62023CJ0506
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kahdeksas jaosto)
5 päivänä joulukuuta 2024 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Tulliliitto – Tullivelan syntyminen ja kantaminen –Asetus (EU) N:o 952/2013 – Kiinasta peräisin olevaan tuontiin liittyvien polkumyyntitullien kantaminen – Viivästyskorkojen periminen asetuksen N:o 952/2013 nojalla – Kansallinen säännöstö, jossa säädetään viivästyskoron lisäksi määrättävästä viivästysseuraamuksesta
Asiassa C‑506/23,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Curtea de Apel Bucureşti (Bukarestin ylioikeus, Romania) on esittänyt 16.12.2022 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 8.8.2023, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Network One Distribution SRL
vastaan
Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti,
Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili,
Autoritatea Vamală Română – Direcţia Regională Vamală Bucureşti ja
Ministerul Finanţelor – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: yhdeksännen jaoston puheenjohtaja N. Jääskinen (esittelevä tuomari), joka hoitaa kahdeksannen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit D. Gratsias ja M. Gavalec,
julkisasiamies: T. Ćapeta,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Romanian hallitus, asiamiehinään E. Gane, R. I. Haţieganu ja A. Wellman,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään F. Moro, M. Salyková ja E. A. Stamate,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 (EUVL 2013, L 269, s. 1; jäljempänä tullikoodeksi) 114 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain yhtäältä Network One Distribution SRL (jäljempänä Network One), joka on Romaniassa arvonlisäverovelvollinen kaupallinen yhtiö, ja toisaalta Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București (kansallinen verohallintovirasto – Bukarestin alueellinen julkisesta taloudesta vastaava pääosasto, Romania), Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (kansallinen verohallintovirasto – suurten verovelvollisten verotuksesta vastaava pääosasto, Romania), Autoritatea Vamală Românălle – Direcția Regională Vamală București (Romanian tulliviranomainen – Bukarestin alueellinen tulliosasto, Romania) ja Ministerul Finanțelor – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (valtiovarainministeriö – oikaisuvaatimusten käsittelystä vastaava pääosasto, Romania) ja joka koskee Network Onen velvoittamista maksamaan viivästyskorkoa ja viivästysseuraamuksia sillä perusteella, ettei se ole maksanut polkumyyntitullia asetetussa määräajassa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95
3
Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL 1995, L 312, s. 1) II osasto, jonka otsikko on ”Hallinnolliset toimenpiteet ja seuraamukset”, sisältää asetuksen 4 artiklan, jossa säädetään seuraavaa:
”1.   Kaikista väärinkäytöksistä seuraa yleensä perusteettomasti saadun etuuden periminen takaisin siten, että
–
velvoitetaan maksamaan velkana olevat tai perusteettomasti saadut summat,
– –
2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltaminen rajoitetaan saadun etuuden takaisinperimiseen, lisättynä, jos tästä on säädetty, koroilla, jotka voidaan määritellä kiinteästi.
– –
4.   Tässä artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ei pidetä seuraamuksina.”
4
Kyseisen asetuksen 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tahallisista tai huolimattomuudesta johtuvista väärinkäytöksistä voi seurata seuraavia hallinnollisia seuraamuksia:
– –
b)
perusteettomasti saatua tai maksamatta jätettyä määrää suuremman määrän maksaminen, mihin lisätään tarvittaessa korot; tämä erityisissä säädöksissä määrättävän prosenttiosuuden mukaan määrätty lisämäärä ei saa ylittää sitä ehdottomasti tarpeellista tasoa, joka tekee siitä vakuuttavan,
– –
g)
muut luonteeltaan yksinomaan taloudelliset, ominaisuuksiltaan ja soveltamisalaltaan vastaavanlaiset seuraamukset, joista säädetään [Euroopan unionin] neuvoston antamissa alakohtaisissa säännöstöissä asianomaisen alan tarpeiden mukaan ja neuvoston [Euroopan] komissiolle antamia täytäntöönpanovaltuuksia noudattaen.
2.   Muista väärinkäytöksistä voi seurata vain 1 kohdassa tarkoitettuja, muita kuin rikosoikeudellisten seuraamusten kaltaisia seuraamuksia, tämän rajoittamatta tämän asetuksen voimaantulohetkellä voimassa olevien alakohtaisten säännöstöjen säännöksiä, jos tällaiset seuraamukset ovat välttämättömiä säännöstön moitteettomaksi soveltamiseksi.”
Asetus (EU) N:o 502/2013.
5
Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 3 kohdan mukaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen tapahtuvasta lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 990/2011 muuttamisesta 29.5.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 502/2013 (EUVL 2013, L 153, s. 17) 1 artiklan 1 ja 4 kohdassa säädettiin seuraavaa:
”1.   Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien, CN-koodeihin 87120030 ja ex 87120070 (Taric-koodit 8712007091 ja 8712007099) kuuluvien moottorittomien polkupyörien (myös kolmipyöräisten tavarankuljetuspolkupyörien, mutta ei yksipyöräisten) tuonnissa.
– –
4.   Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.”
Tullikoodeksi
6
Tullikoodeksin 42 artiklan, jonka otsikko on ”Seuraamusten täytäntöönpano”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Kunkin jäsenvaltion on säädettävä tullilainsäädännön noudattamatta jättämisestä johtuvista seuraamuksista. Tällaisten seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
2.   Kun hallinnollisia seuraamuksia määrätään, ne voivat olla muun muassa joko jompikumpi tai molemmat seuraavista:
a)
tulliviranomaisten määräämä sakkomaksu tai tapauksesta riippuen rikosoikeudellisten seuraamusten sijasta määrättävä maksu;
b)
asianomaisen henkilön luvan kumoaminen, soveltamisen keskeyttäminen tai sen muuttaminen.”
7
Tullikoodeksin 114 artiklan, jonka otsikko on ”Viivästyskorko”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tuonti- tai vientitullin määrästä on veloitettava viivästyskorkoa asetetun määräajan päättymispäivästä maksupäivään saakka.
Jäsenvaltiossa, jonka valuutta on euro, viivästyskorkokanta on Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa julkaistu korkokanta, jota Euroopan keskuspankki sovelsi perusrahoitusoperaatioihinsa erääntymiskuukauden ensimmäisenä päivänä[,] korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä.
Jäsenvaltiossa, jonka valuutta ei ole euro, viivästyskorkokanta on se korkokanta, jota kansallinen keskuspankki sovelsi perusrahoitusoperaatioihinsa kyseisen kuukauden ensimmäisenä päivänä korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, tai sellaisessa jäsenvaltiossa, jonka kansallisen keskuspankin korkokanta ei ole saatavissa, kyseisen jäsenvaltion rahamarkkinoilla kyseisen kuukauden ensimmäisenä päivänä sovellettu parhaiten vastaava korkokanta korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä.
2.   Kun tullivelka syntyy 79 tai 82 artiklan perusteella tai kun tullivelkaa koskeva tiedoksianto johtuu jälkitarkastuksesta, tuonti- tai vientitullin määrän lisäksi on kannettava viivästyskorko tullivelan syntypäivän ja sen tiedoksiantopäivän väliseltä ajalta.
Viivästyskorkokanta on vahvistettava 1 kohdan mukaisesti.”
Romanian oikeus
8
Verotusmenettelykoodeksista 20.7.2015 annetun lain nro 207/2015 (legea nr. 207/2015 privind Codul de procedură fiscală; Monitorul Oficial al României, osa I, nro 547, 23.7.2015; jäljempänä verotusmenettelykoodeksi) 1 §:n 20 ja 33 momentissa säädetään seuraavaa:
”20.   korko – liitännäinen verovelvoite, joka vastaa vahinkoa, joka pääasiallisen verosaatavan haltijalle on aiheutunut siitä, ettei velallinen ole maksanut pääasiallista verovelvoitetta eräpäivään mennessä.
– –
33.   viivästysseuraamus – liitännäinen verovelvoite, joka on seuraamus siitä, ettei velallinen ole maksanut pääasiallista verovelvoitetta eräpäivään mennessä.”
9
Kyseisen koodeksin 173 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Viivästyskorko ja viivästysseuraamukset erääntyvät maksettaviksi sen jälkeen, kun velallinen ei ole maksanut pääasiallista verovelvoitetta eräpäivään mennessä.”
10
Mainitun koodeksin 174 §:n 1 ja 5 momentissa säädetään seuraavaa:
”1.   Korko lasketaan jokaiselta viivästyspäivältä alkaen eräpäivää välittömästi seuraavasta päivästä siihen päivään saakka, jona erääntynyt määrä suoritetaan, suorituspäivä mukaan lukien.
– –
5.   Korkokanta on 0,02 prosenttia jokaiselta viivästyspäivältä.”
11
Saman koodeksin 176 §:n 1–3 momentissa säädetään seuraavaa:
”1.   Viivästysseuraamukset lasketaan jokaiselta viivästyspäivältä alkaen eräpäivää välittömästi seuraavasta päivästä siihen päivään saakka, jona erääntynyt määrä suoritetaan, suorituspäivä mukaan lukien. Edellä olevia 174 §:n 2–4 momentin ja 175 §:n säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
2.   Viivästysseuraamus on 0,01 prosenttia jokaiselta viivästyspäivältä.
3.   Viivästysseuraamus ei poista velvoitetta maksaa korkoa.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
12
Network One toi ajalla 18.3.2016–28.9.2017 Romaniaan perinteisiä polkupyöriä, sähköpolkupyöriä ja varaosia, joista se teki erilaisia vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevia ilmoituksia Romanian tulliviranomaisille ajanjaksolla 30.3.2016–28.9.2017. Ilmoituksista kävi ilmi, että tuotujen tavaroiden alkuperämaa oli Thaimaa.
13
Näiden tavaroiden todellista alkuperää koskevan 30.7.2018 suoritetun tullitarkastuksen jälkeen Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Direcția Regională Vamală București (Bukarestin alueellinen julkisesta taloudesta vastaava pääosasto – Bukarestin alueellinen tulliosasto) katsoi, että kyseiset tavarat olivat peräisin Kiinasta eivätkä Thaimaasta.
14
Kyseinen viranomainen laati 25.9.2019 tarkastuspöytäkirjan ja antoi päätöksen tilanteen oikaisemisesta (jäljempänä oikaisupäätös), ja tästä tarkastuspöytäkirjasta ja oikaisupäätöksestä ilmenee, että Network Onelle määrättiin asetuksen N:o 502/2013 nojalla 1739090 Romanian leun (RON) (n. 366896 euroa) suuruinen polkumyyntitulli. Lisäksi mainittu viranomainen totesi, että Network Onen oli maksettava liitännäinen verovelvoite, joka koostui yhtäältä yhteensä 183209 RON:n (n. 38652 euroa) suuruisesta polkumyyntitullin viivästyskorosta tullikoodeksin 114 artiklan nojalla ja toisaalta yhteensä 158312 RON:n (n. 33399 euroa) suuruisista viivästysseuraamuksista verotusmenettelykoodeksin 176 §:n nojalla.
15
Network One maksoi 7.10.2019 asetuksessa N:o 502/2013 säädettyä polkumyyntitullia ja seuraamuksia vastaavat määrät.
16
Kyseinen yhtiö teki tämän jälkeen mainitusta tarkastuspöytäkirjasta ja oikaisupäätöksestä oikaisuvaatimuksen, jonka Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili – Serviciul soluționare contestații (suurten verovelvollisten verotuksesta vastaava pääosasto – oikaisuvaatimusten käsittelystä vastaava yksikkö, Romania) hylkäsi 25.6.2020 tekemällään hallintopäätöksellä.
17
Network One nosti 7.12.2020 tästä päätöksestä ja oikaisupäätöksestä kanteen Tribunalul Bucureștissa (Bukarestin alioikeus, Romania). Kyseinen yhtiö väitti tältä osin muun muassa, että tullikoodeksin 114 artiklassa korot ja seuraamukset oli yhdistetty yhdeksi koroksi, ja riitautti verotusmenettelylaissa säädettyjen seuraamusten soveltamisen tämän lisäksi, koska sen mukaan nämä seuraamukset liittyivät samaan pääasialliseen verovelvoitteeseen. Network One väitti tältä osin, että kyseisellä käytännöllä rikottiin tullikoodeksin 114 artiklaa, koska se johti määrättyjen seuraamusten perusteettomaan korottamiseen. Tämä kanne hylättiin 6.4.2021 annetulla tuomiolla.
18
Network One valitti kyseisestä tuomiosta Curtea de Apel Bucureștiin (Bukarestin ylioikeus, Romania), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
19
Kyseinen tuomioistuin pohtii, sallitaanko tullikoodeksin 114 artiklassa se, että kansallinen tulliviranomainen vaatii velallista, joka ei ole maksanut tullivelkaa asetetussa määräajassa, maksamaan viivästyskorkojen lisäksi viivästysseuraamuksia kansallisen oikeuden nojalla.
20
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tältä osin ensinnäkin, että verotusmenettelykoodeksi, jota sovelletaan tullikoodeksin lisäksi, mahdollistaa sen, että verovelvolliselle, joka ei ole täyttänyt verovelvoitetta säädetyssä määräajassa, määrätään viivästyskorkoja ja viivästysseuraamuksia, joilla on eri tavoitteet. Vaikka näillä koroilla varmistetaan sellaisen vahingon korvaaminen, jonka velallinen, joka ei ole täyttänyt verovelvoitetta eräpäivään mennessä, on valtion talousarviolle aiheuttanut, mainitut seuraamusmaksut merkitsevät sitä vastoin kyseiselle velalliselle määrättyä seuraamusta. Tällaiset eri tavoitteet mahdollistaisivat viivästyskorkojen ja viivästysseuraamusten kumulatiivisen määräämisen, kuten on nyt käsiteltävässä asiassa.
21
Kyseinen tuomioistuin muistuttaa toiseksi, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan silloin, kun unionin oikeudessa ei ole säädetty erityistä seuraamusta sen säännösten rikkomisesta tai siinä viitataan tältä osin kansallisiin säännöksiin, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki toimenpiteet, jotka ovat aiheellisia unionin oikeuden ulottuvuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi.
22
Vaikka asetuksessa N:o 502/2013 ei säädetä mistään seuraamuksesta sen säännösten rikkomisesta, sen 1 artiklan 4 kohdassa säädetään, että lähtökohtaisesti sovelletaan tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä, mikä on nyt käsiteltävässä asiassa mahdollistanut tullikoodeksin 114 artiklan soveltamisen. Lisäksi on niin, että tulliviranomaiset ovat nimenomaan tämän artiklan nojalla määränneet ”viivästysseuraamuksia” polkumyyntitullin ohella tullivelan syntymispäivästä alkaen sen tiedoksiantopäivään saakka.
23
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo kolmanneksi, että yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2913/92 (EYVL 1992, L 302, s. 1), joka on kumottu ja korvattu tullikoodeksilla, koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö ei poista tuomioistuimen epäilyksiä siitä, voidaanko viivästyskorkoja ja viivästysseuraamuksia määrätä kumulatiivisesti silloin, kun tullivelkaa ei ole maksettu asetetussa määräajassa.
24
Curtea de Apel București on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko unionin oikeutta ja erityisesti [tullikoodeksin] 114 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle hallinnolliselle käytännölle, jossa pääasian oikeudenkäynnin kaltaisissa olosuhteissa verovelvolliselle määrätään kyseisen [koodeksin] 114 artiklassa säädetyn viivästysseuraamuksen lisäksi kansallisessa lainsäädännössä (veromenettelykoodeksissa) erikseen säädetty viivästysseuraamus polkumyyntitullin määrän osalta?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
25
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ennakkoratkaisukysymyksellään lähinnä, onko tullikoodeksin 114 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle hallintokäytännölle, jonka mukaan kyseisessä artiklassa säädettyjen viivästyskorkojen lisäksi voidaan määrätä kansallisessa lainsäädännössä säädetty viivästysseuraamus.
26
Ensinnäkin on todettava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa ennakkoratkaisukysymyksessään ”viivästysseuraamukseen”, josta säädetään tullikoodeksin 114 artiklassa, eikä ”viivästyskorkoon”. Vaikka kyseisen artiklan romaniankielisessä versiossa mainitaan useaan otteeseen ilmaisu ”viivästysseuraamus” (”penalitățile de întârziere”), sen otsikosta (”Dobânda la arierate”) ilmenee nimenomaisesti, että siinä säädetty toimenpide on ”viivästyskoron” periminen eikä seuraamuksen soveltaminen.
27
Tältä osin on niin, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan joissakin kieliversiossa käytettyä unionin oikeuden säännöksen sanamuotoa ei voida käyttää tämän säännöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa tältä osin etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Unionin toimen yhtenäisen soveltamisen ja näin ollen yhtenäisen tulkinnan vaatimus nimittäin edellyttää, että toimea ei tarkastella irrallaan ainoastaan yhden kieliversion perusteella vaan että kyseessä olevaa säännöstä tulkitaan sen säännöstön systematiikan ja tavoitteen mukaan, jonka osa säännös on, erityisesti kaikkien kieliversioiden valossa (tuomio 21.3.2024, CBR (Hemianopia), C‑703/22, EU:C:2024:261, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
28
Yhtäältä tullikoodeksin systematiikasta ja tarkoituksesta on huomautettava, että sen tarkoituksena ei ole säätää tullilainsäädännön rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista. Kyseisen koodeksin 42 artiklan 1 kohdasta nimittäin ilmenee, että jäsenvaltioiden tehtävänä on säätää tällaisista seuraamuksista.
29
Toisaalta tullikoodeksin 114 artiklan useissa kieliversioissa viitataan joka tapauksessa pikemminkin käsitteeseen ”viivästyskorko” kuin käsitteeseen ”viivästysseuraamus”, kuten muun muassa kyseisen artiklan espanjan- (”Intereses de demora”), saksan- (”Verzugszinsen”), englannin- (”Interest on arrears”), ranskan- (”Intérêts de retard”), italian- (”Interesse di mora”), hollannin- (”Vertragingsrente”), puolan- (”Odsetki za zwłokę”), portugalin- (”Juros de mora”), suomen- (”Viivästyskorko”) tai ruotsinkielisessä (”Dröjsmålsränta”) versiossa.
30
Edellä esitetyn perusteella tullikoodeksin 114 artiklan romaniankielisessä versiossa olevasta ilmaisusta ”viivästysseuraamus” ei voida päätellä, että tässä artiklassa säädetty toimenpide on pikemminkin viivästysseuraamuksen soveltaminen kuin viivästyskoron periminen.
31
Toiseksi on muistutettava, että unionin tuomioistuin on todennut asetuksen N:o 2913/92, jolla vahvistettiin yhteisön tullikoodeksi, joka on kumottu ja korvattu tullikoodeksilla, 232 artiklan 1 kohdasta, että ”viivästyskoroilla pyritään – – lieventämään maksuajan ylittämisestä aiheutuvia seurauksia ja erityisesti välttämään se, että tullivelallinen saisi perusteetonta etua mahdollisuudesta pitää tämän velan perusteella maksettavat määrät käytössään sen maksamiselle asetetun määräajan päätyttyä” (tuomio 31.3.2011, Aurubis Balgaria, C‑546/09, EU:C:2011:199, 29 kohta).
32
Viivästyskoroilla pyritään siis lieventämään maksuajan ylittämisestä aiheutuvia seurauksia ja kompensoimaan edut, joita talouden toimija saa perusteettomasti verovelvoitteen täyttämisen viivästymisestä, eikä määräämään seuraamuksia tällaisesta viivästyksestä.
33
Kuten tämän tuomion 28 kohdassa on muistutettu, tullikoodeksin 42 artiklan 1 kohdassa säädetään lisäksi lähinnä, että jäsenvaltioiden on määrättävä seuraamuksia tullilainsäädännön noudattamatta jättämisistä ja määrättävien seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Kyseisen artiklan 2 kohdassa täsmennetään lisäksi, että nämä seuraamukset voivat olla muun muassa tulliviranomaisten määräämä sakkomaksu, kuten on nyt käsiteltävässä asiassa.
34
Unionin tuomioistuin on muistuttanut tältä osin lisäksi, että silloin, kun unionin lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu niiden seuraamusten osalta, joita sovelletaan tullilainsäädännössä vahvistetussa järjestelmässä säädettyjen edellytysten noudattamatta jättämisen vuoksi, jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia valitsemaan niistä asianmukaisilta vaikuttavat seuraamukset. Niiden on kuitenkin käytettävä toimivaltaansa unionin oikeuden ja sen yleisten periaatteiden ja näin ollen suhteellisuusperiaatteen mukaisesti (tuomio 4.3.2020, Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
Unionin tuomioistuin on täsmentänyt erityisesti, että kansallisen lainsäädännön mukaan sallituilla hallinnollisilla toimenpiteillä tai rankaisutoimenpiteillä ei saada ylittää niitä rajoja, jotka johtuvat siitä, mikä on tarpeellista asianomaisella lainsäädännöllä hyväksyttävästi tavoiteltujen päämäärien toteuttamiseksi, eivätkä ne myöskään saa olla ylimitoitettuja näihin päämääriin nähden (tuomio 4.3.2020, Schenker, C‑655/18, EU:C:2020:157, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36
Lisäksi asetuksen N:o 2988/95 4 artiklassa säädetään lähinnä, että väärinkäytöksestä seuraa yleensä perusteettomasti saadun etuuden periminen takaisin ja tähän takaisinperintään voidaan lisätä korot, jotka voidaan määritellä kiinteästi. Kyseisessä artiklassa täsmennetään, että siinä säädettyjä toimenpiteitä ei pidetä seuraamuksina. Kyseisen asetuksen 5 artiklassa sitä vastoin säädetään, että tahallisista tai huolimattomuudesta johtuvista väärinkäytöksistä voi seurata hallinnollisia seuraamuksia eli muun muassa perusteettomasti saatua tai maksamatta jätettyä määrää suuremman määrän maksaminen, mihin lisätään tarvittaessa korot.
37
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että verotusmenettelykoodeksin 176 §:ssä säädetyt viivästysseuraamukset ovat rahamääräinen seuraamus, joka määrätään velalliselle, joka ei ole täyttänyt verovelvoitetta säädetyssä määräajassa.
38
Kaiken edellä esitetyn perusteella on siis katsottava, että tällainen kansallisessa oikeudessa säädetty seuraamus ei lähtökohtaisesti ole ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, jollei tarkistuksista, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on suoritettava kyseisen seuraamuksen oikeasuhteisuuden osalta, muuta johdu.
39
Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että tullikoodeksin 114 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle hallintokäytännölle, jonka mukaan kyseisessä artiklassa säädettyjen viivästyskorkojen lisäksi voidaan määrätä kansallisessa lainsäädännössä säädetty viivästysseuraamus.
Oikeudenkäyntikulut
40
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 114 artiklaa
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle hallintokäytännölle, jonka mukaan kyseisessä artiklassa säädettyjen viivästyskorkojen lisäksi voidaan määrätä kansallisessa lainsäädännössä säädetty viivästysseuraamus.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: romania.