62024CJ0643
PRESUDA SUDA (osmo vijeće)
27. studenoga 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Prava obrane – Uredba (EZ) br. 805/2004 – Europski nalog za izvršenje za nesporne tražbine – Članak 20. – Postupak izvršenja – Nadležnost sudova države članice izvršenja – Članci 21. i 23. – Razlozi za odbijanje, odgodu ili ograničenje izvršenja – Uredba (EZ) br. 1393/2007 – Dostava sudskih i izvansudskih pismena – Članak 8. – Odbijanje primitka pismena – Nepostojanje prijevoda na jezik koji adresat razumije ili na službeni jezik države članice izvršenja ili, prema potrebi, na jedan od službenih jezika mjesta u kojem se pismeno dostavlja – Izostavljanje standardnog obrasca iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007 – Posljedice – Ocjena sudova države članice podrijetla”
U predmetu C‑643/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça (Vrhovni sud, Portugal), odlukom od 4. rujna 2024., koju je Sud zaprimio 30. rujna 2024., u postupku
Manuel Costa Filhos Lda.
protiv
OÜ Wine Port of Paldiski,
SUD (osmo vijeće),
u sastavu: O. Spineanu‑Matei (izvjestiteljica), predsjednica vijeća, S. Rodin, i N. Fenger, suci,
nezavisni odvjetnik: J. Richard de la Tour,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za OÜ Wine Port of Paldiski, M. A. Brogueira i P. Moreira, advogados,
–
za portugalsku vladu, P. Barros da Costa, S. Duarte Afonso i M. -J. Ramos, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, S. Noë i B. Rechena, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 20. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine (SL 2004., L 143, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 172.) i članka 8. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”), i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 (SL 2007., L 324, str. 79.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 171. i ispravak SL 2024_/90579, L), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) br. 517/2013 od 13. svibnja 2013. (SL 2013., L 158, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 10., str. 31.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1393/2007).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društva Manuel Costa Filhos Lda (u daljnjem tekstu: Manuel Costa), sa sjedištem u Vizeli (Portugal), i društva Oü Wine Port of Paldiski (u daljnjem tekstu: OÜ Wine Port of Paldiski) sa sjedištem u Tallinnu (Estonija), povodom izvršenja u Portugalu sudske odluke koja je donesena i potvrđena kao europski nalog za izvršenje u Estoniji.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba br. 805/2004
3
Uvodne izjave 8., 10. do 12., 14., 18. i 21. Uredbe br. 805/2004 glase kako slijedi:
„(8)
U svojim zaključcima iz Tamperea, Europsko vijeće razmotrilo je pristup izvršenju u državi članici koja nije ona država u kojoj je donesena sudska odluka, koji bi trebalo ubrzati i pojednostaviti ukidanjem posrednih mjera koje se moraju poduzeti prije izvršenja u državi članici u kojoj se traži izvršenje. Sa sudskom odlukom, koju je sud koji je donosi potvrdio kao europski nalog za izvršenje trebalo bi se, u svrhu izvršenja, postupati kao da je donesena u državi u kojoj se tražilo izvršenje. […]
[…]
(10)
Ako je sud u nekoj državi članici donio sudsku odluku o nespornoj tražbini u odsutnosti dužnika tijekom postupka, ukidanje svih provjera u državi članici izvršenja neizostavno je povezano s postojanjem dovoljnih jamstava da su poštovana prava na očitovanje.
(11)
Ova Uredba nastoji promicati temeljna prava i uzima u obzir načela priznata u Povelji Europske unije o temeljnim pravima [u daljnjem tekstu: Povelja]. Posebno se nastoji osigurati puno poštovanje prava na pošteno suđenje, kao što je utvrđeno u članku 47. Povelje.
(12)
Trebalo bi postaviti minimalne norme za postupke koji završavaju s donošenjem sudske odluke, kako bi se osiguralo da dužnik bude obaviješten o postupanju suda protiv njega, o uvjetima za njegovo aktivno sudjelovanje u postupku kako bi osporio tražbinu i o posljedicama njegova nesudjelovanja, pravodobno i na način koji mu omogućuje da pripremi svoje očitovanje.
[…]
(14)
Sve načine dostave popisane u člancima 13. i 14. obilježava bilo potpuna sigurnost (članak 13.), bilo vrlo visok stupanj vjerojatnosti (članak 14.) da je pismeno koje se dostavlja stiglo do primatelja. U ovome drugome slučaju, sudska odluka bi trebala biti potvrđena kao europski nalog za izvršenje samo ako država članica podrijetla ima uspostavljen odgovarajući mehanizam koji dužniku omogućuje predlaganje ispitivanja sudske odluke, u skladu s uvjetima iz članka 19. u onim posebnim slučajevima u kojima, unatoč sukladnosti s odredbama članka 14., pismeno nije stiglo do primatelja.
[…]
(18)
Uzajamno povjerenje u pravosuđe država članica opravdava ocjenu suda jedne države članice da su svi uvjeti za potvrđivanje europskog naloga za izvršenje ispunjeni, što omogućuje izvršenje sudske odluke u svim ostalim državama članicama bez sudske provjere ispravne primjene minimalnih postupovnih normi u državi članici u kojoj se sudska odluka izvršava.
[…]
(21)
Ako neko pismeno mora biti poslano iz jedne države članice u drugu u svrhe dostave, ova Uredba, a posebno pravila o dostavi koja ona sadrži, trebala bi se primjenjivati zajedno s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1348/2000 od 29. svibnja 2000. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvan sudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima [(SL 2000., L 160, str. 37.),], a posebno njezin članak 14., zajedno s izjavama država članica koje su dane na temelju članka 23. te Uredbe.”
4
Prema članku 1. te uredbe, naslovljenom „Sadržaj”:
„Svrha ove Uredbe jest uvođenje europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine, kako bi se omogućio, propisivanjem minimalnih normi, slobodni protok sudskih odluka, sudskih nagodbi i autentičnih isprava u svim državama članicama, bez ikakvih posrednih postupaka koje bi trebalo pokrenuti u državi članici izvršenja prije priznavanja i izvršenja.”
5
U skladu s člankom 5. navedene uredbe, naslovljenim „Ukidanje delibacijskog postupka”:
„Sudska odluka koja je potvrđena kao europski nalog za izvršenje u državama članicama podrijetla, priznaje se i izvršiva je u drugim državama članicama bez potrebe potvrđivanja izvršivosti i bez mogućnosti osporavanja njezina priznavanja.”
6
Članak 10. Uredbe br. 805/2004, naslovljen „Ispravak ili povlačenje potvrde europskog naloga za izvršenje”, u stavcima 1. i 2. predviđa:
„1.   Potvrda europskog naloga za izvršenje se, na prijedlog upućen sudu podrijetla
(a)
ispravlja ako, zbog materijalne pogreške, postoji razlika između sudske odluke i potvrde;
(b)
povlači ako je očito da je izdana pogreškom, s obzirom na uvjete propisane ovom Uredbom.
2.   Pravo države članice podrijetla primjenjuje se na ispravljanje ili povlačenje potvrde europskog naloga za izvršenje.”
7
U skladu s člankom 13. stavkom 1. Uredbe br. 805/2004, naslovljenim „Dostava dužniku s dokazom o primitku”, koji se nalazi u poglavlju III. te uredbe, naslovljenom „Minimalne postupovne norme za nesporne tražbine”:
„Podnesak kojim se pokreće sudski postupak ili ekvivalentno pismeno može biti dostavljeno dužniku na jedan od sljedećih načina:
(a)
osobna dostava s potvrdom o primitku koja sadrži i datum primitka, a koju potpisuje dužnik;
(b)
osobna dostava potvrđena dokumentom koji potpisuje ovlaštena osoba koja je obavila dostavu, u kojoj se navodi da je dužnik pismeno primio ili odbio primiti bez pravnog opravdanja, uz datum dostave;
(c)
dostava poštom s potvrdom o primitku, koja sadrži i datum primitka, koju potpisuje i vraća dužnik;
(d)
dostava elektroničkim sredstvima kao što su telefaks ili elektronička pošta, s potvrdom o primitku uključujući datum primitka, koju potpisuje i vraća dužnik.”
8
Člankom 14. navedene uredbe, naslovljenim „Dostava dužniku bez dokaza o primitku”, određuje se:
„1.   Dostava podneska kojim se pokreće sudski postupak ili ekvivalentnog pismena i bilo kakvog poziva na ročište dužniku može se obaviti i na jedan od sljedećih načina:
(a)
osobna dostava na osobnoj adresi dužnika osobama koje žive u istome kućanstvu kao i dužnik ili su tamo zaposlene;
(b)
u slučaju samozaposlenog dužnika ili pravne osobe, osobna dostava u poslovnim prostorijama dužnika, osobama koje dužnik zapošljava;
(c)
ostavljanjem pismena u dužnikovom poštanskom sandučiću;
(d)
ostavljanjem pismena u poštanskom uredu ili kod nadležnih javnih tijela uz ostavljanje pisane obavijesti o pismenu u dužnikovom poštanskom sandučiću, pod uvjetom da se u pisanoj obavijesti jasno navodi vrsta pismena kao sudskog pismena, ili pravni učinci te obavijesti kao obavljene dostave pismena zbog koje počinju teći rokovi;
(e)
dostava poštom, bez dokaza u smislu odredaba stavka 3., ako dužnik ima adresu u državi članici podrijetla;
(f)
elektroničkim putem, uz automatsku potvrdu uručivanja, pod uvjetom da je dužnik unaprijed izričito pristao na ovakav način dostave.
2.   U smislu ove Uredbe, dostava u skladu sa stavkom 1. nije dopuštena ako sa sigurnošću nije utvrđena adresa dužnika.
3.   Dostava u skladu sa stavkom 1. točkama (a) do (d) potvrđuje se:
(a)
dokumentom koji potpisuje ovlaštena osoba koja je obavila dostavu uz navođenje:
i.
načina dostave koji je korišten; i
ii.
datuma dostave; i
iii.
ako je pismeno dostavljeno osobi koja nije dužnik, imena te osobe i njezina veza s dužnikom;
ili
(b)
potvrdom o primitku od strane osobe kojoj je pismeno uručeno, u smislu stavka 1. točaka (a) i (b).”
9
Prema članku 18. navedene uredbe, naslovljenom „Načini saniranja neusklađenosti s minimalnim normama”, koji se nalazi u tom poglavlju III.:
„1.   Ako postupak u državi članici podrijetla ne ispunjava postupovne uvjete iz članaka 13. do 17., takva se nesukladnost sanira, a sudska odluka može biti potvrđena kao europski nalog za izvršenje ako:
(a)
je sudska odluka dostavljena dužniku u skladu sa zahtjevima iz članka 13. ili članka 14.; i
(b)
je dužnik imao mogućnost [osporavanja] sudske odluke podnoseći zahtjev za njeno puno preispitivanje i ako je dužnik u sudskoj odluci ili [u dokumentu priloženom] uz sudsku odluku bio pravodobno obaviješten o postupovnim zahtjevima za takvo ispitivanje, uključujući naziv i adresu ustanove kod koje se ispitivanje pokreće i, ako je primjenjivo, o roku unutar kojega se to mora učiniti; i
(c)
dužnik nije pokrenuo ispitivanje sudske odluke u skladu s odgovarajućim postupovnim zahtjevima.
2.   Ako postupak u državi članici podrijetla nije u skladu s postupovnim zahtjevima iz članka 13. ili članka 14., takva se neusklađenost može sanirati ako se u sudskome postupku pokazalo iz ponašanja dužnika da je on osobno primio dostavljeni podnesak pravodobno za pripremu svojeg očitovanja.”
10
Članak 20. iste uredbe, naslovljen „Izvršni postupak”, u stavku 1. određuje:
„Ne dovodeći u pitanje odredbe ovog Poglavlja, izvršni postupci uređeni su pravom države članice provoditeljice izvršenja.
Sudska odluka potvrđena kao europski nalog za izvršenje izvršit će se pod istim uvjetima kao i sudska odluka donesena u državi članici izvršenja.”
11
Članak 21. Uredbe br. 805/2004, naslovljen „Odbijanje izvršenja”, predviđa:
„1.   Na prijedlog dužnika, nadležni sud države članice izvršenja odbit će izvršenje ako je sudska odluka, potvrđena kao europski nalog za izvršenje, u suprotnosti s ranijom sudskom odlukom donesenom u bilo kojoj državi članici ili trećoj zemlji, pod uvjetom da:
(a)
je ranija sudska odluka donesena o istom predmetu spora između istih stranaka; i
(b)
je ranija sudska odluka donesena u državi članici izvršenja ili ako ispunjava uvjete potrebne za njezino priznavanje u državi članici izvršenja; i
(c)
suprotnost nije bila i nije mogla biti [istaknuta] kao prigovor u sudskome postupku u državi članici podrijetla.
2.   Ni pod kojim uvjetima sudska odluka ili njezina potvrda kao europskog naloga za izvršenje ne može biti predmet preispitivanja merituma u državi članici izvršenja.”
12
U skladu s člankom 23. te uredbe, naslovljenim „Zastoj ili ograničavanje izvršenja”:
„Ako je dužnik
–
podnio prijedlog za ispitivanje sudske odluke potvrđene kao europski nalog za izvršenje, uključujući i prijedlog za preispitivanje u smislu članka 19., ili
–
zatražio ispravak ili povlačenje potvrde europskog naloga za izvršenje u skladu s odredbama članka 10.,
nadležni sud ili tijelo države članice izvršenja na prijedlog dužnika može:
(a)
ograničiti postupak izvršenja na zaštitne mjere; ili
(b)
uvjetovati izvršenje davanjem osiguranja kojeg sam odredi; ili
(c)
u posebnim okolnostima, zastati s postupkom izvršenja.”
13
Članak 28. navedene uredbe, naslovljen „Odnos prema Uredbi (EZ) br. 1348/2000”, određuje:
„Ova Uredba ne utječe na primjenu Uredbe (EZ) br. 1348/2000.”
Uredba br. 1393/2007
14
Uredba br. 1393/2007 stavljena je izvan snage Uredbom (EU) 2020/1784 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2020. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima (dostava pismena) (SL 2020., L 405, str. 40. i ispravci SL 2023., L 188, str. 61., SL 2023./90049, L i SL 2024./90073, L), koja je primjenjiva od 1. srpnja 2022. Međutim, uzimajući u obzir vrijeme nastanka činjenica iz kojih proizlazi glavni postupak, zahtjev za prethodnu odluku treba razmotriti s obzirom na Uredbu br. 1393/2007.
15
Članak 8. Uredba 1393/2007, naslovljen „Odbijanje primitka pismena”, u svojem stavku 1. određivao je:
„Tijelo za zaprimanje, korištenjem standardnog obrasca iz Priloga II., obavješćuje adresata da može odbiti primitak pismena koje se dostavlja u vrijeme dostave ili njegovim vraćanjem tijelu za zaprimanje u roku od tjedan dana, ako pismeno nije napisano, ili se u njegovom prilogu ne nalazi prijevod, na jednom od sljedećih jezika:
(a)
na jeziku koje adresat razumije; ili
(b)
službeni jezik države članice primateljice ili, ako postoji više službenih jezika u toj državi članici, službeni jezik ili jedan od službenih jezika mjesta u kojem se treba izvršiti dostava.”
16
Standardni obrazac, naslovljen „Informacije za adresata o pravu na odbijanje primitka pismena”, koji se nalazi u Prilogu II. istoj uredbi, sadržava sljedeću napomenu adresata pismena:
„Pismeno možete odbiti primiti ako ono nije sastavljeno na jeziku koji razumijete ili na službenom jeziku ili jednom od službenih jezika mjesta u kojem se pismeno dostavlja niti je uz njega priložen prijevod na neki od tih jezika.
Ako želite koristiti to pravo, morate odbiti primiti pismeno odmah kod dostave i to izjaviti neposredno osobi koja obavlja dostavu ili vratiti pismeno na dolje navedenu adresu u roku od jednog tjedna uz izjavu da ga odbijate primiti.”
Portugalsko pravo
17
Članak 191. stavak 1. Códiga de Processo Civil (Zakonik o građanskom postupku) (u daljnjem tekstu: ZGP) određuje:
„Ne dovodeći u pitanje odredbe članka 188., dostava se smatra ništavom ako nisu ispunjeni formalni zahtjevi propisani zakonom.”
18
U okviru postupka izvršenja, člankom 696. ZGP‑a predviđa se:
„Protiv pravomoćne presude moguće je podnijeti žalbu samo ako se:
[…]
(e)
nakon što je postupak proveden u odsutnosti tuženika zbog apsolutnog izostanka njegove intervencije u postupak, dokaže da:
i.
i. mu presuda nije dostavljena ili da je dostava ništava;
ii.
tuženik nije znao za dostavu presude iz razloga koji mu se ne mogu staviti na teret;
iii.
tuženik nije mogao podnijeti odgovor na tužbu zbog više sile;
[…]”
19
U skladu s člankom 729. ZGP‑a:
„Ako se izvršenje temelji na presudi, prigovor se može temeljiti samo na nekom od sljedećih razloga:
[…]
(d)
Izostanak tuženikove intervencije u deklaratorni postupak ako je ispunjen neki od slučajeva predviđenih člankom 696. točkom (e) Zakonika o građanskom postupku;
[…]”
Glavni postupak i prethodna pitanja
20
Društvo Wine Port pokrenulo je u Portugalu postupak izvršenja protiv društva Manuel Costa, na temelju odluke Harju Maakohtu Tallinna kohtumaja (Prvostupanjski sud u Harju sa sjedištem u Tallinnu, Estonija) od 12. travnja 2022. koja je potvrđena kao europski nalog za izvršenje na temelju Uredbe br. 805/2004, a kojom je društvu Manuel Costa naloženo da društvu Wine Port plati naknadu u iznosu od 38732,84 eura, kao i troškove postupka u iznosu od 2418,97 eura, zajedno sa zateznim kamatama.
21
Društvo Manuel Costa podnijelo je prigovor protiv te ovrhe uz obrazloženje da mu nikada nisu dostavljena pismena o postupku u kojem je odluka donesena i da je za navedenu odluku saznalo tek u trenutku njezina izvršenja, tako da nije moglo podnijeti pravno sredstvo protiv nje.
22
Društvo Wine Port pobijalo je tu tvrdnju tvrdeći da su akt kojim se pokreće postupak i popis troškova i troškova postupka uredno dostavljeni društvu Manuel Costa u njegovu sjedištu i da je njegov zakonski zastupnik pri svakom preuzimanju potpisao i datirao odgovarajuće potvrde o primitku, pri čemu to društvo nije pobijalo postojanje, valjanost ili djelotvornost tražbine.
23
Konkretno, nakon dostave pismena kojim se pokreće postupak estonski sud pozvao je društvo Manuel Costa da podnese eventualne prigovore u roku od 28 dana od potvrde o primitku tog pismena, od 21. siječnja 2022., koju je potpisao zakonski zastupnik tog društva.
24
Taj je sud 24. ožujka 2022. društvu Manuel Costa također dostavio popis troškova i troškova postupka, pri čemu mu je dao rok od pet dana da se očituje ili podnese žalbu. Ta je dostava primljena i u sjedištu tog društva, a da ono nije zauzelo stajalište u tom pogledu.
25
Navedeno društvo obaviješteno je 22. lipnja 2022. preporučenom poštom da je odluka od 12. travnja 2022. izvršna isprava.
26
Sva tako dostavljena pismena sastavljena su na estonskom jeziku i uz njih nije priložen standardni obrazac iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007.
27
U okviru postupka izvršenja portugalski prvostupanjski sud prihvatio je prigovor koji je podnijelo društvo Manuel Costa i naložio odgodu ovrhe smatrajući da je dostava upućena tom društvu u svrhu postupka o meritumu u Estoniji ništava u smislu članka 191. stavka 1. ZGP‑a. Smatrao je da se tom dostavom ne poštuju zahtjevi iz članka 8. stavka 1. Uredbe br. 1393/2007 s obzirom na to da pismena koja su dostavljena navedenom društvu nisu bila sastavljena na portugalskom jeziku niti im je priložen standardni obrazac iz Priloga II. toj uredbi, koji omogućuje da ono bude obaviješteno o svojem pravu na odbijanje primitka navedenih pismena.
28
Društvo Wine Port podnijelo je žalbu protiv prvostupanjske presude Tribunalu da Relação do Porto (Žalbeni sud u Portu, Portugal), koji ju je presudom od 11. travnja 2024. prihvatio i naložio nastavak postupka izvršenja. U tom je pogledu taj sud smatrao da iz sudske prakse Suda, osobito iz presuda od 16. rujna 2015., Alpha Bank Cyprus (C‑519/13, EU:C:2015:603) i od 2. ožujka 2017., Henderson (C‑354/15, EU:C:2017:157), kao i iz rješenja od 5. svibnja 2022., ING Luxembourg (C‑346/21, EU:C:2022:368), proizlazi da izostanak slanja standardnog obrasca iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007 preporučenom pošiljkom uz potvrdu o primitku ne dovodi do ništavosti te dostave.
29
Društvo Manuel Costa podnijelo je Supremu Tribunal de Justiça (Vrhovni sud, Portugal), sudu koji je uputio zahtjev, zahtjev za reviziju protiv presude donesene povodom žalbe.
30
Taj sud pojašnjava da iz sudske prakse navedene u točki 28. ove presude proizlazi da izostavljanje standardnog obrasca iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007 ne može dovesti do ništavosti dostave, već samo stvara obvezu ispravka. Međutim, primjećuje da je u predmetima koji su doveli do te sudske prakse izostavljanje tog obrasca utvrđeno tijekom postupka o meritumu, u fazi u kojoj je još uvijek bilo moguće ispraviti taj propust dostavom navedenog obrasca zainteresiranoj osobi. Suprotno tomu, u ovom slučaju, izostanak te dostave istaknut je nakon okončanja postupka o meritumu, tako da više ne bi bilo moguće provesti ispravak.
31
Sud koji je uputio zahtjev stoga se pita protivi li se u takvom slučaju, s obzirom na zahtjeve nametnute poštovanjem prava na obranu, kako je utvrđeno u članku 47. stavku 2. Povelje i članku 6. stavku 1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisane u Rimu 4. studenoga 1950., članku 8. stavku 1. Uredbe br. 1393/2007, utvrđenje ništavosti dostave preporučenom pošiljkom uz potvrdu o primitku jer uz nju nije bio priložen standardni obrazac iz Priloga II. toj uredbi.
32
Taj se sud također pita o tumačenju članka 20. stavka 1. Uredbe br. 805/2004, ističući u tom pogledu da iz te odredbe proizlazi da se odluka za koju je izdana potvrda europskog naloga za izvršenje izvršava pod istim uvjetima kao i odluka donesena u državi članici izvršenja.
33
Pojašnjava da je u nacionalnoj sudskoj praksi ta odredba protumačena na način da u okviru ovrhe na temelju europskog naloga za izvršenje ovršenik može protiv njega istaknuti iste razloge kao što su oni na koje se može pozvati protiv izvršenja na temelju odluke donesene u državi članici izvršenja. Međutim, članak 729. točka (d) ZGP‑a, u vezi s člankom 696. točkom (e) tog zakonika, dopušta ovršeniku da podnese prigovor protiv ovrhe zbog toga što nije sudjelovao u postupku u meritumu i jer je dostava obavljena preporučenom poštom uz potvrdu o primitku ništava jer joj nije priložen standardni obrazac iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007.
34
Međutim, sud koji je uputio zahtjev pita se je li takvo tumačenje u skladu s ciljem iz članka 1. Uredbe br. 805/2004 i minimalnim zahtjevima u području dostave, kako su predviđeni u člancima 13. i 14. te uredbe, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 14., koje treba ispuniti postupak u okviru kojeg je donesena sudska odluka za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje.
35
U tim je okolnostima Supremo Tribunal de Justiça (Vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
U slučaju da se, s postupovnog stajališta, propust dostave standardnog obrasca iz Priloga II. [Uredbi br. 1393/2007] ne može ispraviti jer je u deklaratornom postupku već donesena pravomoćna osuđujuća presuda, protivi li se članku 8. stavku 1. navedene uredbe, uzimajući u obzir pravo na obranu adresata navedenog pismena u skladu sa zahtjevima poštenog suđenja, zajamčenog člankom 47. drugim stavkom [Povelje] i člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisane u Rimu 4. studenoga 1950., nacionalni propis kojim se ništavom proglašava dostava pismena preporučenom poštom uz potvrdu o primitku ako ono nije popraćeno navedenim obrascem?
2.
Treba li članak 20. stavak 1. [Uredbe br. 805/2004] kojim se određuje da će se „[s]udska odluka potvrđena kao europski nalog za izvršenje izvršit[i] pod istim uvjetima kao i sudska odluka donesena u državi članici izvršenja”, tumačiti na način da ovršenik može podnijeti prigovor protiv ovrhe koja se temelji na europskom nalogu za izvršenje te se pozvati na iste razloge na koje bi se mogao pozvati u kontekstu izvršenja na temelju odluke donesene u državi članici izvršenja, i konkretno pritom tvrditi da nije intervenirao u deklaratorni postupak te da je dostava pismena koje mu je poslano preporučenom poštom uz potvrdu o primitku ništava jer pismeno nije bilo popraćeno standardnim obrascem iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007?
3.
S obzirom na ciljeve zbog kojih je uspostavljen europski nalog za izvršenje (članak 1. Uredbe br. 805/2004) i minimalne zahtjeve dostave koje treba poštovati u postupku u kojem je donesena odluka potvrđena kao europski nalog za izvršenje (članci 13. i 14. te uredbe), koje, u skladu s uvodnom izjavom 14. navedene uredbe, obilježava potpuna sigurnost (članak 13.) ili vrlo visok stupanj vjerojatnosti (članak 14.) da je pismeno koje se dostavlja stiglo do primatelja, protivi li se Uredbi br. 805/2004 nacionalno zakonodavstvo, kao što je članak 729. točka (d) [ZGP‑a] u vezi s njegovim člankom 696. točkom (e) podtočkom i., iz kojeg proizlazi da ovršenik može podnijeti prigovor protiv ovrhe i pritom tvrditi da nije intervenirao u deklaratorni postupak te da je dostava pismena koje mu je poslano preporučenom poštom uz potvrdu o primitku ništava jer pismeno nije bilo popraćeno standardnim obrascem iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007?”
O prethodnim pitanjima
Drugo i treće pitanje
36
Svojim drugim i trećim pitanjem, koja valja ispitati zajedno i odmah na početku, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 20. stavak 1. Uredbe br. 805/2004 tumačiti na način da mu se protivi propis države članice izvršenja koji u okviru izvršenja sudske odluke koja je donesena i potvrđena kao europski nalog za izvršenje u državi članici izdavanja dopušta ovršeniku da se usprotivi tom izvršenju uz obrazloženje da mu je, u postupku koji je doveo do donošenja te odluke, pismeno kojim se pokreće postupak dostavljeno preporučenom pošiljkom uz potvrdu o primitku, a da nije napisano na jeziku koji ta stranka razumije niti popraćeno prijevodom na taj jezik ili na službeni jezik države članice izvršenja ili, ovisno o slučaju, na jednom od službenih jezika mjesta u kojem se obavlja dostava tog pismena i nije popraćeno standardnim obrascem iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007, koji omogućuje da se navedenu stranku obavijesti o pravu na odbijanje primitka pismena koje treba dostaviti.
37
Valja podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, pri tumačenju odredbe prava Unije u obzir treba uzeti ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojem se nalazi te ciljeve propisa kojeg je ona dio (presude od 17. studenoga 1983., Merck, 292/82, EU:C:1983:335, t. 12. i od 7. srpnja 2022., LKW WALTER, C‑7/21, EU:C:2022:527, t. 33. i navedena sudska praksa).
38
Kao prvo, kao što to proizlazi iz teksta članka 20. stavka 1. Uredbe br. 805/2004, ta odredba predviđa da se, ne dovodeći u pitanje odredbe poglavlja IV. te uredbe, u koje ulaze njezini članci 21. i 23., u kojima se navode razlozi za odbijanje, odgodu ili ograničenje izvršenja sudske odluke za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje, takva sudska odluka izvršava pod istim uvjetima kao i sudska odluka donesena u državi članici izvršenja.
39
Iz teksta tih odredbi proizlazi da je postupak izvršenja uređen pravom države članice izvršenja i da su sudovi te države članice ovlašteni odbiti, odgoditi ili ograničiti izvršenje sudske odluke za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje zbog razloga predviđenih tom uredbom.
40
Kao drugo, valja primijetiti da se u strukturi navedene uredbe provodi jasna podjela nadležnosti između, s jedne strane, sudova i tijela države članice izdavanja i, s druge strane, sudova i tijela države članice izvršenja, pri čemu su predviđeni zahtjevi kojih se treba pridržavati kako u okviru postupka radi donošenja odluke koja se odnosi na nespornu tražbinu, tako i prilikom izvršenja te odluke. Ta podjela nadležnosti proizlazi iz činjenice da su tražbina i europski nalog za izvršenje u kojem se ona navodi utvrđeni na temelju prava države članice izdavanja, dok je postupak izvršenja uređen, u skladu s tom odredbom, zakonom države članice izvršenja (vidjeti u tom smislu presudu od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, t. 38.).
41
Dakle, izdavanje potvrde o europskom nalogu za izvršenje u državi članici izdavanja za odluku koja se odnosi na nespornu tražbinu podliježe ispunjavanju minimalnih standarda predviđenih u poglavlju III. Uredbe br. 805/2004. U tom pogledu, na temelju članka 18. te uredbe, nepridržavanje tih standarda može se sanirati isključivo pred sudovima ili tijelima te države (presuda od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, t. 39.).
42
Te minimalne norme odražavaju volju zakonodavca Unije da osigura da postupci u kojima se donose odluke o nespornoj tražbini pružaju dovoljna jamstva poštovanja prava na obranu u državi članici podrijetla, uzimajući u obzir načelo nepostojanja provjere u tom pogledu u državi članici izvršenja (presuda od 28. veljače 2018., Collect Inkasso i dr., C‑289/17, EU:C:2018:133, t. 36.) i njihov je cilj, kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 12. navedene uredbe, da dužnik bude obaviješten, pravodobno i na način da može organizirati svoju obranu, o uvjetima za njegovo aktivno sudjelovanje u postupku radi osporavanja predmetne tražbine i o posljedicama nesudjelovanja.
43
U svrhu te obavijesti, kada pismeno mora biti poslano iz jedne države članice u drugu, iz članka 28. Uredbe br. 805/2004, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 21., proizlazi da ta uredba ne utječe na primjenu Uredbe br. 1348/2000 koja je prethodila Uredbi br. 1393/2007. Dostava tog pismena stoga mora biti u skladu s uvjetima predviđenima u članku 8. stavku 1. potonje uredbe i, posljedično, uz nju se mora priložiti standardni obrazac iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007 kako bi se adresata obavijestilo o pravu kojim raspolaže da odbije primitak pismena koje treba dostaviti ako ono nije sastavljeno na jeziku koji taj adresat razumije ili na službenom jeziku države članice primateljice ili, ovisno o slučaju, na jednom od službenih jezika mjesta u kojem se obavlja dostava, niti mu je priložen prijevod na njega.
44
Stoga je važno osigurati ne samo to da dužnik bude propisno obaviješten o postojanju i sadržaju postupka koji je protiv njega pokrenut u inozemstvu i da stvarno i potpuno razumije njegov smisao i doseg, nego i to da u državi članici pošiljateljici može učinkovito koristiti odgovarajuće pravno sredstvo u slučaju nepoštovanja ovih zahtjeva.
45
Iz toga slijedi da, ako pismeno kojim se pokreće postupak ili jednakovrijedno pismeno nije dostavljeno uz taj obrazac i ako taj propust nije ispravljen tijekom postupka u državi članici podrijetla, sudska odluka donesena u okviru tog postupka ne može ispunjavati zahtjeve minimalnih normi predviđenih u poglavlju III. Uredbe br. 805/2004 i ne može se potvrditi kao europski nalog za izvršenje.
46
Slijedom toga, potvrda izdana u takvim okolnostima bit će nepravilno izdana u smislu članka 10. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 805/2004, tako da je treba povući na zahtjev suda podrijetla.
47
Kad je riječ o njima, nadležni su sudovi i tijela države članice izvršenja ovlašteni, u okviru nadležnosti koju im povjerava članak 20. Uredbe br. 805/2004, ispitivati postojanje okolnosti koje opravdavaju odbijanje izvršenja na temelju članka 21. stavka 1. te uredbe ili ograničenje odnosno odgodu izvršenja, u skladu s člankom 23. navedene uredbe (presuda od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, t. 40.).
48
Iz toga slijedi da ovršenik može podnijeti prigovor na izvršenje u državi članici izvršenja samo na temelju razloga predviđenih u članku 21. Uredbe br. 805/2004, koji se odnose na postojanje neusklađenih odluka, i u članku 23. te uredbe, koji se odnose na odgodu ili ograničenje izvršenja u postupku pokrenutom u državi članici podrijetla.
49
Osobito, u skladu s člankom 23. točkom (c) Uredbe br. 805/2004, ako je ovršenik podnio tužbu protiv odluke za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje, uključujući zahtjev za preispitivanje u smislu članka 19. te uredbe, zahtjev za ispravljanje ili ukidanje potvrde o europskom nalogu za izvršenje u skladu s člankom 10. navedene uredbe, nadležni sud ili tijelo države članice izvršenja može, na prijedlog ovršenika, u posebnim okolnostima odgoditi postupak izvršenja.
50
Te mogućnosti podnošenja pravnog lijeka, zahtjeva za povlačenje ili zahtjeva za preispitivanje u državi članici podrijetla jamče da se ukidanje provjera u državi članici izvršenja, predviđeno tom istom uredbom, ne provodi, a da se pritom ne osiguraju jamstva poštovanja prava na obranu.
51
U ovom slučaju okolnost, kao što to proizlazi iz navoda suda koji je uputio zahtjev, da ovršenik nije intervenirao u postupak o meritumu nakon kojeg je donesena odluka za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje i da dostava pismena koja mu je u okviru tog postupka obavljena preporučenom pošiljkom uz potvrdu o primitku nije bila popraćena standardnim obrascem iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007, nije obuhvaćena razlozima predviđenima u člancima 21. i 23. Uredbe br. 805/2004.
52
Takva se okolnost odnosi na postupak u državi članici izdavanja i potvrđivanje sudske odluke donesene po okončanju tog postupka kao europskog naloga za izvršenje, tako da ti aspekti ne mogu biti podvrgnuti ocjeni nadležnih sudova ili tijela države članice izvršenja (vidjeti u tom smislu presudu od 16. veljače 2023., Lufthansa Technik AERO Alzey, C‑393/21, EU:C:2023:104, t. 41.).
53
Kao treće, valja istaknuti da tumačenje članka 20. stavka 1. Uredbe br. 805/2004 koje proizlazi iz teksta i konteksta te odredbe odgovara cilju te uredbe koji se, kao što to proizlazi iz zajedničkog tumačenja njezinih članaka 1. i 5., u vezi s njezinim uvodnim izjavama 8., 10., 11. i 18., odnosi, uz poštovanje uzajamnog povjerenja u sudovanje u državama članicama na kojem se temelji podjela nadležnosti između, s jedne strane, sudova tijela države članice podrijetla i, s druge strane, sudova i tijela države članice izvršenja, na osiguravanje slobodnog protoka, među ostalim, sudskih odluka koje se odnose na nesporne tražbine, ubrzanje i pojednostavnjenje njihova izvršenja ukidanjem postupka za izvršenje tih odluka, osiguravajući pritom poštovanje prava na obranu.
54
Čini se da u ovom slučaju u Estoniji nije poduzet nikakav korak, kao što je zahtjev za povlačenje potvrde europskog naloga za izvršenje. Nasuprot tomu, kao što to proizlazi iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, nesporno je da se društvo Manuel Costa protivi izvršenju u Portugalu sudske odluke koja je potvrđena kao europski nalog za izvršenje u Estoniji zato što mu tijekom postupka koji je doveo do objave te odluke pismeno kojim se pokreće postupak nije dostavljeno, u skladu s člankom 8. stavkom 1. Uredbe br. 1393/2007, na jeziku koji ta stranka razumije ili na službenom jeziku države članice izvršenja i nije popraćeno standardnim obrascem iz Priloga II. toj uredbi, koji bi mu omogućio da ga se obavijesti o pravu na odbijanje primitka pismena koje treba dostaviti.
55
Međutim, iz prethodno navedenog proizlazi da taj razlog nije obuhvaćen razlozima predviđenima u člancima 21. i 23. Uredbe br. 805/2004, koji omogućuju odbijanje, odgodu ili ograničavanje izvršenja sudske odluke za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje.
56
S druge strane, valja primijetiti da se navedeni razlog odnosi na valjanost potvrđivanja sudske odluke koju treba izvršiti kao europski nalog za izvršenje, što se može osporavati, kao što je to navedeno u točkama 41. i 52. ove presude, samo pred sudovima države članice podrijetla.
57
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na drugo i treće pitanje valja odgovoriti tako da članak 20. stavak 1. Uredbe br. 805/2004 treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice izvršenja koji u okviru izvršenja sudske odluke koja je donesena i potvrđena kao europski nalog za izvršenje dopušta ovršeniku da se usprotivi tom izvršenju uz obrazloženje da mu je, u postupku koji je doveo do donošenja te odluke, pismeno kojim se pokreće postupak dostavljeno preporučenom pošiljkom uz potvrdu o primitku, a da nije napisano na jeziku koji ta stranka razumije niti popraćeno prijevodom na taj jezik ili na službeni jezik države članice izvršenja ili, ovisno o slučaju, na jednom od službenih jezika mjesta u kojem se obavlja dostava tog pismena i nije popraćeno standardnim obrascem iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007, koji omogućuje da se navedenu stranku obavijesti o pravu na odbijanje primitka pismena koje treba dostaviti.
Prvo pitanje
58
Prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 8. stavak 1. Uredbe br. 1393/2007 tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis na temelju kojeg je dostava sudskog pismena preporučenom pošiljkom s potvrdom primitka ništava ako je pismeno koje se dostavlja sastavljeno na jeziku različitom od onih iz te odredbe i ako uz to pismeno nije priložen standardni obrazac iz Priloga II. toj uredbi, iako je postupak u kojem je sudska odluka potvrđena kao europski nalog za izvršenje završen, tako da više nije moguće ispraviti tu dostavu.
59
Uvodno valja podsjetiti na to da je donošenje odluke o prethodnom pitanju koje je postavio nacionalni sud moguće odbiti samo ako, među ostalim, očito proizlazi da odredbu prava Unije čije se tumačenje traži od Suda, nije moguće primijeniti (presuda od 17. rujna 2015., van der Lans, C‑257/14, EU:C:2015:618, t. 20. i navedena sudska praksa).
60
U tom pogledu valja primijetiti da je, kao što to proizlazi iz odgovora na drugo i treće pitanje, sud koji je uputio zahtjev, kojem je podnesen prigovor protiv izvršenja sudske odluke za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje na temelju Uredbe br. 805/2004, nadležan provjeriti jesu li razlozi navedeni u prilog tom prigovoru obuhvaćeni razlozima za odbijanje izvršenja, kako su predviđeni u članku 21. te uredbe, ili, ovisno o slučaju, razlozima za odgodu ili ograničenje tog izvršenja, kako su navedeni u članku 23. navedene uredbe.
61
Nasuprot tomu, kao što je to navedeno u točkama 41. i 52. ove presude, potvrđivanje sudske odluke kao europskog naloga za izvršenje, uključujući ocjenu valjanosti te potvrde, u isključivoj je nadležnosti suda države članice podrijetla koji je donio tu odluku, kojem se u tu svrhu može podnijeti zahtjev za povlačenje neopravdano izdane potvrde, u skladu s člankom 10. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 805/2004.
62
Stoga, kako bi provjerio je li potvrda europskog naloga za izvršenje izdana neosnovano, sud podrijetla treba ispitati ispunjava li sudski postupak u državi članici podrijetla, koji je doveo do sudske odluke za koju je izdana potvrda o europskom nalogu za izvršenje, zahtjeve minimalnih normi iz poglavlja III. Uredbe br. 805/2004 ili, ovisno o slučaju, jesu li ispunjeni uvjeti iz članka 18. te uredbe koji omogućuju ispravljanje nepoštovanja minimalnih normi.
63
Iz toga slijedi da je utvrđenje da je potvrda europskog naloga za izvršenje izdana neosnovano zbog nepravilne dostave pismena kojim se pokreće postupak koje se odnosi na izostavljanje standardnog obrasca iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007 i na to da to pismeno nije napisano na jednom od jezika iz članka 8. stavka 1. te uredbe, obuhvaćeno pravom države članice podrijetla i isključivom nadležnošću sudova te države.
64
Slijedom toga, budući da se ta odredba ne može primijeniti u sporu koji se vodi pred sudom koji je uputio zahtjev, na prvo pitanje nije potrebno odgovoriti.
Troškovi
65
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (osmo vijeće) odlučuje:
Članak 20. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine
treba tumačiti na način da mu se:
protivi propis države članice izvršenja koji u okviru izvršenja sudske odluke koja je donesena i potvrđena kao europski nalog za izvršenje dopušta ovršeniku da se usprotivi tom izvršenju uz obrazloženje da mu je, u postupku koji je doveo do donošenja te odluke, pismeno kojim se pokreće postupak dostavljeno preporučenom pošiljkom uz potvrdu o primitku, a da nije napisano na jeziku koji ta stranka razumije niti popraćeno prijevodom na taj jezik ili na službeni jezik države članice izvršenja ili, ovisno o slučaju, na jednom od službenih jezika mjesta u kojem se obavlja dostava tog pismena i nije popraćeno standardnim obrascem iz Priloga II. Uredbi (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”) i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) br. 517/2013 od 13. svibnja 2013., koji omogućuje da se navedenu stranku obavijesti o pravu na odbijanje primitka pismena koje treba dostaviti.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: portugalski