62024CJ0776
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2025. december 18. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Tisztviselők – Az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata – VIII. melléklet – Nyugdíjak – Az Európai Uniónál való szolgálatba lépést megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultság – Az Európai Unió intézményeinek nyugdíjrendszerébe való átvitel – A munkavállaló átvitel iránti kérelme – Ezen átvitel visszavonhatatlansága – Jogalap nélküli gazdagodás”
A C‑776/24. sz. [Bopuis] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a tribunal du travail francophone de Bruxelles (brüsszeli francia nyelvű munkaügyi bíróság, Belgium) a Bírósághoz 2024. november 12‑én érkezett, 2024. november 5‑i határozatával terjesztett elő a
CJ
és
a Service fédéral des Pensions (SFP)
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: F. Biltgen, az első tanács elnöke, a hatodik tanács elnökeként eljárva (előadó), A. Kumin és S. Gervasoni bírák,
főtanácsnok: L. Medina,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
CJ képviseletében J.‑F. Neven avocat,
–
a belga kormány képviseletében C. Jacob, C. Pochet és M. Van Regemorter, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében A. Baeckelmans és J.‑F. Brakeland, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának az 1992. március 2‑i 571/92/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelettel (HL 1992. L 62., 1. o.) módosított változata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elvével összefüggésben történő értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a CJ és a service fédéral des Pensions (szövetségi nyugdíjszolgálat, Belgium, a továbbiakban: SFP) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya CJ arra irányuló kérelme, hogy az Európai Uniónál való szolgálatba lépését megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultságát az Európai Unió intézményeinek nyugdíjrendszerébe (a továbbiakban: EUINYR) vigyék át.
Jogi háttér
A személyzeti szabályzat
3
A személyzeti szabályzat 77. cikke a következőképpen rendelkezik:
A legalább 10 éves szolgálati idővel rendelkező tisztviselő öregségi nyugdíjra jogosult. […]
Az öregségi nyugdíj legnagyobb összege a tisztviselő utolsó azon besorolási fokozatban kapott alapilletményének 70%‑a, amelybe a tisztviselő legalább egy évig tartozott. Minden egyes, a VIII. melléklet 3. cikkével összhangban elismert szolgálati jogviszonyban eltöltött év után a tisztviselő ezen utolsó alapilletmény 1,80%‑ára jogosult.”
4
A személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 2. cikke szerint:
„Az öregségi nyugdíjat a tisztviselő nyugdíjszerző szolgálati éveinek összesített száma alapján kell folyósítani. A 3. cikk rendelkezései szerint kiszámított minden egyes szolgálati év egy nyugdíjszerző szolgálati évnek, és minden teljes hónap egy év tizenketted részének megfelelő nyugdíjszerző szolgálati időnek számít.
Az öregségi nyugdíjjogosultság kiszámítása során figyelembe vehető nyugdíjszerző szolgálati évek maximuma a maximum nyugdíj eléréséhez a személyzeti szabályzat 77. cikke második bekezdésének értelmében szükséges szám.”
5
A személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 11. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az a tisztviselő, aki az Unió szolgálatából azért lép ki, hogy:
–
olyan közigazgatási hatóság, illetve nemzeti vagy nemzetközi szervezet szolgálatába lépjen, amely a Közösségekkel szerződéses viszonyban áll,
–
munkavállalói vagy önálló vállalkozói minőségben tevékenykedjen, nyugdíjjogosultságot szerezve ezúton olyan rendszerben, amelynek irányító szervei a Közösségekkel szerződéses viszonyban állnak,
jogosult a Közösségeknél fennálló öregségi nyugdíj iránti jogosultságának biztosításmatematikai egyenértékét az adott közigazgatási hatóság vagy szervezet nyugdíjalapjára vagy arra a nyugdíjalapra átruháztatni, amelyben munkavállalói vagy önálló vállalkozói minőségében végzett tevékenység útján öregségi nyugdíj iránti jogosultságot szerez.
(2)   Az a tisztviselő, aki azt követően lép a Közösségek szolgálatába, hogy:
–
egy közigazgatási hatóság, illetve nemzeti vagy nemzetközi szervezet szolgálatából kilépett, vagy
–
munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként tevékenykedett,
véglegesítésekor jogosult a Közösségeknek befizettetni a fent említett tevékenység révén megszerzett öregségi nyugdíjjogosultságok biztosításmatematikai egyenértékét vagy átalánydíjas visszavásárlási értékét. Ebben az esetben az intézmény, amelynél a tisztviselő szolgálatot teljesít, a kinevezési fokozat figyelembevételével meghatározza azon nyugdíjszerző szolgálati évek számát, amelyeket a korábbi szolgálati időre vonatkozóan a saját rendszere szerint figyelembe vesz a biztosításmatematikai egyenérték vagy az átalánydíjas visszavásárlási érték alapján.”
A belga jog
6
A belga nyugdíjrendszerek és a nemzetközi közjogi intézmények nyugdíjrendszerei közötti bizonyos kapcsolatok létrehozásáról szóló, 1991. május 21‑i törvény (Moniteur belge, 1991. június 20., a továbbiakban: 1991. május 21‑i törvény) a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésében előírt biztosításmatematikai egyenérték átvitelének képletéből eredő, „jogátruházásnak” nevezett különleges átviteli rendszert vezetett be.
7
Az 1991. május 21‑i törvény 3. cikke szerint:
„A tisztviselők az intézmény egyetértésével kérelmezhetik, hogy az intézmény számára fizessék be a szolgálatukra vonatkozó és az intézménynél való hivatalba lépését megelőző időszakokra vonatkozó nyugdíj összegét”.
8
E törvény 6. cikkének első bekezdése így rendelkezik:
„A hatóság határozatát követően az átvinni kívánt öregségi nyugdíj éves összegét, valamint az annak meghatározása során figyelembe vett különböző tényezőket ajánlott levélben kell közölni az érintettel.”
9
E törvény 7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Az öregségi nyugdíj összegének véglegessé válását követően:
1°
az semmilyen okból nem módosítható […]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
10
1972 és 1993 között CJ Belgiumban dolgozott, főleg munkavállalóként. Ezen időszak alatt járulékot fizetett az SFP‑nek.
11
CJ 1994. április 1‑jén lépett az Európai Unió szolgálatába, majd 1995. január 1‑jétől tisztviselőként véglegesítették.
12
1995. május 29‑én CJ kérte a belga munkavállalóként megszerzett nyugdíjjogosultságának az EUINYR‑be való átvitelét.
13
1996. július 15‑i határozatával az SFP ajánlott levélben közölte CJ‑vel az átvihető nyugdíjjogosultság összegét.
14
1996. november 4‑én az SFP tájékoztatta az Európai Bizottságot erről az összegről.
15
2007. szeptember 14‑én az Unió szolgálatai arról tájékoztatták CJ‑t, hogy az átvitt nyugdíjjogosultságát a személyzeti szabályzat 2004. évi reformja miatt újraszámították, ezáltal az EUINYR‑ben elismerhető szolgálati évek száma 4 év 4 hónap 24 napra csökkent.
16
Nyugdíjjogosultságainak 2007. szeptember 14‑i újraszámítása folytán CJ 2020. július 1‑jén, 63 éves és 11 hónapos korában elérte a legfeljebb 70%‑os nyugdíjszintet. Azonban továbbra is dolgozott 2022. július 31‑ig.
17
2022. március 8‑án CJ az Uniónál való szolgálatba lépését megelőzően megszerzett jogosultságoknak megfelelő öregségi nyugdíj iránti kérelmet nyújtott be az SFP‑hez.
18
2022. május 25‑i két határozatával az SFP 2021. augusztus 1‑jétől havi bruttó 533,85 euró összegű öregségi nyugdíjat, 2022. augusztus 1‑jétől pedig havi bruttó 577,85 EUR összegű öregségi nyugdíjat állapított meg CJ számára; az utóbbi időpont az, amelyet az SFP figyelembe vett CJ tisztviselőként folytatott tevékenysége megszűnésének időpontjaként.
19
2022. július 5‑én a CJ nyugdíjjogosultságainak megállapításáért felelős uniós hatóság közölte CJ‑vel, hogy megállapította nyugdíjjogosultságait annak érdekében, hogy 2022. július 31‑én este, vagyis azon hónap utolsó napján, amikor betölti 66. életévét, nyugdíjba vonulhasson. E közlemény kimondja, hogy a belga nyugdíjjogosultságainak átvitele miatt 4 év 4 hónap 24 napot vettek figyelembe, és jelezte, hogy CJ összesen 79,21667% nyugdíjjogosultságot halmozott fel, többek között a rendes nyugdíjkorhatáron túl 5 év 6 hónapig tartó munkavégzés miatt megszerzett 13,75%‑os bónusz miatt. E jogosultságokra a személyzeti szabályzatban előírt 70%‑os felső határ vonatkozott.
20
2022. július 6‑án CJ arról tájékoztatta az SFP‑t, hogy mivel 1995‑ben, 1996‑ban, illetve 1997‑ben nem kapta meg az átvihető öregségi nyugdíj éves összegéről szóló értesítést, e nyugdíj végleges összege nem tekinthető bizonyítottnak, és átvitel iránti kérelmét visszavonhatónak kell tekinteni. Következésképpen kinyilvánította azon szándékát, hogy az Uniónál való szolgálatba lépését megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultságait már nem viszi át az EUINYR‑be.
21
2022. novemberi és decemberi közleményeiben az SFP megerősítette, hogy CJ a Belgiumban munkavállalóként megszerzett jogosultságai alapján 2021. augusztus 1‑jétől öregségi nyugdíjra jogosult.
22
Az SFP kérésére a Bizottság 2023. március 23‑i elektronikus levelében arról tájékoztatta e szolgálatot, hogy CJ 2022. augusztus 1‑jétől öregségi nyugdíjban részesül az EUINYR alapján. Ezen intézmény a 2023. március 31‑i elektronikus levelében megerősítette az SFP felé, hogy e nyugdíj figyelembe veszi a nyugdíjjogosultság SFP általi átviteléből eredő szolgálati időt.
23
Következésképpen az SFP tájékoztatta CJ‑t a belga nemzeti rendszer szerinti öregségi nyugdíja kifizetésének felfüggesztéséről. 2023. április 17‑i határozatával az SFP visszavonta a jelen ítélet 18. pontjában említett 2022. május 25‑i határozatait. Az SFP elismerte az adminisztratív hibát, ezért nem követelte CJ‑től a jogalap nélkül kifizetett összeg visszatérítését, hanem arról tájékoztatta, hogy 2021. augusztus 1‑jétől nem jogosult öregségi nyugdíjra a belga nemzeti rendszerben.
24
CJ keresetet indított a tribunal du travail francophone de Bruxelles (brüsszeli francia nyelvű munkaügyi bíróság, Belgium), a kérdést előterjesztő bíróság előtt e 2023. április 17‑i határozat megsemmisítése iránt a belga nemzeti rendszer szerinti öregségi nyugdíja kifizetésének visszaállítása végett.
25
CJ arra hivatkozik, hogy ha az Uniónál való szolgálatba lépést megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultság átvitele visszavonhatatlan, az 1972. év és az 1992. év között Belgiumban végzett szakmai tevékenysége alapján megszerzett nyugdíjjogosultságát lényegében elveszti, mivel az EUINYR szerinti öregségi nyugdíjának kiszámításához e nyugdíjjogosultság figyelembevétele nem szükséges. A jogátruházási mechanizmus keretében a belga állam havonta kifizeti az uniós intézményeknek a CJ által megszerzett jogosultságoknak megfelelő öregségi nyugdíj összegét, míg az EUINYR alapján CJ számára biztosított öregségi nyugdíj nem veszi figyelembe a CJ által az Uniónál való szolgálatba lépése előtt megszerzett szolgálati időt, ami lehetővé teszi az Unió számára, hogy CJ kárára gazdagodjon.
26
CJ azt állítja, hogy nem kapta meg az átutalandó öregségi nyugdíj éves összegéről, valamint az ezen összeg kiszámítása során figyelembe vett tényezőkről szóló értesítéseket tartalmazó ajánlott leveleket, így azokat sem vitatni, sem jóváhagyni nem tudta, ezért azt állítja, hogy ezen összegeket nem lehet véglegesnek tekinteni. Következésképpen úgy véli, hogy a belga nemzeti rendszerben megszerzett nyugdíjjogosultságainak az EUINYR‑be való átvitele iránti kérelme a jogutódlás tényleges megvalósulásáig visszavonható.
27
Az SFP azt állítja, hogy már nem rendelkezik bizonyítékkal arra vonatkozóan, hogy az említett értesítéseket ajánlott levélben küldték meg, és lényegében arra hivatkozik, hogy CJ döntött úgy, hogy a belga nemzeti rendszerben megszerzett nyugdíjjogosultságának az EUINYR‑be való átvitelét kéri, aminek következményeit viselnie kell.
28
A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a jogátruházási mechanizmus visszavonhatatlan jellege nem sérti‑e a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése által követett célt. E mechanizmus ugyanis visszatarthatja a munkavállalót attól, hogy az európai intézmények szolgálatába lépjen, tekintettel annak kockázatára, hogy elveszíti azon öregségi nyugdíjban való részesülését, amelyre akkor tarthatna igényt, ha nem lépne az Unió szolgálatába, amely kockázat akkor valósul meg, ha – mint a jelen ügyben is – a tisztviselő az átvitt nyugdíjjogosultságok figyelembevétele nélkül is jogosult az EUINYR szerinti maximális összegű nyugdíjra. A kérdést előterjesztő bíróság ezért arra keresi a választ, hogy vitatható‑e az öregségi nyugdíj összege mindaddig, amíg a nyugdíjjogosultság engedményezés útján történő átvitele ténylegesen meg nem valósul. E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság az 1999. november 10‑iKristensen és társai kontra Tanács ítéletre (T‑103/98, T‑104/98, T‑107/98, T‑113/98 és T‑118/98, EU:T:1999:289) hivatkozik, amely szerint a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének alkalmazásakor figyelembe nem vett, átvitt nyugdíjjogosultságokat vissza kell téríteni a tisztviselőnek.
29
A kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy az Uniónál való szolgálatba lépést megelőzően megszerzett, említett nyugdíjjogosultságnak a jogátruházási mechanizmus révén történő átvitele az európai intézmények jogalap nélküli gazdagodásának minősül‑e.
30
E körülmények között a tribunal du travail francophone de Bruxelles (brüsszeli francia nyelvű munkaügyi bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Ha valamely tagállam jogszabályai úgy rendelkeznek, hogy [a személyzeti szabályzat] VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésében meghatározott jogosultságok átvitelére nem a járulékoknak az uniós tisztviselő véglegesítésének időpontjában történő átvitele útján kerül sor, hanem az e tagállamban megszerzett [nyugdíjjogosultságoknak] az európai intézményekre azon időpontban történő átszállásával, amelytől a tisztviselő e nyugdíjban részesülhetett volna, a fent hivatkozott 11. cikk (2) bekezdését és az [EUSZ 4. cikk] (3) bekezdésében [foglalt] lojális együttműködés elvét az átvitel céljaira tekintettel – amelyek lehetővé teszik az uniós tisztviselő számára az általa valamely tagállamban megszerzett jogosultságok megtartását, és az európai közszolgálat vonzerejének biztosítását – úgy kell‑e értelmezni, mint amely alapján e jogszabálynak a jogosultság [átszállásának kezdő időpontjáig] lehetővé kell tennie az átvétel iránti kérelem visszavonását, és az annak kockázatáról való tényleges tudomásszerzést, hogy az e tagállam terhére megállapított jogosultságok egy részében nem részesülhet?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
31
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdését és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elvét akként kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek alapján visszavonhatatlan az uniós tisztviselő azon döntése, amely az Uniónál való szolgálatba lépését megelőzően valamely nemzeti nyugdíjrendszerben megszerzett nyugdíjjogosultságainak az EUINYR‑be való átviteléről rendelkezik, amennyiben e szabályozás nem az ilyen nyugdíjjogosultság e határozat meghozatalának időpontjában történő tényleges átvitelét írja elő, hanem e nyugdíjjogosultságnak az uniós intézményekre való, azon időpontban kezdődő átszállását, amikor a tisztviselő az öregségi nyugdíjra jogosulttá válik, ami az uniós intézmények jogalap nélküli gazdagodásának kockázatával jár.
32
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a személyzeti szabályzat általános hatállyal bír, teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Ebből következik, hogy az uniós adminisztráció belső rendjében kifejtett hatásokon kívül a személyzeti szabályzat minden olyan mértékben kötelezi a tagállamokat, amennyiben a közreműködésük szükséges annak végrehajtásához (lásd ebben az értelemben: 2021. február 4‑iMinistre de la Transition écologique és solidaire et Ministre de l’Action et des Comptes publics ítélet, C‑903/19, EU:C:2021:95, 36. és 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33
A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése szerint az a tisztviselő vagy alkalmazott, aki azt követően lép az Unió szolgálatába, hogy közigazgatási szervnél, nemzeti vagy nemzetközi szervezetnél vagy vállalkozásnál betöltött szolgálati jogviszonyát megszüntette, a véglegesítésekor jogosult az Unió részére befizettetni az Unió részére az általa a közigazgatásban, a nemzeti vagy nemzetközi szervezetnél, illetve abban a vállalkozásnál szerzett öregségi nyugdíjra való jogosultság biztosításmatematikai egyenértékét, amelyhez tartozott.
34
Először is, a nyugdíjjogosultságoknak a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésében előírt átvitele rendszerének, amely lehetővé teszi a nemzeti nyugdíjrendszerek és az uniós nyugdíjrendszer közötti koordinációt, az a célja, hogy megkönnyítse a nemzeti köz‑ vagy magánalkalmazásokból az uniós közigazgatásba való átmenetet, és ily módon biztosítsa az Unió számára a már megfelelő szakmai tapasztalattal rendelkező, szakképzett személyzet lehető legjobb választási lehetőségeit (2004. december 16‑iMy ítélet, C‑293/03, EU:C:2004:821, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
Ha ugyanis megtagadja a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésében előírt, a nemzeti nyugdíjrendszerben megszerzett nyugdíjjogosultság biztosításmatematikai egyenértékének vagy átalánydíjazott visszavásárlási egyenértékének az EUINYR‑be való átviteléhez szükséges intézkedések meghozatalát, a tagállam megnehezíthetné a bizonyos szolgálati idővel rendelkező nemzeti tisztviselők Unió általi felvételét, mivel a nemzeti szolgálatból az Unió szolgálatába való ilyen áttérés megfosztaná őket azoktól a nyugdíjjogosultságoktól, amelyekre akkor lennének jogosultak, ha nem egyeztek volna bele az Unió szolgálatába (2021. február 4‑iMinistre de la Transition écologique et solidaire et Ministre de l’Action et des Comptes publics ítélet, C‑903/19, EU:C:2021:95, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
36
Az ilyen következmények nem fogadhatók el a tagállamokat az Unióval szemben terhelő lojális együttműködési és segítségnyújtási kötelezettségre tekintettel, amely az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében előírt azon kötelezettségben fejeződik ki, hogy az Unió számára elő kell segítenie az Unió feladatainak teljesítését (2021. február 4‑iMinistre de la Transition écologique és solidairee de l’Action et des Comptes publics ítélet, C‑903/19, EU:C:2021:95, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37
Másodszor, a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése arra irányul, hogy a tisztviselők által valamely tagállamban megszerzett jogosultságokat – függetlenül attól, hogy azok esetlegesen korlátozottak, feltételesek vagy jövőbeli jellegűek, vagy nem elegendők ahhoz, hogy azonnal nyugdíjban részesüljenek – az érintett tisztviselő javára megtarthassák, és azokat figyelembe lehessen venni abban a nyugdíjrendszerben, amelyben szakmai pályafutása végén biztosított (1981. október 20‑iBizottság kontra Belgium ítélet, 137/80, EU:C:1981:237, 12. pont).
38
E megfontolásokból következik, hogy a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésében írt lehetőség célja, hogy a tisztviselők számára olyan jogot biztosítson, amelynek gyakorlása kizárólag a saját választásuktól függ (lásd ebben az értelemben: 1981. október 20‑iBizottság kontra Belgium ítélet, 137/80, EU:C:1981:237, 13. pont; 2015. szeptember 10‑iWojciechowski ítélet, C‑408/14, EU:C:2015:591, 52. pont).
39
Mivel a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése nem rendelkezik az e rendelkezésben említett lehetőség gyakorlása visszavonásának lehetőségéről, a nyugdíjjogosultság EUINYR‑be való átviteléről szóló döntés végleges és visszavonhatatlan jellegű. Ezt megerősíti az a tény, hogy a nyugdíjjogosultság újbóli átvitelére csak az e 11. cikk (1) bekezdésében említett esetekben kerülhet sor, amelyek az érintett szolgálati jogviszonyának megszűnését feltételezik.
40
Mindazonáltal az Uniónál való szolgálatba lépést megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultság átviteléről szóló határozat végleges és visszavonhatatlan jellege nem ellentétes a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése által követett célokkal, nevezetesen a szerzett jogok megőrzésével és az európai közszolgálat vonzerejével.
41
A szerzett jogosultságok megőrzését illetően ugyanis meg kell állapítani, hogy az Uniónál történő szolgálatba lépés előtt megszerzett szolgálati idő lehetővé teszi az utolsó alapilletmény öregségi nyugdíjat képező százalékának meghatározása céljából figyelembe vett szolgálati idő növelését, és így a személyzeti szabályzat 77. cikkének második bekezdésében rögzített utolsó alapilletmény 70%‑os felső határának gyorsabb elérését. Ebből tehát nem lehet a szerzett jogok elvesztését levezetni.
42
E tekintetben pontosítani kell, hogy bár az Uniónál való szolgálatba lépést megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultság átvitelének lehetősége biztosítja az érintett tisztviselő számára, hogy e jogosultságokat az EUINYR alapján figyelembe veszik, e lehetőség ezzel szemben nem nyújt számára semmilyen bizonyosságot arra vonatkozóan, hogy e figyelembevétel a nyugdíja összegének olyan növekedését eredményezi, amely teljes egészében megfelel az átvitt tőkének (lásd ebben az értelemben: 2023. május 4‑iKY kontra az Európai Unió Bírósága ítélet, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, 69. pont).
43
A közszolgálat vonzerejét illetően emlékeztetni kell arra, hogy a nyugdíjjogosultság átvitele a tisztviselő számára biztosított lehetőség, amelyet a tisztviselőnek tájékozottan kell gyakorolnia.
44
Ennélfogva, függetlenül attól a kérdéstől, hogy a szóban forgó nemzeti szabályozás előírja‑e, hogy a nyugdíjjogosultság átvitelére e jogosultságoknak az európai intézményekre történő átszállása útján kerül sor abban az időpontban, amikor a tisztviselő nyugdíjba vonul, vagy hogy az említett nyugdíjjogosultságokat abban az időpontban viszik‑e át az EUINYR‑be, amikor a tisztviselő az ilyen átvitelről döntött, e jogosultságokat mindkét esetben figyelembe veszik, és az európai közszolgálat vonzereje e két esetben egyáltalán nem sérül.
45
Következésképpen a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése által követett célok tiszteletben tartása nem követeli meg az Uniónál történő szolgálatba lépést megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultság átvitele iránti kérelem visszavonásának jogát az e jogok európai intézményekre való átszállása hatálybalépésének időpontjáig.
46
Ez az értelmezés nem lehet eltérő a lojális együttműködés elvére tekintettel, amely az EUSZ 4. cikkben előírt azon kötelezettségben fejeződik ki, hogy az Unió számára elő kell segítenie feladatainak teljesítését.
47
Amint ugyanis arra a Bizottság rámutat, a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem sajátossága abban rejlik, hogy a Belga Királyság miként kívánta teljesíteni a személyzeti szabályzattal kapcsolatos kötelezettségeit azáltal, hogy az 1991. május 21‑i törvénnyel olyan jogátruházási mechanizmust vezetett be, amelynek keretében az európai intézmények a nyugdíjas tisztviselőik nemzeti nyugdíjrendszeréből kapják meg a nyugdíjak összegét, ahelyett, hogy a nyugdíjjogosultságokat átruháznák azon a napon, amikor ezek a tisztviselők joguk átruházását kérték. E törvény célja az volt, hogy véget vessen a Bizottság által amiatt indított kötelezettségszegési eljárásnak, hogy a Belga Királyság nem teljesítette a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, amely eljárás Belgium kétszeri – az 1981. október 20‑iBizottság kontra Belgium ítéletben (137/80, EU:C:1981:237) és az 1989. október 3‑iBizottság kontra Belgium ítéletben (383/85, EU:C:1989:356) történő – elítéléséhez vezetett. Mivel az 1991. május 21‑i törvényben előírt jogátruházási mechanizmus lehetővé teszi az SPF‑nél megszerzett jogoknak az EUINYR‑be való átruházását követő tényleges megőrzését, a Belga Királyság tiszteletben tartotta a lojális együttműködés elvét.
48
A jogalap nélküli gazdagodásra vonatkozó érvet illetően emlékeztetni kell arra, hogy a személyzeti szabályzat 77. cikkében előírt öregségi nyugdíjat – amint az e 77. cikk első bekezdéséből és a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 2. cikkéből kitűnik – a tisztviselő által megszerzett, nyugdíjra jogosító szolgálati idő teljes száma alapján kell kiszámítani, amelyre a személyzeti szabályzat 77. cikkének második bekezdésében előírt százalékos arányt alkalmazzák, és adott esetben az e rendelkezésben meghatározott felső határ keretein belül.
49
E nyugdíjszerző szolgálati évek annak az időszaknak felelnek meg, amelynek során az érintett tisztviselő az Unió szolgálatában állt, és a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése lehetőséget biztosít a tisztviselőnek arra, hogy az Uniónál való szolgálatba lépését megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultságát átvigye az EUINYR‑be annak érdekében, hogy e nyugdíjjogosultságot, amelyet a megfelelő szolgálati évek alapján jóváírtak, figyelembe lehessen venni a folyósítandó nyugdíj összegének kiszámításakor (lásd ebben az értelemben: 2023. május 4‑iKY kontra az Európai Unió Bírósága ítélet, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, 60. pont).
50
Hozzá kell tenni, hogy a valamely nemzeti rendszerben megszerzett nyugdíjjogosultság átvitelét követően az EUINYR alapján figyelembe veendő nyugdíjszerző szolgálati évek számának számítási módszere a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésében említett paramétereken alapul.
51
A jelen ítélet 42. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően, noha az Uniónál való szolgálatba lépést megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultság átvitelének lehetősége garanciát nyújt a szóban forgó tisztviselőnek arra, hogy e jogosultságokat az EUINYR alapján figyelembe fogják venni, e lehetőség nem nyújt számára semmilyen bizonyosságot arra vonatkozóan, hogy e figyelembevétel a nyugdíja azon összegének növekedését eredményezi, amely teljes egészében megfelel az átvitt tőkének (lásd ebben az értelemben: 2023. május 4‑iKY kontra az Európai Unió Bírósága ítélet, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, 69. pont).
52
A befizetett járulékok összege ugyanis nem kapcsolódik arányosan a kapott nyugdíj összegéhez, mivel ezt az összeget a befizetett nyugdíjszerző szolgálati évek teljes száma alapján kell kiszámítani, beleértve az európai intézményeknél történő szolgálatba lépés előtt megszerzett szolgálati éveket is, amelyekre a személyzeti szabályzat 77. cikkének megfelelően bizonyos százalék, adott esetben felső határ alkalmazandó (2025. február 27‑iOA kontra Parlament ítélet, C‑32/24 P, EU:C:2025:118, 50. pont). Az EUINYR‑t ugyanis a szolidaritás elve alapján alakítják ki, és azt nem úgy alakították ki, hogy a tisztviselő vagy alkalmazott által kapott nyugdíj pontosan megfeleljen az e rendszerbe befizetett járulékok összegének.
53
E tekintetben az EUINYR javára történő jogátruházásnak az 1991. május 21‑i törvényben előírt mechanizmusa nem tekinthető úgy, mint amely az európai intézmények jogalap nélküli gazdagodásához vezet pusztán azon körülmény miatt, hogy a valamely uniós intézménynél való szolgálatba lépést megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultságokat inkább részletfizetés, nem pedig tőke formájában viszik át az EUINYR‑be abban az időpontban, amikor a tisztviselő a nyugdíjjogosultság átviteléről határoz. Ez a körülmény nincs hatással a felperes nyugdíjjogosultságára és a számára az EUINYR által folyósított nyugdíj kiszámítására.
54
Pontosítani kell továbbá, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által hivatkozott 1999. november 10‑iKristensen és társai kontra Tanács ítélet (T‑103/98, T‑104/98, T‑107/98, T‑113/98 és T‑118/98, EU:T:1999:289) a jelen ügyben felmerülő kérdéstől eltérő kérdésre vonatkozik. Ez az ítélet ugyanis az Európai Unió Tanácsa által elfogadott általános végrehajtási rendelkezésekre vonatkozott, amelyek szerint az öregségi nyugdíj meghatározásához figyelembe veendő nyugdíjszerző szolgálati évek számát az átvitt teljes összeg alapján számították ki, anélkül hogy ez a szám meghaladhatná azon évek számát, amelyek során az érintett az Unióban való szolgálatba lépése előtt más nyugdíjrendszerekben volt biztosított. Az ezen ítélet alapjául szolgáló ügyben, amely a Tanács egyik tisztviselőjére vonatkozott, az átvitt tőke alapján a szolgálatba lépést megelőző időszak tekintetében figyelembe veendő nyugdíjszerző szolgálati évek száma az ezen intézmény által elfogadott általános végrehajtási rendelkezéseknek megfelelően azon évek számára korlátozódott, amelyek során az érintett az Uniónál való szolgálatba lépése előtt más nyugdíjrendszerekben volt biztosított (lásd ebben az értelemben: 2023. május 4‑iKY kontra az Európai Unió Bírósága ítélet, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, 70. pont). Márpedig az alapügyben az átvitel tárgyát képező nyugdíjjogosultságokat teljes egészükben figyelembe vették. A Törvényszék említett ítélete tehát nem releváns az előterjesztett kérdésre adandó válasz szempontjából.
55
A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdését és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elvét akként kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek alapján visszavonhatatlan az uniós tisztviselő azon döntése, amely az Uniónál való szolgálatba lépését megelőzően valamely nemzeti nyugdíjrendszerben megszerzett nyugdíjjogosultságainak az EUINYR‑be való átviteléről rendelkezik, amennyiben e szabályozás nem az ilyen nyugdíjjogosultság e határozat meghozatalának időpontjában történő tényleges átvitelét írja elő, hanem e nyugdíjjogosultságnak az uniós intézményekre való, azon időpontban kezdődő átszállását, amikor a tisztviselő az öregségi nyugdíjra jogosulttá válik, feltéve hogy az átvitt nyugdíjjogosultságokat ténylegesen figyelembe veszik a nyugdíj összegének kiszámításakor.
A költségekről
56
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
Az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának az 1992. március 2‑i 571/92/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelettel módosított változata VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdését és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elvét
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek alapján visszavonhatatlan az európai uniós tisztviselő azon döntése, amely az Európai Uniónál való szolgálatba lépését megelőzően valamely nemzeti nyugdíjrendszerben megszerzett nyugdíjjogosultságainak az uniós intézmények nyugdíjrendszerébe való átviteléről rendelkezik, amennyiben e szabályozás nem az ilyen nyugdíjjogosultság e határozat meghozatalának időpontjában történő tényleges átvitelét írja elő, hanem e nyugdíjjogosultságnak az uniós intézményekre való, azon időpontban kezdődő átszállását, amikor a tisztviselő az öregségi nyugdíjra jogosulttá válik, feltéve hogy az átvitt nyugdíjjogosultságokat ténylegesen figyelembe veszik a nyugdíj összegének kiszámításakor.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.