62004CC0123_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Kyseessä on asia, joka on jo vuosikymmeniä askarruttanut Euroopan atomienergiayhteisön (jäljempänä yhteisö) tärkeimpiä toimijoita. Onko yhteisöön sijoittautuneiden yritysten ulkomaisten asiakkaidensa lukuun suorittamia uraanin rikastamistoimenpiteitä pidettävä EA 75 artiklassa tarkoitettuna käsittelynä, muuntamisena tai muokkaamisena vai onko niitä pidettävä EA 52 artiklassa tarkoitettuna ydinaineiden tuottamisena? Osa jäsenvaltioista on ehdottomasti tämän ensimmäisen väitteen kannalla. Yhtä ehdottomasti komissio kannattaa jälkimmäistä väitettä.
2. Kysymys on arkaluonteinen ja merkittävä. Se on jo liian pitkään jakanut mielipiteitä toimielinten keskuudessa. Nyt yhteisöjen tuomioistuinta on pyydetty poistamaan tämä epätietoisuus yksityisten oikeussubjektien välisten riitojen seurauksena. Yhteisöön tuotuihin ja yhteisössä rikastettuihin ydinaineisiin sovellettava järjestelmä riippuu tästä luonnehdinnasta. Jos näitä aineita pidetään EA 75 artiklassa säänneltyinä muunnettuina aineina, niihin on sovellettava perustamissopimuksen määräyksiä erityisten halkeamiskelpoisten aineiden hankinnasta yhteisöön, ja niiden omistusoikeus määräytyy lähinnä niiden sijaintijäsenvaltion esineoikeuden perusteella. Jos niitä sitä vastoin pidetään EA 52 artiklassa tarkoitettuna ydinaineiden tuotantona, ne kuuluvat kokonaan yhteisön oikeuden soveltamisalaan, eikä niistä voi Euroopan atomienergiayhteisön hankintakeskukselle (jäljempänä hankintakeskus) annettujen oikeuksien vuoksi disponoida vapaasti.
I Asiat
3. Vaikka tosiseikkoja ja sovellettavia yhteisön oikeussääntöjä on paljon ja ne ovat monimutkaisia, ne eivät ole mitenkään epäselviä. Riittää, kun niistä esitetään olennaiset seikat.
A Asian tausta
4. Oberlandesgericht Oldenburg (Saksa) on saattanut nämä kaksi asiaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi useiden peräkkäisten ja monia osapuolia käsittävien oikeustoimien seurauksena.
1.
Tosiseikat
5. Industrias Nucleares do Brasil SA (jäljempänä INB) on Brasilian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka tarkoituksena on muun muassa toimittaa ydinpolttoainetta brasilialaisille ydinvoimaloille. Tässä tarkoituksessa se on jatkuvassa liikesuhteessa Urenco Limitedin (jäljempänä Urenco) kanssa, joka on rikastetun uraanin tuotantoon erikoistunut Yhdistyneen kuningaskunnan oikeuden mukaan perustettu yhtiö.
6. Vuonna 1976 tehtiin rikastetun uraanin valmistamiseksi INB:n lukuun sopimus raaka-aineiden toimittamisesta Urencolle, ja tämän sopimuksen mukaan näiden aineiden omistusoikeus siirtyi sille. Urenco ilmoitti tästä sopimuksesta Euroopan yhteisöjen komissiolle 4.7.1980.(2)
7. Tästä INB:lle vuonna 1984 toimitetusta rikastetusta uraanista tehtiin Siemens AG:n (jäljempänä Siemens) kanssa sopimus, jotta tämä huolehtisi sen varastoinnista. Rikastettu uraani varastoitiin Saksassa ensin Hanaussa ja tämän jälkeen Lingenissä Siemensin tytäryhtiön tiloihin.
8. Vuonna 1993 INB päätti väliaikaisesti luopua osasta tätä varastoa. Se teki niin sanotun lainasopimuksen Sveitsin oikeuden mukaan perustetun yhtiön Nuexco Exchange AG:n (jäljempänä NEAG) kanssa, joka suunnitteli myyvänsä tämän uraanin edelleen ydinvoimayhtiöille Yhdysvalloissa. Kyseisen sopimuksen mukaan lainanantaja siirtää rikastetun uraanin omistusoikeuden lainanottajalle, joka vastikkeena sitoutuu toimittamaan lainanantajalle myöhempänä ajankohtana vastaavanlaatuisia eriä rikastettua uraania ja maksamaan korvausta laina-ajalta.
9. Vuonna 1989 NEAG oli kuitenkin itse tehnyt Sveitsissä sijaitsevan pankin UBS:n kanssa tavaroiden panttausta ja luovutusta koskevan sopimuksen. Tämän sopimuksen mukaan UBS:llä on panttioikeus kaikkiin NEAG:n hallussa oleviin ja erillisessä asiakirjassa määritettyihin tavaroihin sekä kaikkiin näihin tavaroihin liittyviin oikeuksiin perustuviin saataviin. Erillisessä asiakirjassa panttioikeuden todettiin koskevan NEAG:n INB:ltä saamaa rikastettua uraania.
10. Lisäksi vuonna 1992 Nuexco Trading Corporation (jäljempänä NTC), kotipaikka Denver (Yhdysvallat), joka kuului samaan konserniin kuin NEAG ja toimi sen lukuun, oli tehnyt vastaavan laina- ja omistusoikeuden luovutussopimuksen texasilaisen ydinvoimayhtiön Texas Utilities Electric Corporationin (jäljempänä TUEC) kanssa. Tämä laina koski niin ikään joitakin INB:ltä saatuja eriä rikastettua uraania, jonka Siemens oli varastoinut Hanaussa.
11. Vuonna 1995 NTC asetettiin konkurssiin, ja vähän yli vuotta myöhemmin aloitettiin NEAG:tä koskeva konkurssimenettely. Tämä on kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettujen riitojen taustalla oleva tekijä. Näin ollen INB vaatii Siemensiä palauttamaan Urencon sen lukuun rikastamat ja sen tiloihin varastoidut erät uraania, kun taas UBS väittää saaneensa näihin samoihin eriin panttioikeuden ja TUEC omistusoikeuden.
2.
Asioiden saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
12. Näitä kahta asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt Landesgericht Osnabrück (Saksa) katsoi, ettei INB:llä ollut oikeutta rikastetun uraanin erien palautukseen. INB valitti tästä päätöksestä sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli virheellisesti tukeutunut siihen, että uraani oli rikastettu jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella. Oletettaessa, että riidanalaista uraania ei olisi tuottanut eikä pitänyt hallussaan Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalueelle sijoittautunut henkilö, luonnollisena seurauksena olisi ollut, että yhteisö ei ole voinut saada sen omistusoikeutta ja että se voidaan vapaasti luovuttaa. On kuitenkin selvää, että Urenco on tuottanut riidanalaiset erät uraania Yhdistyneessä kuningaskunnassa perustamissopimuksen soveltamisalueella. Tästä seuraa, että kansallisen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksessä on tosiseikkoja koskeva virhe.
13. Näissä olosuhteissa valitusta käsittelevän kansallisen tuomioistuimen mielestä asiassa on pohdittava seuraavaa kysymystä: Onko Euratomin perustamissopimus, jonka 86 artiklan mukaan jäsenvaltion tuottamat tai maahantuomat erityiset halkeamiskelpoiset aineet ovat yhteisön omaisuutta, esteenä pantti- tai omistusoikeuden saamiselle yhteisöön sijoittautuneen yrityksen kolmannen maan kansalaisen kanssa tekemän rikastamissopimuksen perusteella tuottamiin halkeamiskelpoisiin aineisiin? Mikäli tähän on vastattava myöntävästi, kaikki riidanalaista uraania koskevat disponointitoimet saatetaan joutua asettamaan kyseenalaisiksi. Päinvastaisessa tapauksessa kansallinen tuomioistuin ilmoittaa aikovansa hylätä INB:n valituksen perusteettomana.
B Asiaa koskevat oikeussäännöt
14. Esillä olevia kahta asiaa ratkaistaessa ei riitä, että todetaan, mitkä perustamissopimuksen määräykset ovat asian kannalta olennaisia. Lisäksi on osoitettava, millä tavoin ne liittyvät kansallisen tuomioistuimen esittämiin eri kysymyksiin.
1.
Perustamissopimuksen systematiikka
15. Kuten perustamissopimuksen johdanto-osasta ja EA 1 artiklasta ilmenee, yhteisö perustuu jäsenvaltioidensa ”yhteisiin ponnistuksiin”, joilla toteutetaan ”ydinteollisuuden nopeaa rakentamista ja kasvua varten tarvittavat edellytykset”. Luotettavan ja riippumattoman ydinvoimakapasiteetin saavuttaakseen yhteisö ”huolehtii malmien ja ydinpolttoaineen säännöllisestä ja tasapuolisesta toimituksesta kaikille käyttäjille yhteisössä”, ”takaa asianmukaisella valvonnalla, että ydinaineita ei siirretä käytettäväksi muuhun kuin siihen käyttöön, johon ne on tarkoitettu”, ja ”käyttää sille uskottua omistusoikeutta erityisiin halkeamiskelpoisiin aineisiin”.(3)
16. Näiden päämäärien saavuttamiseksi perustamissopimuksessa otetaan käyttöön ”yhteinen hankintapolitiikka”.(4) Tämä politiikka ei vastaa luonteeltaan EY:n perustamissopimuksen yhteydessä noudatettuja yhteisiä politiikkoja, vaan sitä toteutetaan ”ohjatun” integraation muodossa. Tässä tarkoituksessa on perustettu erityinen elin, hankintakeskus, jonka tehtävänä on yksinoikeudella varmistaa yhteisössä käyttäjien yhtäläinen pääsy hankintalähteille. Hankintakeskuksella on Euratomin perustamissopimuksen 6 luvun mukaan optio-oikeus kaikkiin jäsenvaltioiden alueella tuotettuihin malmeihin, lähtöaineisiin ja erityisiin halkeamiskelpoisiin aineisiin sekä yksinoikeus yhteisön alueelta tai ulkopuolelta tulevia malmeja, lähtöaineita ja erityisiä halkeamiskelpoisia aineita koskevien hankintasopimusten tekemiseen. Hankintakeskuksesta tulee siten eräänlainen ”yksinoikeudella toimiva meklari”, jonka tehtävänä on varmistaa ydinaineita koskevan kysynnän ja tarjonnan kohtaaminen yhteisön alueella.(5)
17. Käytännössä on kuitenkin ilmennyt, että yhteisö on soveltanut näitä määräyksiä ”kevennetyssä” muodossaan. Olosuhteet huomioon ottaen se on pikemminkin valvonut kuin ohjannut ydinenergia-alan kehitystä yhteisössä. Näin ollen malmeihin, lähtöaineisiin ja erityisiin halkeamiskelpoisiin aineisiin kohdistuvan kysynnän ja tarjonnan kohtaamista koskevista yksityiskohtaisista menettelysäännöistä 5.5.1960 annetulla Euroopan atomienergiayhteisön hankintakeskuksen asetuksella on otettu käyttöön yksinkertaistettuja menettelyjä.(6)
18. Lisäksi Euratomin perustamissopimuksessa määrätään poikkeuksista yhteiseen hankintajärjestelmään. Yleisen poikkeuksen EA 64 artiklan soveltamisesta tilanteessa, jossa hankintakeskus ei pysty täyttämään tilausta, sisältävän EA 66 artiklan ohella kyseisen perustamissopimuksen 6 luvun erityisiin määräyksiin sisältyy kolme ”erityispoikkeusta”.(7)
19. Ensinnäkin poikkeuksena EA 64 artiklaan, jonka mukaan malmien, lähtöaineiden ja erityisten halkeamiskelpoisten aineiden hankintasopimusten tekeminen on hankintakeskuksen yksinoikeutena, EA 73 artiklassa määrätään, että jos yhtäältä jäsenvaltion taikka jäsenvaltion henkilön tai yrityksen ja toisaalta kolmannen maan, kansainvälisen järjestön tai kolmannen maan kansalaisen välinen sopimus edellyttää myös hankintakeskuksen toimivaltaan kuuluvien tuotteiden toimituksia, sopimuksen tekemiseen tai uudistamiseen vaaditaan komission ennalta antama suostumus.
20. Toiseksi EA 74 artiklasta seuraa, että komissio voi antaa luvan olla soveltamatta perustamissopimuksen 6 luvun määräyksiä sellaisten malmien, lähtöaineiden ja erityisten halkeamiskelpoisten aineiden pienten määrien
siirtoon, tuontiin tai vientiin, joita tavallisesti käytetään tutkimukseen.
21. EA 75 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa määrätään vielä seuraavaa:
”Tämän luvun määräyksiä ei sovelleta malmien, lähtöaineiden tai erityisten halkeamiskelpoisten aineiden käsittelyä, muuntamista ja muokkaamista koskeviin sopimuksiin, jotka on tehty
a) useiden henkilöiden tai yritysten kesken, jos käsitellyt, muunnetut tai muokatut aineet palautetaan henkilölle tai yritykselle, jolta ne ovat peräisin;
b) henkilön tai yrityksen ja kansainvälisen järjestön tai kolmannen maan kansalaisen kesken, jos aineet käsitellään, muunnetaan tai muokataan yhteisön ulkopuolella ja palautetaan sen jälkeen henkilölle tai yritykselle, jolta ne ovat peräisin; tai
c) henkilön tai yrityksen ja kansainvälisen järjestön tai kolmannen maan kansalaisen kesken, jos aineet käsitellään, muunnetaan tai muokataan yhteisössä ja palautetaan sen jälkeen joko järjestölle tai kansalaiselle, jolta ne ovat peräisin, tai muulle tämän järjestön tai kansalaisen nimeämälle vastaanottajalle yhteisön ulkopuolella.
Asianomaisten henkilöiden tai yritysten on kuitenkin ilmoitettava hankintakeskukselle tällaisista sopimuksista, ja heti kun sopimus on allekirjoitettu, siirrettävien aineiden määrät. Komissio voi estää b alakohdassa tarkoitetut hankkeet, jos se katsoo, että jalostuksen tai muokkaamisen turvallista ja tehokasta toteuttamista ilman yhteisön tappioksi koituvia ainehäviöitä ei voida taata.”
22. EA 75 artiklan kolmannessa kohdassa täsmennetään, että kaikkiin näissä sopimuksissa tarkoitettuihin aineisiin sovelletaan jäsenvaltioiden alueella Euratomin perustamissopimuksen ”turvavalvontaa” koskevassa 7 luvussa määrättyjä valvontatoimenpiteitä. Siinä määrätään kuitenkin, että kyseisen perustamissopimuksen ”omistusoikeutta” koskevan 8 luvun määräyksiä ei sovelleta tämän artiklan c alakohdassa tarkoitetuissa sopimuksissa tarkoitettuihin erityisiin halkeamiskelpoisiin aineisiin.
23. Euratomin perustamissopimuksen 8 lukuun sisältyvän EA 86 artiklan mukaan erityiset halkeamiskelpoiset aineet ovat yhteisön omaisuutta. Tämä omistusoikeus käsittää kaikki erityiset halkeamiskelpoiset aineet, jotka jäsenvaltio, henkilö tai yritys on tuottanut tai tuonut maahan ja joihin sovelletaan tämän saman perustamissopimuksen 7 luvussa määrättyä valvontaa.
2.
Ennakkoratkaisukysymykset
24. Tarkistaakseen näiden määräysten sisällön esillä olevien asioiden kannalta kansallinen tuomioistuin on esittänyt näissä kahdessa asiassa 11 samasanaista ennakkoratkaisukysymystä yhteisöjen tuomioistuimelle. Kaikki nämä kysymykset perustuvat sarjaan olettamuksia, joilla on oma logiikkansa ja jotka on syytä esittää lyhyesti.
25. Kansallisen tuomioistuimen mukaan on olennaista selvittää, voiko yhteisölle tunnustettu ydinaineiden omistusoikeus olla esteenä näissä asioissa kysymyksessä oleville, halkeamiskelpoisten aineiden omistusoikeuden luovutussopimusten pätevyydelle. Jos INB:n ja Urencon väliseen alkuperäiseen rikastamissopimukseen pitäisi soveltaa yhteisön hankintajärjestelmää, tällä tavoin rikastetut aineet kuuluisivat yhteisölle eikä niitä voitaisi luovuttaa vapaasti. Tilanne olisi toinen ainoastaan siinä tapauksessa, että sopimuksen näytettäisiin jäävän tämän järjestelmän ulkopuolelle. Tästä syystä yhteisöjen tuomioistuimelta kysytään ensiksi EA 73 ja EA 75 artiklass a tarkoitettujen poikkeuksien soveltamisedellytyksistä.
26. Neljällä ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin pyytää täsmennyksiä EA 75 artiklan käsitteisiin ja edellytyksiin. Ensimmäinen kysymys on ratkaiseva koko sen tulkinnan kannalta, jota yhteisöjen tuomioistuimelta pyydetään näissä asioissa:
”1) Tarkoitetaanko [EA] 75 artiklan ensimmäisessä kohdassa käytetyillä käsitteillä käsittely, muuntaminen ja muokkaaminen myös uraanin rikastamista?”
27. Oletettaessa, että näin on, on vielä selvitettävä, mistä EA 75 artiklassa tarkoitetuista kolmesta tilanteesta on kysymys. EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tilanteesta voi olla kysymys ainoastaan, jos rikastamissopimuksen osapuolet ovat EA 196 artiklassa tarkoitettuja yrityksiä. Toinen kysymys on esitetty tässä tarkoituksessa, ja se koskee INB-yhtiön luonnetta:
”2) Harjoittaako yritys, jolla on kotipaikka Euratomin jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella, toimintaansa tai osaa siitä [EA] 196 artiklan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla jäsenvaltioiden alueella, jos sillä on sellaisen yrityksen kanssa, jolla on kotipaikka Euratomin jäsenvaltion alueella, liikesuhde,
a) joka koskee raaka-aineen toimittamista rikastetun uraanin valmistukseen ja rikastetun uraanin hankkimista yritykseltä, jolla on kotipaikka Euratomin jäsenvaltion alueella, ja
b) jonka yhteydessä varastoinnista vastaa toinen yritys, jolla on kotipaikka Euratomin jäsenvaltion alueella?”
28. Jos INB ei ole Euratomin perustamissopimuksessa tarkoitettu yritys ja jos kysymys ei selvästikään ole EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitetusta tilanteesta, on vielä tarkasteltava EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdassa tarkoitettua tilannetta. Mutta ovatko tässä tapauksessa esillä olevan kaltaisen rikastamistoimenpiteen erityisedellytykset esteenä kyseisen määräyksen soveltamiselle? Tätä seikkaa koskee kolmas ennakkoratkaisukysymys:
”3) a)	Edellytetäänkö [EA] 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdassa, että käsiteltäväksi, muunnettavaksi tai muokattavaksi toimitettavat aineet ja sen jälkeen palautettavat aineet ovat samoja lukuun ottamatta käsittelystä johtuvia fysikaalisia muutoksia?
b) Vai riittääkö, että aineiden laatu ja määrä ovat toimitettaessa ja käsittelyn jälkeen vastaavat?
c) Estääkö se, että palautettujen aineiden ja vastaanottajan toimittamien aineiden välillä ei ole yhteyttä, [EA] 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan soveltamisen?
d) Estääkö se, että raaka-aineiden omistusoikeus siirtyy toimitettaessa käsittelystä vastaavalle yritykselle ja sen on siirrettävä rikastetun uraanin omistusoikeus sen vuoksi käsittelyn jälkeen takaisin toiselle sopimuspuolelle, [EA] 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan soveltamisen?”
29. Lisäksi kaikissa niissä tapauksissa, joissa EA 75 artiklan ensimmäistä kohtaa voidaan soveltaa, EA 75 artiklan toisessa kohdassa edellytetään hankintakeskukselle tehtävää ilmoitusta sopimuksesta. Esillä olevan asian olosuhteissa kansallinen tuomioistuin on perustellusti esittänyt seuraavan kysymyksen tämän menettelyvaatimuksen noudattamatta jättämisen seurauksista:
”4) a)	Estääkö [EA] 75 artiklan soveltamisen se, että asianomaiset henkilöt tai yritykset laiminlyövät [EA] 75 artiklan toisessa kohdassa määrätyn velvollisuutensa ilmoittaa sopimuksista – – hankintakeskukselle?
b) Voiko [EA] 75 artiklan toisessa kohdassa määrätyn tiedonantovelvollisuuden täyttämättä jättäminen korjautua siten, että asianomaiset henkilöt tai yritykset täyttävät tiedonantovelvollisuutensa myöhemmin tai että hankintakeskus saa tiedon myöhemmin jollain muulla tavalla?”
30. Myös EA 73 artiklan soveltaminen perustuu menettelyvaatimuksen noudattamiseen, ja se liittyy komissiolta ennalta hankittavaan suostumukseen. Viides ennakkoratkaisukysymys on esitetty siltä varalta, että kysymys on tästä tilanteesta:
”5) a)	Tuleeko [EA] 73 artiklassa tarkoitetusta sopimuksesta pätemätön, jos sopimuspuolet eivät hae artiklassa määrättyä komission ennalta antamaa suostumusta?
b) Voiko oikeustoimen pätemättömyys korjautua mahdollisesti siten, että asianomaiset henkilöt tai yritykset hakevat suostumuksen jälkikäteen tai että Euratomin elimet eivät ryhdy toimiin saatuaan tiedon jollain muulla tavalla?”
31. Ei voida kuitenkaan pitää mahdottomana, että EA 73 ja EA 75 artiklassa tarkoitettuja poikkeuksia ei voida soveltaa esillä olevassa tapauksessa. Näin ollen on vielä täsmennettävä, mitä vaikutuksia Euratomin perustamissopimuksen järjestelmän soveltamisella on kysymyksessä oleviin toimiin.
32. Jos uraanin rikastamista pidetään EA 57 artiklassa tarkoitettuna aineiden tuottamisena, kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, mitä seurauksia aiheutuu tuottajan laiminlyödessä tässä samassa artiklassa asetetun velvollisuutensa tarjota aineita hankintakeskukselle:
”6) a)	Onko [EA] 57 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu aineiden käyttö kielletty, jos asianomainen tuottaja laiminlyö [EA] 57 artiklan 2 kohdan toisesta alakohdasta johtuvan velvoitteensa tarjota aineita hankintakeskukselle?
b) Voiko [EA] 57 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa määrätyn aineiden hankintakeskukselle tarjoamista koskevan velvoitteen rikkominen korjautua siten, että tuottaja täyttää velvoitteensa myöhemmin tai että hankintakeskus saa tiedon myöhemmin jollain muulla tavalla eikä käytä optio-oikeuttaan?”
33. Tässä tapauksessa myös EA 86 artikla voi tulla sovellettavaksi. Vielä on varmistettava, että tässä määräyksessä tarkoitettu ”erityisten halkeamiskelpoisten aineiden” ”tuottaminen” kattaa riidanalaisen uraanin:
”7) Koskeeko [EA] 86 artiklassa tarkoitettu tuottaminen myös uraanin rikastamista?
8) Ovatko raakauraani tai vähän rikastettu uraani [EA] 197 artiklan 1 alakohdan viimeisessä lauseessa tarkoitettuja lähtöaineita?”
34. Mikäli yhteisöllä on katsottava olevan omistusoikeus riidanalaisiin aineisiin, kansallinen tuomioistuin kysyy, estääkö tämä tunnustamasta muita Saksan siviililaissa (Bürgerliches Gesetzbuch) tarkoitettuja ja sen säännösten mukaisesti harjoitettuja varallisuusoikeuksia:
”9) a)	Voidaanko aineisiin, joista on tullut [EA] 86 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan Euratomin omaisuutta, saada Saksan siviililain 903 §:ssä tarkoitettua siviilioikeudellista omistusoikeutta ja voidaanko tämä oikeus siirtää?
b) Onko [EA] 87 artiklan mukaan oikeussubjekteille kuuluva rajoittamaton käyttö- ja kulutusoikeus omistusoikeutta vastaava tai sen kaltainen mutta omanlaisensa esineoikeus, joka on olemassa Saksan siviililaissa säädettyjen esineoikeuksien ohella?”
35. Kaksi viimeksi mainittua kysymystä koskevat muita näissä asioissa tarkoitettuja sopimuksia. Kymmenes kysymys koskee INB:n ja NEAG:n välistä lainasopimusta ja sitä, ovatko EA 73 artiklassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamisedellytykset tältä osin täyttyneet. Näin on katsottava, mikäli INB:tä on pidettävä Euratomin perustamissopimuksessa tarkoitettuna yrityksenä:
”10) 	Harjoittaako yritys toimintaansa osittain Euratomin jäsenvaltioiden alueella [EA] 196 artiklan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, jos se myy tai hankkii jäsenvaltioiden alueelle varastoitua rikastettua uraania?”
36. Kansallinen tuomioistuin esittää vielä vastaavan kysymyksen UBS:n ja NEAG:n sekä TUEC:n ja NTC:n välillä tehtyjen sopimusten osalta:
”11) 	Onko [EA] 73 artiklaa sovellettava vastaavasti myös sopimuksiin, jotka koskevat Euratomin alueelle varastoitua rikastettua uraania ja joiden sopimuspuolina on yksinomaan kolmannen maan kansalaisia?”
II Asiaa koskevat tekniset seikat
37. On paikallaan esittää lyhyesti esillä olevassa asiassa tulkinnanvaraiseen rikastamistoimenpiteeseen liittyvät tekniset seikat.
38. Uraanin rikastaminen on yksi viidestä vaiheesta, jotka muodostavat sähköenergiaa tuottaviin ydinreaktoreihin tarvittavan polttoaineen kierron. Tämä polttoainekierto alkaa uraanimalmin louhinnalla ja puhdistamisella. Tämän jälkeen malmi konsentroidaan, ja tämän prosessin tuotteena on uraanirikaste. Konversiossa uraani muunnetaan myöhempää käyttöä varten kaasumaiseen muotoon, jota kutsutaan uraaniheksafluoridiksi. Rikastaminen tapahtuu konversion jälkeen. Tämä on polttoainekierron neljäs vaihe. Sen ymmärtämiseksi on huomattava, että luonnonuraanista yli 99 prosenttia on fertiiliä isotooppia (isotooppia 238) ja vain 0,71 prosenttia fissiiliä isotooppia (isotooppia 235). Rikastamisessa erotellaan uraanin ainesosat siten, että uraani-235:n pitoisuus nostetaan kolmeen tai neljään prosenttiin, jotta se soveltuisi reaktorikäyttöön. Tässä viimeisessä ja viidennessä vaiheessa rikastettu uraaniheksafluoridi muunnetaan ensin uraanidioksidiksi ja sen jälkeen se puristetaan ja kuumennetaan ydinpolttoaineen saamiseksi.
39. Nykyisin on olemassa kaksi uraanin rikastamista koskevaa teollista menetelmää, jotka molemmat perustuvat isotooppien 238 ja 235 massaeroihin. Kaasudiffuusiomenetelmässä käytetään hyväksi pientä eroa näiden kahden kaasumuotoisen isotoopin nopeudessa, jolla ne kulkevat laitteen kalvojen läpi. Tätä kutsutaan seulamenetelmäksi. Toisessa menetelmässä eli kaasusentrifugimenetelmässä uraanin kaasuseos saatetaan nopeasti pyörivään putkeen, jossa keskipakoisvoiman avulla erotellaan muita kevyemmät rikastetut ainesosat. Tätä kutsutaan separaattorimenetelmäksi.(8)
40. Urenco on perustettu vuonna 1971 Saksan, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä 4.3.1970 tehdyn sopimuksen perusteella, ja sen tarkoituksena on kehittää yhdessä uraanin rikastamistekniikkaa kaasusentrifugin avulla. Aivan viime aikoina, vuosikymmeniä kestäneen erillisen kehityksen jälkeen, Euroopassa kaasudiffuusiotekniikkaa käyttävä Areva-niminen yhtiö on halunnut lähentyä Urencon kanssa saadakseen sentrifugin tehokkaamman tekniikan käyttöönsä. Näin ollen 12.7.2005 tehtiin Cardiffissa Ranskan, Saksan, Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä sopimus yhteistyöstä sentrifugitekniikan alalla.(9) Lisäksi komissio on 6.10.2004 tekemällään päätöksellä todennut, että jollei osapuolten sitoumuksista muuta johdu, yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää yrityskeskittymää, jossa Areva hankkii 50 prosentin omistusosuuden Urencon konserniin kuuluvasta ETC:stä, josta tulee siten Arevan ja Urencon yhteisyritys.(10)
III Asian oikeudellinen tarkastelu
41. Esitetyt kysymykset on selvyyden vuoksi syytä jakaa kolmeen osaan. Ensimmäiset viisi kysymystä koskevat yhteisöön sijoittautuneen yrityksen ja kolmannen maan kansalaisen välisen rikastamissopimuksen luonnehdintaa. Neljän seuraavan kysymyksen tarkastelussa voidaan määrittää tällaisen sopimuksen perusteella rikastettujen aineiden asema. Kaksi viimeistä kysymystä koskee esillä olevassa asiassa tehtyihin laina- tai panttaussopimuksiin sovellettavaa järjestelmää.
A Rikastamissopimuksen luonnehdinta
1.
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
42. Euratomin perustamissopimus ei sisällä luonnehdintaa uraanin rikastamista koskevasta toiminnasta. Sen laatimisajankohtana tällainen toiminta ei ilmeisesti ollut vielä kehittynyt kaupallisesti. Tämän luonnehdinnan puuttuminen on johtanut kahteen keskenään ristiriitaiseen tulkintaan.
43. Komissio puoltaa ja esillä olevassa asiassa pääasian kantaja kannattaa ensimmäistä näistä tulkinnoista, jonka mukaan EA 75 artiklan poikkeusta ei voida soveltaa lainkaan rikastamistoimenpiteisiin. Tällainen toimenpide on niiden mukaan ristiriidassa kyseisen määräyksen tarkoituksen kanssa. Rikastamisella vaikutetaan toimitettujen aineiden keskeisiin ominaisuuksiin. Kun EA 75 artikla koskee aineiden muotoa tai kemiallista koostumusta koskevia pienempiä muutostoimenpiteitä, uraanin rikastaminen merkitsee kyseisten aineiden olennaista muuttamista sekä fyysisesti että taloudelliselta kannalta. Toimenpidettä ei näin ollen voida pitää pelkkänä ”käsittelynä, muuntamisena tai muokkaamisena”. Mikäli uraanin rikastamista voitaisiin luonnehtia tällä tavoin, Euratomin perustamissopimuksen 6 lukuun, jonka perustavanlaatuista luonnetta yhteisöjen tuomioistuimella on ollut tilaisuus korostaa, kohdistuisi vakava rajoitus.(11) Tätä määräystä, joka on poikkeus Euratomin perustamissopimuksen järjestelmään, on joka tapauksessa tulkittava suppeasti. Koska rikastamistoimenpiteet ovat ydinpolttoaineiden käyttäjien tavanomainen hankintatapa, niihin on sovellettava yhteisön yleistä hankintapolitiikkaa. Muunlainen ratkaisu johtaisi siihen, että yhteisö menettäisi merkittävän hankintalähteen.
44. Toista mieltä ovat näissä asioissa väliintulijoina olevat hallitukset sekä pääasian vastaajat. Niiden mukaan on päinvastoin Euratomin perustamissopimuksen sanamuodon ja tarkoituksen mukaista soveltaa näihin toimenpiteisiin EA 75 artiklan poikkeusjärjestelmää. Uraanin rikastaminen on asiakkaan toimittamien aineiden yleinen käsittelymuoto. Esillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaisen rikastamistoimenpiteen pitäminen ydinpolttoaineen toimittamisena ja tuottamisena vääristäisi sekä sen luonteen että päämäärän. Kyseinen toiminta ei ole tavaroiden tuottamista vaan kolmannen osapuolen toimittamien ja tämän käyttöön annettujen aineiden osalta tarjottu palvelu. Sikäli kuin sen tarkoituksena on kauttakulkutavaran käsitteleminen ulkomaan kansalaisen lukuun eikä ydinaineiden hankkiminen yhteisölle, siihen ei ole syytä soveltaa Euratomin perustamissopimuksen hankinta- ja omistusoikeusjärjestelmää. Kaikkia poikkeuksia on toki tulkittava suppeasti. Ei kuitenkaan voida omaksua tulkintaa, joka tekee tämän poikkeuksen kokonaan merkityksettömäksi.
45. Molemmat näistä kahdesta tulkinnasta ovat kestäviä. Niillä puolustetaan selvästi toisilleen vastakkaisia intressejä. Tosiasiassa ne ilmentävät kahta vastakkaista käsitystä ydinaineiden hallinnoinnista yhteisössä. Toisen tulkinnan mukaan on yhteisön ensisijaisen edun mukaista, että näitä aineita hallinnoi ”yhteinen julkisen vallan haltija”,(12) jolla on julkista valtaa koskevia oikeuksia. Yksikään vaarallisten aineiden tuotanto tai merkittävä kaupallinen toimi ei saa jäädä vaille sen valvontaa, vaikutusvaltaa ja osallistumista. Tämän käsityksen mukaisesti yhteisön riippumattomaan ydinvoimakapasiteettiin ja ydinturvallisuuteen liittyvät perusteet vaikuttavat ratkaisevilta. Toisen tulkinnan mukaan näiden aineiden hallinnointia yhteisössä määrittävien valtasuhteiden ohella on myös kaupallisia suhteita, jotka jäävät yhteisön vaikutusvallan ulkopuolelle. Ulkomaisen asiakkaan ja yhteisöön sijoittautuneen yrityksen välillä raaka-aineiden rikastamiseksi solmituissa liikesuhteissa yhteisö voi tosin valvoa toimenpidettä ulkopuolisena tahona, mutta se ei ole tämän toimenpiteen osapuoli. Tämän käsityksen mukaisesti etusija on annettava yksityisoikeudellisille ja kaupallisille perusteille.
46. Mielestäni Euratomin perustamissopimuksen systematiikassa esiintyy näitä molempia suhteita. Ne yhdistyvät seuraavalla tavalla. Ydinaineiden säännöllisen ja tasapuolisen toimituksen takaaminen käyttäjille yhteisössä on olennainen tavoite. Jotta hankintakeskus voisi täyttää tämän yleisen edun mukaisen tavoitteen, Euratomin perustamissopimuksessa annetaan sille julkista valtaa koskevia oikeuksia, jotka ovat luovuttamattomia.(13) Tämän päämäärän saavuttamisen varmistamiseksi hankintakeskuksella on kuitenkin olennaisesti kaupallinen tehtävä. Ydinaineiden toimittajien ja käyttäjien ”tarpeellisena välittäjänä”(14) se tuo niiden liiketoimiin julkisuutta ja tehokkuutta. Sen tehtävänä ei ole määrittää näiden toimien taloudellista puolta, jota arvioidaan kaupallisille suhteille ominaisten yhteisten periaatteiden mukaisesti.
47. On selvää, että tämän järjestelmän merkitys liittyy sen päämäärään. Yhteistä julkista valtaa käyttävän elimen perustaminen liittyy tässä järjestelmässä erityiseen tehtävään eli yhteisen hankintapolitiikan harjoittamiseen. Ydinaineita koskeviin sopimuksiin liittyvä optio-oikeus ja yksinoikeus ovat tämän politiikan hallinnointitapoja.(15) Omistusoikeudella taas täydennetään valvontaa, joka kohdistuu kaikkein arkaluonteisimpiin aineisiin, joilla on tarkoitus tukea yhteisön hankintoja ja joiden on tarkoitus liikkua ydinenergia-alan yhteismarkkinoilla. Tässä järjestelmässä omistusoikeus liittyy olennaisesti ydinaineiden jakamisen ja käytön valvontaan, ja se on erottamaton osa yhteisön käyttäjille suoritettavien toimitusten päämäärää.
48. Tällainen järjestelmä ei näin ollen voi koskea teknisiä toimenpiteitä tai liikesuhteita, jotka eivät vaikuta suoraan
toimituksiin yhteisön käyttäjille. Juuri tämä on EA 75 artiklassa tarkoitettujen poikkeusten merkitys. Tällä määräyksellä Euratomin perustamissopimukse n laatijat ovat pitäneet tärkeänä jättää yhteisön oikeuksien ulkopuolelle sopimukset, jotka tosin edellyttävät ydinaineiden liikkumista yhteisössä mutta eivät pidä sisällään yhteisön käyttäjien kannalta kiinnostavaa siirtämistä .
49. Näihin poikkeuksiin on mielestäni sisällytettävä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset uraanin rikastamistoimenpiteet.
50. Tähän ei ole taloudellisia eikä myöskään poliittisia perusteita. Samalla tavoin kuin on voinut olla ”kannattavaa” määrätä amerikkalaisten tuottajien yhteisölle toimittamien erityisten halkeamiskelpoisten aineiden omistusoikeudesta,(16) tietyt asianosaiset katsovat, että tällä hetkellä on kannattavaa olla enää määräämättä siitä eurooppalaisten rikastamislaitosten oikeudellisissa ja taloudellisissa suhteissa ulkomaisten asiakkaiden kanssa. Tällainen rasite uhkaa niiden mielestä häiritä kolmansien maiden yrityksiä, jotka haluavat käydä kauppaa yhteisön rikastamisalan yritysten kanssa, ja asettaa viimeksi mainitut maailmanlaajuisesti kilpailijoitaan epäedullisempaan asemaan.
51. Tätä väitettä ei voida hyväksyä. Tämänkaltaisia perusteita ei voida asettaa etusijalle yleistä etua koskevista ylemmäntasoisista syistä perusteltujen oikeuksien kunnioittamiseen nähden, jos näitä oikeuksia näytetään voitavan soveltaa. Kuten komissio huomautti istunnossa, käytännössä ei ole näytetty, että Euratomin perustamissopimuksen hankinta- ja omistusoikeusjärjestelmän mukaisten velvollisuuksien noudattaminen merkitsisi kohtuutonta rasitetta tällä alalla toimiville yrityksille.
52. Mikäli EA 75 artiklan poikkeusjärjestelmää on katsottava voitavan soveltaa rikastamistoimenpiteisiin, mielestäni tämä perustuu Euratomin perustamissopimuksen sanamuotoon ja systematiikkaan.
53. Ensinnäkin tässä määräyksessä käytetyt käsitteet siinä tarkoitettujen sopimusten kohteen luonnehtimiseksi kattavat uraanin rikastamista koskevan toiminnan. Käsitteitä ”käsittely, muuntaminen ja muokkaaminen” on nimittäin pidettävä yleiskäsitteinä, jotka kattavat kaikki ydinaineita koskevat alihankinnat. Tämä koskee EA 75 artiklan käsitettä ”muuntaminen”, joka sisältyy myös EA 59 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohtaan.(17) Kun EA 59 artiklassa viitataan tuottajan itse tuottamiin ja muuntamiin aineisiin, EA 75 artiklassa tarkoitetaan kolmannen osapuolen toimittamia ja sen lukuun muunnettuja aineita. Kummassakin tapauksessa käsite tarkoittaa kaikkia teknisiä menetelmiä, joilla muutetaan työstettyjen aineiden muotoa tai ainesosien suhdetta. Tietyn asian muuntaminen on sen korvaamista toisella muodolla. Juuri tämä on rikastamisen kaltaisen menetelmän tarkoitus, kuten kyseisen toimenpiteen tekninen kuvaus osoittaa.(18)
54. EA 75 artiklassa käytettyjen käsitteiden selittämisen sijaan on pikemminkin otettava huomioon Euratomin perustamissopimuksen systematiikka. Tämän poikkeusjärjestelmän soveltamisedellytys ei selvästikään riipu kyseessä olevien muuntamistoimenpiteiden taloudellisesta tai strategisesta merkityksestä vaan pikemminkin kyseisten toimenpiteiden päämäärästä ja käyttötarkoituksesta . Alihankintana suoritettujen toimenpiteiden, joihin sovelletaan hankintajärjestelmää ja hankintakeskuksen menettelyjä, lopputuloksena ei ole tarkoitus siirtää aineita yhteisön sisälle, koska ne on joko palautettava yritykselle, jolta ne ovat peräisin,(19) tai kuljetettava yhteisön ulkopuolelle.(20) Kummassakaan tapauksessa käsitellyillä aineilla ei ole tarkoitus tukea yhteisön hankintakanavia.
55. Tämä on kuitenkin uraanin rikastamistoimenpiteen lopputulos, kun sen tuote on tarkoitus palauttaa yritykselle, jolta se on peräisin, tai käyttää yhteisön ulkopuolella. Esillä olevan kaltaisessa toimenpiteessä asiakas ei ”toimita” ydinaineita yhteisössä toimivalle rikastamisalan yritykselle, vaan pikemminkin viimeksi mainittu käsittelee yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen asiakkaan toimittamia rikastettuja aineita tämän asiakkaan lukuun. Näitä aineita ei näin ollen voida pitää yhteisön ”hankintalähteinä”. Euratomin perustamissopimuksessa yhteisölle annettuja oikeuksia ei mielestäni voida siten käyttää keinona monopolisoida kolmansille kuuluvia aineita, jotka on tarkoitettu käytettäviksi yhteisön ulkopuolella.
56. Koska tämänkaltaisissa toimenpiteissä ei ole suoraan kysymys eurooppalaisten käyttäjien hankinnan turvaamisesta ja niiden yhtäläisestä pääsystä ydinaineiden hankintalähteille yhteisössä,(21) en näe syytä, miksi hankintakeskuksen pitäisi katsoa olevan ”yleisessä vastuussa” ydinenergia-alan yhteismarkkinoiden toiminnasta ja yhteisön hankintalähteiden hajauttamisesta.(22)
57. Haluaisin vielä ennen tarkastelun lopettamista lisätä seuraavan täsmennyksen. On syytä pohtia, voiko tällainen analyysi merkitä riskiä henkilöiden ja ympäristön turvallisuudelle. Katson, että yhteisön alueella olevien ydinaineiden käytön valvonta on pakottava vaatimus, joka on asetettava etusijalle kaikkiin muihin kysymyksessä oleviin intresseihin nähden. Tällainen pelko ei kuitenkaan ole mielestäni perusteltua. EA 75 artiklan kolmannessa kohdassa ei suinkaan poissuljeta valvontaa, vaan siinä määrätään, että ”kaikkiin näissä sopimuksissa tarkoitettuihin aineisiin sovelletaan jäsenvaltioiden alueella [Euratomin perustamissopimuksen] 7 luvussa määrättyjä valvontatoimenpiteitä”. Jos hankintakeskus ei voi käyttää kyseisen perustamissopimuksen 6 ja 8 luvussa tarkoitettuja laajennettuja markkinavalvontaan
liittyviä keinoja, komissiolla on kuitenkin 7 luvussa tarkoitettuja ”turvavalvontaan”
liittyviä keinoja. EA 77 artiklan mukaisesti tämä alueelliseen kriteeriin perustuva valvonta on yleisesti sovellettavaa. Tästä seuraa, että sitä on sovellettava kaikkiin jäsenvaltioiden alueella oleviin ydinaineisiin. Tältä osin kyseisten aineiden käyttötarkoituksella ei ole merkitystä. EA 84 artiklan mukaan ”valvonnassa ei saa harjoittaa syrjintää malmien, lähtöaineiden ja erityisten halkeamiskelpoisten aineiden käyttötarkoituksen perusteella ”.(23)
58. Yhteisöjen tuomioistuin on jo aikaisemmassa yhteydessä täsmentänyt, että Euratomin perustamissopimuksessa määrätään myös hankintakeskuksen monopolin ulkopuolelle jäävien halkeamiskelpoisten aineiden määrien osalta yhteisön tarkasta valvonnasta.(24) Tällainen valvonta on lisäksi ymmärrettävä laajasti. EA 77 artiklan mukaan komission tehtävänä on varmistaa, että tässä yhteydessä käsiteltyjä aineita ”ei käytetä muuhun kuin käyttäjän ilmoittamaan tarkoitukseen” ja että yhteisössä toimivalle yritykselle asetettua ilmoitusvelvollisuutta noudatetaan. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut, Euratomin ”perustamissopimuksessa tarkoitetaan tässä yhteydessä kaikkea sellaista käyttötarkoituksen vastaista ydinaineiden siirtoa, mikä merkitsee turvallisuusriskiä eli väestön ja valtion elintärkeiden etujen vaarantamisriskiä”.(25)
59. Tämä täsmennys huomioon ottaen mielestäni on katsottava, että uraanin rikastamista voidaan pitää EA 75 artiklassa tarkoitettuna ydinaineiden käsittelynä, muuntamisena tai muokkaamisena.
60. Asiassa on vielä tutkittava, kuuluuko esillä oleva sopimus johonkin EA 75 artiklan ensimmäisessä kohdassa luetelluista kolmesta sopimusluokasta.
2.
Toinen ennakkoratkaisukysymys
61. Toinen kysymys on esitetty siltä varalta, että EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohtaa voidaan soveltaa esillä olevassa asiassa. Huomattakoon, että kysymys on useiden yritysten välillä tehdyistä sopimuksista.
62. EA 196 artiklan b alakohdassa täsmennetään, mitä Euratomin perustamissopimuksessa tarkoitetaan yrityksellä. Kyseisen määräyksen mukaan sillä tarkoitetaan ”yritystä tai laitosta riippumatta siitä, onko se julkisoikeudellinen tai yksityisoikeudellinen, joka harjoittaa jäsenvaltioiden alueella tämän sopimuksen asiaa koskevassa luvussa määriteltyä
toimintaa tai osaa siitä”.(26) Tässä on ranskankielisen version ilmaisulla ”samoilla edellytyksillä” viitattu kyseisen määräyksen a alakohtaan, jonka mukaan tätä toimintaa tai osaa siitä on harjoitettava jäsenvaltioiden alueella Euratomin perustamissopimuksen asiaa koskevassa luvussa määritellyllä alalla.
63. Sen, että kolmanteen maahan sijoittautunut yhtiö on liikesuhteessa yhteisön alueella sijaitsevan yrityksen kanssa toimittamansa uraanin rikastamiseksi, ei selvästikään voida katsoa täyttävän näitä edellytyksiä. Merkitystä on tältä osin sillä, missä kyseinen yritys harjoittaa omaa toimintaansa
ydinenergia-alalla, eikä paikalla, jossa se teettää
joitakin toimenpiteitä liikekumppaneillaan. Esillä olevassa asiassa on selvää, että INB harjoittaa toimintaansa yhteisön alueen ulkopuolella.
64. Tässä yhteydessä myöskään kyseisen uraanin varastoinnilla ja varastointipaikalla ei ole merkitystä. Varastointi joko käsittää varastoitujen aineiden ”muokkaamisen” ja ”muuntamisen”, jolloin siihen on sovellettava edellä esitettyä analyysiä, tai sitten siihen ei liity mitään alihankintana suoritettua työtä, jolloin sillä ei ole merkitystä ratkaistaessa, voidaanko asiassa soveltaa EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohtaa, jossa viitataan nimenomaisesti alihankintasopimuksiin.
3.
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
65. Seuraavaksi on tutkittava, voidaanko asiassa soveltaa EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohtaa. Asiassa on selvitettävä, estävätkö esillä olevassa asiassa kyseessä olevan uraanin rikastamistoimenpidettä koskevat konkreettiset olosuhteet tämän soveltamisen.
66. Uraanin rikastaminen ei ole yksinkertainen muuntamistoimenpide. Kyse on teknisesti monimutkaisesta toimenpiteestä. Kuten komissio on todennut, tämänkaltaisessa toimenpiteessä on mahdotonta tarkistaa, että rikastamista varten toimitetut aineet ovat samoja kuin palautetut rikastetut aineet. Vaihdettavuuden periaate on hyväksytty kansainvälisessä käytännössä ja tunnustettu yhteisön ulkosuhteissa.(27) Tämä periaate edellyttää, että ydinraaka-aineiden katsotaan olevan keskenään vaihdettavissa. Sen sijaan tämän käytännön mukaan on täysin perusteltua valvoa vastaavuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti, että niiden laatu ja määrä ovat pysyneet samoina muuntamisen aikana.
67. Kansainvälisen käytännön standardit vastaavat hyvin Euratomin perustamissopimuksen järjestelmän vaatimuksia. Tältä kannalta olennaista on se, että aineiden muuntaminen ei aiheuta varojen menetystä yhteisölle. Tämänkaltaiset jäsenvaltioiden alueella toteutetut toimenpiteet eivät saa vaarantaa yhteisön hankintalähteitä. Tätä logiikkaa noudattaa muun muassa EA 75 artiklan toinen kohta, jossa tämänkaltaisia muuntamistoimenpiteitä toteuttavat yritykset velvoitetaan ilmoittamaan hankintakeskukselle käytettyjen aineiden määrät. Jos rikastaminen tapahtuu niiden standardien mukaisesti, joilla taataan käsiteltyjen aineiden laadun ja määrän pysyvyys, EA 75 artiklan soveltamisedellytysten on katsottava täyttyvän riippumatta siitä, ovatko muunnetut aineet samoja kuin toimitetut aineet.
68. Vastaavasti se, että raaka-aineiden omistusoikeus on siirretty rikastamisesta huolehtivalle yritykselle, ei estä soveltamasta EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohtaa. Tällaisissa toimenpiteissä omistusoikeus siirtyy ennen kaikkea käytännön syistä, kun otetaan huomioon kyseisten aineiden vaihdettavuus. On myös pantava merkille, että näin hankittu omistusoikeus on ajallisesti rajallinen
ja liitännäinen . Ensinnäkin tällainen omistusoikeus lakkaa suoritetun muuntamisen myötä. Toiseksi tämän omistusoikeuden myöntämisen edellytyksenä on velvollisuus muuntaa raaka-aineita ja palauttaa muunnettuja aineita. Viimeksi mainitut, joka ovat sitoumuksen pääasiallisena kohteena, pysyvät joka tapauksessa raaka-aineet toimittaneen yrityksen omistuksessa. Näin ollen raaka-aineiden omistusoikeuden siirtämisellä ei vaikuteta EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan mukaisen muuntamis- ja palauttamistoimenpiteen luonteeseen.
4.
Neljäs ennakkoratkaisukysymys
69. Kansallisen tuomioistuimen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämä kysymys liittyy siihen, miten sitä, että rikastamistoimenpidettä koskevasta sopimuksesta ei ole ilmoitettu Euratomin perustamissopimuksessa määrätyllä tavalla, on luonnehdittava ja mitä seurauksia tästä on katsottava aiheutuvan. Oikeudenkäynnin kuluessa on kuitenkin ilmennyt, ettei tällä kysymyksellä ole merkitystä pääasioiden ratkaisun kannalta. INB:n ja Urencon välisestä rikastamissopimuksesta onkin ilmoitettu hankintakeskukselle. Kuten komissio on vahvistanut istunnossa, EA 75 artiklan toisessa kohdassa asetettuja menettelyvaatimuksia on siis noudatettu. Tästä seuraa, ettei tällä kysymyksellä ole enää kohdetta esillä olevien ennakkoratkaisupyyntöjen osalta.
5.
Viides ennakkoratkaisukysymys
70. Kansallinen tuomioistuin on esittänyt tämän kysymyksen ainoastaan siltä varalta, että EA 73 artiklaa voidaan soveltaa INB:n ja Urencon väliseen sopimukseen. Edellä esitetystä kuitenkin seuraa, ettei kyseinen sopimus koske hankintakeskuksen toimivaltaan kuuluvien tuotteiden toimittamista vaan EA 75 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua alihankintaa. Viimeksi mainitun määräyksen mukaan muita Euratomin perustamissopimuksen 6 luvun määräyksiä, joihin EA 73 artikla kuuluu, ei sovelleta tämänkaltaisiin sopimuksiin. Ehdotan näin ollen asiassa todettavan, ettei tähän kysymykseen ole tarpeen vastata.
B Rikastettujen aineiden asema
71. Neljällä seuraavalla kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy yhteisöjen tuomioistuimelta hankintakeskuksen optio-oikeuteen ja yhteisön omistusoikeuteen liittyvien yhteisön oikeuksien täytäntöönpanosta riidanalaisten halkeamiskelpoisten aineiden osalta.
1.
Alustavat toteamukset rikastettujen aineiden luonteesta
72. Kuudes, seitsemäs, kahdeksas ja yhdeksäs kysymys lähtevät olettamuksesta, jonka kansallinen tuomioistuin on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevissa päätöksissään ja jonka mukaan tässä tapauksessa kysymyksessä olevan uraanin rikastamistoimenpiteen seurauksena ”tuotetaan” erityisiä halkeamiskelpoisia aineita. Euratomin perustamissopimuksesta kuitenkin seuraa, että kaikki tämänkaltainen ”tuotanto” merkitsee erityisiä rasituksia. Ensinnäkin EA 57 artiklan mukaan tuotettuja aineita on tarjottava hankintakeskukselle ennen niiden käyttöä, siirtämistä tai varastointia. Toiseksi näiden aineiden katsotaan EA 86 artiklan nojalla kuuluvan yhteisölle.
73. On vaikea kiistää, että erityiset halkeamiskelpoiset aineet on tämänkaltaisella toimenpiteellä tuotettu yhteisössä. Jos ”tuottamisella” tarkoitetaan muun muassa ”lähtöaineista valmistamista”,(28) yhteisöön sijoittautuneen yrityksen on katsottava ”tuottavan” rikastamismenetelmän avulla erityisiä halkeamiskelpoisia aineita. ”Tuottaminen” sisältää toki ”muuntamisen”.(29) On kuitenkin eri asia soveltaa tähän toimenpiteeseen yleiskielen käsitteitä kuin esittää sille oikeudellinen luonnehdinta. Vaikka kyseiset aineet on sanan yleisessä merkityksessä tuotettu, siitä ei seuraa, että ne menettäisivät EA 75 artiklassa tarkoitettujen muunnettujen aineiden aseman. Tältä osin merkitystä on annettava riidanalaisen tuotannon käyttötarkoitukselle . Kuten edellä esitetystä tarkastelusta seuraa, tämän tuotannon tarkoituksena ei ole esillä olevassa asiassa tukea yhteisön ydinvarojen markkinoita vaan tuotanto on tarkoitus toimittaa käytettäväksi yhteisön ulkopuolella. Näin ollen esillä olevan asian olosuhteissa tuotettuja aineita on pidettävä muunnettuina aineina, joita säännellään EA 75 artiklassa.
2.
Kuudes, seitsemäs, kahdeksas ja yhdeksäs kysymys
74. Edellä esitetystä on riidanalaisiin aineisiin sovellettavan järjestelmän kannalta kolmenlaisia seurauksia.
75. Ensinnäkin on selvää, että EA 75 artiklassa tarkoitettujen muunnettujen aineiden asema on ristiriidassa Euratomin perustamissopimuksen 6 luvussa tarkoitettujen tuotettujen aineiden aseman kanssa. EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan perusteella kyseisen 6 luvun määräyksiä, joihin EA 52 ja EA 57 artikla kuuluvat, ei sovelleta tämänkaltaista muuntamista koskeviin sopimuksiin.
76. Toiseksi on kuitenkin huomattava, että tämä asema ei ole ristiriidassa Euratomin perustamissopimuksen 7 luvussa tarkoitettujen yhteisön alueella tuotettujen aineiden aseman kanssa.(30) Tässä yhteydessä ei ole epäilystä, että yhteisöön sijoittautunutta rikastamisalan yritystä voidaan pitää yhteisön turvavalvonnan alaisuuteen kuuluvien arkaluonteisten ydinaineiden ”tuottajana”.(31)
77. Kolmanneksi tämä asema vaikuttaa myös Euratomin perustamissopimuksen 8 luvun määräysten sovellettavuuteen. EA 75 artiklan kolmannessa kohdassa määrätään, että näitä määräyksiä ei sovelleta sen ensimmäisen kohdan c alakohdassa tarkoitetuissa sopimuksissa tarkoitettuihin erityisiin halkeamiskelpoisiin aineisiin. Mikäli tämä pätee kolmannen maan kansalaisen toimittamiin rikastettuihin aineisiin, jotka on käsitelty yhteisössä tämän kansalaisen lukuun, saman täytyy koskea aineita, jotka on rikastettu yhteisössä ja palautettu kolmannen maan kansalaiselle. Tämän poikkeussäännön tarkoituksena on se, että silloin kun yhteisön alueella olevilla rikastetuilla aineilla ei pyritä tukemaan yhteisön käyttäjiä, niihin ei ole syytä ulottaa EA 86 artiklassa tarkoitettua yhteisön omistusoikeutta.
78. Tästä tarkastelusta seuraa, että esillä olevien asioiden olosuhteissa muunnettuihin ja tuotettuihin erityisiin halkeamiskelpoisiin aineisiin ei sovelleta EA 57 ja EA 86 artiklan määräyksiä. Näin ollen kansallisen tuomioistuimen esittämät kuudes, seitsemäs, kahdeksas ja yhdeksäs kysymys ovat puhtaasti hypoteettisia. Niihin ei näin ollen ole syytä vastata.
79. Jos yhteisöjen tuomioistuin päättää noudattaa tätä ehdotusta, sen on katsottava edellä mainitussa ratkaisussa 1/78 toteamallaan tavalla, että ”käsiteltävänä olevaa asiaa varten ei ole tarpeen täsmentää yhteisölle halkeamiskelpoisten aineiden omistajana [EA] 86 artiklassa varattujen oikeuksien ja [EA] 87 artiklan nojalla jäsenvaltioille sekä muille henkilöille ja yrityksille taatun ’oikeuden käyttää ja kuluttaa’ välistä jakoa”.(32) Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä kuitenkin ilmenee, että tämä jako on vielä tänäkin päivänä erittäin epäselvä. Tämän vuoksi on paikallaan esittää toissijaisesti seuraavat täsmennykset.
3.
Yhteisön omistusoikeus
80. On tärkeää tuntea tämän omistusoikeusjärjestelmän vahvistamista koskeva kehitys. EA 86 artiklassa tehty ero juridisen omistusoikeuden ja tämän oikeuden taloudellisen sisällön välillä on kompromissin tulosta. Euratomin perustamissopimuksen neuvottelijat lähtivät Yhdysvalloissa voimassa olleesta järjestelmästä, jonka mukaan erityiset halkeamiskelpoiset aineet ovat liittohallituksen omaisuutta.(33) Tällä julkisella omistuksella pyrittiin varmistamaan näiden vaarallisina pidettyjen aineiden käytön tehokas valvonta Yhdysvaltojen alueella. Kyseisen järjestelmän siirtämisellä yhteisöön oli tarkoitus helpottaa ydinenergia-alan suhteita Yhdysvaltoihin. Tämä ehdotus loukkasi kuitenkin niitä, jotka pitivät julkisen omistuksen vahvistamista vapaan talouden periaatteiden vastaisena. Näin päästiin periaatteeseen, jossa yhteisölle tunnustettiin omistusoikeus, johon ”ei liity varallisuushyötyä”.(34) Tämä kompromissiratkaisu on alkuperäinen.(35) Yhteisölle on tunnustettu erityisten halkeamiskelpoisten aineiden juridinen omistusoikeus, johon liittyy oikeuksia ja velvollisuuksia. Erityisten halkeamiskelpoisten aineiden tosiasiallisille haltijoille on tunnustettu kyseisten aineiden ”taloudellinen omistusoikeus”. Niillä on täysi oikeus näiden aineiden hyödyntämiseen. Yhteisö kuitenkin säilyttää niiden yksinomaisen määräysvallan. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut ratkaisussaan 1/78, ”perustamissopimuksessa määritelty omistusoikeus merkitsee, että riippumatta siitä, mihin ydinaineita käytetään, ainoastaan yhteisöllä on ne oikeudet, jotka muodostavat omistusoikeuden keskeisen sisällön”.(36)
81. Tällä käsityksellä on seurauksia sille, mitä oikeuksia haltijoilla on ja mitä oikeusjärjestystä alalla sovelletaan. Yhteisön omistusoikeus on ennen kaikkea yhteisössä tuotettujen ja yhteisöön tuotujen erityisten halkeamiskelpoisten aineiden valvonta-, kirjanpito- ja tarkastusvaltaa. EA 87 artiklan nojalla kyseisiä aineita hallussaan pitävillä on kuitenkin rajoittamaton oikeus hallinnoida ja käyttää niitä omien intressiensä mukaisesti. Tästä seuraa, että periaatteessa yhteisölle tunnustettu omistusoikeus ei vaikuta näiden henkilöiden kolmansien osapuolten kanssa tekemistä sopimuksista seuraaviin oikeuksiin ja velvollisuuksiin. Näitä sopimuksia ei myöskään säännellä yhteisön oikeudessa. Ne kuuluvat ensisijaisesti kansallisen oikeuden soveltamisalaan. Euratomin perustamissopimus ei näin ollen ole esteenä sille, että halkeamiskelpoisia aineita hallussaan pitävien taloudellista hyödyntämistä varten suorittamiin disponointitoimiin sovelletaan sen jäsenvaltion omistusoikeusjärjestelmää, jonka alueella kyseiset aineet sijaitsevat.
82. Sovellettavan kansallisen oikeuden ulottuvuus on kuitenkin tällä alalla väistämättä rajallinen. Sitä voidaan soveltaa ainoastaan, mikäli sillä ei loukata yhteisölle annettuja oikeuksia hallinnoida ja valvoa ydinaineita. Vaikka ydinaineita hallussaan pitäville on tunnustettava oikeus omaisuuden tuottoon ja sen hallintaan, kuitenkin ”yhteisöllä on viime kädessä
edelleen oikeus hallita erityisiä halkeamiskelpoisia aineita”.(37)
83. Tällä varauksella on mielestäni kaksi eri seurausta. Ensinnäkään tällaisia aineita ei voida siirtää, jollei yhteisöllä ole mahdollisuutta harjoittaa valvontaansa. Toiseksi yhteisölle on annettava oikeus vastustaa tällaista siirtämistä. On näin ollen pidettävä poissuljettuna, että näiden aineiden omistusoikeus voitaisiin luovuttaa sellaisten kansallisten säännösten nojalla, joiden mukaan halkeamiskelpoisten aineiden haltijoiden velkojilla on panttioikeus niiden omaisuuteen. Euratomin perustamissopimus on siten esteenä säännöksille, joissa sallitaan halkeamiskelpoisten ydinaineiden hankinta pelkän panttauksen tai lainatakauksen seurauksena. Näin hankittujen aineiden ei voida katsoa olleen ”asianmukaisesti” haltijoidensa hallussa EA 87 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Mielestäni tämän täytyy olla yhteisön omistusoikeuden tunnustamisen konkreettisena seurauksena.
C Laina- tai panttaussopimuksiin sovellettava järjestelmä
84. Kahdella viimeisellä ennakkoratkaisukysymyksellä yhteisöjen tuomioistuimelta kysytään Euratomin perustamissopimuksen hankintajärjestelmää ja omistusoikeutta koskevien määräysten sovellettavuudesta INB:n ja yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden yritysten välillä tehtyihin laina- tai panttaussopimuksiin.
1.
Kymmenes kysymys
85. Toisen kysymyksen yhteydessä esitetyn analyysin mukaisesti se, että yritys on liikesuhteessa yhteisöön sijoittautuneiden yritysten kanssa tai että se antaa varastoitavaksi ydinaineita yhteisön alueelle, ei riitä tekemään siitä EA 196 artiklassa tarkoitettua yritystä. Euratomin perustamissopimuksessa edellytetään, että kyseessä oleva yritys harjoittaa kokonaan tai osittain ydinenergia-alan toimintaansa yhteisössä. Kymmenenteen kysymykseen, joka koskee sitä, onko liiketoimen kohteena olevan uraanin varastointipaikalla merkitystä EA 196 artiklassa tarkoitetun luonnehdinnan kannalta, on näin ollen vastattava kieltävästi.
2.
Yhdestoista kysymys
86. EA 73 artiklan sanamuodosta ilmenee selvästi, että sitä sovelletaan ainoastaan yhteisöön sijoittautuneen yrityksen ja kolmannen maan kansalaisen välisiin sopimuksiin. Sopimuspuolten alkuperä on ratkaiseva arvioitaessa, voidaanko tätä määräystä soveltaa. Koska yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten väliset sopimukset eivät voi vaikuttaa yhteisön hankinnan turvaamista koskevaan tavoitteeseen, niihin ei ole syytä soveltaa EA 73 artiklan lupajärjestelmää. Näin ollen paikalla, jossa sopimuksen kohde sijaitsee, ei ole merkitystä.
IV Ratkaisuehdotus
87. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa seuraavalla tavalla Oberlandesgericht Oldenburgin näissä kahdessa yhdistetyssä asiassa esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin:
1) Yhteisöön sijoittautuneen yrityksen ja kolmannen maan kansalaisen välillä uraanin rikastamisesta tehty, esillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltainen sopimus on EA 75 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu malmien, lähtöaineiden tai erityisten halkeamiskelpoisten aineiden käsittelyä, muuntamista tai muokkaamista koskeva sopimus.
2) Yritys, jonka kotipaikka on Euratomin perustamissopimuksen alueellisen soveltamisalan ulkopuolella, ei ole EA 196 artiklan b alakohdassa tarkoitettu yritys pelkästään sillä perusteella, että sillä on yhteisöön sijoittautuneen yrityksen kanssa liikesuhde, joka koskee raaka-aineiden toimittamista rikastamista varten tai rikastetun uraanin varastoimista.
3) EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan soveltaminen ei edellytetä, että rikastamista varten toimitetut aineet ovat samoja kuin palautettavat aineet. Riittää, että palautettavat aineet vastaavat laadultaan ja määrältään toimitettuja aineita. Myöskään se, että raaka-aineiden omistusoikeus on siirretty niiden rikastamisesta huolehtivalle yritykselle, ei estä tämän määräyksen soveltamista.
4) Esillä olevan asian olosuhteissa kansallisen tuomioistuimen esittämään neljänteen kysymykseen ei ole syytä vastata.
5) Ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus huomioon ottaen kansallisen tuomioistuimen esittämiin viidenteen, kuudenteen, seitsemänteen, kahdeksanteen ja yhdeksänteen kysymykseen ei ole enää syytä vastata.
6) Se, että kolmanteen maahan sijoittautunut yritys antaa rikastettua uraania varastoitavaksi yhteisön alueelle, ei riitä tekemään siitä EA 196 artiklan b alakohdassa tarkoitettua yritystä.
7) EA 73 artiklaa ei voida soveltaa yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten välillä tehtyihin sopimuksiin, jotka koskevat yhteisön alueelle varastoitua uraania.
(1) .
(2)  –	Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskeviin päätöksiin sisältyy tältä osin epäselvyys, joka on sittemmin poistunut yhteisöjen tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 69 kohta).
(3)  –	EA 2 artiklan d–f alakohta.
(4)  –	EA 52 artiklan 1 kohta.
(5)  –	Näillä sanoilla hankintakeskusta kuvataan tutkimuksessa Vedel, G., ”L’Euratom”, Les problèmes juridiques et économiques du marché commun, Librairies techniques, Paris, 1960, s. 196.
(6)  –	EYVL 1960, 32, s. 777. Huomattakoon kuitenkin, että tämän asetuksen 5 artiklassa tarkoitettua yksinkertaistettua menettelyä, jonka mukaan käyttäjät ja tuottajat voivat neuvotella suoraan ja allekirjoittaa hankintasopimuksia, ei ole enää käytetty vuodesta 1973. Hankintakeskuksen 15.7.1975 antamalla asetuksella (EYVL L 193, s. 37), jolla lisättiin 5.5.1960 annettuun asetukseen uusi 5 a artikla, otettiin käyttöön uusi yksinkertaistettu menettely. Tässä menettelyssä hankintakeskukselle annetaan yksinoikeus allekirjoittaa sopimukset, mutta käyttäjillä on kuitenkin oikeus kääntyä suoraan tuottajien puoleen ja neuvotella vapaasti niiden kanssa.
(7)  –	Sellaisiksi yhteisöjen tuomioistuin on nimennyt ne 14.11.1978 antamassaan ratkaisussa 1/78 (Kok. 1978, s. 2151, Kok. Ep. IV, s. 193, 16 kohta).
(8)  –	Ks. Courteix, S., ”La coopération européenne dans le domaine de l’enrichissement de l’uranium”, Annuaire français de droit international, 1974, s. 772.
(9)  –	Ranskan tasavallan, Saksan liittotasavallan, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan ja Alankomaiden kuningaskunnan hallitusten välillä yhteistyöstä sentrifugitekniikan alalla tehdyn sopimuksen hyväksymisestä 16.11.2005 annettu laki nro 2005‑1409 (JORF 17.11.2005, s. 17921).
(10)  –	Yrityskeskittymän julistamisesta yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi (Asia COMP/M.3099 – Areva/Urenco) 6.10.2004 tehty komission päätös 2006/170/EY (EUVL 2006, L 61, s. 11).
(11)  –	Ks. mm. asia 7/71, komissio v. Ranska, tuomio 14.12.1971 (Kok. 1971, s. 1003, Kok. Ep. I, s. 619).
(12)  –	Edellä mainitun ratkaisun 1/78 27 kohta.
(13)  –	Ks. vastaavasti em. asiassa komissio v. Ranska annetun tuomion 43 kohta.
(14)  –	Edellä mainitun ratkaisun 1/78 14 kohta.
(15)  –	Ks. vastaavasti mm. yhdistetyt asiat T-149/94 ja T-181/94, Kernkraftwerke Lippe‑Ems v. komissio, tuomio 25.2.1997 (Kok. 1997, s. II‑161, 85 kohta).
(16)  –	Tarkastellessaan Euratomin perustamissopimuksen valmisteluasiakirjoja S. Neri ja H. Sperl toteavat, että yhteisön omistusoikeuden vahvistamista halkeamiskelpoisiin aineisiin kannattaneiden tahojen mukaan ”on näin ollen määrättävä vastaavasta järjestelmästä [kuin Yhdysvalloissa, jossa nämä aineet ovat julkisessa omistuksessa], jos heidän kanssaan halutaan käydä kauppaa kannattavin edellytyksin ja erityisesti jos amerikkalaiset halutaan saada hyväksymään se, että Yhdysvaltojen suorittaman valvonnan sijaan Euratom valvoo heidän yhteisöön toimittamiaan halkeamiskelpoisia aineita” ( Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimus. Valmisteluasiakirjat, kuuden hallituksen tulkinnasta antamat julistukset, parlamentin asiakirjat,
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, Luxemburg, 1962, s. 251, alaviite 4).
(17)  –	Tämä määräys kuuluu seuraavasti: ”Jos hankintakeskus ei käytä optio-oikeuttaan kaikkeen tai osaan tuottajan tuotannosta, tuottaja voi muuntaa
malmeja, lähtöaineita tai erityisiä halkeamiskelpoisia aineita joko itse tai alihankintana, jos hän tarjoaa näin muunnettua
tuotetta hankintakeskukselle” (kursivointi tässä). Näiden käsitteiden pitämistä yleiskäsitteinä puoltaa se, että Euratomin perustamissopimuksen englanninkielisessä versiossa käytetään ilmaisua ”processing” EA 59 artiklan käsitteelle ”muuntaminen”, kun taas ilmaisuja ”käsittely, muuntaminen ja muokkaaminen” vastaavat käsitteet ”processing, conversion or shaping”, joten ilmaisua ”processing” käytetään sekä ”muuntamisen” että ”käsittelyn” käännöksenä.
(18)  –	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 38 kohta.
(19)  –	EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan a–c alakohta.
(20)  –	EA 75 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohta.
(21)  –	Ks. analogisesti EA 62 artiklan toinen kohta.
(22)  –	Ks. vastaavasti edellä mainitun ratkaisun 1/78 18 kohta. Yhteisöjen tuomioistuin on tunnustanut hankinnan hajauttamista koskevien vaatimusten oikeutuksen asiassa C-161/97 P, Kernkraftwerke Lippe‑Ems v. komissio, tuomio 22.4.1999 (Kok. 1999, s. I‑2057, 62 kohta ja sitä seuraavat kohdat.).
(23)  –	Kursivointi tässä.
(24)  –	Edellä mainitun ratkaisun 1/78 17 kohta.
(25)  –	Edellä mainitun ratkaisun 1/78 21 kohta.
(26)  –	Kursivointi tässä; ranskankielisessä kieliversiossa kursivoitu ilmaisu on ”dans les mêmes conditions” (samoilla edellytyksillä).
(27)  –	Ks. ydinenergian rauhanomaisesta käytöstä tehdyn Euroopan atomienergiayhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen yhteistyösopimuksen 16 artiklan 2 kohta (EYVL 1996, L 120, s. 1), jonka mukaan ”vaihdettavuuden, vastaavuuden ja suhteellisuuden periaatteita sovelletaan tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaan ydinaineeseen, ja niitä koskevat yksityiskohtaiset määräykset annetaan hallinnollisessa järjestelyssä”. Ks. vastaavasti komission suositus neuvostolle ydinenergian rauhanomaisesta käytöstä tehdyn Japanin hallituksen ja Euroopan atomienergiayhteisön välisen yhteistyösopimuksen sekä ydinteknologian tutkimus- ja kehitystoiminnasta tehdyn Japanin hallituksen ja Euroopan atomienergiayhteisön välisen yhteistyösopimuksen hyväksymisestä (SEC/2004/524 lopullinen).
(28)  –	Verbin ”produce” määritelmä, Oxford Dictionary of English, 2. painos, 2003. Ks. vastaavasti verbin ”produire” määritelmä, Nouveau Larousse encyclopédique, 2003.
(29)  –	Euratomin perustamissopimuksessa itsessään todetaan tämänsuuntaisesti, kun sen liitteessä 2 luokitellaan ”rikastetun uraanin tuotanto” EA 41 artiklassa tarkoitettuihin teollisuudenaloihin.
(30)  –	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 56 ja 57 kohta.
(31)  –	Tämän tulkinnan vahvistaa Euratomin ydinmateriaalivalvonnan täytäntöönpanosta – Neuvoston ja komission lausuma – 8.2.2005 annettu komission asetus (Euratom) N:o 302/2005 (EYVL L 54, s. 1). Sen 1 artiklan mukaan tätä asetusta sovelletaan ”henkilöön tai yritykseen, joka perustaa laitoksen tai käyttää sitä lähtöaineiden tai erityisten halkeamiskelpoisten aineiden tuottamiseen, erottamiseen, jälleenkäsittelyyn, varastointiin tai muuhun käyttöön”. Tämän asetuksen liitteen 1 mukaan tämän valvonnan piiriin kuuluvat muun muassa rikastamisalan yritykset.
(32)  –	26 kohta.
(33)  –	Huomattakoon, että tästä mallista on luovuttu tiukasti valvotun yksityistä omistusoikeutta koskevan järjestelmän hyväksi.
(34)  –	Tätä ilmaisua on käyttänyt Vedel, G., ”’Le régime de propriété’ dans le traité d’Euratom”, Annuaire français de droit international,
1957, s. 592.
(35)  –	Tällä tavoin selitetään oikeuskirjallisuudessa esiintyvää pyrkimystä lähentää tätä järjestelmää antiikin ratkaisuihin. G. Vedel näkee siinä ”tiettyjä roomalaisen oikeuden commodat in piirteitä” (idem.), kun taas P. Böhm etsii yhdenmukaisuutta dominium directum in ja dominium utile n välisen jaottelun kanssa (”Ownership of Nuclear Materials in Euratom”, The American Journal of Comparative Law, 1962, s. 167).
(36)  –	27 kohta.
(37)  –	Edellä mainitun ratkaisun 1/78 27 kohta (kursivointi tässä).