal algatusel alustatud kriminaalmenetlust, mis kujutab endast liidu õiguse kohaldamist (
26
) harta artikli 51 lõike 1 tähenduses, tuleb seega kindlaks teha, kas see vastab harta artiklis 47 sätestatud õigusele tõhusale kohtulikule kaitsele.
33.
Harta artiklis 47 on sätestatud, et igaühel, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi rikutakse, on selles artiklis kehtestatud tingimuste kohaselt õigus tõhusale õiguskaitsevahendile. Harta artiklites 7 ja 8 on sätestatud õigus eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele. Nagu Euroopa Kohus hiljuti meelde tuletas, ei ole „[ü]kski neist kolmest põhiõigusest […] absoluutne õigus, igaüht neist tuleb nimelt arvesse võtta lähtuvalt selle funktsioonist ühiskonnas“ (
27
). Lisaks on harta artikli 52 lõikes 1 ette nähtud, et hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist tohib piirata tingimusel, et esiteks nähakse piirangud ette seadusega, teiseks arvestavad need nimetatud õiguste ja vabaduste olemust ning kolmandaks on need proportsionaalsuse põhimõtet järgides vajalikud ja vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või vajadusele kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi. Seega võib harta artiklis 47 sätestatud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile kasutamist piirata liidu seadusandja või, kui vastavat valdkonda reguleerivad liidu õigusnormid puuduvad, siis liikmesriigid, kui harta artikli 52 lõikes 1 ette nähtud tingimused on täidetud (
28
).
34.
Mis puudutab esimest tingimust, siis on just ZMVRis, mida täpsustab NRISPR, ette nähtud, et tahtlikus süüteos kahtlustatavad isikud on kohustatud omal soovil või sunniviisiliselt tegema politseis registreerimisel koostööd, vajaduse korral pärast seda, kui esimese astme kohus, kelle alluvusse süüteo menetlemine kuulub, on andnud selleks korralduse. Selle kohtu kaalutlusõiguseta pädevus ja asjaolu, et selles menetlusstaadiumis ei ole võimalik kontrollida, kas on piisavalt tõendeid selle kohta, et isik on toime pannud süüteo, millega seoses on talle kahtlustus esitatud, samas kui menetlusele politseis registreerimise sundtäitmiseks korralduse andmiseks on iseloomulik, et selles on ka teatav kiireloomuline vajadus otsus teha, ja see menetlus ei ole võistlev, on seevastu küll harta artikli 52 lõike 1 tähenduses seadusega ette nähtud.
35.
Teise tingimuse kohta on Euroopa Kohus korduvalt otsustanud, et harta artiklis 47 sätestatud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile olemus hõlmab muu hulgas ka seda, et isik, kellel see õigus on, saab pöörduda pädevasse kohtusse, et tagada talle liidu õigusega tagatud õiguste järgimine, ning sel eesmärgil saab kohus kontrollida kõiki õiguslikke ja faktilisi küsimusi, mis on tema menetluses oleva vaidluse lahendamisel tähtsad (
29
). Nõue, et tuleb järgida õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile põhiolemust, ei tähenda iseenesest, et selle õiguse omanikul peab olema otsene õiguskaitsevahend, mille peamine eesmärk on vaidlustada konkreetne meede, tingimusel et erinevatesse liikmesriigi pädevatesse kohtutesse pöördumiseks on üks või mitu õiguskaitsevahendit, mis võimaldavad tal saavutada kõrvalnõudena selle meetme kohtuliku kontrolli, mis kindlustab talle liidu õigusega tagatud õiguste ja vabaduste järgimise (
30
).
36.
Sellega seoses märgin – nagu selgitas Bulgaaria valitsus –, et politseis registreerimine toimub kriminaalmenetluse kohtueelses etapis, mis on menetlusstaadium, milles viiakse läbi uurimis- ja tõendite kogumise toiminguid, mille tulemusel tuleb kindlaks teha, kas on toime pandud süütegu, kes on selle toime pannud ja kas toimepanija võetakse kriminaalvastutusele. Kui uurimine on lõpetatud ja tõendid esitatud, peab prokurör otsustama kriminaalmenetluse lõpetada, menetluse peatada, teha ettepaneku vabastada isik kriminaalvastutusest, määrates haldustrahvi, teha vaidluse lahendamiseks kokkuleppe ettepanek või esitada süüdistusaktiga süüdistus. Selle süüdistusakti esitamisega kohtule algabki kriminaalmenetluse kohtulik etapp.
37.
Seda, kas isiku vastu, kes on sunniviisiliselt politseis registreeritud, on tõendeid, peab tingimata saama kontrollida siis, kui kriminaalmenetlus jõuab kohtulikku etappi, mille käigus peab vaidlust lahendaval kohtul olema võimalik kontrollida kõiki vaidluse lahendamisel tähtsaid õiguslikke ja faktilisi küsimusi ja eelkõige kontrollida, ega tõendeid, millele see akt tugineb, ei ole saadud ja ega neid ei ole kasutatud asjaomasele isikule liidu õigusega tagatud õigusi ja vabadusi rikkudes (
31
).
38.
Mis puudutab kolmandat tingimust, siis peavad riigisisesed õigusnormid, mis on esitatud Euroopa Kohtule läbivaatamiseks, olema proportsionaalsuse põhimõttele vastavalt vajalikud ja vastama tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvale eesmärgile. ZMVR artikkel 68 reguleerib teatud kategooria isikute eriliste andmete kogumist ja töötlemist ning kuulub selles osas direktiivi 2016/680 raamistikku, millega kehtestatakse isikuandmete ja nende töötlemise erikord asutustele, kes on pädevad kuritegude ennetamises, avastamises, uurimises ja nende eest vastutusele võtmises. Seega on põhikohtuasjas arutusel olevate riigisiseste õigusnormidega taotletav eesmärk tingimata liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuv eesmärk (
32
). Pealegi võib uurimise vajadustega olla seletatav ka see, miks otsustas liikmesriigi seadusandja, et harta artiklitega 7 ja 8 tagatud õiguste tõsistele riivetele vaatamata ei ole registreerimise sundtäitmise taotluse menetluses kohus pädev kontrollima, kas isik kuulub selle registreerimise isikulisse kohaldamisalasse, ja lükata selle kontrollimise edasi menetluse hilisemasse etappi. Riigisisesed õigusnormid näivad taotletava eesmärgi saavutamiseks selgelt sobivad ega ole ebaproportsionaalsed, kui isikul, kellele esitatakse kahtlustus, on tegelikult võimalik politseis registreerimist hiljem vaidlustada kas kohtus, mis andis registreerimise sundtäitmise korralduse, või muus kohtus.
2. Tõendite piisavuse kontrollimata jätmine ja süütuse presumptsiooni järgimine
39.
Lõpuks väljendab eelotsusetaotluse esitanud kohus teatud kartusi seoses harta artiklis 48 sätestatud süütuse presumptsiooni järgimisega (
33
). Ta küsib eelkõige, kas asjaolu, et kahtlustuse esitamise aluseks olevate tõendite piisavust ei ole võimalik kontrollida sel ajal, kui pädev kohus peab andma korralduse isiku politseis registreerimiseks, ei riku kahtlustatava isiku süütuse presumptsiooni.
40.
Direktiivi 2016/680 põhjenduses 31, mis on seotud selle direktiivi artikli 6 punktiga a ja mis selgitab selle sätte tähendust, on täpsustatud, et asjaolu, et isikuandmete töötlemisel eristatakse andmesubjektide eri kategooriaid, „ei tohiks takistada harta ja [EIÕKga] tagatud […] süütuse presumptsiooni õiguse kohaldamist“.
41.
Nagu eespool meenutatud, teeb eelotsusetaotluse esitanud kohtule muret see, et otsus, millega pädev kohus peab andma politseis registreerimise korralduse, tehakse menetluses, mis võimaldab sellel kohtul üksnes hinnata, kas andmesubjekt on tegelikult kahtlustatav ja kas ta on tegelikult registreerimise vastu. Mis puudutab kriminaalmenetlusi, siis on harta artikkel 48 liidu õiguses rakendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiiviga (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalmenetluses kohtulikul arutelul (
34
). Seda direktiivi kohaldatakse „kriminaalmenetluses kahtlustatavatele“ ja „kõigis kriminaalmenetluse staadiumides alates hetkest, kui isikut kahtlustatakse […] kuriteo […] toimepanemises, kuni otsuse tegemiseni selle kohta, kas isik on asjaomase kuriteo toime pannud, ja see otsus on muutunud lõplikuks“ (
35
). Direktiivi 2016/343 artikli 4 lõikes 1 on pandud liikmesriikidele kohustus võtta „vajalikud meetmed tagamaks, et kuni kahtlustatava või süüdistatava süü ei ole seaduse kohaselt tõendatud, ei osutata ametiasutuste avalikes avaldustes ega kriminaalmenetluses tehtud otsustes, välja arvatud nendes, milles otsustatakse süü küsimus, kõnealusele isikule kui süüdlastele“. See säte siiski „ei piira süüdistaja toiminguid, mille eesmärk on tõendada kahtlustatava või süüdistatava süü, ega menetluslikku laadi eelotsuseid, mille teevad õigus- või muud pädevad asutused ning mille aluseks on kahtlustused või süüstavad tõendid“ (
36
). Lisaks on direktiivi 2016/343 artikli 7 lõikes 3 täpsustatud, et „[k]ui kasutatakse õigust ennast mitte süüstada, ei takista see pädevatel asutustel koguda tõendeid, mida on seaduslikult võimalik saada seadusliku sunni rakendamisel ja mis on olemas sõltumata kahtlustatava või süüdistatava tahtest“.
42.
Neil asjaoludel on minu arvates mõeldav asuda seisukohale, et otsust – millega pädev kohus pärast seda, kui ta lihtsalt võttis teatavaks, et selles etapis on esitatud kahtlustus, mis põhineb eeldatavasti piisavatel tõenditel selle kohta, et andmesubjekt on osalenud sellise süüteo toimepanemises, millega seoses alustatakse omal algatusel kriminaalmenetlust, ja et see isik keeldub enda politseis registreerimisest, annab politseiasutustele loa selle registreerimise sundtäitmiseks –, ei saa seega tõlgendada seisukohavõtuna selle isiku süü kohta ega seega nii, et see riivab andmesubjekti süütuse presumptsiooni (
37
).
43.
Vastupidi, võttes arvesse asjaolu, et kohus, kes peab andma politseis registreerimise korralduse, on sama, kus toimub võimalik kriminaalmenetluse kohtulik etapp, siis asjaolu, et ta ei saa selles kriminaalmenetluse etapis, mis pealegi toimub sellise menetluse kontekstis, mis ei tundu olevat võistlev, hinnata, kas tõendid on piisavad, tagab kahtlustatavale, et see kohus on, nagu süütuse presumptsioon nõuab, „erapooletu ja eelarvamustevaba, kui ta hindab süüdistatava kriminaalvastutust“ (
38
). Igal juhul tuleb selleks, et „kontrollida süütuse presumptsiooni järgimist, alati analüüsida kohtulahendit ja selle põhistust tervikuna ning arvestades konkreetseid asjaolusid, mille põhjal on see lahend tehtud“ (
39
).
44.
Eeltoodud analüüsist tuleneb seega, et direktiivi 2016/680 artikli 6 punkti a tuleb koostoimes harta artiklitega 47 ja 48 tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad ette, et pädeva kriminaalkohtu kontroll, kellele on esitatud isikuandmete, nimelt biomeetriliste ja geneetiliste isikuandmete politseis registreerimise – millest isik, kellele on esitatud kahtlustus sellises tahtlikus süüteos, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel, on keeldunud – sundtäitmise loa taotlus, piirdub andmesubjektile kahtlustuse esitamise ja tema keeldumise otsuse konstateerimisega, ilma et see kohus võiks hinnata, kas kahtlustuse esitamiseks oli piisavalt tõendeid, kui küsimuse, kas tõendid on kahtlustuse esitamise põhjendamiseks piisavad, saab tulemuslikult kohtus tõstatada võimalikus kriminaalmenetluse hilisemas etapis.
B.
Neljas eelotsuse küsimus
45.
Neljanda eelotsuse küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul tõlgendada direktiivi 2016/680 artikli 4 lõike 1 punkte b ja c (
40
) ning artikleid 8 ja 10, et ta saaks lõpuks hinnata, kas nende sätetega on kooskõlas ZMVR artikkel 68, millest tuleneb, et fotosid, sõrmejälgi ja proove DNA-profiili koostamiseks kogutakse ja töödeldakse süstemaatiliselt, kui isikule esitatakse kahtlustus sellise kuriteo toimepanemises, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel.
46.
Direktiivis 2016/680 on kehtestatud niisuguste isikuandmete eriliikide töötlemise erinorm, nagu on nimetatud neljanda eelotsuse küsimuse sõnastuses, artiklis 10, mis näeb sisuliselt ette, et biomeetriliste ja geneetiliste andmete töötlemine füüsilise isiku kordumatuks tuvastamiseks „on lubatud üksnes range vajaduse korral, tingimusel et on olemas nõuetekohased andmesubjekti õiguste ja vabaduste tagatised, ning ainult juhul […], kui see on liikmesriigi või liidu õigusega lubatud“ (
41
).
47.
Artikli 10 kohaldamine ei takista ka ja a fortiori selliste eriliste andmete töötlemisele muude direktiivis 2016/680 ette nähtud nõuete kohaldamist, mistõttu isikuandmete eriliikide töötlemine peab eelkõige olema kooskõlas selle direktiivi artikli 4 lõike 1 punktidega b ja c ning artikliga 8. Nende sätete järjest analüüsimine oleks siiski ülearune, mistõttu minu arvates on võimalik nendele sätetele omaseid nõudeid arvesse võtta analüüsimisel direktiivi 2016/680 artikli 10 alusel.
48.
Seega leian, et esimesena tuleb kontrollida, kas andmete töötlemine, mis kuulub direktiivi 2016/680 artikli 10 kohaldamisalasse, on rangelt vajalik. See eeldab ühelt poolt nõutava vajalikkuse kindlaksmääramist ja teiselt poolt seda, et vajalikkuse kontrollimisel rakendatakse ka selle direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis c sätestatud põhimõtet, et koguda tuleb võimalikult vähe isikuandmeid (
42
). Selles etapis võib kontrollida ka, kas rakendatavate vahendite ja taotletava eesmärgi – mis peab olema täpselt ja selgelt kindlaks määratud ning õiguspärane direktiivi 2016/680 artikli 4 lõike 1 punkti b ja artikli 8 lõike 1 tähenduses – vahel on seos. Teisena tuleb kindlaks teha, kas töötlemine on liikmesriigi õigusega lubatud, mis – nagu ma näitan – viitab seaduse kvaliteedile, lähtudes eelkõige direktiivi 2016/680 artikli 8 lõikes 2 sätestatust. Kolmandana tuleb hinnata, kas selle direktiivi artikliga 10 reguleeritud töötlemine vastab nõudele anda andmesubjekti õigustele ja vabadustele piisavad tagatised.
1. Politseis registreerimisel kogutud andmete töötlemise range vajalikkus
49.
Esimene tingimus on seega see, et biomeetriliste ja geneetiliste andmete töötlemine peab olema rangelt vajalik. Minu arvates ei ole kahtlust, et tegemist on rangema nõudega, kuna direktiivi 2016/680 artikli 8 lõikes 1 on andmete töötlemise õiguspärasuse tingimusena nimetatud ainult töötlemise vajalikkust. Üritamata ammendavalt loetleda, märgin siiski, et hispaania-, saksa-, inglis-, itaalia-, poola-, portugali- või rumeeniakeelses versioonis on selle direktiivi artiklis 10 kehtestatud teisiti sõnastatud lävend, kuna nendes versioonides on nimetatud rangelt vajalikku töötlemist (
43
). Kuigi nüanss, ehkki peen, on olemas, arvan, et see ei mõjuta tegelikult sellest tuleneva testi olemust. Seevastu direktiivi 2016/680 artikkel 10 kehtestab selgelt rangema nõude, mis on vajalik isikuandmete kaitse õiguse tõsiste riivete korral, (
44
) võrreldes sellega, mis on lubatud üldises korras, mis kehtib muude kui eriliste andmete suhtes. Range vajalikkuse ideed tuleb seega pidevalt meeles pidada.
50.
Viimati nimetatu parema sidususe huvides alustan ma eesmärkide analüüsimisest. Isikuandmeid kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ning neid ei tohi töödelda viisil, mis on nende eesmärkidega vastuolus, milleks on vaja analüüsida riigisisest õigust, mis moodustab oma eri allikatega isiku politseis registreerimise õigusliku korra, mida tuleb analüüsida eelotsusetaotluse esitanud kohtul. Üksnes mõne direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikes 1 taotletud eesmärgi põhjenduseks toomisest ei piisa selleks, et tuvastada, et selle direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis b ette nähtud nõue on täidetud. Kui direktiiviga 2016/680 tunnistatakse pädevate asutuste vajadust töödelda konkreetsete kuritegude ennetamiseks, avastamiseks, uurimiseks ja nende eest vastutusele võtmiseks väljaspool seda raamistikku kogutud isikuandmeid, et saada paremini aru kuritegelikest tegevustest ja luua seosed erinevate avastatud süütegude vahel, (
45
) peavad seda tegevust reguleerivas liikmesriigi õiguses olema kindlaks määratud töötlemise eesmärgid, mis peavad olema sõnastatud selgelt (
46
). Lisaks, mis puutub kuritegude ennetamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise eesmärki, siis saavad „ainult võitlus raskete kuritegude vastu ja riigi julgeolekut ähvardava suure ohu ärahoidmine õigustada harta artiklites 7 ja 8 tunnustatud põhiõiguste raskeid riiveid […]. Seega saab üldise kuritegude ennetamise, uurimise, avastamise ja menetlemise eesmärgiga põhjendada üksnes selliseid põhiõiguste riiveid, mis ei ole rasked“ (
47
).
51.
Riigisisesed õigusnormid peavad olema selged ja täpsed (
48
), et andmesubjekte saaks teavitada isikuandmete kavandatava töötlemisega seotud ohtudest, normidest, kaitsemeetmetest ja õigustest (
49
). Minu arvates ei saa taotletava eesmärgi õiguspärasuse kontrollimisel piirduda üksnes selle analüüsimisega, kas liikmesriigi õiguses on nimetatud direktiivi 2016/680 eesmärkidega ühist eesmärki, kuna eesmärk on ka õigustatud selle taotlemise tingimustega. Lisaks, kui taotletava eesmärgi praktikas rakendamise tingimusi ei ole piisavalt üksikasjalikult täpsustatud, ei saa isegi juhul, kui eesmärk on õiguspärane, seda eesmärki pidada direktiivi 2016/680 artikli 4 punkti b tähenduses ei selgeks ega kindlaks määratuks. Eesmärkide selgitamine ja kindlaksmääramine on aga olulised etapid selleks, et saaks kontrollida, kas töötlemine on rangelt vajalik.
52.
Mis puudutab põhimõtet, et kogutud ja töödeldud isikuandmed peavad olema nende töötlemise eesmärke arvestades piisavad ja asjakohased ega või olla liiased töötlemisega taotletud eesmärkide suhtes, siis on see võimalikult väheste andmete kogumise põhimõte (
50
), mis on sätestatud direktiivi 2016/680 artikli 4 lõike 1 punktis c.
53.
Andmete piisavus ja asjakohasus ei näi a priori tekitavat probleemi, kuna fotod, sõrmejäljed ja DNA on kordumatu tuvastamise tuntud viisid, mis võimaldavad võrdlemise teel tuvastada andmesubjekti väidetava osalemise süüteo toimepanemises kas käimasolevas kriminaalmenetluses või varasemates menetlustes kogutud tõenditega võrdlemise teel.
54.
Direktiivi 2016/680 põhjenduses 26 loetakse võimalikult väheste andmete kogumise põhimõtte alla asjaomaste andmete säilitamise vajaliku kestuse kontrollimine (
51
) ja on märgitud, et andmeid „tuleks töödelda vaid juhul, kui nende töötlemise eesmärki ei ole mõistlikult võimalik saavutada muude vahendite abil“ (
52
). Mis puudutab lisaks erandeid isikuandmete kaitse põhiõigusest ja selle õiguse piiranguid, siis need erandid ja piirangud peavad piirduma rangelt vajalikuga (
53
). Säilitatavate andmete ja taotletava eesmärgi vahel peab olema mõistlik seos (
54
). Kuigi ei ole kahtlust, et andmefailid, mida liikmesriigi asutused kasutavad, aitavad tõhusalt kaasa teatavate, vahel kõige raskemate süütegude eest karistamisele, on Euroopa Inimõiguste Kohus siiski juba otsustanud, et niisuguseid vahendeid ei tohi rakendada neis võimalikult suurema hulga teabe võimalikult kauem hoidmise liialdatud loogikas. Nimelt, kui ei järgita vajalikku proportsionaalsust nendele failidele omistatud õiguspäraste eesmärkidega, siis jätaksid nende õiguste ja vabaduste – mille liikmesriigid peavad tagama – rasked rikkumised varju nendest saadavad eelised (
55
).
55.
Euroopa Kohus on isikuandmete kaitse üldmääruse kontekstis ja võimalikult väheste andmete kogumise põhimõtte kohta hiljuti meenutanud, et selleks, et täita proportsionaalsuse nõuet, mis on kehtestatud õigusnormis, kus on see põhimõte ette nähtud, „peavad töötlemise aluseks olevas õigusaktis olema ette nähtud selged ja täpsed reeglid, mis reguleerivad asjaomase meetme ulatust ja kohaldamist ning millega on kehtestatud miinimumnõuded selleks, et isikutel, kelle isikuandmetega on tegu, oleks piisavad tagatised, mis võimaldavad neid andmeid kuritarvitamise ohu eest tõhusalt kaitsta. See õigusakt peab olema riigisiseses õiguses õiguslikult siduv ja eeskätt peab selles olema märgitud, millistel asjaoludel ja tingimustel võib selliste andmete töötlemist ette nägeva meetme võtta, tagades seeläbi, et riive piirdub sellega, mis on tingimata vajalik“ (
56
). Lisaks peavad need õigusnormid „põhinema objektiivsetel kriteeriumidel, määratledes asjaolud ja tingimused“, (
57
) mille alusel peab isik esitama oma isikuandmed pädevate asutuste poolt töötlemiseks.
2. Töötlemise liikmesriigi õiguse alusel lubatavuse nõue
56.
Artikkel 10 näeb isikuandmete eriliikide töötlemise lubatavuse ühe tingimusena ette, et isikuandmete töötlemine peab olema lubatud liidu või liikmesriigi õigusega. Direktiivi 2016/680 põhjenduses 33 on täpsustatud, mida tuleb mõista „liikmesriigi õiguse“ all ja millised on selle omadused. Seega peab liikmesriigi õigus olema selge ja täpne ning selle kohaldamine ettenähtav. Selle sisu on kindlaks määratud selle direktiivi artikli 8 lõikega 2, mis näeb ette, et kõnealuse direktiivi kohaldamisalasse kuuluvat isikuandmete töötlemist reguleerivas liikmesriigi õiguses täpsustatakse „vähemalt isikuandmete töötlemise üldised eesmärgid, töödeldavad isikuandmed ja nende töötlemise konkreetsed eesmärgid“. Töötlemise eesmärkide ja otstarbe (konkreetsed eesmärgid) eristamine ei tundu esmapilgul olevat ilmne. Mulle näib siiski, et kuigi otstarbe võib sõnastada teatud üldistuse tasemel, peaksid eesmärgid täpsustama kavandatava töötlemise konkreetset ja vahetut tarvilikkust (
58
). Seega peavad liikmesriigi õiguses olema piisavalt välja toodud põhjused, miks on selliste eriliiki andmete töötlemine lubatud.
3. Andmesubjekti õiguste ja vabaduste jaoks sobivate kaitsemeetmete olemasolu
57.
Võttes arvesse nn delikaatsete isikuandmete töötlemisega kaasnevaid ohte, tuleb seda töötlemist piirata asjakohaste kaitsemeetmetega andmesubjekti õiguste ja vabaduste jaoks. Selleks et need tagatised oleksid sobivad, peavad need ootuspäraselt olema seaduses ette nähtud (
59
). Nende tagatiste olemasolu hindamiseks on vaja võtta arvesse kõiki tingimusi, et oleks võimalik hinnata kõnealuse töötlemise täpset ulatust ja tagada tõhus kaitse vale või kuritahtliku töötlemise eest (
60
). Direktiivi 2016/680 põhjenduses 37 on nimelt niisuguste tagatiste näitena nimetatud „võimalust koguda selliseid andmeid ainult seoses muude asjaomast füüsilist isikut käsitlevate andmetega, võimalust tagada kogutud andmete piisav turvalisus, rangemaid norme pädeva asutuse töötajate juurdepääsuks andmetele ja selliste andmete edastamise keelamist“. Delikaatsete andmete töötlemise valdkonnas, kuna tegemist on tõsise riivega ja arvestades kuritarvitamise ohtu, mis on seotud nende andmete eriomase olemusega, on nende säilitamise kestuse ja pädevate asutuste juurdepääsu küsimused põhimõttelise tähtsusega. Hinnang kavandatava töötlemise kooskõlale direktiivi 2016/680 artikli 10 nõuetega eeldab järelikult ka kavandatava töötlemise kõigi aspektide põhjalikku uurimist, mis peab seega olema selgelt sõnastatud liikmesriigi õiguses (
61
) ja vastama liidu õiguses sätestatud normidele.
4. Järeldus ja ajutine kohaldamine
58.
Seega tuleneb eeltoodust, et direktiivi 2016/680 artiklit 10 koostoimes selle direktiivi artikli 4 punktidega b ja c ning artikliga 8 ning tõlgendatuna lähtuvalt harta artiklitest 7 ja 8 ning artikli 52 lõikest 1 tuleb tõlgendada nii, et kuna niisuguste biomeetriliste ja geneetiliste andmete kogumine ja töötlemine, nagu on fotod, sõrmejäljed ja proovid DNA-profiili jaoks, on õiguse isikuandmete kaitsele raske riive, on see lubatud ainult juhul, kui see on rangelt vajalik raske kuritegevuse eest vastutusele võtmise eesmärkidel, mis tuleb liikmesriigi õiguses selgelt identifitseerida. Töödeldavate isikuandmete laad ja arv peavad olema rangelt sobivad ja kooskõlas töötlemise eesmärgi ja otstarbega. Sellega seoses peab liikmesriigi õigus olema kooskõlas ühega direktiivi 2016/680 eesmärkidest. Selles õiguses peab ka olema märgitud, millised on konkreetsed taotletavad eesmärgid, mis võivad aidata kaasa selle otstarbe täitmisele. Samuti tuleb konkreetselt täpsustada põhjused, miks vaatamata sellele, et tegemist on tõsise riivega, on nende andmete ja eelkõige geneetiliste andmete töötlemine selleks otstarbeks rangelt vajalik. Lisaks peavad liikmesriigi õiguses olema selgelt sätestatud töötlemise tingimused kõikides selle mõõtmetes, st andmete kogumise tingimustest kuni andmetega tutvumise ja nende kustutamise tingimusteni, sealhulgas andmete kogumise ja töötlemise meetme isikulise kohaldamisala täpne ja tingimata rangelt piiratult kindlaksmääramine. Kõik need tingimused peavad piirduma rangelt vajalikuga. Lõpuks peab selliselt määratletud kord olema selline, mis kaitseb tõhusalt isikuid kuritarvitamise ohu eest, mis tuleneb eelkõige geneetiliste andmete töötlemisest. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on veenduda, et kõik need nõuded on hoolikalt täidetud.
59.
Mulle näib, et Euroopa Kohtul ei ole täielikku teavet politseis registreerimist reguleeriva liikmesriigi õiguse hetkeolukorra kohta selleks, et ta saaks ise otsustada, kas politseis registreerimine on liidu õigusega kooskõlas. Sellegipoolest tuleb märkida, et teatavad sellele registreerimisele omased asjaolud tekitavad juba mõningaid küsimusi või isegi kartusi.
60.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib oma eelotsusetaotluses, et töötlemise eesmärk on uurimistegevus ja et töötlemine toimub siseministeeriumi tegevuse raames. Lisaks nähtub ZMVR artiklist 27, et selle seaduse artikli 68 alusel kasutatakse politseis registreeritud andmeid „üksnes“ riigi julgeoleku, kuritegevusevastase võitluse ja avaliku korra tagamise raames (
62
). Politseis registreerimisel kogutud andmeid töödeldakse kriminaalmenetluse tarbeks, milles on andmesubjektile kahtlustus esitatud, kuid ka „muudel kuritegevuse vastu võitlemise eesmärkidel“, nagu nähtub Bulgaaria valitsuse kirjalikest seisukohtadest ja vajaduse korral võrdlusest. Esmapilgul näivad need eesmärgid tõepoolest vastavat direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikes 1 nimetatud eesmärkidele, eelkõige kuritegude avastamise ja uurimise eesmärgile. Kuna aga on ilmne, et taotletavat otstarvet ei ole täpselt kindlaks määratud või nimetatud on koguni palju eesmärke, ega ole ka selgitatud põhjusi, miks selline (sellised) lõppeesmärk (-eesmärgid) õigustab (õigustavad) sellist väidet (nimelt, tuletan meelde, et kolme liiki isikuandmete kogumine ja töötlemine, mis kuuluvad eriliikidesse, mille jaoks peab direktiivi 2016/680 artikli 10 alusel olema tugevdatud kaitse, sealhulgas sellises tahtlikus süüteos kahtlustatavate isikute DNA-profiil, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel) (
63
), võib see takistada selle kontrolli teisi etappe, mis tuleb läbi viia. Täpsemalt, mis puudutab andmesubjekti DNA-profiili lisamist automatiseeritud faili, siis tuleb eriti tõendada, et liikmesriigi õiguses on tehtud pingutusi sellise töötlemise vajalikkuse selgitamiseks, et oleks tõendatud, et tulemus, milleni jõuti, on saadud asjaomaste huvide tõsisel kaalumisel.
61.
Isegi kui politseis registreerimise väidetav otstarve näib olevat direktiivi 2016/680 artikli 1 lõikes 1 nimetatud eesmärkidega kooskõlas, ei ole liikmesriigi õiguses sätestatud ega täpsustatud seost andmete kogumise ulatuse – olgu see siis andmesubjektide arvu, kogutud ja töödeldud andmete arvu – ja taotletavate eesmärkide vahel.
62.
Kuna Euroopa Kohus on juba otsustanud, et kriminaalmenetluse tõhusus ei sõltu üldiselt ühest uurimisvahendist, vaid kõigist selleks pädevate liikmesriigi asutuste käsutuses olevatest uurimisvahenditest, (
64
) kui liikmesriik lubab neil asutustel koguda ja töödelda nii delikaatseid isikuandmeid nagu DNA-profiil, siis tuleb konkreetselt täpsustada põhjused, miks neid andmeid tuleb käimasoleva uurimise eesmärgil töödelda.
63.
Märgin ka, et kõik isikud, kellele on esitatud kahtlustus sellises tahtlikus süüteos, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel, peavad laskma ennast politseis registreerida. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et nendesse kategooriatesse kuuluvad peaaegu kõik karistusseadustikus ette nähtud süüteod (tahtlik süütegu/süütegu, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel). Kõik andmed kogutakse uurimise staadiumis, samas kui Bulgaaria karistusõiguse kohaselt on juba kogutud piisavalt tõendeid kahtlustatava isiku süü kohta. Politseis registreerimise seisukohast ei kohelda isikuid, kes tunnistatakse menetluse tulemusel tegelikult süüdi, siiski erinevalt isikutest, kes süüdi ei ole – kui välja arvata, nagu näib, õigus töödeldud andmete kustutamisele siis, kui isik on lõpuks õigeks mõistetud. Mis puudutab aga raskeid riiveid ja delikaatseid andmeid, mis nõuavad tugevdatud kaitset, siis tekib mul küsimus selle kohta, miks see loogika ei ole ümber pööratud, see tähendab, miks ei oodata enne isiku politseis registreerimist ära süüks pandud tegudes süüdimõistmist, mis vähemalt annaks alust tugevdada meetme valikulisust. Euroopa Kohtul ei ole siiski teavet põhjuste kohta, mis on liikmesriigi seadusandja valiku aluseks.
64.
Samuti ei võeta arvesse selle süüteo laadi, milles uurimist alustati. Äärmusliku skemaatilise lähenemise järgi koheldaks liiklussüüteos kahtlustatavat isikut samamoodi nagu mõrvas kahtlustatavat. Õigusaktides ei ole ette nähtud juhtumeid, millal kõiki asjaomaseid andmeid politseis ei registreerita. Kuid vähemalt käimasolevate kriminaalmenetluste puhul ei ole kõikides andmesubjekti süü tõendamiseks DNA-profiili vaja. Kuna see meede „piirdub“ ainult kahtlustatavate isikutega, ei ole see iseenesest üldiselt kohaldatav, kuid selle vahet tegemata rakendamine nende isikute valdava enamuse suhtes tekitab selgelt küsimusi. Lisaks, kuna liikmesriigi õiguses ei tehta vahet rikkumise raskusastme järgi, on see juba ainuüksi selle poolest raskesti ühitatav käesoleva ettepaneku punktis 50 meenutatud kohtupraktikaga.
65.
Erilist tähelepanu tuleb pöörata ka andmete säilitamise ja nendega tutvumise tingimustele, mille kohta on Euroopa Kohtul vähe teavet.
66.
Lõpuks tuleb märkida, et selliselt kogutud andmete võrdluse küsimuses juhindun ma kahte liiki kommentaaridest. Kõigepealt, mis puutub võrdlusse varasemate uurimiste käigus kogutud tõenditega, siis selle eesmärgi rangelt vajalik tõlgendus saab üksnes teatavatel juhtudel õigustada jälgede vahetut võrdlemist, ilma et kahtlustatavate andmeid oleks vaja pikemas või lühemas perspektiivis säilitada. Seejärel tuleb märkida, et kuigi idee on koostada andmebaas tulevaste süütegude lahendamise lihtsustamiseks ehk seega korduvate rikkumiste korral, ei ole selgelt põhjendatud sellesse andmebaasi selliste isikute delikaatsete isikuandmete lisamine, kelle puhul, kuigi neid ei ole veel süüdi mõistetud, rakendatakse juba elemente võitlemiseks täiesti hüpoteetilise retsidiivsuse ohu vastu, mida need isikud endast väidetavalt kujutavad.
IV. Ettepanek
67.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Spetsializiran nakazatelen sadi (kriminaalasjade erikohus, Bulgaaria) kolmandale ja neljandale eelotsuse küsimusele järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK, artikli 6 punkti a tuleb koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 47 ja 48 tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad ette, et pädeva kriminaalkohtu kontroll, kellele on esitatud isikuandmete, nimelt biomeetriliste ja geneetiliste isikuandmete politseis registreerimise – millest isik, kellele on esitatud kahtlustus sellises tahtlikus süüteos, millega seoses alustatakse kriminaalmenetlust omal algatusel, on keeldunud – sundtäitmise loa taotlus, piirdub andmesubjektile kahtlustuse esitamise ja tema keeldumise otsuse konstateerimisega, ilma et see kohus võiks hinnata, kas kahtlustuse esitamiseks oli piisavalt tõendeid, kui küsimuse, kas tõendid on kahtlustuse esitamise põhjendamiseks piisavad, saab tulemuslikult kohtus tõstatada võimalikus kriminaalmenetluse hilisemas etapis.
Direktiivi 2016/680 artiklit 10 koostoimes selle direktiivi artikli 4 punktidega b ja c ning artikliga 8 ning tõlgendatuna lähtuvalt põhiõiguste harta artiklitest 7 ja 8 ning artikli 52 lõikest 1 tuleb tõlgendada nii, et kuna niisuguste biomeetriliste ja geneetiliste andmete kogumine ja töötlemine, nagu on fotod, sõrmejäljed ja proovid DNA-profiili jaoks, on õiguse isikuandmete kaitsele raske riive, on see lubatud ainult juhul, kui see on rangelt vajalik raske kuritegevuse eest vastutusele võtmise eesmärkidel, mis tuleb liikmesriigi õiguses selgelt identifitseerida. Töödeldavate isikuandmete laad ja arv peavad olema rangelt sobivad ja kooskõlas töötlemise eesmärgi ja otstarbega. Sellega seoses peab liikmesriigi õigus olema kooskõlas ühega direktiivi 2016/680 eesmärkidest. Selles õiguses peab ka olema märgitud, millised on konkreetsed taotletavad eesmärgid, mis võivad aidata kaasa selle otstarbe täitmisele. Samuti tuleb konkreetselt täpsustada põhjused, miks vaatamata sellele, et tegemist on tõsise riivega, on nende andmete ja eelkõige geneetiliste andmete töötlemine selleks otstarbeks rangelt vajalik. Lisaks peavad liikmesriigi õiguses olema selgelt sätestatud töötlemise tingimused kõikides selle mõõtmetes, st andmete kogumise tingimustest kuni andmetega tutvumise ja nende kustutamise tingimusteni, sealhulgas andmete kogumise ja töötlemise meetme isikulise kohaldamisala täpne ja tingimata rangelt piiratult kindlaksmääramine. Kõik need tingimused peavad piirduma rangelt vajalikuga. Lõpuks peab selliselt määratletud kord olema selline, mis kaitseb tõhusalt isikuid kuritarvitamise ohu eest, mis tuleneb eelkõige geneetiliste andmete töötlemisest. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on veenduda, et kõik need nõuded on hoolikalt täidetud.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Vt ka minu ettepanek kohtuasjas Ligue des droits humains (C‑817/19, EU:C:2022:65, punkt 2).
(
3
)	„Suur põhimõte“, mille järgi Zadig, kui ta oli saanud kuninga peaministriks, tegutses oma ministeeriumis (Voltaire, Zadig ou la destinée, kirjastus Pocket, Pariis, 2020, lk 41).
(
4
)	ELT 2016, L 119, lk 89.
(
5
)	DV nr 53, 27.6.2014, viimati muudetud ja täiendatud CVga nr 85, 2.10.2020, mida on täiendatud DVga nr 20, 9.3.2021.
(
6
)	Zakon za balgaskite lichni dokumenti (Bulgaaria isikut tõendavate dokumentide seadus).
(
7
)	DV nr 90, 31.10.2014, mida on viimati muudetud DVga nr 57, 28.7.2015.
(
8
)	Selliselt võetavate sõrmejälgede arvu ei ole Euroopa Kohtu käsutuses olevas toimikus täpsustatud.
(
9
)	Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust nähtub, et politseis registreeringu sisu on kirjeldatud nii, et see hõlmab fotot või fotosid, ilma et (fotode) arvu ja sisu oleks rohkem täpsustatud.
(
10
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT 2016, L 119, lk 1; edaspidi „isikuandmete kaitse üldmäärus“).
(
11
)	Asjaolu, et pädevad asutused salvestavad selleks liikmesriigi otsingufailidesse selliseid isikuandmeid, mis on seotud politseis registreerimisega, kujutab endast nende andmete töötlemist direktiivi 2016/380 tähenduses: vt selle direktiivi artikli 3 punktid 2 ja 7. Vt analoogia alusel ka 12. mai 2021. aasta kohtuotsus Bundesrepublik Deutschland (Interpoli tagaotsimisteade) (C‑505/19, EU:C:2021:376, punkt 111).
(
12
)	Tuletan meelde, et selliselt võetud sõrmejälgede arvu ei ole täpsustatud.
(
13
)	Siin jällegi ei ole nende arvu ega sisu täpsustatud.
(
14
)	Vt analoogia alusel 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Facebook Ireland ja Schrems (C‑311/18, EU:C:2020:559, punkt 171) ja 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus État luxembourgeois (õigus esitada kaebus maksuteabe taotluse peale) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, punkt 73).
(
15
)	Andmete delikaatsuse ja riive raskuse suhte kohta vt eelkõige 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus GC jt (delikaatsetele andmetele viitavate linkide eemaldamine) (C‑136/17, EU:C:2019:773, punkt 44) ja 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus La Quadrature du Net jt (C‑511/18, C‑512/18 ja C‑520/18, EU:C:2020:791, punkt 142).
(
16
)	Nagu kinnitab Prantsuse valitsuse kirjalikes seisukohtades esitatud statistika.
(
17
)	NPK artikli 219 lõige 1.
(
18
)	Direktiivi 2016/680 artikli 6 punkt a. Kohtujuristi kursiiv. Teised selles sättes nimetatud kategooriad on süüteos süüdi mõistetud isikud (direktiivi 2016/680 artikli 6 punkt b), süüteoohvrid (direktiivi 2016/680 artikli 6 punkt c) ja kolmandad isikud, nagu tunnistajad (direktiivi 2016/680 artikli 6 punkt c).
(
19
)	See artikkel 6 tuleneb andmete liigitamise põhimõtte laienemisest, mis on sätestatud ministrite komitee soovituses nr R (87/15) liikmesriikide ministritele soovitatud põhimõttega nr 3, mille eesmärk on reguleerida isikuandmete kasutamist politseisektoris ja millest see on inspireeritud (vt 25. jaanuari 2012. aasta direktiivi ettepanek KOM(2012) 10 (lõplik), punkt 3.4.2), isikute, kelle isikuandmeid kogutakse ja seejärel töödeldakse, kategooriatesse liigitamise põhimõttele.
(
20
)	Direktiivi 2016/680 artiklist 1 nähtub nimelt, et selle direktiivi eesmärk on kehtestada „õigusnormid, mis käsitlevad füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel pädevate asutuste poolt süütegude tõkestamiseks, uurimiseks, avastamiseks, nende eest vastutusele võtmiseks või kriminaalkaristuste täitmisele pööramiseks […]“.
(
21
)	Vt direktiivi 2016/680 põhjendus 35.
(
22
)	Vt direktiivi 2016/680 põhjendus 37.
(
23
)	Vt direktiivi 2016/680 artikkel 52.
(
24
)	Vt direktiivi 2016/680 artikkel 53.
(
25
)	Vt direktiivi 2016/680 artikkel 54.
(
26
)	Täpsemalt direktiivi 2016/680 artikli 6 punkt a.
(
27
)	6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus État luxembourgeois (õigus esitada kaebus maksuteabe taotluse peale) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, punkt 49).
(
28
)	Vt 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus État luxembourgeois (õigus esitada kaebus maksuteabe taotluse peale) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, punkt 60).
(
29
)	Vt 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus État luxembourgeois (õigus esitada kaebus maksuteabe taotluse peale) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, punkt 66).
(
30
)	6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus État luxembourgeois (õigus esitada kaebus maksuteabe taotluse peale) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, punkt 79).
(
31
)	Vt analoogia alusel 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus État luxembourgeois (õigus esitada kaebus maksuteabe taotluse peale) (C‑245/19 ja C‑246/19, EU:C:2020:795, punkt 82 ja seal viidatud kohtupraktika). See, mis tagajärjed peavad olema sellel, kui tuvastatakse, et liidu õigust isikuandmete kaitse valdkonnas rikkudes saadud tõend on õigusvastane, on edasine küsimus.
(
32
)	Vt 2. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Ministerio Fiscal (C‑207/16, EU:C:2018:788, punkt 57) ja 2. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Prokuratuur (tingimused elektroonilise side andmetele juurdepääsuks) (C‑746/18, EU:C:2021:152, punkt 33).
(
33
)	Meeldetuletuseks märgin, et see harta artikkel on otseselt inspireeritud Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artikli 6 lõigetest 2 ja 3, nagu tuleneb selgitustest harta kohta. Harta artikkel 48 toimib minimaalse kaitsetasemena ja seda tuleb tõlgendada EIÕK artikli 6 lõikeid 2 ja 3 ning neid käsitlevat Euroopa Inimõiguste Kohtu (edaspidi „EIK“) praktikat arvesse võttes: vt 5. septembri 2019. aasta kohtuotsus AH jt (süütuse presumptsioon) (C‑377/18, EU:C:2019:670, punkt 41).
(
34
)	ELT 2016, L 65, lk 1.
(
35
)	Direktiivi 2016/343 artikkel 2.
(
36
)	Märgin siiski, et ilma et tõendite piisavuse küsimust oleks direktiivi 2016/343 korpuses väljendatud konkreetse nõudega, on seda küsimust möödaminnes puudutatud selle direktiivi põhjenduses 16, mille viimane lause näeb ette, et „[e]nne menetluslikku laadi eelotsuse tegemist võib pädeval asutusel osutuda vajalikuks kõigepealt kontrollida, kas kahtlustatava või süüdistatava vastu on piisavalt süüstavaid tõendeid asjaomase otsuse põhjendamiseks, ning otsuses võib nendele tõenditele viidata“ (kohtujuristi kursiiv).
(
37
)	Nagu Euroopa Kohus on otsustanud kohtuotsuse kohta, mille ainus ese on süüdistatava võimalik ajutine vahi all hoidmine; selle otsuse eesmärk on Euroopa Kohtu sõnul üksnes lahendada küsimus, kas isik tuleb vabastada, võttes arvesse kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid, ilma et oleks kindlaks tehtud, kas isik on süüdi kuriteos, milles teda süüdistatakse: vt 28. novembri 2019. aasta kohtuotsus Spetsializirana prokuratura (C‑653/19 PPU, EU:C:2019:1024, punkt 35).
(
38
)	16. novembri 2021. aasta kohtuotsus Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim jt (C‑748/19– C‑754/19, EU:C:2021:931, punkt 88).
(
39
)	5. septembri 2019. aasta kohtuotsus AH jt (süütuse presumptsioon) (C‑377/18, EU:C:2019:670, punkt 46).
(
40
)	Arvestades eelotsusetaotluse põhjendusi (vt eelkõige selle punkt 57), tuleb neljas küsimus ümber sõnastada nii, et see käsitleb direktiivi 2016/680 artikli 4 lõike 1 punkti b, mitte punkti a tõlgendamist.
(
41
)	Analüüsi jaoks leian, et politseis registreerimine kuulub direktiivi 2016/680 artikli 10 punktis a nimetatud juhtumi alla. Toimikust näib ilmnevat, et fotosid teevad pädevad politseiasutused, kes teevad politseis registreerimise toimingu, ning et need ei kasuta fotosid, mille võib andmesubjekt ilmselgelt avalikustada, näiteks sotsiaalvõrgustikus, mis välistab seega nimetatud direktiivi artikli 10 punkti c kohaldamise.
(
42
)	Seoste kohta andmete töötlemise vajalikkuse ja võimalikult väheste isikuandmete kogumise põhimõtete vahel vt analoogia alusel 11. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA (C‑708/18, EU:C:2019:1064, punkt 48).
(
43
)	Mida Euroopa Kohus üldjuhul isikuandmete kaitse põhimõttest erandite või selle põhimõtte piiramise korral nõuab: vt eelkõige 11. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA (C‑708/18, EU:C:2019:1064, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika). Direktiivi 2016/680 artiklis 10 kehtestatud lävendi selline sõnastus on kooskõlas sellega, mida Euroopa Kohus nõuab nn delikaatsete andmete korral: vt eelkõige 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Privacy International (C‑623/17, EU:C:2020:790, punkt 68 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
44
)	Vt käesoleva ettepaneku 15. joonealune märkus.
(
45
)	Vt direktiivi 2016/680 põhjendus 27.
(
46
)	Vt 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Valsts ieņēmumu dienests (isikuandmete töötlemine maksustamise eesmärgil) (C‑175/20, EU:C:2022:124, punktid 64 ja 65).
(
47
)	6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus La Quadrature du Net jt (C‑511/18, C‑512/18 ja C‑520/18, EU:C:2020:791, punkt 140 ja seal viidatud kohtupraktika). Kohtujuristi kursiiv. Vt ka 5. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Commissioner of An Garda Síochána jt (C‑140/20, EU:C:2022:258, punkt 59).
(
48
)	Vt analoogia alusel 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Tele2 Sverige ja Watson jt (C‑203/15 ja C‑698/15, EU:C:2016:970, punkt 118).
(
49
)	Vt direktiivi 2016/680 põhjendus 26.
(
50
)	Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kehastab see võimalikult väheste andmete kogumise põhimõte proportsionaalsuse põhimõtet: vt isikuandmete kaitse üldmääruse kontekstis 22. juuni 2021. aasta kohtuotsus Latvijas Republikas Saeima (karistuspunktid) (C‑439/19, EU:C:2021:504, punkt 98 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
51
)	Selle vahekorra näiteks, ehkki isikuandmete kaitse üldmääruse kontekstis, vt 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Valsts ieņēmumu dienests (isikuandmete töötlemine maksustamise eesmärgil) (C‑175/20, EU:C:2022:124, punkt 79).
(
52
)	Selle nõude kohtupraktikas sõnastamise kohta vt 11. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Asociaţia de Proprietari bloc M5A-ScaraA (C‑708/18, EU:C:2019:1064, punkt 47).
(
53
)	Vt 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Valsts ieņēmumu dienests (isikuandmete töötlemine maksustamise eesmärgil) (C‑175/20, EU:C:2022:124, punkt 73 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
54
)	Vt otstarbe ja eesmärgi eristamise kohta käesoleva ettepaneku punkt 56.
(
55
)	Vt Euroopa Inimõiguste Kohtu 22. juuni 2017. aasta otsus Aycaguer vs. Prantsusmaa (CE:ECHR:2017:0622JUD000880612, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
56
)	24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Valsts ieņēmumu dienests (isikuandmete töötlemine maksustamise eesmärgil) (C‑175/20, EU:C:2022:124, punkt 83 ja seal viidatud kohtupraktika). Kohtujuristi kursiiv.
(
57
)	24. veebruar 2022. aasta kohtuotsus Valsts ieņēmumu dienests (isikuandmete töötlemine maksustamise eesmärgil) (C‑175/20, EU:C:2022:124, punkt 84).
(
58
)	Taotletavat eesmärki võib võrrelda direktiivi 2016/680 artikli 8 lõikes 1 nimetatud pädevate asutuste ülesannetega.
(
59
)	Vt direktiivi 2016/680 põhjendus 37.
(
60
)	See nõue kehtib ka liidu seadusandjale: vt 17. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus Schwarz (C‑291/12, EU:C:2013:670).
(
61
)	Andmetega tutvumise kohta on Euroopa Kohus otsustanud, et liikmesriigi õigus ei või piirduda üksnes nõudega, et asutuste juurdepääs andmetele peab vastama nende õigusnormidega taotletavale eesmärgile, vaid nendes peavad olema ette nähtud ka andmete kasutamist reguleerivad materiaal- ja menetlusõiguslikud tingimused (vt 5. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Commissioner of An Garda Síochána jt (C‑140/20, EU:C:2022:258, punkt 104)).
(
62
)	Seda kinnitas Bulgaaria valitsus oma vastuses Euroopa Kohtu kirjalikule küsimusele. Samas ei saa need eesmärgid, mis on sõnastatud Bulgaaria õigusaktides üldiselt ja kumulatiivselt, eraldi võetuna põhjendada samu õiguse isikuandmete kaitsele riiveid: vt 5. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Commissioner of An Garda Síochána jt (C‑140/20, EU:C:2022:258, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
63
)	Raske kuritegevuse vastase võitluse kontekstis on Euroopa Kohus nimelt juba otsustanud, olles tunnustanud selle eesmärgi legitiimsust ja asjaolu, et selle tõhusus võib suures osas sõltuda tänapäevase uurimistehnika kasutamisest, et selline üldist huvi teeniv eesmärk „– kuitahes oluline see ka ei oleks – [ei saa] siiski üksinda õigustada seda, et peetakse vajalikuks niisugust liiklus- ja asukohaandmete üldise ja vahet tegemata säilitamise meedet […]“ (5. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Commissioner of An Garda Síochána jt (C‑140/20, EU:C:2022:258, punkt 94).
(
64
)	5. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Commissioner of An Garda Síochána jt (C‑140/20, EU:C:2022:258, punkt 69).