62023CJ0364
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
12 päivänä kesäkuuta 2025 (
*1
)
Muutoksenhaku – Henkilöstö – Toimielinten välinen siirto – Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 8 artiklaan perustuva siirtohakemus, joka on tehty vastauksena avointa toimea koskevaan ilmoitukseen – Kyseisen hakemuksen hylkääminen – Velvollisuus ottaa huomioon henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa säädetty etusijajärjestys – Oikeudelliset virheet – Perustelujen ristiriitaisuus
Asiassa C‑364/23 P,
jossa on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 8.6.2023,
ZR, edustajinaan A. Champetier ja S. Rodrigues, avocats,
valittajana,
ja jossa muuna osapuolena on
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), asiamiehinään E. Lekan ja A. Lukošiūtė,
vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún (esittelevä tuomari) sekä tuomarit D. Gratsias, E. Regan, J. Passer ja B. Smulders,
julkisasiamies: R. Norkus,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 30.1.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
ZR vaatii valituksellaan kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 29.3.2023 antaman tuomion ZR v. EUIPO (T‑400/21, EU:T:2023:169; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi hänen kanteensa, jossa vaadittiin kumoamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) 8.9.2020 tekemä päätös hänen EUIPO:hon siirtämistä koskevan hakemuksensa hylkäämisestä (jäljempänä riidanalainen päätös).
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Asetus (EU) 2017/1001
2
Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1) 143 artiklan 1 kohdan mukaan ”[EUIPO:n] henkilökuntaan sovelletaan [Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavia] henkilöstösääntöjä, [unionin muuta henkilöstöä koskevia] palvelussuhteen ehtoja ja näiden säännösten täytäntöönpanoasetuksia, jotka on annettu unionin toimielinten yhteisellä päätöksellä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 166 artiklan soveltamista valituslautakunnan jäseniin.”
B Henkilöstösäännöt
3
Unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen, sellaisina kuin niitä sovelletaan tässä oikeusriidassa (jäljempänä henkilöstösäännöt), 1 a artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Näissä henkilöstösäännöissä tarkoitetaan ’unionin virkamiehellä’ henkilöä, joka on nimitetty näissä henkilöstösäännöissä säädetyllä tavalla vakinaisen viran haltijaksi yhteen unionin toimielimistä kyseisen toimielimen nimittävän viranomaisen laatiman asiakirjan nojalla.
2.   Tätä 1 kohdassa olevaa määritelmää sovelletaan myös unionin virastojen, joihin näitä henkilöstösääntöjä sovelletaan niiden perustamissäädösten nojalla, jäljempänä ’virastot’, nimittämiin henkilöihin. Näissä henkilöstösäännöissä olevia viittauksia toimielimiin sovelletaan myös virastoihin, jollei näissä henkilöstösäännöissä toisin säädetä.”
4
Henkilöstösääntöjen 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Nimitys tai ylennys voidaan tehdä ainoastaan avoimen viran täyttämiseksi näissä henkilöstösäännöissä säädetyin edellytyksin.
Toimielimessä avoimena olevista viroista on ilmoitettava kyseisen toimielimen henkilöstölle heti, kun nimittävä viranomainen on päättänyt, että kyseinen virka täytetään.
Jos avointa virkaa ei voida täyttää siirron, 45 a artiklan mukaisen virkaan nimittämisen tai ylennyksen kautta, siitä on ilmoitettava muiden toimielinten henkilöstölle ja/tai on järjestettävä sisäinen kilpailu.”
5
Henkilöstösääntöjen 8 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Virkamies, joka hoitaa tilapäisesti muita tehtäviä jossakin toisessa Euroopan unionin toimielimessä, voi kuuden kuukauden kuluttua hakea siirtoa kyseiseen toimielimeen.
Jos sekä toimielin, josta virkamies siirtyy, että toimielin, jossa hän työskentelee tilapäisesti, suostuvat virkamiehen hakemukseen, hänen katsotaan palvelleen unioniin liittyvän uransa jälkimmäisessä toimielimessä. Virkamies ei saa siirron perusteella mitään niistä taloudellisista eduista, joihin hän on näiden henkilöstösääntöjen mukaan oikeutettu, silloin kun hänen palvelussuhteensa unionin toimielimessä lopullisesti päättyy.
– –”
6
Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Ennen toimielimessä avoinna olevan viran täyttämistä nimittävä viranomainen tutkii ensiksi,
a)
voidaanko virka täyttää
i)
siirrolla tai
ii)
nimittämisellä 45 a artiklan mukaisesti tai
iii)
ylennyksellä
toimielimen sisällä;
b)
ovatko muiden toimielinten samaan palkkaluokkaan kuuluvat virkamiehet esittäneet siirtohakemuksia, ja/tai,
c)
jos avoinna olevaa virkaa ei ole ollut mahdollista täyttää a ja b alakohdassa mainittujen vaihtoehtojen avulla, onko syytä käyttää 30 artiklassa tarkoitettua soveltuvien hakijoiden luetteloa ottaen tuolloin tarvittaessa huomioon soveltuvia hakijoita koskevat liitteen III asiaankuuluvat määräykset ja/tai
d)
järjestää toimielimen sisäinen kilpailu, joka on avoin ainoastaan virkamiehille ja Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklassa määritellyille väliaikaisille toimihenkilöille,
tai aloittaa joko tutkintotodistuksiin tai kokeisiin tai molempiin perustuva kilpailumenettely. – –
– –”
II Asian tausta
7
Asian tausta esitetään valituksenalaisen tuomion 2–13 kohdassa, ja se voidaan tiivistää seuraavasti.
8
Valittaja, joka on Euroopan komission palkkaluokkaan AD 5 kuuluva virkamies, siirrettiin omasta pyynnöstään tilapäisesti EUIPO:hon, jossa hän hoiti ensin teollis‑ ja tekijänoikeuksien assistentin toimea väliaikaisena toimihenkilönä 16.9.2013 alkaen.
9
Valittaja teki 1.3.2019 EUIPO:n kanssa uuden viiden vuoden pituisen sopimuksen, jonka nojalla hän hoiti teollis‑ ja tekijänoikeuksien asiantuntijan toimea palkkaluokkaan AD 6 kuuluvana väliaikaisena toimihenkilönä.
10
EUIPO julkaisi maaliskuussa 2020 sisäisesti kiinnostuksenilmaisupyynnön väliaikaisten ja sopimussuhteisten toimihenkilöiden nimittämiseksi EUIPO:n virkamiehiksi vuotuisten siirtojen yhteydessä (jäljempänä vuotuiset siirrot). Tässä pyynnössä täsmennettiin, että se koski kaikkia ammatillisia profiileita, teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvät profiilit mukaan luettuina. EUIPO totesi kyseisessä pyynnössä, että nimittävä viranomainen ottaa jätettyjen hakemusten arvioinnissa huomioon yksikön edun ja muun muassa seuraavat kriteerit: i) keskeiset tehtävät tai keskeinen tietämys EUIPO:ssa, ii) urakehitys ja työtulokset EUIPO:ssa, iii) henkilöstötaulukossa olevat työmahdollisuudet, iv) talousarviovaikutukset sekä v) sopimuksen jäljellä oleva kesto tai varallaololuettelojen jäljellä oleva voimassaoloaika (jäljempänä siirtoja koskevat kriteerit).
11
Valittaja vastasi kiinnostuksenilmaisupyyntöön 31.3.2020 ja haki siirtoa EUIPO:hon henkilöstösääntöjen 8 artiklan nojalla.
12
EUIPO julkaisi 16.4.2020 ilmoituksen EXT/20/38/AD 6/IP Specialist avoimesta toimesta varallaololuettelon laatimista varten teollis- ja tekijänoikeuksien asiantuntijan toimen täyttämiseksi ottamalla palvelukseen palkkaluokkaan AD 6 kuuluva väliaikainen toimihenkilö (jäljempänä avointa toimea koskeva ulkoinen ilmoitus).
13
EUIPO julkaisi 28.4.2020 lisäksi palkkaluokkien AD 5–AD 8 virkamiehille tai väliaikaisille toimihenkilöille osoitetun avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen IM/FT&TA/20/47/AD/OD teollis- ja tekijänoikeuksien asiantuntijan toimen täyttämiseksi (jäljempänä avointa toimea koskeva sisäinen ilmoitus).
14
Valittaja jätti 12.5.2020 hakemuksensa vastauksena tähän avointa toimea koskevaan sisäiseen ilmoitukseen.
15
Nimittävälle viranomaiselle samana päivänä lähettämässään sähköpostiviestissä valittaja viittasi kyseiseen ilmoitukseen ja teki henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan perusteella hakemuksen siitä, että hänet siirretään EUIPO:hon henkilöstösääntöjen 8 ja 29 artiklan nojalla (jäljempänä riidanalainen hakemus).
16
Nimittävä viranomainen hylkäsi 8.9.2020 tämän hakemuksen riidanalaisella päätöksellä.
17
EUIPO otti 5.11.2020 palvelukseensa väliaikaisen toimihenkilön, joka oli valittu avointa toimea koskevan ulkoisen ilmoituksen julkaisemisen johdosta.
18
Valittaja teki 8.12.2020 riidanalaisesta päätöksestä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla valituksen, joka hylättiin 22.3.2021 tehdyllä päätöksellä (jäljempänä valituksesta tehty päätös).
III Unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettu kanne ja valituksenalainen tuomio
19
Valittaja nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 2.7.2021 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin riidanalaisen päätöksen ja tarpeellisilta osin valituksesta tehdyn päätöksen kumoamista.
20
Hän vetosi kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste perustui lähinnä henkilöstösääntöjen 4, 8, 29 ja 110 artiklan rikkomiseen sekä unionin virkamiesten uran jatkuvuuden periaatteen loukkaamiseen. Toinen kanneperuste perustui yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen. Lopuksi kolmas kanneperuste perustui perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen, ilmeisen arviointivirheen tekemiseen ja huolenpitovelvollisuuden noudattamatta jättämiseen.
21
Valituksenalaisella tuomiolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi nämä kolme kanneperustetta ja siis kyseisen kanteen kokonaisuudessaan.
22
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi erityisesti ensimmäisen kanneperusteen tutkinnan yhteydessä, että riidanalainen hakemus on luonnehdittava henkilöstösääntöjen 8 artiklan ensimmäiseen kohtaan perustuvaksi siirtohakemukseksi eikä avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen johdosta tehdyksi hakemukseksi. Se katsoi niin ikään, että tällaisen siirtohakemuksen ei luonteensakaan vuoksi voida katsoa liittyvän sellaisen avoimen toimen täyttämiseen, josta on julkaistu avointa toimea koskeva ilmoitus, joten EUIPO:n ei tarvinnut riidanalaista hakemusta tutkiessaan ottaa huomioon henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohtaa eikä henkilöstösääntöjen 4 artiklassa säädettyjä sääntöjä.
IV Valitusasian asianosaisten vaatimukset
23
Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin
–
kumoaa valituksenalaisen tuomion
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen ja valituksesta tehdyn päätöksen tai muussa tapauksessa palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen tämän ratkaistavaksi ja
–
velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
24
EUIPO vaatii, että unionin tuomioistuin
–
jättää valituksen kokonaisuudessaan tutkimatta sen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvän puuttumisen vuoksi tai toissijaisesti hylkää sen perusteettomana ja
–
velvoittaa valittajan korvaamaan muutoksenhakumenettelystä ja asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
V Valituksen tarkastelu
25
Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen valitusperusteeseen, joilla hän riitauttaa kolmen ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn kanneperusteen hylkäämisen.
A Valituksen tutkittavaksi ottaminen
1.
Asianosaisten lausumat
26
EUIPO katsoo, ettei valitusta voida ottaa tutkittavaksi siltä osin kuin se perustuu pääasiallisesti siihen, että unionin yleisen tuomioistuimen väitetään tulkinneen virheellisesti riidanalaista hakemusta, koska unionin yleinen tuomioistuin on valittajan mukaan luonnehtinut kyseisen hakemuksen virheellisesti henkilöstösääntöjen 8 artiklaan perustuvaksi siirtohakemukseksi eikä avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen johdosta tehdyksi hakemukseksi.
27
Tämä argumentti ei näet ole EUIPO:n mukaan riittävän selkeä ja täsmällinen, jotta unionin tuomioistuin voisi harjoittaa valvontaansa, sillä ne oleelliset seikat, joihin valitus perustuu, eivät ilmene riittävän johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi kyseisestä valituskirjelmästä. Tämä argumentti merkitsee lisäksi yritystä tulkita riidanalaista hakemusta uudelleen tavalla, joka on selvästi vastoin asiakirja-aineistossa todettuja tosiseikkoja.
28
EUIPO katsoo, että valittaja tyytyy muiden valituksen tueksi esitettyjen argumenttien osalta vain toistamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa jo esitetyt perusteet ja perustelut esittämättä mitään selvitystä siitä oikeudellisesta virheestä, joka valituksenalaisessa tuomiossa on hänen mielestään tehty.
29
Valittaja on sitä mieltä, että valitus voidaan ottaa tutkittavaksi.
2.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
30
SEUT 256 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta, Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta sekä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohdasta ja 169 artiklan 2 kohdasta seuraa, että valituksessa on valituksen tai asianomaisen valitusperusteen tutkimatta jättämisen uhalla ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin valituksenalaisen tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi (tuomio 12.12.2024, DD v. FRA, C‑680/22 P, EU:C:2024:1019, 99 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
31
Näitä vaatimuksia ei täytä ja tutkimatta on jätettävä muun muassa valitusperuste, jonka tueksi esitetyt perustelut eivät ole riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta unionin tuomioistuin voisi harjoittaa laillisuusvalvontaansa, erityisesti siksi, että ne oleelliset seikat, joihin kyseinen valitusperuste perustuu, eivät ilmene riittävän johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi valituskirjelmästä, joka on tältä osin muotoiltu epäselvästi ja moniselitteisesti. Unionin tuomioistuin on myös katsonut, että valitus, joka ei ole rakenteeltaan johdonmukainen ja joka rajoittuu yleisiin toteamuksiin ja jossa ei ilmoiteta täsmällisesti valituksenalaisen ratkaisun kohtia, joissa väitetään mahdollisesti olevan oikeudellinen virhe, on jätettävä tutkimatta sen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvän puuttumisen vuoksi (tuomio 12.12.2024, DD v. FRA, C‑680/22 P, EU:C:2024:1019, 100 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
32
SEUT 256 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta ilmenee lisäksi, että ainoastaan unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen yhtäältä määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi unionin yleiselle tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Sitä vastoin silloin, kun unionin yleinen tuomioistuin on määrittänyt asian tosiseikaston tai arvioinut sitä, unionin tuomioistuin on toimivaltainen harjoittamaan tämän tosiseikaston oikeudelliseen luonnehdintaan ja unionin yleisen tuomioistuimen sen pohjalta tekemiin oikeudellisiin päätelmiin kohdistuvaa valvontaa (tuomio 4.4.2017, oikeusasiamies v. Staelen, C‑337/15 P, EU:C:2017:256, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33
Nyt käsiteltävässä asiassa on huomautettava heti alkuun, että riidanalaisen hakemuksen oikeudellinen luonnehdinta on kysymys, joka kuuluu tosiseikaston oikeudelliseen luonnehdintaan ja joka voidaan tämän tuomion edellä olevassa kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan saattaa unionin tuomioistuimen valvonnan kohteeksi muutoksenhaun yhteydessä. Toisin kuin EUIPO väittää, valittaja on lisäksi näet yksilöinyt useita valituksenalainen tuomion kohtia – muun muassa sen 45–48 ja 60–64 kohdan –, joissa unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt hänen mukaansa oikeudellisia virheitä tai vääristänyt todisteita tähän oikeudelliseen luonnehdintaan nähden, ja esittänyt ymmärrettävästi ne syyt, joiden vuoksi hän katsoo, että kyseinen tuomio on kumottava.
34
Siltä osin kuin EUIPO väittää valittajan toistavan ne perusteet ja perustelut, jotka on jo esitetty unionin yleisessä tuomioistuimessa, on lisäksi muistettava, että jos valittaja riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen tekemän unionin oikeuden tulkinnan tai soveltamisen, ensimmäisessä oikeusasteessa tutkittuja oikeuskysymyksiä voidaan käsitellä uudelleen valituksen yhteydessä. Muutoksenhakumenettelyn tarkoitus jäisi nimittäin osaksi toteutumatta, jollei valittaja voisi tällä tavoin perustaa valitustaan perusteisiin ja perusteluihin, jotka on esitetty jo unionin yleisessä tuomioistuimessa (tuomio 4.10.2024, Aeris Invest v. komissio ja SRB, C‑535/22 P, EU:C:2024:819, 106 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
On siis todettava, että nyt käsiteltävä valitus voidaan ottaa tutkittavaksi.
B Ensimmäinen valitusperuste
36
Valittaja moittii ensimmäisessä valitusperusteessaan, joka jakautuu kolmeen osaan, unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että tämä on hylännyt hänen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämänsä ensimmäisen kanneperusteen.
1.
Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa
a)
Asianosaisten lausumat
37
Valittaja riitauttaa ensimmäisen valitusperusteensa ensimmäisessä osassa sen, miten unionin yleinen tuomioistuin on luonnehtinut oikeudellisesti riidanalaisen hakemuksen, ja moittii tätä henkilöstösääntöjen 4, 8 ja 29 artiklaa tulkittaessa tehdyistä oikeudellisista virheistä.
38
Hänen mukaan ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin vääristi valituksenalaisen tuomion 45–48 kohdassa todisteita katsoessaan, että kyseinen hakemus ei ollut avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen johdosta tehty hakemus vaan henkilöstösääntöjen 8 artiklaan perustuva siirtohakemus.
39
Toiseksi tässä oikeudellisessa luonnehdinnassa on tehty valittajan mukaan oikeudellinen virhe siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, etteivät henkilöstösääntöjen 8 artikla ja niiden 29 artikla liity toisiinsa.
40
Unionin yleinen tuomioistuin teki näet valituksenalaisen tuomion 60 kohdassa ehdottoman eron tämän 8 artiklan nojalla tehtyjen toimielinten välisten siirtojen ja avointa toimea koskevan ilmoituksen johdosta kyseisen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla tehtyjen toimielinten välisten siirtojen välillä.
41
Henkilöstösääntöjen 4 artiklan mukaan jokainen avoin virka on kuitenkin julkaistava, ja henkilöstösääntöjen 29 artiklassa säännellään tällaisen viran täyttämisen keinoja, joihin kuuluu henkilöstösääntöjen 8 artiklassa tarkoitettu siirto. Näissä 8 ja 29 artiklassa ei siis säännellä kahta eri menettelyä.
42
Kolmanneksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi valituksenalainen tuomion 48 ja 61–63 kohdassa henkilöstösääntöjen 8 artiklaa siten, että sitä sovelletaan yksinomaan siinä tilanteessa, että siirtohakemus tehdään ilman avointa toimea koskevaa ilmoitusta. Tällaista tilannetta ei kuitenkaan voi olla, sillä se olisi vastoin henkilöstösääntöjen 4 artiklaa, jonka mukaan on oltava avoin virka, johon virkamies voidaan siirtää.
43
Unionin yleinen tuomioistuin teki valittajan mukaan myös oikeudellisen virheen, kun se katsoi valituksenalaisen tuomion 64 kohdassa, ettei EUIPO:n tarvinnut ottaa huomioon henkilöstösääntöjen 4 artiklaa ja 29 artiklan 1 kohdan b alakohtaa riidanalaista hakemusta tutkiessaan.
44
Riidanalainen päätös on valittajan mukaan neljänneksi mielivaltaisen menettelyn tulos eli sellaisten vuotuisten siirtojen tulos, joilla EUIPO sivuuttaa henkilöstösääntöjen 29 artiklan ottamalla huomioon työtulosten ja sopimuksen jäljellä olevan voimassaoloajan kaltaisia kriteereitä, jotka ovat valittajan mukaan merkityksellisiä ylennyksen mutteivät palvelukseenoton kannalta. Tämä menettely on lisäksi myös ristiriidassa henkilöstösääntöjen kanssa siltä osin kuin sitä sovelletaan paitsi tilapäisesti muihin tehtäviin siirrettyihin virkamiehiin, jotka haluavat, että heidät siirretään, mutta myös henkilöihin, jotka haluavat, että heidät otetaan palvelukseen varallaololuettelon perusteella, vaikka näitä viimeksi mainittuja henkilöitä ei voida ottaa palvelukseen henkilöstösääntöjen 8 artiklan perusteella, koska he eivät ole virkamiehiä.
45
EUIPO väittää, että valittaja sekoittaa toisiinsa ne kahta eri tyyppiä olevat toimielinten väliset siirrot, joita tarkoitetaan valituksenalaisen tuomion 60 kohdassa ja jotka on mainittu tämän tuomion 40 kohdassa, ja täsmentää, että vuotuisilla siirroilla pyritään antamaan muotoa henkilöstösääntöjen 8 artiklan soveltamiselle nimitettäessä EUIPO:n virkamiehiksi sellaisia muiden toimielinten virkamiehiä, jotka jo työskentelevät kyseisessä virastossa väliaikaisina tai sopimussuhteisina toimihenkilöinä.
46
EUIPO:n mukaan valittaja on viitannut hallinnollisen menettelyn kuluessa sekä kanteessaan ja valituksessaan järjestelmällisesti siihen, että riidanalainen hakemus on ”siirtohakemus”. Hän pyrkii kuitenkin valituksessaan väittämään, että riidanalainen hakemus on todellisuudessa avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen johdosta tehty hakemus, mikä merkitsee EUIPO:n mukaan oikeudenkäynnin kohteen muuttamista siitä, mikä se oli unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja sellaisen perustelun esittämistä ensimmäistä kertaa unionin tuomioistuimessa, johon hän ei ole vedonnut unionin yleisessä tuomioistuimessa, mistä syystä tämä perustelu on jätettävä tutkimatta.
47
Vaikka riidanalainen hakemus olisikin jätetty henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan perusteella, valittaja pyrkii EUIPO:n mukaan kuitenkin siihen, että hänet siirretään EUIPO:hon.
48
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi EUIPO:n mukaan joka tapauksessa perustellusti, ettei EUIPO:n tarvinnut ottaa huomioon henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohtaa eikä niiden 4 artiklaa, koska avointa toimea koskeva sisäinen ilmoitus on julkaistu henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla avoimen toimen täyttämiseksi ottamalla palvelukseen virkamies tai väliaikainen toimihenkilö, joka jo työskentelee kyseisessä virastossa.
b)
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
1) Tutkittavaksi ottaminen
49
On muistutettava, että työjärjestyksen 170 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaan muutoksenhaussa ei voida muuttaa oikeudenkäynnin kohdetta siitä, mikä se oli unionin yleisessä tuomioistuimessa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin tuomioistuin on näin ollen muutoksenhakumenettelyssä toimivaltainen arvioimaan ainoastaan sitä oikeudellista ratkaisua, joka on tehty ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyistä perusteista ja perusteluista. Asianosainen ei siis voi esittää ensimmäisen kerran unionin tuomioistuimessa perustetta, jota se ei ole esittänyt unionin yleisessä tuomioistuimessa, koska tämä merkitsisi sitä, että sillä olisi oikeus laajentaa unionin tuomioistuimessa, jonka toimivalta muutoksenhakuasioissa on rajoitettu, kannettaan unionin yleisessä tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan nähden (tuomio 27.2.2025, Lukoil v. avoimuusrekisteri ym., C‑223/24 P, EU:C:2025:129, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50
Nyt käsiteltävässä asiassa valituksenalaisen tuomion 56–58 kohdasta ilmenee, että valittaja on väittänyt ensimmäisen kanneperusteensa toisessa osassa lähinnä, että EUIPO:n olisi henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla pitänyt tarkastella riidanalaista hakemusta siihen avoimeen toimeen liittyen, joka sen oli tarkoitus täyttää avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen julkaisemisen johdosta. Kuten tämän tuomion 43 kohdasta ilmenee, valittaja moittii ensimmäisen valitusperusteensa ensimmäisessä osassa unionin yleistä tuomioistuinta lähinnä siitä, että tämä teki oikeudellisen virheen hylätessään tämän argumentaation. Tästä seuraa, että – toisin kuin EUIPO väittää – valittaja ei esitä tässä ensimmäisessä osassa sellaista argumenttia, jota ei ole esitetty unionin yleisessä tuomioistuimessa, eikä hän muuta oikeudenkäynnin kohdetta siitä, mikä se oli unionin yleisessä tuomioistuimessa, joten tämä ensimmäinen osa on otettava tutkittavaksi.
51
Tästä seuraa, että ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa voidaan ottaa tutkittavaksi.
2) Asiakysymys
52
Unionin yleinen tuomioistuin on katsonut valituksenalaisen tuomion 60 kohdassa valittajan sekoittaneen argumentaatiossaan, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 8 artiklaa ja 29 artiklan 1 kohtaa on sovellettava samanaikaisesti, toisiinsa yhtäältä kyseisen 8 artiklan nojalla tehdyt toimielinten väliset siirrot ja toisaalta kyseisen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan tehdyt toimielinten väliset siirrot avointa toimea koskevan toimielinten välisen ilmoituksen julkaisemisen johdosta.
53
Unionin yleinen tuomioistuin totesi kyseisen tuomion 61 ja 62 kohdassa, että kyseisen 8 artiklan ensimmäisen alakohdan nojalla tehdyn toimielinten välistä siirtoa koskevan hakemuksen ei luonteensakaan vuoksi voida katsoa liittyvän sellaisen avoimen toimen täyttämiseen, josta on julkaistu avointa toimea koskeva ilmoitus, ja että tämän johdosta riidanalainen hakemus ei voi pätevästi liittyä avointa toimea koskevassa sisäisessä ilmoituksessa tarkoitettuun avoimeen toimeen.
54
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi siis kyseisen tuomion 63 kohdassa valittajan argumentin, jonka mukaan EUIPO:lla oli henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla velvollisuus ottaa huomioon riidanalainen hakemus tutkittaessa hakemuksia, jotka oli tehty vastauksena avointa toimea koskevaan sisäiseen ilmoitukseen.
55
Unionin yleinen tuomioistuin totesi lopuksi vielä saman tuomion 64 kohdassa, että kyseisen hakemuksen tutkimiseksi EUIPO:n ei tarvinnut ottaa huomioon myöskään henkilöstösääntöjen 4 artiklaa, koska kyseinen 29 artiklan 1 kohdan b alakohta ja kyseinen 4 artikla koskevat avoimista viroista ilmoittamista muiden toimielinten henkilöstölle. Se päätteli tämän perusteella, että valittajan argumentaatio siitä, ettei EUIPO ollut ottanut huomioon kyseisessä 29 artiklassa esitettyä etusijajärjestystä ja kyseisessä 4 artiklassa säädettyjä sääntöjä, oli tehoton.
56
Tältä osin on huomautettava henkilöstösääntöjen 8 artiklan ensimmäisestä kohdasta ilmenevän, että unionin toimielimen virkamies, joka hoitaa tilapäisesti muita tehtäviä jossakin toisessa toimielimessä, voi kuuden kuukauden kuluttua hakea siirtoa kyseiseen toimielimeen.
57
Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a–c alakohdasta ilmenee lisäksi, että ennen toimielimessä avoinna olevan viran täyttämistä nimittävä viranomainen tutkii ensiksi, voidaanko virka täyttää siirrolla, nimittämisellä 45 a artiklan mukaisesti tai ylennyksellä toimielimen sisällä ja ovatko muiden toimielinten samaan palkkaluokkaan kuuluvat virkamiehet esittäneet siirtohakemuksia ja/tai, jos tätä avoinna olevaa virkaa ei ole ollut mahdollista täyttää näiden vaihtoehtojen ja hakemusten avulla, onko syytä käyttää yleisen kilpailun johdosta laadittuja soveltuvien hakijoiden luetteloja.
58
Unionin tuomioistuin on todennut, että kyseisessä 29 artiklan 1 kohdassa luetellaan ne peräkkäiset vaiheet, joita on noudatettava, kun toimielimessä avoinna oleva virka on täytettävä, ja nimittävän viranomaisen on tutkittava etusijajärjestyksessä kyseisessä säännöksessä luetellut palvelukseenottovaihtoehdot. Tässä säännöksessä virkamiehet, jotka jo työskentelevät asianomaisessa toimielimessä, asetetaan siis etusijalle muiden toimielinten virkamiehiin nähden, ja muiden toimielinten virkamiehet asetetaan etusijalle sellaisiin henkilöihin nähden, jotka ovat kilpailun jälkeen laadituissa soveltuvien hakijoiden luetteloissa (ks. vastaavasti tuomio 18.3.1999, Carbajo Ferrero v. parlamentti, C‑304/97 P, EU:C:1999:152, 29 ja 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59
On huomautettava, että henkilöstösääntöjen 8 artiklassa tarkoitetun käsitteen ”siirto” ja henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”siirto” on katsottava vastaavan toisiaan.
60
Vaikka näiden säännösten ranskankielisessä versiossa käytetään ilmaisuja ”transféré/transfert” [suomeksi ”siirto”] ja ”mutation” [suomeksi ”siirto”], niiden lukuisissa muissa kieliversioissa käytetään samaa tai ainakin hyvin samankaltaista sanamuotoa. Näin on paitsi näiden säännösten englanninkielisen version, joka on oikeudenkäyntikielinen versio, osalta (transferred/transfer ja transfer) myös näiden samojen säännösten espanjankielisen (transferido/transferencia ja traslado), saksankielisen (Übernahme ja Übernahmeanträge), italiankielisen (trasferito/trasferimento ja trasferimento), hollanninkielisen (over te gaan/overgang ja overgang), portugalinkielisen (transferência ja transferência) tai romaniankielisen (transferul/transfer ja transfer) version osalta.
61
Unionin tuomioistuin on lisäksi jo katsonut henkilöstösääntöjen 7 artiklassa tarkoitetun toimielimen sisäisen siirron suhteen, että kyse on siirrosta, kun virkamies siirretään avoimeen virkaan (ks. vastaavasti tuomio 24.2.1981, Carbognani ja Coda Zabetta v. komissio, 161/80 ja 162/80, EU:C:1981:51, 19 kohta ja tuomio 21.5.1981, Kindermann v. komissio_60/80, EU:C:1981:115, 12 kohta).
62
Tästä seuraa, että kun nimittävä viranomainen julkaisee avointa toimea koskevan ilmoituksen sen jälkeen, kun se on todennut henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan nojalla, että jotta voidaan saada mahdollisuus nimittää henkilö, joka on mahdollisimman tehokas ja pätevä ja ehdottoman luotettava, palvelukseenottomenettelyssä on tarpeen ottaa huomioon myös ainakin henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyt hakemukset, sen on otettava tämän viimeksi mainitun säännöksen nojalla huomioon henkilöstösääntöjen 8 artiklan nojalla jätetyt toimielinten välistä siirtoa koskevat hakemukset.
63
Henkilöstösääntöjen 8 artikla koskee tosin erikseen tarkastellun virkamiehen tilannetta, kun siinä annetaan virkamiehelle oikeus hakea siirtoa siihen toimielimeen, jossa hän on hoitanut tilapäisesti muita tehtäviä vähintään kuuden kuukauden ajan. Tämä ei merkitse kuitenkaan sitä, että kun nimittävä viranomainen katsoo tarpeelliseksi ottaa palvelukseenottomenettelyssä huomioon myös muut kuin henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt vaihtoehdot, jotta se voi saada mahdollisuuden nimittää henkilö, joka on mahdollisimman tehokas ja pätevä ja ehdottoman luotettava, kyseinen viranomainen voisi jättää ottamasta huomioon tämän 8 artiklan nojalla tehdyn toimielinten välistä siirtoa koskevan hakemuksen.
64
Kuten henkilöstösääntöjen 4 artiklan ensimmäisen kohdan sanamuodosta ilmenee, nimitys voidaan tehdä ainoastaan avoimen viran täyttämiseksi. Kuten valittaja väittää, silloin kun on kyse henkilöstösääntöjen 8 artiklaan perustuvasta toimielinten välisestä siirrosta, virkamies voidaan siis siirtää ainoastaan siinä toimielimessä avoimena olevaan virkaan, jossa hän hoitaa tilapäisesti muita tehtäviä, mukaan lukien siihen toimeen, jota hän hoitaa tilapäisesti siirtonsa aikana. Henkilöstösääntöjen 1 a artiklan 1 kohdan mukaan sen avoinna olevan viran, johon kyseinen virkamies siirretään, on lisäksi oltava vakinainen virka. Jotta nimittävä viranomainen voi täyttää tällaisen viran, sen on otettava huomioon henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa säädetty etusijajärjestys (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 24.2.1981, Carbognani ja Coda Zabetta v. komissio, 161/80 ja 162/80, EU:C:1981:51, 19 kohta ja tuomio 21.5.1981, Kindermann v. komissio_60/80, EU:C:1981:115, 12 kohta).
65
Pitää paikkansa, että – kuten unionin yleinen tuomioistuin huomautti perustellusti valituksenalaisen tuomion 50 kohdassa – henkilöstösäännöissä ei anneta mitään oikeutta henkilöstösääntöjen 8 artiklaan perustuvaan toimielinten väliseen siirtoon.
66
Kyseisestä artiklasta ilmenee kuitenkin, että toimielimen virkamiehillä, jotka ovat hoitaneet tilapäisesti muita tehtäviä jossakin toisessa toimielimessä vähintään kuuden kuukauden ajan, on oikeus hakea siirtoa kyseiseen toimielimeen. Kyseisen oikeuden tehokkuuden varmistamiseksi jokaisella toimielimellä, joka saa tällaisen hakemuksen palvelukseenottomenettelyssä, jossa on päätetty ottaa huomioon myös muut kuin henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt vaihtoehdot, on velvollisuus ottaa tämä hakemus huomioon ja tutkia se asianomaisen avoimen viran täyttämiseksi.
67
Kun unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 61 kohdassa, että henkilöstösääntöjen 8 artiklan ensimmäisen alakohdan nojalla tehdyn toimielinten välistä siirtoa koskevan hakemuksen ei luonteensakaan vuoksi voida katsoa liittyvän sellaisen avoimen toimen täyttämiseen, josta on julkaistu avointa toimea koskeva ilmoitus, se teki oikeudellisen virheen.
68
Lainvastaisuus liittyy myös kyseisen tuomion 62–64 kohtaan, jotka perustuvat tähän virheelliseen oletukseen.
69
Kuten julkisasiamies on huomauttanut ratkaisuehdotuksensa 55 kohdassa, tämän tuomion 67 kohdassa tarkoitettu oikeudellinen virhe on vaikuttanut lisäksi myös riidanalaisen hakemuksen oikeudelliseen luonnehdintaan. Unionin yleinen tuomioistuin sulki näet valituksenalaisen tuomion 40–48 kohdassa pääosin pois sen, että riidanalainen hakemus voitaisiin ottaa huomioon ja se voitaisiin tutkia henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohtaan perustuvana, avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen perusteella tehtynä hakemuksena, koska tämä hakemus perustui henkilöstösääntöjen 8 artiklaan ja koska näitä kahta säännöstä ei sen mukaan voitu soveltaa samanaikaisesti.
70
Koska tähän viimeksi mainittuun unionin yleisen tuomioistuimen arviointiin liittyy kuitenkin oikeudellinen virhe, on todettava, että myös riidanalaisen hakemuksen oikeudellisessa luonnehdinnassa on tehty oikeudellinen virhe, eikä ole tarpeen tutkia, onko – kuten valittaja väittää – unionin yleinen tuomioistuin vääristänyt todisteita tämän luonnehdinnan osalta.
71
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa on hyväksyttävä.
2.
Ensimmäisen valitusperusteen kolmas osa
a)
Asianosaisten lausumat
72
Valittaja väittää ensimmäisen valitusperusteensa kolmannessa osassa vedonneensa ensimmäisessä oikeusasteessa siihen, ettei vuosittaisilla siirroilla ole oikeudellista perustaa, siihen, että vuosittaisilla siirroilla rikotaan henkilöstösääntöjen 4 ja 29 artiklan säännöksiä, ja siihen, ettei vuosittaisten siirtojen ja henkilöstösääntöjen 8 artiklan välillä ole liittymää. Unionin yleinen tuomioistuin on vastannut näihin argumentteihin kuitenkin vain osittain, mikä on puolustautumisoikeuksien vastaista.
73
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi näet valittajan mukaan valituksenalaisen tuomion 69 kohdassa, etteivät valittajan argumentit vuosittaisista siirroista olleet merkityksellisiä, sillä ne koskivat hänen 31.3.2020 tekemäänsä siirtohakemusta, joka on mainittu tämän tuomion 11 kohdassa, kun taas kanteen kohteena oli toinen siirtohakemus, joka oli tehty kiinnostuksenilmaisupyyntöön vastaamiselle vuosittaisten siirtojen yhteydessä asetetun määräajan ulkopuolella.
74
Tämä väite kuitenkin yhtäältä on valittajan mielestä ristiriidassa valituksenalaisen tuomion 47 kohdan kanssa ja toisaalta perustuu todisteiden vääristämiseen, koska asiakirja-aineistosta ilmenee, että riidanalainen päätös on tehty vuosittaisten siirtojen yhteydessä ja että unionin yleinen tuomioistuin on vahvistanut kyseisen tuomion 51 kohdassa, että ”[riidanalaisesta] päätöksestä ilmenee, että EUIPO on tarkastellut riidanalaista hakemusta siirtoja koskevien kriteerien valossa”.
75
Valittaja katsoo näin ollen, että hänellä on oikeus riitauttaa vuosittaisia siirtoja koskeva menettely, koska sitä on sovellettu häneen.
76
EUIPO väittää puolestaan vastineessaan, että valittaja ainoastaan toistaa unionin yleisessä tuomioistuimessa jo esittämänsä perustelut, joten niitä ei voida ottaa tutkittavaksi. Koska riidanalainen hakemus on tehty viittaamalla avointa toimea koskevaan sisäiseen ilmoitukseen, mikä tahansa vuosittaiset siirrot riitauttava argumentti on merkityksetön.
b)
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
1) Tutkittavaksi ottaminen
77
Ensimmäisen valitusperusteen kolmannen osan tutkittavaksi ottamisesta on todettava, että valittaja ei tyydy toistamaan ensimmäisessä oikeusasteessa jo esitettyjä perusteita ja perusteluja vaan hän moittii unionin yleistä tuomioistuinta etenkin siitä, ettei tämä ole tutkinut kaikkia niitä argumentteja, joihin hän oli vedonnut unionin yleisessä tuomioistuimessa riitauttaakseen vuosittaisten siirtojen laillisuuden, ja siitä, että tämä on perustellut valituksenalaista tuomiota ristiriitaisesti.
78
Sellaisiin oikeuskysymyksiin, joihin on mahdollista vedota muutoksenhaun yhteydessä, kuuluvat kuitenkin sekä kysymys siitä, onko unionin yleinen tuomioistuin muuttanut kantajan esittämien eri vaatimusten ja perusteiden kohdetta tai sisältöä (ks. vastaavasti tuomio 7.6.2018, Ori Martin v. Euroopan unionin tuomioistuin, C‑463/17 P, EU:C:2018:411, 18 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), että kysymys siitä, ovatko unionin yleisen tuomioistuimen tuomion perustelut ristiriitaiset (tuomio 12.12.2024, DD v. FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
79
Tästä seuraa, että tämän tuomion 34 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan ensimmäisen valitusperusteen kolmas osa voidaan ottaa tutkittavaksi.
2) Asiakysymys
80
Unionin yleinen tuomioistuin on katsonut valituksenalaisen tuomion 69 kohdassa, että kaikki vuotuisiin siirtoihin liittyvät argumentit ovat merkityksettömiä riidanalaisen päätöksen laillisuusvalvonnan yhteydessä, koska riidanalainen hakemus oli tehty kiinnostuksenilmaisunpyyntöön vastaamiselle vuosittaisten siirtojen yhteydessä asetetun määräajan ulkopuolella.
81
On huomautettava, että – kuten valittaja väittää – tämä toteamus on ristiriidassa erityisesti kyseisen tuomion 51 kohdassa mainitun toteamuksen eli sen kanssa, että ”[riidanalaisesta] päätöksestä ilmenee, että EUIPO on tarkastellut riidanalaista hakemusta siirtoja koskevien kriteerien valossa” ja että ”riidanalaiseen hakemukseen sisältyy lukuisia viittauksia [näihin] kriteereihin”; nämä kriteerit on kuitenkin laadittu – kuten tämän tuomion 10 kohdasta ilmenee – vuosittaisten siirtojen yhteydessä.
82
Valituksenalaisen tuomion perustelut ovat siis tältä osin ristiriitaiset.
83
Valituksenalaisen tuomion 69 kohta, jonka mukaan ”kaikki vuosittaisiin siirtoihin liittyvät argumentit ovat merkityksettömiä [riidanalaisen] päätöksen laillisuusvalvonnan yhteydessä”, on näet ristiriidassa kyseisen tuomion 51 kohdan kanssa, jonka mukaan ”[riidanalaisesta] päätöksestä ilmenee, että EUIPO on tarkastellut riidanalaista hakemusta siirtoja koskevien kriteerien valossa”.
84
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen valitusperusteen kolmas osa on hyväksyttävä.
C Toisen valitusperusteen ensimmäinen osa
1.
Asianosaisten lausumat
85
Valittaja moittii toisessa valitusperusteessaan, joka jakautuu kolmeen osaan, unionin yleinen tuomioistuinta siitä, että tämä on hylännyt hänen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämänsä toisen kanneperusteen.
86
Valittaja riitauttaa toisen valitusperusteensa ensimmäisessä osassa sen, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi hänen argumenttinsa, jotka koskivat ulkopuolisten hakijoiden ja siirtoa hakevien virkamiesten erilaista kohtelua, siitä syystä, että nämä argumentit perustuivat siihen, ettei henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa säädettyä etusijajärjestystä ollut noudatettu.
87
Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin katsoi hänen mukaansa virheellisesti valituksenalaisen tuomion 76 kohdassa, että kun otetaan huomioon riidanalaisen hakemuksen luonnehtiminen ”henkilöstösääntöjen 8 artiklan ensimmäiseen kohtaan perustuvaksi siirtohakemukseksi”, kaikki kyseisen 29 artiklan 1 kohdan rikkomiseen perustuvat argumentit olivat merkityksettömiä.
88
Toiseksi valittaja riitauttaa valituksenalaisen tuomion 79 kohdassa olevan väitteen, jonka mukaan hän ei EUIPO:hon siirtoa hakevana virkamiehenä voinut rinnastaa tilannettaan tilapäisesti palvelukseen otetun hakijan tilanteeseen, koska nämä kaksi tilannetta kuuluvat kahden eri järjestelmän alaan eli henkilöstösääntöjen ja unionin muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen alaan. Valittajan mukaan tämä väite ei näet ole sitä avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen mukainen, jota voivat hakea sekä virkamiehet että väliaikaiset toimihenkilöt.
89
EUIPO väittää, että valittaja pyrkii toisella valitusperusteellaan tulkitsemaan uudelleen riidanalaista hakemusta siten, että se on avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen perusteella tehty hakemus, mikä merkitsee EUIPO:n mukaan lainvastaista pyrkimystä siihen, että asiakirja-aineistoon sisältyvä tosiseikasto ja todisteet tutkitaan uudelleen, ja että tämä valitusperuste on näin ollen jätettävä tutkimatta.
90
EUIPO väittää joka tapauksessa tämän valitusperusteen ensimmäisestä osasta, että avointa toimea koskevaa sisäistä ilmoitusta ei ole voitu soveltaa virkamiehiin, jotka hoitavat tilapäisesti muita tehtäviä kyseisessä virastossa, eli tilanteeseen, jossa valittaja oli.
2.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
a)
Tutkittavaksi ottaminen
91
Siltä osin kuin EUIPO katsoo, että valittaja pyrkii toisessa valitusperusteessaan tulkitsemaan uudelleen riidanalaista hakemusta siten, että se on avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen perusteella tehty hakemus, mikä merkitsee EUIPO:n mukaan lainvastaista pyrkimystä siihen, että asiakirja-aineistoon sisältyvä tosiseikasto ja todisteet tutkitaan uudelleen, on riittävää, kun todetaan, että ensimmäisen valitusperusteen arvioinnin yhteydessä esitetyistä syistä valittajalla on oikeus riitauttaa tämä hakemuksen oikeudellinen luonnehdinta.
92
Toinen valitusperuste, mukaan lukien sen ensimmäinen osa, voidaan siis ottaa tutkittavaksi.
b)
Asiakysymys
93
Toisen valitusperusteen ensimmäinen osa koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt valittajan argumentaation, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdassa säädetyn etusijajärjestyksen noudattamatta jättäminen oli johtanut ulkopuolisten hakijoiden ja siirtoa hakevien virkamiesten erilaiseen kohteluun.
94
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 76 kohdassa pääosin, että kyseisen säännöksen mahdollista rikkomista koskevat väitteet olivat merkityksettömiä, koska sen käsiteltäväksi saatetulla kanteella pyrittiin sen päätöksen kumoamiseen, jolla hylätään henkilöstösääntöjen 8 artiklan ensimmäiseen kohtaan perustuva siirtohakemus, eli riidanalaisen päätöksen kumoamiseen eikä sillä pyritä sellaisen päätöksen kumoamiseen, jolla hylätään valittajan vastauksena avointa toimea koskevaan sisäiseen ilmoitukseen tekemä hakemus.
95
Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisen osan arvioinnin yhteydessä esitetyistä syistä on kuitenkin todettava, että tähän päätelmään sisältyy oikeudellinen virhe, koska etusijajärjestyksellä voi olla merkitystä, kun EUIPO tutkii riidanalaisen hakemuksen.
96
Samoista syistä myös valituksenalaisen tuomion 79 kohdassa on tehty oikeudellinen virhe. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi näet kyseisessä kohdassa, että valittajan argumentti, joka perustui yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen, oli perusteeton siltä osin kuin valittajan tilanne ja sellaisen hakijan tilanne, joka on otettu palvelukseen tilapäisesti avointa toimea koskevan ulkoisen ilmoituksen julkaisemisen johdosta, kuuluvat kahden eri järjestelmän alaan eli henkilöstösääntöjen ja unionin muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen alaan, joten näitä tilanteita ei voitu rinnastaa toisiinsa.
97
Sen jälkeen, kun nimittävä viranomainen katsoi tarpeelliseksi ottaa palvelukseenottomenettelyssä huomioon myös muut kuin henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt vaihtoehdot, sekä valittajan tilanteessa oleviin virkamiehiin että vakinaiseen virkaan väliaikaisina toimihenkilöinä palvelukseen otettuihin hakijoihin sovelletaan henkilöstösääntöjen III osaston 1 luvun, johon kuuluu muun muassa kyseisen 29 artiklan 1 kohta, säännöksiä.
98
Edellä esitetyn perusteella toisen valitusperusteen ensimmäinen osa on hyväksyttävä.
99
Koska ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen ja kolmas osa ja toisen valitusperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hyväksytty, myös valitus on hyväksyttävä ja valituksenalainen tuomio on siis kumottava, eikä ole tarpeen lausua näiden valitusperusteiden muista osista eikä kolmannesta valitusperusteesta.
VI Unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettu kanne
100
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisessa virkkeessä määrätään, että jos unionin tuomioistuin kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun, se voi itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen.
101
Näin on nyt käsiteltävässä asiassa.
102
Kuten tämän tuomion 20 kohdassa on mainittu, valittaja on vedonnut kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen perustuu lähinnä henkilöstösääntöjen 4, 8, 29 ja 110 artiklan rikkomiseen ja unionin virkamiesten uran jatkuvuuden periaatteen loukkaamiseen, toinen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen sekä kolmas perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen, ilmeisen arviointivirheen tekemiseen ja huolenpitovelvollisuuden noudattamatta jättämiseen.
103
Valittaja väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan etenkin, että EUIPO rikkoi henkilöstösääntöjen 29 artiklaa, kun se ei ottanut riidanalaista hakemusta huomioon avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen yhteydessä. Valittaja toteaa, että kyseisessä avointa toimea koskevassa ilmoituksessa ei todeta, että se perustuu kyseisen 29 artiklan 1 kohdan a alakohtaan, eikä siinä yleensä ottaen mainita sitä oikeusperustaa, johon se perustuu.
104
EUIPO toteaa puolestaan, ettei se voinut ottaa riidanalaista hakemusta huomioon kyseisen avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen yhteydessä, koska ilmoitus koski EUIPO:n henkilöstön ”sisäistä liikkuvuutta” ja se oli siis osoitettu yksinomaan EUIPO:n virkamiehille ja väliaikaisille toimihenkilöille; sitä ei ollut osoitettu muiden toimielinten virkamiehille, kuten valittajalle, joka on komission virkamies.
105
Riidanalaisen päätöksen ja valituksesta tehdyn päätöksen sanamuodosta ilmenee, että EUIPO on hylännyt riidanalaisen hakemuksen pääasiallisesti sillä perusteella, ettei kyseistä hakemusta voitu ottaa huomioon avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen yhteydessä, koska tämä ilmoitus oli julkaistu henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla ja se on osoitettu pelkästään EUIPO:n virkamiehille ja väliaikaisille toimihenkilöille eikä sitä ole osoitettu muiden toimielinten virkamiehille, kuten valittajalle. EUIPO:n mukaan mainittu hakemus voitiin ottaa huomioon ainoastaan henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla julkaistun toimielinten välistä siirtoa koskevan ilmoituksen yhteydessä. EUIPO on lisäksi huomauttanut, että se on tutkinut valittajan siirtohakemuksen vuosittaisten siirtojen yhteydessä siirtoja koskevien kriteerien valossa ja katsonut, että valittajan siirtäminen EUIPO:hon ei ollut yksikön edun mukaista etenkään, kun otetaan huomioon käytettävissä olevien virkojen vähyys. EUIPO on huomauttanut avointa toimea koskevan ulkoisen ilmoituksen osalta, ettei sillä ollut merkitystä arvioitaessa riidanalaista hakemusta, koska sillä pyrittiin ottamaan palvelukseen väliaikaisia toimihenkilöitä ja koska valittaja työskenteli jo väliaikaisena toimihenkilönä EUIPO:ssa.
106
On todettava, että – kuten valittaja väittää – avointa toimea koskevassa sisäisessä ilmoituksessa, jonka jäljennöksen valittaja on liittänyt kanteeseensa, ei täsmennetä, minkä henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan alakohdan perusteella kyseinen ilmoitus on julkaistu. Siitä, että kyseisen ilmoituksen mukaan toimea voivat hakea sekä virkamiehet että väliaikaiset toimihenkilöt, ilmenee lisäksi nimittävän viranomaisen katsoneen, että jotta oli mahdollista nimittää henkilö, joka on mahdollisimman tehokas ja pätevä ja ehdottoman luotattava, palvelukseenottomenettelyssä oli tarpeen ottaa huomioon myös muut kuin henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt vaihtoehdot.
107
Tämän tuomion 69 kohdasta ilmenee kuitenkin, että tällaisessa asiayhteydessä nimittävän viranomaisen olisi pitänyt ottaa riidanalainen hakemus huomioon ja tarkastella sitä kyseisen 29 artiklan 1 kohtaan perustuvana avointa toimea koskevan sisäisen ilmoituksen nojalla tehtynä hakemuksena.
108
Kuten tämän tuomion 66 kohdassa on todettu, toimielimellä, joka saa henkilöstösääntöjen 8 artiklan nojalla jätetyn siirtohakemuksen palvelukseenottomenettelyssä, jossa on päätetty ottaa huomioon myös muut kuin henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt vaihtoehdot, on velvollisuus ottaa tämä hakemus huomioon ja tutkia se asianomaisen avoimen toimen täyttämiseksi. Nimittävä viranomainen ei siis voinut hylätä riidanalaista hakemusta sillä perusteella, että valittaja on alun perin ollut komission virkamies.
109
Se, että nimittävä viranomainen on tutkinut viimeksi mainitun hakemuksen erillisessä menettelyssä eli vuosittaisten siirtojen yhteydessä, ei voi johtaa erilaiseen päätelmään, ja näin on varsinkin, kun yksi nimittävän viranomaisen esittämistä syistä sen perustelemiseksi, että se on kieltäytynyt pyytämästä valittajan siirtämistä vuosittaisten siirtojen yhteydessä, oli käytettävissä olevien virkojen vähyys.
110
Ensimmäinen kanneperuste on siis hyväksyttävä ja – tarvitsematta tutkia muita kanneperusteita – riidanalainen päätös on kumottava.
111
Kannevaatimuksesta, jolla pyritään valituksesta tehdyn päätöksen kumoamiseen ”tarpeellisilta osin”, on huomautettava, että koska viimeksi mainitulla päätöksellä pelkästään vahvistetaan riidanalainen päätös, tästä kannevaatimuksesta ei ole tarpeen lausua erikseen (ks. vastaavasti tuomio 21.2.2018, LL v. parlamentti, C‑326/16 P, EU:C:2018:83, 36–39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
VII Oikeudenkäyntikulut
112
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus on perusteltu ja unionin tuomioistuin itse ratkaisee asian lopullisesti, se tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
113
Saman työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
114
Koska valittaja on nyt käsiteltävässä asiassa vaatinut EUIPO:n velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska EUIPO on hävinnyt asian, EUIPO on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajalle tästä muutoksenhausta ja asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Unionin yleisen tuomioistuimen 29.3.2023 antama tuomio ZR v. EUIPO (T‑400/21, EU:T:2023:169) kumotaan.
2)
Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) 8.9.2020 tekemä päätös hylätä 12.5.2020 päivätty ZR:n hakemus, jolla tämä haki Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 8 ja 29 artiklan nojalla siirtoa EUIPO:hon, kumotaan.
3)
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan ZR:lle tästä muutoksenhausta ja asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.