62022CJ0776_RES
C‑776/22. P. sz. ügy
Studio Legale Ughi e Nunziante
kontra
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2025. szeptember 4.
„Fellebbezés – Megsemmisítés iránti kereset – Az Európai Unió Bírósága alapokmányának 19. cikke – Nem privilegizált felek képviselete az európai uniós bíróságok előtt indított közvetlen kereset keretében – Ügyvédi iroda képviselete valamely tagja által – A felpereshez képest harmadik személynek minősülő ügyvéd – A függetlenség vélelme – A vélelem megdöntése – Feltételek”
Bírósági eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – Az aláíróval kapcsolatos feltételek – A felekhez képest harmadik személy minőség – A függetlenség követelménye – Ügyvédi iroda képviselete valamely tagja által – Megengedhetőség
(A Bíróság alapokmánya, 19. cikk, harmadik és negyedik bekezdés; a Törvényszék eljárási szabályzata, 51. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 49–52., 58–62., 64–69. pont)
Bírósági eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – Az aláíróval kapcsolatos feltételek – A felekhez képest harmadik személy minőség – Jogi személy ügyvéd általi képviselete – A függetlenség követelményének megsértése – Imperatív jogalap – A Törvényszék kötelezettsége arra, hogy felhívja a felperes figyelmét a szabálytalanságra – Hiánypótlás lehetősége új ügyvéd megbízása útján
(A Bíróság alapokmánya, 19. és 21. cikk; a Törvényszék eljárási szabályzata, 51. cikk, (2)–(4) bekezdés, és 78. cikk, (1)–(6) bekezdés)
(lásd: 70–80. pont)
Összefoglalás
A Bíróság nagytanácsa, fellebbezési eljárás keretében, hatályon kívül helyezi a Törvényszék Studio Legale Ughi e Nunziante kontra EUIPO ügyben hozott végzését. (
1
) Ítéletében a Bíróság pontosítja, hogy milyen feltétekkel képviselhető egy ügyvédi iroda az uniós bíróság előtt valamely tagja által. Ezenkívül állást foglal a nem privilegizált felek képviselőinek függetlenségére vonatkozó követelmény terjedelméről, valamint a fél azon lehetőségéről, hogy e követelménynek nem megfelelő keresetét hiánypótlás útján orvosolja.
2017. szeptember 26‑án a Studio Legale Ughi e Nunziante, egy olasz jog szerinti szakmai társulás (a továbbiakban: ügyvédi iroda) az UGHI E NUNZIATE európai uniós szóvédjegy megszűnésének megállapítására irányuló kérelmet nyújtott be az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalához (EUIPO) az e védjegy árujegyzékében szereplő valamennyi szolgáltatás tekintetében.
2021. február 23‑i határozatával az EUIPO törlési osztálya a „jogi szolgáltatások” kivételével valamennyi szolgáltatás (
2
) tekintetében helyt adott e kérelemnek. 2021. március 1‑jén az ügyvédi iroda a határozat ellen fellebbezést nyújtott be az EUIPO‑hoz, amelyet az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsa 2022. április 8‑i határozatával elutasított.
Az ügyvédi iroda ezt követően keresetet indított a Törvényszék előtt e határozat hatályon kívül helyezése iránt. A megtámadott végzésben a Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasította. Megállapította ugyanis, hogy az ügyvédi irodát három olyan ügyvéd képviselte, akik a társulás tagjaként látták el tevékenységüket, és hogy ez a minőség nem egyeztethető össze az ügyvédi iroda uniós bíróságok előtti képviseletéhez szükséges függetlenség követelményével. Konkrétabban, a Törvényszék szerint ezek az ügyvédek nem minősültek a felperestől független harmadik személynek. Úgy ítélte meg továbbá, hogy az alaki szabályok ilyen megsértése hiánypótlás útján nem orvosolható. Az ügyvédi iroda ebben az összefüggésben nyújtott be fellebbezést a Bírósághoz e végzéssel szemben.
A Bíróság álláspontja
Először is a Bíróság emlékeztet arra, hogy a nem privilegizált felek uniós bíróságok előtti képviselete esetén két együttes feltételnek kell teljesülnie. Egyrészt e feleket ügyvédnek kell képviselnie, másrészt pedig a feleket csak olyan ügyvéd képviselheti vagy segítheti az uniós bíróságok előtt, aki valamely tagállam bírósága előtt vagy az EGT‑Megállapodás más részes államának bírósága előtt eljárni jogosult. (
3
)
Ami az ügyvéd tagállami bíróságok előtti eljárásra való jogosultságára vonatkozó feltételt illeti, a Bíróság már kimondta, hogy e feltétel értelmét és hatályát az érintett nemzeti jogra való utalással kell értelmezni. (
4
) Mivel jelen ügyben az ügyvédi iroda által megbízott ügyvédek jogosultak eljárni az olasz bíróságok előtt, a Bíróság álláspontja szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a keresetet nem e követelménynek megfelelően nyújtották be.
Ami azt a feltételt illeti, miszerint a nem privilegizált feleket ügyvédnek kell képviselnie, a Bíróság emlékeztet arra, hogy e feltétel két követelményt állít. Egyrészt előírja az „önképviselet” tilalmát, ami azt jelenti, hogy ezek a felek semmiképpen sem képviselhetik önmagukat, mivel a Bíróság alapokmánya és eljárási szabályzata nem enged semmilyen eltérést vagy kivételt e tilalom alól. Másrészt előírja az ilyen felek képviselői számára a függetlenség követelményének tiszteletben tartását, amelyet negatív oldalról a fél és képviselője közötti alá‑fölérendeltségi kapcsolattal jellemzett munkaviszony hiányával, pozitív oldalról pedig a szakmai fegyelmi és etikai szabályokra való hivatkozással lehet meghatározni. E tekintetben minden ügyvédről – függetlenül attól, hogy az alkalmazandó törvények, valamint a szakmai és etikai szabályok szerint milyen formában gyakorolja a hivatását – vélelmezni kell, hogy megfelel az e feltételből eredő függetlenség követelményének, kivéve ha az érintett fél és a képviseletével megbízott említett ügyvéd között alá‑fölérendeltségi viszony áll fenn.
A függetlenség követelménye ugyanis szükségképpen feltételezi a fél és az általa megbízott képviselő közötti alá‑fölérendeltségi kapcsolattal jellemzett munkaviszony hiányát. Következésképpen a függetlenség vélelme nem alkalmazható ilyen munkaviszony fennállása esetén. Ez a helyzet többek között abban az esetben, ha olyan ügyvédek képviselik az irodát az uniós bíróságok előtt, akik az alkalmazandó nemzeti jognak megfelelően az őket foglalkoztató iroda alkalmazottjaként gyakorolják hivatásukat. Ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha olyan vállalati jogászoknak (in‑house lawyers), akik valamely tagállam ügyvédi kamarájának tagjai, és akik e tagállam nemzeti joga alapján jogosultak a nemzeti bíróságok előtt képviselni azt a jogi személyt, amellyel munkaviszonyban állnak, ugyanezen személy képviseletében kell eljárniuk az uniós bíróságok előtt. A munkaviszony fennállásának esetén kívül a függetlenség vélelme akkor alkalmazandó, és az kizárólag akkor dönthető meg, ha konkrét bizonyítékok utalnak arra, hogy olyan kapcsolat áll fenn a fél és az általa megbízott képviselő között, amely nyilvánvalóan veszélyezteti e képviselő azon képességét, hogy ügyfelének érdekeit legjobban szolgálva lássa el feladatát, vagy ha az említett képviselő nem tartja tiszteletben az alkalmazandó nemzeti szakmai és etikai szabályokat. (
5
)
A Bíróság szerint az a körülmény, hogy az ügyvédek tagsággal rendelkeznek az uniós bíróságok előtt általuk képviselt irodában, önmagában nem tekinthető összeegyeztethetetlennek a függetlenség követelményével. Egyrészt egy ilyen körülmény nem azonos egy munkaviszony fennállásával. Másrészt olyan konkrét bizonyítékok hiányában, amelyek alátámasztják, hogy a fél és az általa megbízott társult ügyvéd között fennálló viszony nyilvánvalóan veszélyezteti e képviselő azon képességét, hogy ügyfelének érdekeit legjobban szolgálva lássa el feladatát, vagy hogy az említett képviselő nem tartja tiszteletben az alkalmazandó nemzeti szakmai és etikai szabályokat, a társult ügyvéd függetlenségének vélelme nem tekinthető megdöntöttnek.
Ennélfogva a Bíróság úgy véli, hogy a jelen ügyben a Törvényszék tévesen értelmezte a függetlenség követelményének terjedelmét, és tévesen alkalmazta a jogot.
Másodszor, a Bíróság emlékeztet arra, hogy a Törvényszékhez benyújtott megsemmisítés iránti kereset elfogadhatóságával kapcsolatos valamennyi körülmény, ideértve valamely jogi személynek a kereset benyújtása céljából történő ügyvéd általi képviseletét is, imperatív jogalapnak minősülhet, amelyet a Bíróság a fellebbezés keretében hivatalból köteles figyelembe venni. (
6
) Ilyen körülménynek minősül az, ha a keresetet nem a Bíróság alapokmányának – a Bíróság ítélkezési gyakorlata által értelmezett – 19. cikke harmadik bekezdésében foglalt követelményeknek megfelelően nyújtották be. Mindazonáltal az uniós bíróság azon kötelezettsége, hogy hivatalból figyelembe vegyen valamely imperatív jogalapot, nem érinti a védelemhez való jog tiszteletben tartását, és következésképpen az uniós bíróság köteles főszabály szerint előzetesen felhívni a feleket az említett jogalappal kapcsolatos észrevételeik megtételére.
A jelen ügyben a Bíróság rámutat arra, hogy a Törvényszék mindössze annak megállapítására szorítkozott, hogy a fellebbező egy olyan ügyvédi iroda, amely az irodában tagként tevékenykedő három ügyvédet jelölt ki a saját képviseletére, és ebből azt a jogilag téves következtetést vonta le, hogy ezen ügyvédek nem képviselhetik az irodát a Bíróság alapokmányának 19. cikkében foglalt feltételeknek megfelelően, mivel az ilyen összeférhetetlenség a Törvényszék szerint nem orvosolható a keresetindítási határidő lejártát követően.
A Bíróság szerint ugyanakkor a Törvényszéknek mindenekelőtt meg kellett volna vizsgálnia, adott esetben az eljárási szabályzatának 64. cikkében előírt pervezető intézkedések útján, hogy az említett három ügyvéd és az ügyvédi iroda között fennáll‑e munkaviszony. Ilyen munkaviszony hiányában a Bíróság alapokmánya 19. cikkének harmadik bekezdése értelmében vett függetlenség hiányának megállapítását csak olyan konkrét bizonyítékok tették volna lehetővé, amelyek arra utalnak, hogy az ügyvédi iroda és az azt képviselő ügyvédek közötti kapcsolat nyilvánvalóan veszélyezteti a feladatuk ellátására való képességüket, vagy hogy az említett ügyvédek nem tartják tiszteletben alkalmazandó nemzeti szakmai vagy etikai szabályokat.
Ezt követően a Bíróság megállapítja, hogy a Törvényszéknek a védelemhez való jog hatékony érvényesülésének biztosítása érdekében fel kellett volna hívnia a fellebbezőt észrevételei megtételére, mielőtt e kérdésben állást foglal. Végül, amennyiben a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a függetlenség követelménye nem teljesült, a kereset elfogadhatatlanságának megállapítása előtt fel kellett volna hívnia a fellebbezőt új ügyvéd megbízására. Tekintettel ugyanis arra, hogy a Bíróság alapokmánya 19. cikkének megsértése súlyos következményekkel jár a fellebbezőre nézve, nevezetesen azzal, hogy keresetét hiánypótlás lehetősége nélkül elfogadhatatlannak minősítik, lehetővé kell tenni számára, hogy – miután megismerhette azokat a körülményeket, amelyek a Törvényszék szerint az elfogadhatatlanságot megállapító határozatot indokolták, és azokkal kapcsolatban kifejthette az álláspontját – új ügyvédet bízhasson meg.
Egyébiránt a Bíróság rámutat arra, hogy a Törvényszék eljárási szabályzatából (
7
) következően valamely felet nem lehet a kereset elfogadhatatlanságával szankcionálni anélkül, hogy előzetesen hiánypótlásra ne hívnák fel azért, mert a keresetlevele nem felel meg ezen követelményeknek. (
8
) Az említett eljárási szabályzatból (
9
) az is kitűnik, hogy ugyanez vonatkozik arra az esetre, amikor valamely ügyvéd magatartását a Törvényszék tekintélyét vagy a gondos igazságszolgáltatás követelményeit sértőnek ítélik. Ilyen helyzetekben ugyanis az említett eljárási szabályzat vonatkozó rendelkezései biztosítják az eljárás folytonosságát azáltal, hogy lehetővé teszik az érintett fél számára, hogy a hivatalvezető által meghatározott észszerű határidőn belül – az adott esettől függően – benyújtsa a kért iratokat vagy új képviselőt bízzon meg. A Bíróság továbbá pontosítja, hogy alapokmányának 21. cikke nem határozza meg kimerítő módon a keresetlevél hiánypótlásának eseteit, és megjegyzi, hogy már volt alkalma megállapítani (anélkül, hogy e cikk annak akadályát képezte volna), hogy saját kezűleg aláírt keresetlevél benyújtása esetén hiánypótlásra kell felhívni a felperest. (
10
)
Ezenfelül a Bíróság hangsúlyozza, hogy a tagállamok jelenlegi gyakorlata szerint abban az esetben, ha a nemzeti jog szerint valamely fél eljárási cselekményeinek érvényessége megkérdőjelezhető a fél képviselőjének függetlenségére vonatkozó szabályok megsértése miatt, annak az eljárás során történő orvoslására hiánypótlás útján mégis lehetőség van.
A Bíróság ennélfogva hatályon kívül helyezi a megtámadott végzést, az ügyet pedig visszautalja a Törvényszék elé.
(
1
)	2022. október 10‑iStudio Legale Ughi e Nunziante kontra EUIPO – Nunziante és Ughi (UGHI E NUNZIANTE) végzés (T‑389/22, EU:T:2022:662; a továbbiakban: megtámadott végzés).
(
2
)	Ezek a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás 45. osztályába tartozó szolgáltatások.
(
3
)	Az Európai Unió Bírósága alapokmánya (a továbbiakban: a Bíróság alapokmánya) 19. cikkének harmadik és negyedik bekezdésében külön‑külön szabályozott feltételek.
(
4
)	Lásd ebben az értelemben: 2020. február 4‑iUniwersytet Wrocławski és Lengyelország kontra REA ítélet (C‑515/17 P és C‑561/17 P, EU:C:2020:73, 56. pont); 2022. július 14‑iUniversität Bremen kontra REA ítélet (C‑110/21 P, EU:C:2022:555, 40. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
5
)	Lásd ebben az értelemben: 2020. február 4‑iUniwersytet Wrocławski és Lengyelország kontra REA ítélet (C‑515/17 P és C‑561/17 P, EU:C:2020:73, 64. pont).
(
6
)	Lásd ebben az értelemben: 2024. február 8‑iPilatus Bank kontra EKB ítélet (C‑256/22 P, EU:C:2024:125, 34. és 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
7
)	A Törvényszék eljárási szabályzata 51. cikkének (2)–(4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 78. cikkének (6) bekezdése.
(
8
)	A követelményeket a Törvényszék eljárási szabályzata 78. cikkének (1)–(5) bekezdése tartalmazza.
(
9
)	A Törvényszék eljárási szabályzata 55. cikkének (1)–(3) bekezdése.
(
10
)	Lásd ebben az értelemben: 1996. december 5‑iLopes kontra Bíróság végzés (C‑174/96 P, EU:C:1996:473, 3. pont).