62020CJ0405_RES
C‑405/20. sz. ügy
EB és társai
kontra
Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB)
(a Verwaltungsgerichtshof [legfelsőbb közigazgatási bíróság, Ausztria] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (első tanács), 2022. május 5.
„Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – EUMSZ 157. cikk – (33.) jegyzőkönyv – Férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód a foglalkoztatás és munkavégzés területén – 2006/54/EK irányelv – Az 5. cikk c) pontja és a 12. cikk – A nemen alapuló közvetett hátrányos megkülönböztetés – Az említett rendelkezésekben foglalt időpontot követően alkalmazandó foglalkoztatási szociális biztonsági rendszer – Köztisztviselők öregségi nyugdíja – Az öregségi nyugdíjak éves korrekcióját előíró nemzeti szabályozás – Az öregségi nyugdíj összegével fordítottan arányos és egy adott összeg felett teljes mértékben kizárt korrekció – Igazolások”
Szociálpolitika – Férfi és női munkavállalók – Egyenlő díjazás – Díjazás – Fogalom – A szövetségi köztisztviselők részére az alkalmazásukra tekintettel folyósított öregségi nyugdíjak – Bennfoglaltság
EUMSZ 157. cikk
(lásd: 30. pont)
Szociálpolitika – Férfi és női munkavállalók – Munkavállalás és munkafeltételek – Egyenlő bánásmód – 2006/54 irányelv – Hatály – A szövetségi köztisztviselők részére az alkalmazásukra tekintettel folyósított öregségi nyugdíjak rendszere – Bennfoglaltság
(2006/54 tanácsi irányelv, 2. cikk, (1) bekezdés, f) pont)
(lásd: 31. pont)
Szociálpolitika – Férfi és női munkavállalók – Egyenlő díjazás – EUMSZ 157. cikk – Az Unió alapját képező elv
(EUSZ 3. cikk, (3) bekezdés, második albekezdés; EUMSZ 157. cikk; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 23. cikk)
(lásd: 39. pont)
Szociálpolitika – Férfi és női munkavállalók – Egyenlő bánásmód a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben – Az időbeli hatálynak a 33. jegyzőkönyv és a 2006/54 irányelv 12. cikke általi korlátozása – E korlátozás alkalmazhatatlansága az olyan nemzeti szabályozásra, amely az öregségi nyugdíjaknak a rendelkezésekben foglalt időpontot követően alkalmazandó éves korrekcióját írja elő
(EUMSZ 157. cikk; az EU‑Szerződéshez és az EUM‑Szerződéshez csatolt 33. jegyzőkönyv; 2006/54 tanácsi irányelv, 12. cikk)
(lásd: 33–37., 42., 43. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Szociálpolitika – Férfi és női munkavállalók – Egyenlő bánásmód a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben – A nemzeti köztisztviselők öregségi nyugdíjának a nyugdíjösszeggel fordítottan arányos éves korrekcióját előíró nemzeti szabályozás – Egy adott határérték felett teljes mértékben kizárt korrekció – A női jogosultaknál jóval nagyobb mértékben hátrányosan érintett férfi jogosultak – Közvetett hátrányos megkülönböztetés – Megengedhetőség – Feltételek – Jogszerű célok követésére alapított igazolás – Arányosság
(EUMSZ 157. cikk; 2006/54 tanácsi irányelv, 3. cikk, és 5. cikk, c) pont)
(lásd: 51., 57., 58., 61–63., 67–69. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Összefoglalás
Három osztrák szövetségi köztisztviselőt, EB‑t, DP‑t és JS‑t 2000 és 2013 között nyugdíjaztak. 2017‑ben nyugdíjuk havi bruttó összege 6872,43 euró, 5713,22 euró, illetve 4678,48 euró volt.
Mindhárman kérték az öregségi nyugdíjuk összegének 2018. január 1‑jétől történő kiigazítását a Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB) (a köztisztviselők és a közalkalmazottak, a vasutasok és a bányászati alkalmazottainak biztosítóintézete, Ausztria; a továbbiakban: BVAEB) részéről.
A BVAEB azzal az indokkal utasította el EB és DP kérelmét, hogy a többek között a szövetségi köztisztviselőkre alkalmazandó osztrák társadalombiztosítási törvény értelmében (
1
) a 2018‑as évre vonatkozóan nem jár nyugdíjemelés, ha az öregségi nyugdíj teljes összege meghaladja a havi 4980 eurós felső határt. Mivel JS nyugdíja még nem érte el ezt a felső határt, nyugdíjának összegét az öregségi nyugdíjaknak a nyugdíjösszeggel fordítottan arányos korrekcióját előíró ugyanezen szabályozás alapján 0,2989%‑kal növelték.
Mindhárom felperes az osztrák bírósághoz fordult, arra hivatkozva – statisztikai elemzés alapján, amely szerint az ezen határértéket meghaladó nyugellátásban részesülő személyek csoportjában több a férfi –, hogy az említett szabályozás velük szemben nemen alapuló közvetett hátrányos megkülönböztetést valósít meg.
Keresetük elutasítását követően felülvizsgálati kérelmet terjesztettek a Verwaltungsgerichtshof (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Ausztria) elé. E bíróság úgy határozott, hogy a Bírósághoz fordul többek között a 33. jegyzőkönyv (
2
) értelmezésével kapcsolatban, annak eldöntése érdekében, hogy a felperesek hivatkozhatnak‑e a férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvére, és hogy ezzel az elvvel (
3
) ellentétes‑e az öregségi nyugdíjak olyan éves korrekciója, mint amelyet a szóban forgó osztrák szabályozás előír.
Ebben az összefüggésben a Bíróság úgy ítéli meg, hogy az említett elv időbeli hatályának korlátozása nem alkalmazható az ilyen szabályozásra, és ezzel az elvvel nem ellentétes a szabályozás, feltéve hogy koherens és szisztematikus módon az öregségi nyugdíjak fenntartható finanszírozásának biztosítására és az állami finanszírozású nyugdíjak szintje közötti különbség csökkentésére vonatkozó célok elérésére irányul, és nem lépi túl az elérni kívánt célok megvalósításához szükséges mértéket.
A Bíróság álláspontja
Először is a Bíróság úgy véli, hogy a férfiak és nők közötti egyenlő bánásmódra vonatkozó elv időbeli hatályának a 33. jegyzőkönyvben és a nemek közötti egyenlőségről szóló irányelv 12. pontjában foglalt korlátozása nem alkalmazandó az öregségi nyugdíjak éves korrekciójára, amennyiben – ahogyan a jelen ügyben is – ez a mechanizmus nem eredményezi az említett rendelkezésekben meghatározott referencia‑időpont előtt szerzett jogok vagy teljesített kifizetések megkérdőjelezését.
E tekintetben a Bíróság többek között a következőkre támaszkodik: e rendelkezések szövegére; arra, hogy ez a korlátozás az EUM‑Szerződésben előírt általános szabálytól való eltérésnek minősül, és azt szigorúan kell értelmezni; az említett jegyzőkönyv szövege és a Barber ítélet (
4
) között fennálló nyilvánvaló kapcsolatra; valamint az ezen ítéletben figyelembe vett, jogbiztonságra vonatkozó kényszerítő megfontolásokra, amelyek kizárják az olyan jogi helyzetek megkérdőjelezését, amelyek a múltban teljes egészében kifejtették hatásukat, amikor ilyen esetben számos nyugdíjrendszer azon kockázatnak lenne kitéve, hogy pénzügyi egyensúlya visszamenőlegesen felborul. Ilyen korlátozásra a jelen ügyben nem lehet hivatkozni a nemek közötti egyenlőségről szóló irányelv 12. cikkének (3) bekezdése alapján 1994. január 1. – tehát az Osztrák Köztársaságra alkalmazandó referencia‑időpont – után nyugdíjazott felperesekkel szemben.
Másodszor a Bíróság úgy ítéli meg, hogy az ilyen nemzeti szabályozás nem ellentétes az EUMSZ 157. cikkel és a nemek közötti egyenlőségről szóló irányelv 5. cikkének c) pontjával.
Ha ugyanis a kérdést előterjesztő bíróság rendelkezésére álló statisztikák alapján nemen alapuló közvetett hátrányos megkülönböztetés állapítható meg, abban az esetben, ha e szabályozás a férfi jogosultakat a női jogosultakhoz képest lényegesen nagyobb arányban érinti hátrányosan, ez a hátrányos megkülönböztetés igazolható az öregségi nyugdíjak fenntartható finanszírozásának biztosítására és az állami finanszírozású nyugdíjak szintje közötti különbség csökkentésére irányuló, jogszerű szociálpolitikai célokkal.
A Bíróság továbbá megállapítja, hogy a szóban forgó szabályozást koherens és szisztematikus módon hajtják végre, mivel az öregségi nyugdíjak éves korrekciója az állami nyugdíjak valamennyi jogosultjára vonatkozik, ennek vizsgálata azonban a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
A tagállamokat a szociálpolitikai célkitűzéseik megvalósítására alkalmas intézkedések megválasztásában megillető széles mérlegelési mozgástérre tekintettel e szabályozás koherenciáját nem kérdőjelezi meg sem az, hogy már léteznek más, az alacsony jövedelmek támogatására irányuló szociálpolitikai eszközök, sem pedig az, hogy a magán foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek szerinti nyugdíjak és az aktív foglalkoztatásban álló köztisztviselők illetménye nem képezte ugyanezen korrekciós intézkedés tárgyát.
Végül a szóban forgó szabályozás nem lépi túl az elérni kívánt cél megvalósításához szükséges mértéket sem, tekintettel arra, hogy figyelembe veszi az érintett személyek teherviselő képességét, mivel a nyugdíjemelési korlátozásokat a nyújtott ellátások összegével arányosan, sávosan határozták meg, és a nyugdíjemelés csak a legmagasabb összegű nyugdíjak tekintetében kizárt.
(
1
)	Az Allgemeines Sozialversicherungsgesetz (a társadalombiztosításról szóló általános törvény) 711. §‑a (1) bekezdésének az 1965. évi Pensionsgesetz (az 1965. évi nyugdíjtörvény) 41. §‑a (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 4. pontjának és utolsó mondatának az alapügy tényállásának időpontjában hatályos változata.
(
2
)	Az EUM‑Szerződéshez csatolt, az EUMSZ 157. cikkről szóló 33. jegyzőkönyvnek (a továbbiakban: 33. jegyzőkönyv) megfelelően az EUMSZ 157. cikk alkalmazásában a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben nyújtott juttatások nem tekinthetők díjazásnak akkor és annyiban, amennyiben azok az 1990. május 17‑ét megelőző munkaviszony alapján járnak. A férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló, 2006. július 5‑i 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a továbbiakban: a nemek közötti egyenlőségről szóló irányelv) 12. cikkének (1) bekezdése azt is előírja, hogy valamennyi, az ezen időpontot követő foglalkoztatási időszakokból származó, foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben nyújtott ellátás az ezen irányelv II. címe 2. fejezetének az említett rendszerekben megvalósuló egyenlő bánásmódra vonatkozó rendelkezéseit átültető intézkedések hatálya alá tartozik.
(
3
)	Ahogyan azt az EUMSZ 157. cikk és a nemek közötti egyenlőségről szóló irányelv 5. cikke rögzíti, amelyek tiltják a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben a nemen alapuló bármely közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést az ellátások kiszámítása tekintetében.
(
4
)	1990. május 17‑iBarber ítélet (C‑262/88, EU:C:1990:209), amelynek értelmében az EGK‑Szerződés 119. cikkének (később, módosítást követően EK 141. cikk, jelenleg EUMSZ 157. cikk) közvetlen hatályára a foglalkoztatói nyugdíjjal összefüggő egyenlő bánásmód igénylése tekintetében kizárólag az 1990. május 17‑ét, ezen ítélet kihirdetésének napját követő foglalkoztatási időszak vonatkozásában lehet hivatkozni.