62019CJ0649_RES
Predmet C-649/19
Kazneni postupak
protiv
IR
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Specializiran nakazatelen sad)
Presuda Suda (peto vijeće) od 28. siječnja 2021.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2012/13/EU – Članci 4. do 7. – Obavijesti o pravima iz priloga I. i II. – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Pravo na informiranje u kaznenom postupku – Obavijest o pravima prilikom uhićenja – Pravo na informiranje o optužbama – Pravo na pristup sadržaju spisa – Osoba uhićena na temelju europskog uhidbenog naloga u državi članici izvršenja”
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Pravo na informiranje u kaznenom postupku – Direktiva 2012/13 – Prava osumnjičenika ili okrivljenika koji su uhićeni ili zadržani – Pravo na dobivanje obavijesti o pravima prilikom uhićenja – Pravo na informiranje o optužbama – Pravo na pristup sadržaju spisa – Osobno područje primjene tih prava – Osobe koje su uhićene radi izvršenja europskog uhidbenog naloga – Isključenost
(Direktiva 2012/13 Europskog parlamenta i Vijeća, uv. izj. 14., 27., 39., čl. 1., čl. 4. st. 3., čl. 5., čl. 6. st. 2. i čl. 7. st. 1., Prilog I. i II.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299)
(t. 48., 49., 53.-58., 61., 62. i t. 1. izreke)
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica – Sadržaj i oblik europskog uhidbenog naloga – Opseg informacija koje se priopćavaju osobama koje su uhićene radi izvršenja europskog uhidbenog naloga – Povreda prava na slobodu i prava na djelotvoran pravni lijek – Nepostojanje
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 6. I 47.; Okvirna odluka Vijeća 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, čl. 8. st. 1. i Prilog; Direktiva 2012/13 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 4., 6. i 7. te Prilog II.)
(t. 73., 74., 76.-81., i t. 2. izreke)
Kratak prikaz
Specializirana prokuratura (Specijalizirano državno odvjetništvo, Bugarska) pokrenulo je kazneni progon protiv osobe IR koja je optužena zbog sudjelovanja u zločinačkoj organizaciji radi počinjenja financijskih kaznenih djela. Tijekom preliminarne faze kaznenog postupka, osoba IR kao „okrivljenik” bila je obaviještena samo o nekim svojim pravima. Međutim, prilikom započinjanja sudske faze kaznenog postupka, u veljači, nije se moglo utvrditi gdje se osoba IR nalazi. U travnju 2017. Specializiran nakazatelen sad (Specijalizirani kazneni sud, Bugarska) donio je protiv osobe IR mjeru istražnog zatvora koja predstavlja nacionalni uhidbeni nalog. Budući da osoba IR dotad nije pronađena, u svibnju 2017. izdan je europski uhidbeni nalog (EUN). Međutim, sumnjajući u usklađenost EUN-a s pravom Unije, Specializiran nakazatelen sad (Specijalizirani kazneni sud) ga je opozvao.
Budući da je odlučio izdati novi EUN protiv osobe IR, taj sud želi dobiti pojašnjenja o informacijama koje mu treba priložiti kako bi se zajamčilo poštovanje prava predviđenih Direktivom o pravu na informiranje u kaznenom postupku (u daljnjem tekstu: Direktiva 2012/13) (
1
). Konkretnije, taj sud želi saznati mogu li se osobe koje su uhićene radi izvršenja EUN-a, povrh prava koja su im izričito dodijeljena Direktivom 2012/13, pozvati na prava koja su priznata „osumnjičenicima i okrivljenicima koji su uhićeni ili zadržani” u smislu te direktive. U slučaju negativnog odgovora na to pitanje, Specializiran nakazatelen sad (Specijalizirani kazneni sud) pita se o valjanosti Okvirne odluke o EUN-u (
2
) s obzirom na pravo na slobodu i pravo na djelotvoran pravni lijek koji su zajamčeni člancima 6. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja). Naime, informacije koje se pružaju osobama koje su uhićene radi izvršenja EUN-a na temelju Okvirne odluke o EUN-u ograničenije su od onih koje se pružaju osumnjičenicima ili okrivljenicima koji su uhićeni ili zadržani na temelju Direktive 2012/13, tako da se taj sud pita postaje li za te prve osobe nemoguće ili pretjerano teško pobijati naloge izdane protiv njih.
Ocjena Suda
Kao prvo, Sud tvrdi da se prava osumnjičenika ili okrivljenika koji su uhićeni ili zadržani, predviđena Direktivom 2012/13, ne primjenjuju na osobe koje su uhićene radi izvršenja EUN-a. Među tim pravima nalazi se osobito pravo na dobivanje pisane obavijesti o pravima prilikom uhićenja, pri čemu ra obavijest mora sadržavati informacije o svakoj mogućnosti pobijanja zakonitosti uhićenja, ostvarivanja preispitivanja zadržavanja; ili podnošenja zahtjeva za privremeno puštanje na slobodu (
3
). Nalaze se i pravo na informiranost o optužbama (
4
) te pravo pristupa osnovnom sadržaju spisa kako bi se osporila zakonitost uhićenja ili zadržavanja (
5
).
Kako bi došao do tog zaključka i nakon što je utvrdio da se na temelju same analize teksta odredbi Direktive 2012/13 kojima se predviđaju ta različita prava ne može utvrditi jesu li osobe koje su uhićene radi izvršenja EUN-a obuhvaćene pojmovima osumnjičenici i okrivljenici koji su uhićeni ili zadržani u smislu te direktive i na koje se primjenjuju navedena prava, Sud analizira, kao prvo, kontekst tih odredbi. U tom pogledu navodi da Direktiva 2012/13 sadržava druge odredbe koje se izričito odnose na prava osoba koje su uhićene radi izvršenja EUN-a (
6
). Nadalje, upućivanja u Direktivi 2012/13 na osumnjičenike ili okrivljenike koji su uhićeni ili zadržani trebalo bi smatrati upućivanjima na svaku situaciju u kojoj su ti osumnjičenici ili te osobe lišeni slobode u smislu članka 5. stavka 1. točke (c) Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda potpisane u Rimu 4. studenoga 1950. (u daljnjem tekstu: EKLJP) (
7
). Međutim ta se situacija razlikuje od zakonitog uhićenja ili pritvora neke osobe protiv koje je u tijeku postupak protjerivanja ili izručenja, također obuhvaćenog EKLJP-om (
8
), a koji odgovora slučaju EUN-a. Prema mišljenju Suda, iz toga proizlazi da se odredbe koje se odnose na osumnjičenike ili okrivljenike koji su uhićeni ili zadržani ne odnose na osobe koje su uhićene radi izvršenja EUN-a.
Kao drugo, Sud smatra da to tumačenje potvrđuje činjenica da Direktiva 2012/13 ima dvostruki cilj (
9
). Naime, s jedne strane, njome se utvrđuju minimalni standardi koji se imaju primjenjivati u području informacija o osumnjičenicima ili okrivljenicima, kako bi im se omogućilo da pripreme svoju obranu i kako bi se osigurala pravičnost postupka. S druge strane, njome se nastoje očuvati posebnosti postupka u vezi s EUN-om, koji obilježava želja za pojednostavljivanjem i brzinom postupka predaje.
Kao drugo, Sud potvrđuje valjanost Okvirne odluke o EUN-u s obzirom na članke 6. i 47. Povelje, kojom se jamče pravo na slobodu i pravo na djelotvoran pravni lijek.
U tom pogledu Sud najprije podsjeća da, s obzirom na to da se izdavanjem EUN-a može ugroziti pravo na slobodu osobe o kojoj je riječ, zaštita prava koja joj se priznaje, u postupcima i temeljnim pravima, podrazumijeva donošenje odluke koja ispunjava zahtjeve djelotvorne sudske zaštite ili prilikom donošenja nacionalnog uhidbenog naloga ili prilikom izdavanja EUN-a.
Zatim, Sud naglašava da osoba na koju se odnosi EUN izdan radi kaznenog progona, od trenutka predaje stječe svojstvo „okrivljenika” u smislu Direktive 2012/13. Stoga, od tog trenutka uživa sva prava povezana s tim svojstvom tako da ona može pripremiti svoju obranu i osigurava joj se pravičnost postupka.
Što se tiče razdoblja koje prethodi predaji, Sud, s jedne strane, ističe da se Okvirnom odlukom o EUN-u predviđa da EUN mora sadržavati informacije o prirodi i pravnom opisu kaznenog djela kao i o opisu okolnosti u kojima je kazneno djelo počinjeno (
10
). Međutim, te informacije u biti odgovaraju onima iz odredbi Direktive 2012/13 koje se odnose na pravo osumnjičenika ili okrivljenika koji su uhićeni ili zadržani na informiranje o optužbama (
11
). S druge strane, Sud podsjeća da pravo na djelotvornu sudsku zaštitu ne zahtijeva da se pravo na pravni lijek protiv odluke o izdavanju EUN-a može ostvariti prije predaje dotične osobe. Stoga, nikakva povreda prava na djelotvornu sudsku zaštitu ne može proizaći iz same okolnosti da je osoba o kojoj je riječ obaviještena o pravnim sredstvima dostupnima u državi članici izdavanja i da je dobila pristup spisu tek nakon svoje predaje nadležnim tijelima te države članice.
(
1
)	Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL 2012., L 142, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.)
(
2
)	Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.), kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009. (SL 2009., L 81, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 169.) (u daljnjem tekstu: Okvirna odluka o EUN-u).
(
3
)	Vidjeti članak 4. Direktive 2012/13, osobito njezin stavak 3.
(
4
)	Vidjeti članak 6. stavak 2. Direktive 2012/13.
(
5
)	Vidjeti članak 7. stavak 1. Direktive 2012/13.
(
6
)	Vidjeti članak 5. Direktive 2012/13. Vidjeti također Prilog II. toj direktivi kojim se predviđa primjer obrasca obavijesti o pravima za osobe koje su uhićene na temelju EUN-a, različit od primjera obrasca obavijesti o pravima koju treba predati osumnjičenicima ili okrivljenicima koji su uhićeni ili zadržani, predviđenog u njezinu Prilogu I. i obuhvaćenog člankom 4. Direktive 2012/13.
(
7
)	Vidjeti uvodnu izjavu 21. Direktive 2012/13.
(
8
)	Vidjeti članak 5. stavak 1. točku (f) EKLJP-a.
(
9
)	Vidjeti članak 1. Direktive u vezi s njezinim uvodnim izjavama 14., 27. i 39.
(
10
)	Vidjeti članak 8. stavak 1. točke (d) i (e) Okvirne odluke o EUN-u.
(
11
)	Vidjeti članak 6. Direktive 2012/13.