62024CC0034
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
27 päivänä maaliskuuta 2025 (
1
)
Asia C‑34/24
Stichting Right to Consumer Justice ja
Stichting App Stores Claims
vastaan
Apple Distribution International Ltd ja
Apple Inc.
(Ennakkoratkaisupyyntö – rechtbank Amsterdam (Amsterdamin alioikeus, Alankomaat))
Ennakkoratkaisupyyntö – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö verkkoalustan kautta tapahtuvan myynnin yhteydessä – Oikeudellinen yhteistyö siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan tulkinta – Tuomioistuimen kansainvälinen toimivalta – Alueellinen toimivalta – Kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikka – Vahingon ilmenemispaikka – Edustajakanteet – Kansallinen menettelysääntö, joka koskee menettelyjen keskittämistä yhteen tuomioistuimeen
1.
Nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön taustalla olevassa asiassa on ratkaistavana kahden Alankomaihin sijoittautuneen säätiön (
2
) Apple Inc:iä ja sen eurooppalaista tytäryhtiötä, Apple Distribution International Ltd:tä, (
3
) vastaan nostamat kanteet.
2.
Kumpikin kantajina olevista säätiöistä on nostanut edustajakanteen (
4
) joukkovahinkojen korvausmenettelystä kollektiivisin toimin annetun lain nojalla. (
5
) Kanteissa ne vaativat, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa Apple Inc:n ja Apple Irlannin syyllistyneen kilpailuoikeuden vastaiseen toimintaan ja velvoittaa ne maksamaan vahingonkorvauksia.
3.
Ennakkoratkaisupyyntö ei koske pääasian asiasisältöä vaan yksinomaan asian ratkaisevan alankomaalaisen tuomioistuimen (tai tarvittaessa tuomioistuinten) toimivaltaa.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus. Asetus (EU) N:o 1215/2012 (
6
)
4.
Asetuksen 7 artiklan 2 alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos henkilön kotipaikka on jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne toisessa jäsenvaltiossa
2)
sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui tai saattaa sattua”.
B
Kansallinen oikeus
5.
Asian kannalta merkityksellisiä ovat WAMCA, siviililain (Burgerlijk Wetboek) 3:305a § ja siviiliprosessilain (Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering) 1–14 §, 209 §, 220 § ja 1018c §:n 3 momentti, 1018d §:n 1 momentti ja 1018e §:n 1–3 momentti.
II Tosiseikat, pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
A
Asian tausta: App Storen toiminta
6.
Jäljempänä esittämäni seikat ovat olennaisilta osin peräisin ennakkoratkaisupyynnöstä.
7.
Apple valmistaa erilaisia kannettavia laitteita (kuten iPhone tai iPad), jotka toimivat näihin laitteisiin esiasennetulla käyttöjärjestelmällä (iOS). iOS on Applen kehittämä ja ylläpitämä käyttöjärjestelmä.
8.
Sovellusohjelmiston (sovellukset), jota käytetään iOS:llä toimivissa Applen laitteissa, voi hankkia (
7
) App Store ‑nimisestä Applen sovelluskaupasta.
9.
App Store on Applen kehittämä ja ylläpitämä sovellusten myyntialusta. Se on vuodesta 2009 alkaen asennettu järjestelmällisesti Applen laitteisiin, joissa käytetään iOS:n uusia versioita.
10.
App Storessa on saatavana sekä maksuttomia että maksullisia sovelluksia. Jotkin niistä ovat alkuperäisiä eli Applen kehittämiä, toiset taas kolmansien osapuolten (jäljempänä kehittäjät) kehittämiä. Nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön taustalla oleva asia koskee vain jälkimmäisen tyyppisiä sovelluksia.
11.
Joissakin sovelluksissa on integroituja digitaalisia tuotteita, toisin sanoen toimintoja, palveluja tai tuotteita, kuten tilauksia tai pelien lisäosia, joita voidaan sallia tai ostaa sovelluksessa.
12.
App Storessa muut kuin ilmaissovellukset (tai sovelluksiin integroidut tuotteet) (
8
) maksetaan lähtökohtaisesti vuonna 2009 käyttöön otetun maksujärjestelmän (in-app purchase, jäljempänä IAP) kautta.
13.
Applen laitteissa voidaan käyttää etupäässä App Storesta saatavia sovelluksia, sillä muualta ladatut sovellukset eivät toimi lainkaan tai ainakaan yhtä hyvin. (
9
)
14.
App Storen käyttö edellyttää Applen laitteiden käyttäjiltä Apple-tilin eli Apple ID:n luomista (se muodostuu käyttäjän nimen ja henkilökohtaisen salasanan yhdistelmästä).
15.
Applen multimediapalveluja koskevia ehtoja sovelletaan palvelujen käyttöön ja App Storessa tehtäviin hankintoihin. App Storesta hankintoja tekevien eurooppalaisten käyttäjien osalta sovelluksen toimittajaa edustaa Apple Irlanti.
16.
Sovellusten saatavuus App Storessa voi vaihdella maittain. App Storessa kullakin maalla on oma maakohtainen verkkokauppa, jota käytetään käyttäjän asetusten perusteella ja joka toimii erityisesti kyseisessä maassa.
17.
Kun käyttäjä on ilmoittanut Apple ID:ssä maaksi tai alueeksi Alankomaat ja hän aikoo hankkia tuotteen App Storesta, hänet ohjataan näin ollen tavallisesti Alankomaiden verkkokauppaan (jäljempänä App Store NL). (
10
) Jos käyttäjä haluaa vaihtaa Apple-tiliinsä liittyvän maan, hänen on hyväksyttävä uudet ehdot ja lisäksi hänellä on oltava käytössään kyseisessä uudessa maassa hyväksytty maksutapa.
18.
Kehittäjät voivat tarjota sovelluksiaan Applen laitteiden käyttäjille (yksinomaan) App Storen kautta. Tätä varten niiden on tehtävä Apple Inc:n kanssa lisenssisopimus (Developer Program License Agreement). Kehittäjä osallistuu Applen kehittäjäohjelmaan vuosimaksua vastaan ja saa luvan käyttää iOS-ohjelmistoa ja sen sovelluksia.
19.
Kehittäjät tarjoavat sovelluksiaan Applelle, joka päättää niiden ottamisesta App Storeen. Hyväksytyistä sovelluksista tulee Applen sähköisesti allekirjoittamia lisensoituja sovelluksia.
20.
Jos kehittäjän sovellus on maksullinen, sen on noudatettava jakeluehtoja sitoutumalla konkreettisesti siihen, että käyttäjät käyttävät sovelluksen hankkiessaan IAP-maksujärjestelmää. Tätä varten se tekee Applen kanssa erillisen sopimuksen.
21.
Apple tarjoaa sovelluksia yksinomaan App Storessa ja toimii kehittäjien edustajana. Tämä tarkoittaa, että se toimii omaan lukuunsa ja tekee sopimuksia omissa nimissään, mutta viime kädessä se toimii muiden henkilöiden hyväksi. Kukin kehittäjä on edelleen vastuussa sovelluksistaan niiden toimintaan liittyvissä riita-asioissa.
22.
Käyttäjä maksaa sovelluksesta perittävän hinnan Applelle, joka kerää maksut IAP-maksujärjestelmän kautta. Pääsääntöisesti Apple pidättää maksusta 30 prosentin provision; jos tuotteen käyttöaikaa jatketaan, provision määrä voi olla 15 prosenttia. Provision vähentämisen jälkeen Apple siirtää jäljelle jäävän summan kehittäjälle.
B
Asian käsittely ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa
23.
Kantajina olevat säätiöt toimivat kaikkien niiden Applen tuotteiden ja palvelujen käyttäjien (kuluttajien ja yrityskäyttäjien) hyväksi, joille on tarjottu tai jotka ovat hankkineet tuotteita tai palveluja App Store NL:stä. Ne nostivat edustajakanteensa vuosina 2021 ja 2022.
24.
Ne vaativat lähinnä, että rechtbank Amsterdam (Amsterdamin alioikeus, Alankomaat)
–
toteaa Apple Inc:n ja Apple Irlannin toimineen lainvastaisesti iOS-käyttöjärjestelmässä toimivien ohjelmistosovellusten käyttäjiä kohtaan
–
velvoittaa vastaajat maksamaan korvauksia yhteisvastuullisesti.
25.
Vaatimustensa tueksi kantajat väittävät seuraavaa:
–
Applella on määräävä asema iOS-käyttöjärjestelmässä toimivien sovellusten jakelumarkkinoilla ja kyseisten sovellusten maksujärjestelmässä (IAP).
–
Apple käyttää väärin määräävää markkina-asemaansa SEUT 102 artiklassa tarkoitetulla tavalla, (
11
) ja
–
määräävän markkina-aseman väärinkäyttö perimällä kohtuuttomia provisioita App Storessa tarjottavien sovellusten myyntihinnasta IAP-maksujärjestelmän kautta on käyttäjiin kohdistuva lainvastainen toimi.
26.
Apple riitauttaa rechtbank Amsterdamin toimivallan. Applen mielestä kyseinen toimivalta ei voi perustua asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaan, koska väitetty vahinko ei tapahtunut Alankomaissa. Kyseisen vahingon tapahtumapaikka ei voi olla Amsterdam, koska mitään erityistä tapausta ei ole sattunut yksinomaan tai erityisesti Amsterdamissa tai Alankomaissa.
27.
Apple väittää toissijaisesti, että vain Amsterdamissa asuvat tai Amsterdamissa App Store NL:stä hankintoja tekevät käyttäjät kuuluvat ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen lainkäyttövaltaan. Kaikkiin muihin käyttäjiin liittyvien vaatimusten osalta tällaisella tuomioistuimella ei ole asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaan perustuvaa kansainvälistä ja alueellista toimivaltaa.
28.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoi 16.8.2023 tekemässään välipäätöksessä Apple Irlannin osalta, että asia kuuluu asetuksen N:o 1215/2012 soveltamisalaan.
29.
Näin ollen katson, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan mukaisesti Alankomaiden tuomioistuimilla on kansainvälinen toimivalta sekä kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikan että vahingon ilmenemispaikan perusteella. Ei kuitenkaan ole selvää, millä näistä tuomioistuimista on alueellinen toimivalta.
30.
Samassa välipäätöksessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esitti epäilyksensä sen vaikutuksesta, että oikeushenkilö on nostanut edustajakanteen siviililain 3:305a §:n mukaisesti oman oikeutensa nojalla (eikä siis edustajana, asiamiehenä tai siirronsaajana). Se on epävarma siitä, voiko tämä seikka vaikuttaa alueellisen toimivallan määrittämiseen asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa sovellettaessa.
31.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lisäsi, että vaikka olisi hyväksyttävä, että Alankomaissa alueellinen toimivalta tutkia edustajakanne jakaantuu eri tuomiopiirien tuomioistuinten kesken, asiat voitaisiin silti keskittää yhteen tuomioistuimeen kansallisen oikeuden säännösten nojalla. Se on kuitenkin epävarma myös siitä, onko tämä asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan mukaista.
C
Ennakkoratkaisukysymykset
32.
Tässä tilanteessa rechtbank Amsterdam on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”Kysymys 1 (Vahinkoa aiheuttaneen toiminnan tapahtumapaikka)
a.
Mitä paikkaa on pidettävä [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna vahinkoa aiheuttaneen toiminnan tapahtumapaikkana nyt käsiteltävän asian kaltaisessa tapauksessa, jossa väitetty SEUT 102 artiklassa tarkoitettu määräävän aseman väärinkäyttö on toteutettu jäsenvaltiossa Applen ylläpitämän, koko jäsenvaltiolle tarkoitetun Applen verkkoalustan kautta, siten että Apple Irlanti toimii kehittäjän yksinmyyjänä ja komissionsaajana ja pidättää ostohinnasta provision? Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että verkkoalustaan pääsee periaatteessa kaikkialta maailmasta?
b.
Onko tässä tapauksessa merkitystä sillä, että asiassa on kyse [siviililain] 3:305a §:n nojalla nostetuista kanteista, jotka on pannut vireille oikeushenkilö, jonka tarkoituksena on puolustaa oman oikeutensa nojalla useiden, jäsenvaltion eri tuomiopiireihin (Alankomaissa arrondissementit) sijoittautuneiden käyttäjien yhteisiä etuja?
c.
Jos kysymyksen 1a (ja/tai 1b) perusteella toimivaltaa ei anneta kyseisessä jäsenvaltiossa vain yhdelle vaan usealle alueellisesti toimivaltaiselle tuomioistuimelle, onko [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohta esteenä sellaisen kansallisen (prosessi)oikeuden soveltamiselle, jonka mukaan asiat voidaan siirtää yhden kyseisessä jäsenvaltiossa toimivan tuomioistuimen käsiteltäväksi?
Kysymys 2 (Paikka, jossa vahinko sattui)
a.
Onko käsiteltävän asian kaltaisessa tapauksessa, jossa väitetty vahinko on aiheutunut Applen ylläpitämällä verkkoalustalla (App Store) tehtyjen sovellusten ja digitaalisten in-app-tuotteiden hankintojen seurauksena, missä yhteydessä Apple Irlanti toimii kehittäjien yksinmyyjänä ja komissionsaajana ja pidättää ostohinnasta provision (ja missä yhteydessä sekä väitetty SEUT 102 artiklassa tarkoitettu määräävän aseman väärinkäyttö että väitetty SEUT 101 artiklassa tarkoitettu kartellikiellon rikkominen ovat tapahtuneet), eikä kyseisten hankintojen tekopaikkaa voida todeta, mahdollista määrittää [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettu paikka, jossa vahinko sattui, ainoastaan käyttäjän kotipaikan nojalla vai onko tällaisessa tilanteessa olemassa myös muita liittymäperusteita, joiden nojalla toimivaltainen tuomioistuin voidaan määrittää?
b.
Onko tässä tapauksessa merkitystä sillä, että asiassa on kyse siviililain 3:305a §:n nojalla nostetuista kanteista, jotka on pannut vireille oikeushenkilö, jonka tarkoituksena on puolustaa oman oikeutensa nojalla useiden, jäsenvaltion eri tuomiopiireihin (Alankomaissa arrondissementit) sijoittautuneiden käyttäjien yhteisiä etuja?
c.
Jos kysymyksen 2a (ja/tai 2b) perusteella määritetään kyseisessä jäsenvaltiossa alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin, joka on toimivaltainen vain joidenkin kyseisessä jäsenvaltiossa olevien käyttäjien hyväksi nostettujen kanteiden osalta, kun taas saman jäsenvaltion muilla alueellisesti toimivaltaisilla tuomioistuimilla on toimivalta käsitellä muiden käyttäjien hyväksi nostettuja kanteita, onko [asetuksen N:o 1215/2012] 7 artiklan 2 alakohta esteenä sellaisen kansallisen (prosessi)oikeuden soveltamiselle, jonka mukaan asia voidaan siirtää yhden kyseisessä jäsenvaltiossa toimivan tuomioistuimen käsiteltäväksi?”
III Oikeudenkäyntimenettely unionin tuomioistuimessa
33.
Ennakkoratkaisupyyntö kirjattiin saapuneeksi unionin tuomioistuimeen 18.1.2024.
34.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet kantajina olevat säätiöt, Apple Inc. ja Apple Irlanti, Alankomaiden ja Portugalin hallitukset sekä Euroopan komissio. Portugalin hallitusta lukuun ottamatta kaikki osallistuivat 10.12.2024 pidettyyn istuntoon.
IV Asian tarkastelu
35.
Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on tutkittavanaan riita-asia, jossa kaksi useiden käyttäjien etuja puolustavaa säätiötä vaatii nostamassaan kanteessa, että Applen todetaan syyllistyneen määräävään markkina-asemaan väärinkäyttöön ja että rikkomiseen syyllistyneet yritykset velvoitetaan maksamaan vahingonkorvauksia.
36.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näyttää jo päättäneen, että sillä on oikeusriidan ratkaisemisen edellyttämä kansainvälinen toimivalta. (
12
) Se tiedustelee nyt, onko sillä lisäksi asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettu alueellinen toimivalta.
37.
Nähdäkseni on aiheellista aluksi palauttaa mieliin muutamia kyseisen artiklan, sellaisena kuin unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut, merkityksellisiä piirteitä. Sen jälkeen käsittelen kysymyksiin annettavia vastauksia kyseisten huomioiden valossa.
A
Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohta
38.
Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa säädetään erityistä toimivaltaa koskeva sääntö. Sen nojalla kantaja voi nostaa kanteen sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vahinko sattui tai saattaa sattua.
39.
Sanamuoto ”paikkakunnan – – missä vahinko sattui tai saattaa sattua” kattaa sekä ”sen paikkakunnan – –, missä vahinko ilmeni, [että sen,] missä vahingon aiheuttanut tapahtuma sattui”, silloin kun ne eivät ole samat. (
13
) Oikeuskirjallisuudessa (ja ennakkoratkaisupyynnössä) edellisestä käytetään nimitystä ”Erfolgsort” ja jälkimmäisestä ”Handlungsort”. Kantaja valitsee, kumpaa nimitystä käytetään. Tuomioistuimen tarkoituksena ei kuitenkaan ole vahingonkärsijän suosiminen. (
14
)
40.
Tällaisena erityissääntönä sitä on tulkittava suppeasti. (
15
)
41.
Erityissääntöä on lisäksi tulkittava itsenäisesti, mikä estää kansallisten oikeudellisten käsitteiden käytön ja sen, että liittymän yksilöinti riippuisi kansalliseen aineelliseen oikeuteen perustuvista arviointikriteereistä. (
16
)”Sovellettavassa kansallisessa oikeudessa säädetylle kannetyypille ominaiset seikat” eivät siis ole merkityksellisiä. (
17
)
42.
Syyt siihen, miksi unionin lainsäätäjä vahvisti asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa säädetyn perusteen, esitetään asetuksen johdanto-osan 16 perustelukappaleessa, ja niillä on keskeinen merkitys unionin tuomioistuimen tästä perusteesta tekemässä tulkinnassa: (
18
)
–
Kyseisen perusteen mukaisesti nimetyllä tuomioistuimella on erityisen läheinen liittymä riita-asiaan sillä objektiivisiin seikkoihin olevan maantieteellisen läheisyyden vuoksi. (
19
) Kyseisiä seikkoja voidaan käyttää todisteena lainvastaisuudesta ja sen seurauksista ja tällä tavoin edistää hyvää lainkäyttöä. (
20
)
–
Tämän saman läheisyyden perusteella kantaja voi vaivattomasti määrittää toimivaltaisen tuomioistuimen tapahtumien sattumisen jälkeen. (
21
) Vastaajan kannalta tällainen tuomioistuin on ennakoitavissa myös ennen tapahtumia, koska sen sijaintipaikka vastaa sen omien toimien (väitetty lainvastainen menettely) tapahtumapaikkaa. (
22
)
43.
Unionin tuomioistuimen tulkinta asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdasta merkitsee, että kyseisellä säännöksellä annetaan suoraan ja välittömästi sekä kansainvälinen että alueellinen toimivalta sen paikkakunnan tuomioistuimelle, missä vahinko sattui tai saattaa sattua. (
23
)
44.
Unionin tuomioistuimen mukaan jäsenvaltiot ”eivät voi soveltaa mainitusta 7 artiklan 2 alakohdasta johtuvista toimivallan myöntämisperusteista poikkeavia perusteita”. (
24
)
45.
Tämä on vakiintunutta oikeuskäytäntöä, jonka tueksi esitetään perusteluja (
25
) ja joka vaikuttaa lainsäädännön tarkoituksen mukaiselta. Sen hyväksyminen, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa nimetään suoraan tuomioistuin, jolla on kansainvälinen ja alueellinen toimivalta, vastaa nimittäin lainsäätäjän tarkoitusta säädöksen antamisajankohtana. Tekstiin tämän jälkeen tehdyt muutokset eivät aseta kyseenalaiseksi tätä tarkoitusta.
B
Ennakkoratkaisukysymykset 1a ja 2a
46.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikan (kysymys 1a) ja vahingon ilmenemispaikan (kysymys 2a) perusteella, millä tuomioistuimella on alueellinen toimivalta nyt käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa. Molemmissa kysymyksissä jätetään tässä vaiheessa huomiotta edustajakanteiden vaikutukseen liittyvät ongelmat (joita käsitellään kysymyksissä 1b ja 2b).
1. Paikka, jossa (väitetyn) vahingon aiheuttanut tapahtuma sattui
a) Mikä on vahingon aiheuttanut tapahtuma?
47.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lähtee siitä, että käyttäjille aiheutunut vahinko (jonka olemassaoloon ei luonnollisestikaan vielä oteta kantaa) johtuu Applen menettelystä, jonka kantajina olevat säätiöt katsovat merkitsevän SEUT 102 artiklassa tarkoitettua määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä.
48.
Niiden mukaan toiminnassa on kyse lähinnä siitä, että määräävää asemaansa hyödyntävä Apple perii kohtuuttomia provisioita App Storessa tarjottavien sovellusten kehittäjiltä. Näiden provisioiden määrä siirretään käyttäjien maksettavaksi, mikä nostaa hintaa, jonka nämä joutuvat maksamaan App Store NL:stä lataamistaan sovelluksista.
49.
On kiistatonta, että kilpailua rajoittava menettelytapa, jonka avulla yritys käyttää väärin määräävää asemaansa, voi teoriassa aiheuttaa vahinkoa. Unionin tuomioistuin viittasi tuomiossaan flyLAL-Lithuanian Airlines (
26
) kyseisen vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikkaan määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä nostetun vahingonkorvauskanteen yhteydessä.
50.
Periaate, jonka mukaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna ratkaisevana kausaaliyhteydessä olevana tapahtumana pidetään tekoja, joilla määräävän markkina-aseman väärinkäyttö toteutetaan käytännössä, vaikuttaa mielestäni yleisesti ottaen pätevältä periaatteelta, mutta sen konkretisoituminen kussakin tapauksessa vaihtelee.
51.
Soveltaessaan tätä perustetta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pitää kausaaliyhteydessä olevana tapahtumana sovellusten myyntiä App Store NL:ssä, jossa Apple toimii kehittäjien yksinmyyjänä ja edustajana ja pidättää provision käyttäjien maksamasta hinnasta. (
27
)
52.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo siis, että kansainvälinen toimivalta voi olla Alankomaiden tuomioistuimilla, koska lainvastainen toiminta vaikutti kyseisen maan markkinaan, kun otetaan huomioon, että myynti tapahtuu (myös) kyseisessä maassa.
53.
En ole täysin vakuuttunut siitä, että tämä kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman valinta olisi nyt käsiteltävän asian olosuhteissa kaikkein tarkoituksenmukaisin. (
28
) Otan kuitenkin lähtöolettamaksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen valitseman tapahtuman.
b) Missä vahingon aiheuttanut tapahtuma sattui?
54.
Sen asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetun paikan määrittäminen, missä sovellusten myynti App Store NL:n kautta tapahtui, ei ole ongelmatonta. Vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin itse katsoo myynnin tapahtuvan Alankomaissa, yhdessä kysymyksistään (2a) se myöntää, ettei ”kyseisten hankintojen tekopaikkaa voida todeta”.
55.
Totean aluksi, että tässä tilanteessa voidaan käyttää samaa ratkaisua, jonka unionin tuomioistuin on jo hyväksynyt muissa tuomioissa. Kun vahinkoa aiheuttaneen tapahtuman paikkaa on erittäin vaikeaa tai mahdotonta vahvistaa, kantaja voi asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan mukaan vaihtoehtoisesti saattaa asian vahingon ilmenemispaikan perusteella toimivaltaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi. (
29
)
56.
Tiedän, että toisissa tapauksissa unionin tuomioistuin on valinnut toisenlaisen lähestymistavan, ja säilyttääkseen asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa annetun vaihtoehdon se on hylännyt tulkinnat, joiden vuoksi kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikan määrittäminen on kantajalle suhteettoman vaikeaa tai jopa mahdotonta. (
30
) Näin ollen tarkastelen myös tätä lähestymistapaa.
57.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa seuraavaa:
–
Apple tarjoaa App Store NL:ssä erityisesti alankomaalaisille kuluttajille ja yrityksille suunnattuja sovelluksia.
–
Apple ohjaa tähän nimenomaiseen verkkokauppaan (App Store NL) sovelluksia hankkivat käyttäjät, jotka Apple-tilin tai Apple ID:n asetuksia määrittäessään ovat ilmoittaneet sijaintipaikakseen Alankomaat. (
31
)
–
Samanaikaisesti Apple rajoittaa kyseisten käyttäjien (joiden sijaintipaikka on Apple ID:n mukaisesti Alankomaissa) oikeutta käyttää muita App Storeja, jotka on tarkoitettu yleisölle muissa valtioissa.
58.
Katson, että argumentti, jolla oikeutetaan Alankomaiden (tai yleisesti minkä tahansa muun jäsenvaltion) tuomioistuinten toimivalta vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikan perusteella, ei näin ollen ole pelkästään oikeus käyttää jotakin App Storea (
32
) kyseisen jäsenvaltion alueelta käsin.
59.
Nähdäkseni kyseinen toimivallan jako on tosiasiallisesti seurausta fiktiivisestä sijaintipaikasta: iOS:n käyttäjien, jotka Apple ID:nsä mukaisesti ovat sijoittautuneet Alankomaihin, oletetaan hankkivan sovelluksensa kyseisessä maassa käyttäessään App Store NL:ää. (
33
) Käyttäjille vahinkoa aiheuttavaan ylihinnoitteluun perustuva provisio veloitetaan kyseisen Alankomaiden alueelle ”sijoittuvan” myynnin (
34
) yhteydessä.
60.
Vaikka virtuaalitilan myönnettäisiinkin olevan toisinto jäsenvaltion maantieteellisestä alueesta, (
35
) kyseisessä hankintamekanismissa ei kuitenkaan ole (ja tosiasiassa tuskin voisikaan olla) yhtä ainoaa liittymätekijää, jonka perusteella kanteet voitaisiin saattaa jonkin tietyn Alankomaiden tuomioistuimen tutkittavaksi.
61.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo nimittäin seuraavaa:
–
Ei ole olemassa selvää liittymäperustetta, jonka nojalla kanteet kuuluvat jonkin tietyn Alankomaiden tuomiopiirin tuomioistuimelle eivätkä jollekin toiselle. App Store NL on suunnattu koko Alankomaihin (se on käytettävissä koko sen alueella), eikä sen kautta tapahtuvan myynnin yhteydessä voida puhua varsinaisesti konkreettisesta paikasta, jossa tietty yksittäinen liiketoimi toteutetaan.
–
On epävarmaa, johtaisiko asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohta näissä olosuhteissa siihen, että alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin määritettäisiin kaikkien jäsenvaltion aineellisesti toimivaltaisten tuomioistuinten joukosta.
62.
Jos hyväksytään se fiktiivinen sijaintipaikka, johon edellä viittasin, voitaisiin lähtökohtaisesti väittää, että alueellinen toimivalta on sillä Alankomaiden tuomioistuimella, jonka tuomiopiirissä myynti App Store NL:n kautta tapahtuu. Toimivallan jako määräytyisi sen mukaan, missä Alankomaiden alueella se laite, jonka kautta App Store NL:ää käytetään, sijaitsee myyntihetkellä. (
36
)
63.
Tällainen ratkaisu ei kuitenkaan ole kovin käytännöllinen:
–
Yhtäältä hankintojen tekemiseen (sovellusten lataamiseen) käytetyt Applen laitteet ovat usein mobiililaitteita, ja niiden sijainti on sattumanvarainen, muuttuva ja vaikeasti todistettavissa.
–
Toisaalta se, että kukin myyntipaikka otetaan huomioon yksittäisenä osoituksena määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä Alankomaissa, voi johtaa useisiin menettelyihin kyseisessä valtiossa. (
37
)
64.
Yksi kantajina olevista säätiöistä väittää huomautuksissaan, että sekä lainvastaisen menettelyn että sen (virtuaalisen) tapahtumaympäristön vuoksi millä tahansa Alankomaiden tuomioistuimella on asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan mukainen toimivalta. (
38
)
65.
Säännöksen tulkinta, jonka mukaan siinä annetaan alueellinen toimivalta jäsenvaltion (jonka yleisöön toiminta on kohdistunut) kaikille tuomioistuimille, mainittiin julkisasiamies Jääskisen ratkaisuehdotuksessa C‑170/12. (
39
) Niissä ehdotettiin, että sen tuomioistuimen määrittämiseksi, jolla on kansainvälinen toimivalta, vahingon ilmenemispaikan perusteella otetaan huomioon internetsivuston toiminnan suuntaaminen tiettyyn jäsenvaltioon. Unionin tuomioistuin ei hyväksynyt tätä sijaintiin liittyvää perustetta.
66.
Mielestäni asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan tulkinta, jossa kansainvälisen ja alueellisen toimivallan näkökulmasta päädytään katsomaan, että jonkin jäsenvaltion kaikki tuomioistuimet voivat tulla toistensa sijaan, on kuitenkin järjenvastainen. Kyseisen säännöksen tarkoituksena on juuri määrittää konkreettisesti yksi tuomioistuin, koska sillä on erityinen maantieteellisen yhteys riita-asian kannalta merkityksellisiin tapahtumiin. (
40
)
67.
Useiden tuomioistuinten toimivaltaisuus (tai paremminkin samanaikaiset menettelyt useissa tuomioistuimissa, jotka voivat mahdollisesti tehdä keskenään epäyhtenäisiä ratkaisuja) on yleensä vältettävä ratkaisu tulkittaessa asetusta N:o 1215/2012, myös kun kyse on 7 artiklan 2 alakohdasta. (
41
)
68.
Tästä syystä unionin tuomioistuin on ratkaistavakseen saatetuissa monimutkaisissa tilanteissa pyrkinyt valitsemaan erityisesti yhden tuomioistuimen, joka on merkityksellinen tuomioistuimen toimivallan määrittämisen kannalta. Tämä ”estää sen, että usea tuomioistuin on toimivaltainen[, mikä] on yhdenmukaista sen kanssa, että – – toimivalta on luonteeltaan erityistä toimivaltaa ja että tätä on tulkittava suppeasti ja siten, että ennustettavuutta lisätään”. (
42
)
69.
Vahingon ilmenemispaikan osalta unionin tuomioistuin on hyväksynyt useat tuomioistuimet, mutta samanaikaisesti rajannut, että kukin tuomioistuin tutkii sen jäsenvaltion alueella aiheutuneen vahingon, johon se kuuluu. (
43
)
70.
Tuomioistuimen toimivallan yhtenäisyyttä on käytetty samalla perusteella (vahingon ilmenemispaikka) ratkaisuna myös sellaisista lisäkustannuksista nostetun kanteen yhteydessä, joita aiheutui useiden sellaisten tavaroiden hankkimisesta, joihin kollusiiviset yhteistoimintajärjestelyt vaikuttivat: kun tällaisia tavaroita ei hankittu yksinomaan yhden tuomioistuimen tuomiopiirissä jäsenvaltiossa, jossa markkinat (tai yhdet markkinoista), joihin kyseiset järjestelyt vaikuttivat, sijaitsevat, toimivalta on hankintojen tekijän kotipaikan tuomioistuimilla. (
44
)
71.
Näitä perusteluja ei kuitenkaan ole helppo noudattaa nyt käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa, joissa myynti ei tapahdu varsinaisessa fyysisessä tilassa, vaan digitaalisessa maailmassa. On jälleen turvauduttava fiktiivisiin sijaintipaikkoihin, jotta kyseinen myynti voidaan sijoittaa johonkin yksittäiseen paikkaan valitsemalla mahdollisista sijaintipaikoista yksi, jota käytetään vastaajan toiminnan ainoana fiktiivisenä sijaintipaikkana jäsenvaltiossa, jossa se käyttää väärin määräävää markkina-asemaansa.
72.
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna voitaisiin todeta, että sellaisen käyttäjän osalta, joka Apple ID:nsä perusteella ohjataan App Store NL:ään, kaikki myynnit kyseisen App Storen kautta tapahtuvat kyseisen käyttäjän koti- tai toimipaikassa Alankomaissa, ja käyttäjän todellinen fyysinen sijainti kyseisessä maassa kunkin myyntitapahtuman aikana jätetään huomiotta.
73.
Tällä tavoin käyttäjä (tai käyttäjien ryhmä, jonka kotipaikka on samassa tuomiopiirissä) voisi riitauttaa kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikan perusteella kotipaikkansa tuomioistuimissa hankinnat, jotka on tehty niillä markkinoilla, joihin Applen kilpailua rajoittava menettelytapa vaikutti, kyseisille markkinoille suunnatun App Storen kautta.
74.
Tämä ratkaisu edellyttäisi forum actoris ‑toimivaltaperusteen hyväksymistä, mikä on mielestäni perusteltua Applen liiketoimintastrategian perusteella. (
45
) Sen tarkoituksena ei näin ollen ole vahingonkärsijän suojeleminen. (
46
)
2. Vahingon ilmenemispaikka
75.
Vaikeudet, jotka esitin edellä sen määrittämisen osalta, missä vahingon aiheuttanut tapahtuma (tällaiseksi katsotaan sovellusten myynti käyttäjille App Store NL:ssä) sattui, ovat vähäisempiä vahingon ilmenemispaikan osalta.
76.
Käyttäjälle aiheutunut (väitetty) vahinko muodostuu lisäkustannuksista, joita hän maksaa ladatessaan sovelluksia App Storesta. Sovelluksen hinta nousee, koska kyseisen sovelluksen kehittäjät vyöryttävät Applen niiltä perimästä provisiosta aiheutuvat lisäkustannukset käyttäjien maksettavaksi.
77.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, voidaanko toimivaltaisen tuomioistuimen määrittämiseksi vahingon ilmenemispaikan perusteella käyttää liittymäperusteena käyttäjän kotipaikkaa silloin, kun ”hankintojen tekopaikkaa [ei] voida todeta”.
78.
Tulkitessaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa unionin tuomioistuin on todennut seuraavaa:
–
Vahingon, joka on ”olennaisesti seurausta lisäkustannuksista, joita on maksettu keinotekoisesti korotettujen hintojen vuoksi”, voidaan katsoa olevan ”välitön vahinko, jonka perusteella jäsenvaltion, jonka alueella se ilmeni, tuomioistuimet voivat lähtökohtaisesti olla toimivaltaisia”. (
47
)
–
”Silloin, kun markkinat, joihin kilpailua rajoittava käyttäytyminen vaikuttaa, sijaitsevat sen jäsenvaltion alueella, jossa vahinkoa väitetään tapahtuneen, on katsottava, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan soveltamista varten vahingon ilmenemispaikan on katsottava sijaitsevan tässä jäsenvaltiossa”. (
48
)
79.
Tuomioistuimen toimivalta perustuu näin ollen kahden seikan samanaikaisuuteen jossakin jäsenvaltiossa: markkinoihin, joihin vaikutukset kohdistuvat, ja paikkaan, jossa vahinko kohdistuu yksittäiseen vahingonkärsijään. Nyt käsiteltävässä asiassa markkinat (yhdet markkinoista), joihin vaikutukset kohdistuvat, ovat Alankomaissa.
80.
Vaikka lainvastainen menettely (väitetty määräävän markkina-aseman väärinkäyttö) on tapahtunut siirtämällä vahingonkärsijän omaisuutta rikkomuksen tekijälle lisäkustannusten muodossa, unionin tuomioistuin on aineellisissa asiayhteyksissä (vastakohtana virtuaalisille asiayhteyksille) hyväksynyt vahingon ilmenemispaikaksi joko tuotteen, josta lisäkustannuksia on maksettu, (
49
) hankintapaikan tai vahingonkärsijän kotipaikan. (
50
) Se on myös määrittänyt aineellisen irtaimen hankintapaikaksi niiden luovutuspaikan. (
51
)
81.
Näiden periaatteiden mukaisesti katson, että määritettäessä vahingon ilmenemispaikkaa nyt käsiteltävässä asiassa voidaan käyttää liittymäperusteena vahingonkärsijän liiketoiminta- tai kotipaikkaa Alankomaissa, jossa sijaitsevat myös markkinat, joihin määräävän aseman väärinkäyttö vaikutti.
82.
Silloin, kun vahinko perustuu lisäkustannuksiin ja käyttäjä hankkii tuotteen (jonka arvo on siitä maksettua hintaa vähäisempi) virtuaaliympäristössä, ja kyse on digitaalisesta sovelluksesta, jolla ei ole aineellista olemusta, ei mielestäni ole järkevää yrittää määrittää toimivaltaisen tuomioistuimen sijaintipaikkaa tuotteen luovutuspaikan perusteella. (
52
)
83.
Käyttäjän kotipaikkaan perustuva liittymäperuste on sitä vastoin erityisen sopiva silloin, kun – kuten nyt käsiteltävässä asiassa – vastaaja (Apple) järjestää liiketoimintansa hajauttamalla markkinat, joihin vaikutukset kohdistuvat, maiden mukaan ja yhdistää loppukäyttäjät kyseisiin markkinoihin.
84.
Totean lopuksi, että on otettava huomioon, että kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin 16.8.2023 annetussa välipäätöksessä totesi, (
53
) Apple Irlanti sisällyttää App Storen käyttöä koskeviin kuluttajasopimuksiinsa oikeuspaikkalausekkeen. Jos käyttäjällä on asuinpaikka Euroopan unionin jäsenvaltiossa, sovellettava laki ja toimivaltainen tuomioistuin määräytyvät sen maan mukaan, jossa kyseisellä käyttäjällä on vakinainen asuinpaikka. Apple on näin ollen tietoinen tästä, ja se tuskin voi väittää odottamattomiksi Alankomaissa esitettyjä vaatimuksia, jotka – vaikka ne eivät kuulu oikeuspaikkalausekkeen soveltamisalaan (sitä sovelletaan sen sopimukseen perustuvaan vastuuseen) – johtuvat suoraan App Store NL:ssa tehdyistä hankinnoista.
85.
En siis näe estettä sille, että lisäkustannusten maksamiseen liittyvän kohtuuttoman omaisuudensiirron sijaintipaikaksi markkinoilla, joihin vaikutukset kohdistuvat, määritetään vahingonkärsijän kotipaikka, johon tämä pääsääntöisesti keskittää omaisuutensa.
86.
Jos tämä ratkaisu hyväksytään, on tarpeetonta vaatia muuta liittymää, kuten sitä, että käyttäjällä on pankkitili, josta maksu veloitetaan, samassa tuomiopiirissä. Edellä kuvattujen olosuhteiden perusteella katson, että ehdotettu ratkaisu on läheisyyttä ja toimivaltasäännön ennakoitavuutta koskevien tavoitteiden mukainen.
C
Ennakkoratkaisukysymykset 1b ja 2b
1. Kanteen edustavuudella ei ole vaikutusta
87.
Mikään ei estä nostamasta edustajakanteita nyt käsiteltävän asian kaltaisissa rajat ylittävissä tilanteissa.
88.
Unionin tuomioistuin ei ole toistaiseksi käsitellyt vaikutusta, joka tämäntyyppisillä kanteilla voi olla kyseisissä tilanteissa. (
54
)
89.
Kuten olen jo todennut, asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa säädetään erityissäännöstä tuomioistuinten toimivallan rajaamiseksi sellaisten sopimukseen perustumattomia velvoitteita koskevien kanteiden yhteydessä, jotka perustuvat velallisen vastuuseen velkojaa kohtaan.
90.
Kyseinen sääntö ei ole yksinomaan velkojaa hyödyttävä henkilökohtainen etuoikeus, vaan sitä voivat käyttää muutkin henkilöt, erityisesti velkojan edustajat tai sen oikeudelliset seuraajat. (
55
) Sitä voivat käyttää myös yksittäisiä mutta yhteisiä etuja (
56
) tai yleistä etua puolustavat tahot. (
57
)
91.
Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan tarkoituksena on nimetä tuomioistuin, jolla on (kansainvälinen ja alueellinen) toimivalta ja erityinen maantieteellinen yhteys vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikkaan tai paikkaan, missä vahinko sattui.
92.
Tästä syystä on todettava, että vaikka saatavan luovuttaminen tai se, että kyseessä on ryhmäkanne, eivät estä kyseisen artiklan soveltamista, sen nojalla annettu kansainvälinen ja alueellinen toimivalta vahvistetaan joka tapauksessa edelleen vahingon aiheuttaneen toiminnan tai sen tapahtumapaikan perusteella.
93.
Mielestäni tämä toteamus pätee myös kanteisiin, joita yksiköt nostavat oikeusjärjestyksessä niille annetun oman oikeutensa nojalla, toisin sanoen riippumatta valtuutuksesta tai siirtämisestä, tarkoituksenaan saada korvausta yksittäisistä vahingoista. Tämän tueksi voidaan esittää kaksi väitettä:
–
Edustajakanteen nostavan yhteisön prosessuaalinen oikeus ei ensinnäkään tosiasiallisesti muuta oikeusriidan kohdetta. Se pyrkii viime kädessä saamaan yksilöllisen korvauksen kullekin oikeussubjektille, jota asia koskee suoraan. Ryhmäkanteen taustalla olevat yksittäiset vaatimukset eli oikeus korvaukseen ja korvauksen määrä on vahvistettava lopuksi erikseen kunkin vahingonkärsijän osalta (tarvittaessa saman tuomioistuimen valvonnassa, joka toteaa kyseisen oikeuden).
–
Toiseksi on todettava, että sen paikan määrittäminen, missä vahinko sattui, ei voi riippua siviilioikeudelliseen vastuuseen aineellisesti sovellettavasta laista, (
58
) eikä se myöskään voi riippua tarkastellun jäsenvaltion mukaan vaihtelevista prosessuaalisista järjestelyistä.
94.
Vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikan tuomioistuinten toimivalta perustuu lainvastaiseen menettelyyn, joka on sama riippumatta siitä, kuka senhetkinen velkoja on tai kuka toimii kantajana. Vahingonkorvausvaatimus ei menetä liittymää paikkaan, missä vahinko sattui, saatavan siirron seurauksena tai koska kolmas osapuoli ottaa vastatakseen sen puolustamisesta jonkin oikeussäännön nojalla. Myös vahingon aiheuttanut tapahtuma on sama, ja todisteet ovat edelleen siellä, missä ne ovat aina olleet.
95.
Ennustettavuutta koskevan näkökohdan noudattaminen on esteenä sille, että saman vahingon aiheuttaneen tapahtuman osalta toimivaltainen tuomioistuin vaihtelisi sen mukaan, onko kantajana intressinhaltija, sen seuraaja vai (kyseisen haltijan tai kyseisten etujen) edustaja.
96.
On siis todettava, että edustajakanteita nostava yksikkö voi (asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan nojalla) esittää vaatimuksensa vain yhdessä tuomioistuimessa, jos vahinko a) joko on ainoa vahinko, joka on tapahtunut, tai saattaa tapahtua, kyseisen tuomioistuimen tuomiopiirissä, b) tai kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat tapahtuvat kyseisessä tuomiopiirissä (toisin sanoen kaikki ne seikat, jotka vaikuttavat edustetun intressin lopullisiin haltijoihin).
97.
Myönnän, että kyseinen vaatimus vähentää jäsenvaltioiden edustajakannejärjestelmän hyödyllisyyttä silloin, kun kansallinen lainsäätäjä on päättänyt, ettei se nimeä yhtä tuomioistuinta, jolla on vain yksi tuomiopiiri koko alueella, tutkimaan tämäntyyppisiä kanteita. (
59
)
98.
Kunkin kansallisen tuomioistuimen toimivallan rajat nimittäin velvoittavat oikeutetun yksikön rajaamaan edustajakanteen objektiivisen ja subjektiivisen ulottuvuuden sijoittamalla asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetun paikan, missä vahinko sattui, kunkin kyseisen tuomioistuimen tuomiopiiriin. (
60
) Kyseessä olevien etujen laajempi puolustaminen, joka kattaisi saman valtion muissa tuomiopiireissä sattuneet tapahtumat ja vahingot, edellyttäisi oikeudenkäyntien lisäämistä kyseistä alueellista toimivaltaa vastaavalla tavalla.
99.
Voidaan väittää, ettei kyseinen ratkaisu sovi hyvin yhteen edustajakanteiden logiikan kanssa, koska niissä ei oteta huomioon riita-asian ja asiaa käsittelevän tuomioistuimen läheisyyttä, vaan puolustettavien etujen samanlaisuus. Vaikka kyseinen ratkaisu vaikuttaisi epätyydyttävältä, se kuitenkin perustuu asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan soveltamiseen skenaarioon, jonka sääntöjä ei ole muutettu niiden mukauttamiseksi uuteen todellisuuteen (edustajakanteisiin).
100.
Nykyisten sääntöjen mukaan (
61
) oikeutetun yksikön, joka haluaa nostaa vain yhden edustajakanteen, jossa vaaditaan vahingonkorvausta sellaisista eri puolilla Alankomaita tapahtuvista rikkomisista, joiden vaikutukset kohdistuvat useisiin saman maan tuomiopiireihin, ja joka nostaa kanteensa sellaista vastaajaa vastaan, jolla on kotipaikka toisessa jäsenvaltiossa, on nostettava kanteensa tässä viimeksi mainitussa valtiossa. (
62
)
101.
Ongelmat, joita edustajakanteisiin liittyi rajat ylittävissä yhteyksissä, olivat tiedossa asetuksen N:o 1215/2012 uudelleenlaadinnan aikana (2012). Koska tuolloiset kansalliset mallit poikkesivat toisistaan, asetukseen päätettiin lopulta olla sisällyttämättä erityissääntöjä odotettaessa kyseisen alan lainsäädännön kehittymistä. (
63
)
102.
Tätä kehitystä on jo tapahtunut, mutta se ei ole johtanut tuomioistuimen kansainvälisen toimivallan määräytymistä koskevien sääntöjen muuttamiseen. (
64
) Kuten jäljempänä korostan, direktiivillä 2020/1828 ei muutettu asetusta N:o 1215/2012 (vaikka direktiivin 2020/1828 antaminen olisi tarjonnut siihen oivallisen tilaisuuden).
103.
Katson lopuksi, että ennakkoratkaisukysymyksiin 1b ja 2b on vastattava, että unionin oikeuden nykytilassa asetuksen N:o 1215/2012 tulkinta ei vaihtele sen mukaan, onko kanteen nostanut yksikkö, jolla on kansallisen lainsäädännön mukaan oikeus nostaa omissa nimissään edustajakanteita useiden käyttäjien etujen puolustamiseksi.
2. Direktiivi 2020/1828
104.
Direktiiviä 2020/1828 ei sovelleta nyt käsiteltävässä asiassa (
65
) ajallisin perustein (se koskee vain 25.6.2023 alkaen nostettuja kanteita) eikä aineellisin perustein (kilpailusääntöjen rikkomisen perusteella nostetut edustajakanteet eivät lähtökohtaisesti kuulu sen soveltamisalaan).
105.
Vaikka en vähättele tämän direktiivin tehokkaan vaikutuksen vahvistamista koskevan tavoitteen merkitystä, (
66
) en ole vakuuttunut siitä, että kyseinen tavoite oikeuttaa tulkinnan, joka vääristää erityistä toimivaltasääntöä kuvatussa määrin.
106.
Vastaavasti on muistutettava, että ”unionin oikeuden eri toimien välisen johdonmukaisuuden varmistaminen ei saa kuitenkaan missään tapauksessa johtaa siihen, että toimivaltaa koskevan asetuksen säännöksille annetaan sen järjestelmälle ja tavoitteille vieras tulkinta”. (
67
)
107.
Direktiivillä 2020/1828 ei tehty muutoksia asetukseen N:o 1215/2012. Kyseisellä direktiivillä ei myöskään sen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti ”rajoiteta niiden unionin sääntöjen soveltamista, jotka koskevat kansainvälistä yksityisoikeutta, erityisesti tuomioistuimen toimivaltaa ja siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa annettujen tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa – –”. (
68
)
108.
Vastaavasti direktiivin 2020/1828 johdanto-osan 21 perustelukappaleessa selitetään, että ”nykyisiä unionin oikeuden säännöksiä olisi sovellettava tässä direktiivissä edellytettyyn edustajakanteita koskevaan menettelymekanismiin”.
109.
Unionin lainsäätäjä on halunnut sisällyttää edustajakanteet tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa koskevien nykyisten sääntöjen soveltamisalaan. Kyseessä ei varsinaisesti ole lainsäädännön aukko, joka tulkitsijalla on lupa täyttää, vaan tarkoituksellinen poissulkeminen, jonka lainsäätäjä on halunnut säilyttää.
110.
Jäsenvaltioiden on saatettava direktiivi 2020/1828 asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä. Sen tehdessään niiden on ollut otettava tai on tulevaisuudessa otettava huomioon, että siinä viitataan tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa koskeviin asetuksen N:o 1215/2012 sääntöihin tekemättä niihin muutoksia.
111.
Olen jo todennut, että tietoisina asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan vaikutuksista nyt käsiteltävän kaltaisiin asioihin jotkin jäsenvaltiot ovat päättäneet vahvistaa vain yhden alueellisen tuomiopiirin (ja vain yhden toimivaltaisen tuomioistuimen) tällaisten kanteiden osalta. (
69
)
112.
Näyttää siltä, että muut jäsenvaltiot, kuten Alankomaat, ovat päättäneet säätää jälkeenpäin tehtävistä korjaavista toimenpiteistä, tosin vain useiden toisiinsa liittyvien kanteiden nostamista varten. Tarkastelen jäljempänä tätä mahdollisuutta, johon viitataan ennakkoratkaisukysymyksissä 1c ja 2c
3. Toissijaisesti: kanteen edustavuuden vaikutusten hyväksyminen
113.
Jotkut asianosaiset ja väliintulijat esittävät ehdotuksia asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan vaihtoehtoisiksi tulkinnoiksi helpottaakseen edustajakanteiden toteuttamista käytännössä. (
70
) Näistä ehdotuksista voidaan tiivistetysti todeta seuraavaa:
–
Niissä ehdotetaan kanteen nostavan yksikön kotipaikan huomioon ottamista. (
71
)
–
Niissä puolletaan sen paikkakunnan valitsemista oikeuspaikaksi, jossa yksi tai useampi asianomainen osapuoli voi nostaa kanteen. (
72
)
–
Niiden mukaan kaikilla Alankomaiden tuomioistuimilla on yhtäläinen toimivalta tutkia edustajakanne. (
73
)
–
Niissä rajataan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan soveltamisala kansainväliseen toimivaltaan ja viitataan kansalliseen oikeuteen alueellisesti toimivaltaisen tuomioistuimen nimeämiseksi. (
74
)
114.
Mielestäni kyseiset ehdotukset ovat jossain määrin ristiriidassa asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan vakiintuneen tulkinnan taustalla olevien perusperiaatteiden kanssa. (
75
)
115.
Analysoin niitä erikseen ja sisällytän ensimmäiseen ryhmään Alankomaiden hallituksen, Stichting App Stores Claims ‑säätiön ja komission ehdotukset. Toisessa ryhmässä tarkastelen Stichting Right to Consumer Justice ‑säätiön ehdotuksia.
a) Edustajakanteiden nostamiseen oikeutetun yksikön kotipaikka ja paikkakunta, jossa yksi tai useampi asianomainen henkilö voi nostaa kanteen
116.
Ratkaisu, jossa (edustajakanteen nostamiseen) oikeutetun yksikön kotipaikka otetaan huomioon, erottaa toisistaan tuomioistuimen kansainvälistä ja alueellista toimivaltaa koskevat perusteet: kyseinen kotipaikka ei ole kansainvälisen toimivallan perusteena asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa sovellettaessa. Tällaisen tulkinnan hyväksyminen merkitsisi, että kyseisen säännöksen tarkoituksena olisi tehtävien jakaminen saman tuomiopiirin tuomioistuinten välillä, mikä on tuomioistuimen kansainvälisen toimivallan antamisesta riippumaton ja erillinen tarkoitus.
117.
Näin esitetyssä ehdotuksessa
–
vahvistettaisiin oikeuspaikka (forum actoris), jolla ei ole liittymää riita-asian tosiseikkoihin ja jonka kantajana oleva yksikkö voisi valita strategisesti kunkin yksittäisen kanteen osalta. Tämä riski kasvaa, jos yksikkö perustetaan – kuten toisinaan tapahtuu – erityisesti edustajakanteen nostamista varten
–
annettaisiin toimivalta tuomioistuimelle, jota vastaaja ei ole voinut ennakoida ennen oikeudenkäyntiä (
76
) (koska kantajana olevalle yksikölle itsessään ei ole aiheutunut mitään vahinkoa) ja jonka läheisyyttä vastaajan kanssa (
77
) ei ole varmistettu millään tavalla.
118.
Komissio esittää ehdotuksessaan, (
78
) että edustajakanteen nostava yksikkö voisi valita tuomioistuimen ja että olisi riittävää, että kyseisellä tuomioistuimella olisi alueellinen toimivalta vähintään yhden henkilön tai joidenkin henkilöiden osalta, jotka kuuluvat ryhmään, jonka etuja kyseinen yksikkö edustaa.
119.
Näin ilmaistuna komission ehdotuksessa erotetaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tuomioistuimen kansainvälisen toimivallan määrittäminen alueellisen toimivallan määrittämisestä. Siinä vahvistetaan oikeuspaikka, jonka kantajana oleva yksikkö voi päättää vapaasti ilman muita rajoituksia kuin se, että kyseessä on paikka, jossa vähintään yksi asianomaisista henkilöistä tai henkilöryhmistä voisi nostaa yksittäisen kanteensa vahingon ilmenemispaikan perusteella.
120.
Edustajakanteen yhteneväisten osatekijöiden osalta on todettava, ettei nimetyn tuomioistuimen ja todisteiden välillä ole sen läheisempää tai vähemmän läheistä liittymää kuin millä tahansa muulla tuomioistuimella voisi olla. Toisistaan erotettavien osatekijöiden osalta läheisyys on varmaa vain konkreettisen vahingon, jonka perusteella alueellinen toimivalta määritetään, vahingonkärsijänä olevan asianomaisen osapuolen osalta. Samoja toteamuksia voidaan soveltaa siltä osin kuin on kyse ennakoitavuudesta vastaajan kannalta. (
79
)
121.
Kumpikin näistä kahdesta ehdotuksesta johtaa viime kädessä erityistä toimivaltaa koskevan säännön merkittävään muuttamiseen ja sen myötä unionin lainsäätäjän asetuksessa N:o 1215/2012 säätämän etujen välisen tasapainon muuttamiseen, mihin tulkitsija ei mielestäni ole oikeutettu. (
80
)
122.
Vaikka kummassakaan ehdotuksessa ei näennäisesti torjuta sellaisen tuomioistuimen nimeämistä, jolle on ominaista sen liittymä riita-asiaan, (
81
) niissä luodaan tosiasiallisesti uusia alueellisen toimivallan määrittämisperusteita.
123.
Tällaiset (uudet) perusteet ovat lähtöisin hyvän oikeudenhoidon tavoitteesta, jonka ei katsota tarkoittavan todisteiden hankkimisen, arvioinnin tai todistelun helppoutta, vaan yhdenmukaisten etujen tehokasta prosessuaalista hallinnointia. Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdalla ei kuitenkaan sinänsä pyritä tähän viimeksi mainittuun tavoitteeseen. (
82
)
b) Minkä tahansa Alankomaiden tuomioistuimen alueellinen toimivalta tai viittaaminen kansalliseen oikeuteen
124.
Stichting Right to Consumer Justice ‑säätiö väittää, että nyt käsiteltävän asian olosuhteissa kaikilla Alankomaiden tuomioistuimilla on yhtäläinen toimivalta tutkia edustajakanne. Se ehdottaa toissijaisesti, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 kohdan merkitys rajataan koskemaan kansainvälisesti toimivaltaisen tuomioistuimen määrittämistä.
125.
Olen jo hylännyt paradoksaalisena säännön tulkitsemisen siten, että siinä annettaisiin valikoimattomasti kansainvälinen ja alueellinen toimivalta kaikille jonkin jäsenvaltion tuomioistuimille. (
83
)
126.
Ehdotuksella alueellisen toimivallan jakoa koskevan päätöksenteon palauttamisesta jäsenvaltioille on suurempi merkitys. Jos se hyväksyttäisiin, asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 kohtaa voitaisiin edelleen käyttää (ehdotus ei rajoita kantajan valinnanmahdollisuuksia vastaajan kotipaikan tuomioistuimeen) edustajakanteiden kaltaisessa yhteydessä, josta ei säädetä asetuksessa N:o 1215/2012; myös este kyseisen menettelymekanismin, jonka käyttöä unionin lainsäätäjä edistää, käytöltä poistuisi.
127.
Kyseinen ehdotus poikkeaa kuitenkin artiklan tavanomaisesta tulkinnasta, jonka tueksi on esitetty vankkoja perusteita. (
84
) Tästä syystä se on mahdollisuus, jota voidaan tarkastella vain de lege ferenda. (
85
)
D
Ennakkoratkaisukysymykset 1c ja 2c
128.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohta ”esteenä sellaisen kansallisen (prosessi)oikeuden soveltamiselle, jonka mukaan asiat voidaan siirtää yhden – – jäsenvaltiossa toimivan tuomioistuimen käsiteltäväksi”, kahdessa tapauksessa:
–
Kun ”toimivaltaa ei anneta kyseisessä jäsenvaltiossa vain yhdelle vaan usealle alueellisesti toimivaltaiselle tuomioistuimelle” (kysymys 1c).
–
Kun ”määritetään kyseisessä jäsenvaltiossa alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin, joka on toimivaltainen vain joidenkin kyseisessä jäsenvaltiossa olevien käyttäjien hyväksi nostettujen kanteiden osalta, kun taas saman jäsenvaltion muilla alueellisesti toimivaltaisilla tuomioistuimilla on toimivalta käsitellä muiden käyttäjien hyväksi nostettuja kanteita” (kysymys 2c).
129.
Nämä kysymykset voisivat olla hypoteettisia, kun otetaan huomioon, että molemmat Applea vastaan nostetut kanteet on nostettu samassa ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa. (
86
) Mielestäni vastauksesta voi kuitenkin olla hyötyä kyseiselle tuomioistuimelle sen oman toimivallan vahvistamiseksi.
130.
Unionin tuomioistuin on todennut, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohta ”ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio päättää antaa tietyntyyppiset oikeusriidat yhden ainoan tuomioistuimen käsiteltäväksi, jolla näin ollen on yksinomainen toimivalta siitä riippumatta, mikä vahingon ilmenemispaikka tässä jäsenvaltiossa on”. (
87
)
131.
Tämä ratkaisu selittyy sillä, että asetuksessa N:o 1215/2012 ei velvoiteta perustamaan tuomioistuimia vahingon ilmenemispaikkoihin (
88
) ja että kansallisten tuomioistuinten tuomiopiirin rajojen määrittäminen kuuluu lähtökohtaisesti jäsenvaltioiden organisatoriseen toimivaltaan. (
89
)
132.
Erityisesti ”myös kilpailuoikeuden rikkomisesta nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin sovellettavien sääntöjen tekninen monitahoisuus voi puoltaa toimivallan keskittämistä”. (
90
)
133.
Kun nämä toteamukset otetaan huomioon, ei mielestäni ole estettä sille, että Alankomaiden lainsäädännössä vahvistetaan ennakolta, että vain yksi tuomioistuin tutkii kaikki kilpailuoikeuden rikkomisesta aiheutuneista vahingoista nostetut edustajakanteet.
134.
Ennakkoratkaisupyynnöstä kuitenkin ilmenee, ettei Alankomaiden lainsäädännössä säädetä tästä. Siviiliprosessilain 220 §:ssä (
91
) nähdäkseni sallitaan se, että eri tuomioistuimissa vireillä olevat menettelyt yhdistetään jälkeenpäin kanteen alun perin tutkivan tuomioistuimen käsiteltäviksi.
135.
Näin ollen keskittämistä koskevalla säännöllä ei yhdistetä asioita vain yhden jäsenvaltion tuomioistuinlaitoksen toimivaltaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi (joka on lisäksi erikoistunut aineellisin perustein), vaan sen tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka on alun perin valittu useista tuomioistuimista tutkimaan asia.
136.
Asetuksen N:o 1215/2012 tarkoituksena ei ole yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden prosessioikeutta, vaan jakaa tuomioistuimen toimivalta ratkaista siviili- ja kauppaoikeudelliset asiat. (
92
) Kansallisen prosessioikeuden soveltaminen ei kuitenkaan saa heikentää kyseisen asetuksen tehokasta vaikutusta. (
93
)
137.
Lähtökohtaisesti kansallinen sääntö, jolla oikaistaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan soveltamisen tulosta keskittämällä jälkeenpäin vain yhteen tuomioistuimeen toimivaltaisissa tuomioistuimissa vireillä olevat asiat kyseisen säännöksen nojalla, ei ole sen tehokkaan vaikutuksen mukainen.
138.
Vaikka kuuluminen samaan kansalliseen oikeusjärjestykseen voi vähentää tuomioistuimen toimivaltaa koskevaan sääntöön tehdyn oikaisun vaikutusta, on totta, että tuomioistuin, joka tutkii toisen vaatimuksen ja sitä seuraavat vaatimukset, ei enää ole se, joka on nimetty kutakin vaatimusta koskevan erityisen maantieteellisen liittymänsä vuoksi.
139.
Keskittämistä koskevalla säännöllä voidaan kuitenkin tietyissä olosuhteissa edistää hyvää oikeudenhoitoa, jolla tarkoitetaan muun muassa a) menettelyjen hallinnoinnin optimointia, b) ajan ja kokonaiskustannusten säästöä ja c) epäjohdonmukaisten tai ristiriitaisten ratkaisujen riskin vähentämistä. (
94
) Nämä tavoitteet kuuluvat asetuksen N:o 1215/2012 soveltamisalaan. (
95
)
140.
En sulje pois kyseisten tekijöiden esiintymistä yhdessä silloin, kun samanaikaiset menettelyt ovat seurausta edustajakanteiden nostamisesta: näin ollen kyseisissä tapauksissa on pääsääntöisesti niin, että mahdollisimman rationaalisesti järjestetyn lainkäytön yleinen etu on etusijalla kunkin erillisen menettelyn asianosaisten etuun nähden.
141.
Pelkästään se, että samanaikaisissa menettelyissä käsitellään edustajakanteita, ei itsessään riitä oikeuttamaan menettelyjen keskittämistä. (
96
) Näin ollen kukin yksittäinen asia edellyttää edellä mainittujen etujen punnintaa, mikä on kansallisen tuomioistuimen tehtävä sen osoittamiseksi – toistan – että menettelyjen keskittäminen on paras ratkaisu hyvän lainkäytön kannalta. (
97
)
V Ratkaisuehdotus
142.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa rechtbank Amsterdamille seuraavasti:
Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa
on tulkittava siten, että
–
jos vahingon aiheuttaneeksi tapahtumaksi hyväksytään (määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koskevassa tapauksessa, jossa erityisesti koko tietylle jäsenvaltiolle suunnatulla verkkoalustalla kaupan pidettyjen sovellusten hinnasta peritään provisio) tällaisten sovellusten myynti, tämän tapahtuman paikka voi sijaita sovelluksia hankkivan käyttäjän kotipaikassa kyseisen jäsenvaltion alueella.
–
vahingon ilmenemispaikka voi olla sama kuin käyttäjän, johon määräävän markkina-aseman väärinkäytön seuraukset kohdistuvat hänen maksaessaan lisäkustannuksia sovellusten hankkimisen yhteydessä, kotipaikka kyseessä olevilla markkinoilla.
–
unionin oikeuden nykytilassa asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan tulkinta ei vaihtele sen mukaan, onko kanteen nostanut yksikkö, jolla on kansallisen lainsäädännön mukaan oikeus nostaa edustajakanteita, joihin voi sisältyä korvausvaatimuksia, useiden käyttäjien etujen puolustamiseksi, mutta ei heidän nimissään.
–
asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaan perustuvan kansainvälisen ja alueellisen toimivallan antaminen jäsenvaltion tuomioistuimelle on yhteensopivaa sellaisen kansallisen säännön kanssa, jonka mukaan tuomioistuin voi luopua toimivallastaan sellaisen toisen tuomioistuimen hyväksi, jolla on jo tutkittavanaan vastaava kanne, silloin, kun mainittu sääntö on hyvän lainkäytön tavoitteen mukainen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: espanja.
(
2
)	Stichting Right to Consumer Justice- ja Stichting App Stores Claims ‑säätiöt (jäljempänä kantajina olevat säätiöt).
(
3
)	Käytän Apple Inc:stä ja Apple Distribution International Ltd:stä (jäljempänä Apple Irlanti) yhdessä vain nimitystä ”Apple”.
(
4
)	Käytän tätä ilmausta, koska se sisältyy kuluttajien yhteisten etujen suojaamiseksi nostettavista edustajakanteista ja direktiivin 2009/22/EY kumoamisesta 25.11.2020 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin (EU) 2020/1828 (EUVL 2020, L 409, s. 1). Kuten jäljempänä totean, kyseistä direktiiviä ei sovelleta pääasiaan.
(
5
)	Wet afwikkeling massaschade in collectieve actie, jäljempänä WAMCA.
(
6
)	Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2012, L 351, s. 1).
(
7
)	Tosiasiallisesti ostaja hankkii käyttöluvan sovelluksiin.
(
8
)	Tässä ratkaisuehdotuksessa viittaan sovelluksiin ja niiden sisältämiin digitaalisiin tuotteisiin yleisellä ilmaisulla ”sovellukset” ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tavoin.
(
9
)	Ennakkoratkaisupyynnön 4.9 kohta.
(
10
)	Ennakkoratkaisupyynnön 4.12 kohta. Apple sen sijaan väitti istunnossa, että käyttäjä yhdistetään tiettyyn App Storeen hänen valitsemansa maksutavan perusteella ja että tämän maksutavan on oltava Applen hyväksymä.
(
11
)	Stichting Right to Consumer Justice ‑säätiö katsoo Applen myös tehneen SEUT 101 artiklassa tarkoitetun kollusiivisen sopimuksen (vertikaalinen määrähinnoittelu). Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo kuitenkin, ettei kyseistä artiklaa voida soveltaa, koska säätiö ei ole täsmentänyt, minkä seikkojen perusteella kollusiivinen sopimus voitaisiin osoittaa (ennakkoratkaisupyynnön 6.10 kohta).
(
12
)	Elokuun 16. päivänä 2023 annetun välipäätöksen 6.24, 6.25 ja 6.35–6.37 kohta.
(
13
)	Tuomio 30.11.1976, Bier (21/76, EU:C:1976:166, 19 kohta). Vahingon tapahtumapaikan jakaminen vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikkaan ja paikkaan, jossa vahinko sattui, selittyy sillä, että muussa tapauksessa se, että vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikka on tavallisesti sama kuin vastaajan kotipaikka, tekisi tyhjäksi erityistä toimivaltaa koskevan säännön tehokkaan vaikutuksen. Kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikan ja vahingon ilmenemispaikan erottaminen toisistaan ei näin ollen ole välttämätöntä tulkittaessa 7 artiklan 2 alakohtaa.
(
14
)	Tuomio 25.10.2012, Folien Fischer ja Fofitec (C‑133/11, EU:C:2012:664, 46 kohta) ja tuomio 16.1.2014, Kainz (C‑45/13, EU:C:2014:7, 31 kohta; jäljempänä tuomio Kainz).
(
15
)	Mm. tuomio 22.2.2024, FCA Italy ja FPT Industrial (C‑81/23, EU:C:2024:165, 23 kohta; jäljempänä tuomio FCA Italy ja FPT Industrial).
(
16
)	Tuomio 19.9.1995, Marinari (C‑364/93, EU:C:1995:289, 18 kohta); tuomio 16.5.2013, Melzer (C‑228/11, EU:C:2013:305, 34 ja 35 kohta) ja tuomio 10.3.2022, BMA Nederland (C‑498/20, EU:C:2022:173, 38 kohta; jäljempänä tuomio BMA Nederland).
(
17
)	Tuomio BMA Nederland, 38 kohta.
(
18
)	Kyseinen peruste mahdollistaa myös yhdenmukaisuuden asiaan sovellettavien aineellisten säännösten kanssa unionin oikeuden mukaisesti. Unionin tuomioistuin käyttää tätä yhdenmukaisuutta, joka on joidenkin sen tuomioiden mukaan sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II) 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (EUVL 2007, L 199, s. 40) johdanto-osan seitsemännestä perustelukappaleesta johtuva vaatimus, tulkinnan osatekijänä: ks. tuomio 9.7.2020, Verein für Konsumenteninformation (C‑343/19, EU:C:2020:534, 39 kohta) tai tuomio 15.7.2021, Volvo ym. (C‑30/20, EU:C:2021:604, 32 kohta; jäljempänä tuomio Volvo). On kuitenkin muistutettava, ettei oikeuspaikan (forum) ja lain (ius) vastaavuus ole asetuksen N:o 1215/2012 tulkinnan ensisijainen tavoite ja että johdonmukaisuus sovellettavaa lakia koskevien säädösten kanssa ei missään tapauksessa voi johtaa siihen, että asetuksen säännöksille annetaan sen järjestelmälle ja tavoitteille vieras tulkinta: tuomio Kainz, 20 kohta ja tuomio 3.10.2019, Petruchová (C‑208/18, EU:C:2019:825, 63 kohta).
(
19
)	Eli muihin kuin riita-asian asianosaisiin liittyviin seikkoihin. Eri asia on, että usein vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikka on sama kuin vastaajan kotipaikka; usein on myös niin, että vahingon ilmenemispaikka on samalla vahingonkärsijän kotipaikka, jolloin hänen kotipaikkansa tuomioistuin on toimivaltainen (forum actoris). Silloin, kun tosiseikat, joista tapahtuma muodostuu, eivät ole aineellisia, unionin tuomioistuin on määrittänyt kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikan tai paikan, jossa vahinko sattui, henkilökohtaisten tekijöiden perusteella: internetin yhteydessä se ottaa huomioon vahingonkärsijän pääintressien keskuksen sen paikkakunnan perusteella, missä vahinko sattui, 25.10.2011 annetussa tuomiossa eDate Advertising ym. (C‑509/09 ja C‑161/10, EU:C:2011:685; jäljempänä tuomio eDate Advertising ym.), tai rikkomuksen tekijän sijoittautumispaikan sen paikkakunnan perusteella, jossa vahingon aiheuttanut tapahtuma sattui, 19.4.2012 annetussa tuomiossa Wintersteiger (C‑523/10, EU:C:2012:220; jäljempänä tuomio Wintersteiger).
(
20
)	Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan yhteydessä sen yksi ominaispiirre on hyvän oikeudenkäytön samastaminen prosessin tehokkaaseen järjestämiseen (sen ansiosta, että vahingonkorvausvastuun edellytyksiä koskevien todisteiden vastaanottaminen ja arviointi on helppoa nimetyn tuomioistuimen ja riita-asian läheisyyden vuoksi): mm. tuomio Kainz, 27 kohta; tuomio Wintersteiger, 31–33 kohta; tuomio 24.11.2020, Wikingerhof (C‑59/19, EU:C:2020:950, 37 kohta) ja tuomio FCA Italy ja FPT Industrial, 24 ja 25 kohta.
(
21
)	Esim. tuomio eDate Advertising ym., 50 kohta; tuomio 28.1.2015, Kolassa (C‑375/13, EU:C:2015:37, 56 kohta); tuomio 17.10.2017, Bolagsupplysningen ja Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:766, 35 kohta) ja tuomio 12.5.2021, Vereniging van Effectenbezitters (C‑709/19, EU:C:2021:377, 33 kohta).
(
22
)	Ks. viittaukset alaviitteessä 21.
(
23
)	Tuomio Volvo, 33 kohta.
(
24
)	Tuomio Volvo, 34 kohta.
(
25
)	Ne esitetään tiivistetysti julkisasiamies Richard de la Tourin ratkaisuehdotuksessa Volvo ym. (C‑30/20, EU:C:2021:322, 38–47 kohta).
(
26
)	Tuomio 5.7.2018, flyLAL-Lithuanian Airlines (C‑27/17, EU:C:2018:533, 51 ja 52 kohta; jäljempänä tuomio flyLAL-Lithuanian Airlines).
(
27
)	Ennakkoratkaisupyynnön 6.8 ja 6.9 kohta.
(
28
)	Voi olla liian yksinkertaistavaa pitää määräävän markkina-aseman väärinkäyttönä myyntiä loppukäyttäjälle App Store NL:ssä. Vaikka haitalliset vaikutukset, joita vaatimukset koskevat, kohdistuvat varmasti käyttäjiin, (väitetty) määräävän markkina-aseman väärinkäyttö kohdistuu kehittäjiin, kun niille, jotka haluavat tarjota iOS-käyttöjärjestelmässä toimivia palveluita, asetetaan ehtoja yksipuolisesti. Näihin ehtoihin kuuluvat IAP-maksujärjestelmän käyttö ja provisio, jonka Apple pidättää iOS:n käyttäjien kehittäjille maksamasta (ja näiden käyttäjien maksettavaksi siirtämästä) hinnasta. Mielestäni voidaan väittää, että tällainen ehtojen asettaminen on vahingon aiheuttanut tapahtuma, jonka perusteella tuomioistuimen toimivalta määritetään. Myönnän, että olosuhteista riippuen loppukäyttäjien ei välttämättä ole yksinkertaista määrittää kyseisen paikan sijaintia. Tämä ongelma on kuitenkin nähdäkseni ratkaistavissa: viittaan tässä yhteydessä 21.5.2015 annetun tuomion CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335; jäljempänä tuomio CDC Hydrogen Peroxide) 44 kohtaan.
(
29
)	Tuomio 27.10.1988, Réunion européenne ym. (C‑51/97, EU:C:1998:509, 33 kohta), joka koskee paikkaa, jossa tavaroiden vahingoittuminen merikuljetuksen aikana sattuu.
(
30
)	Tuomio 5.9.2019, AMS Neve ym. (C‑172/18, EU:C:2019:674, 51 kohta), joka koskee ”aluetta, jolla vastaaja on päättänyt aloittaa mainosten ja tarjousten julkaisemisen internetissä ja aloittanut tekniset toimet sitä varten” tiettyjen tuotteiden osalta. Tuomion Wintersteiger 34–38 kohdassa se hyväksyi tämän saman perusteen, mutta ei kuitenkaan määrittänyt konkreettiseksi paikaksi palvelimen sijaintipaikkaa sen ”epäselvän sijainnin” vuoksi, vaan piti sen sijaan parempana vaihtoehtona vastaajan sijoittautumispaikkaa.
(
31
)	Tämä tieto paljastaa mielestäni Applen halun suunnata toimintansa maahan eikä yleisesti alankomaalaisten yhteisölle, joka voisi olla hajautuneena useisiin valtioihin tai jopa useille mantereille.
(
32
)	Kuten 16.8.2023 annetun välipäätöksen 6.24 kohdasta näyttää ilmenevän.
(
33
)	Mihin heidät käytännössä pakotetaan, kun otetaan huomioon, että kerran luodun ID:n muuttaminen on hankalaa. Tällä liiketoimintamallilla Apple tekee omasta toiminnastaan pirstaleista erottaessaan markkinat toisistaan. Vastaavasti se helpottaa sen tuomioistuimen määrittämistä, jolla on kansainvälinen toimivalta, ja kyseisen toimivallan ulottuvuuden rajaamista.
(
34
)	Pääsääntöisesti sovellus on käytettävissä vain hetken kuluttua siitä, kun käyttäjä on maksanut sen hinnan (korotettuna provisiolla).
(
35
)	Vastaavuus ei ole täydellinen, ja siksi voidaan mielestäni puhua fiktiivisestä sijaintipaikasta. Hankintojen teko App Store NL:stä verkossa on teknisesti mahdollista myös niille Alankomaissa asuville käyttäjille, jotka ovat Apple ID:nsä asetuksia määrittäessään ilmoittaneet maakseen kyseisen jäsenvaltion, mutta ovat väliaikaisesti poistuneet sieltä. Myös sellaisten käyttäjien, joiden asuinpaikka ei ole Alankomaissa, on silti mahdollista ilmoittaa kyseinen jäsenvaltio Apple ID:ssään. Ennakkoratkaisupyynnössä ei käsitellä näitä tapauksia: sen 6.15 ja 6.18 kohdasta, jotka koskevat vahingon ilmenemispaikkaa, voidaan päätellä, että siinä keskitytään käyttäjiin, joiden asuinpaikka on Alankomaissa tai jotka ovat sijoittautuneet sinne (”wonen oder gevestigd zijn”).
(
36
)	Laite antaisi kausaaliyhteydessä olevalle toiminnalle siltä puuttuvan aineellisen sisällön.
(
37
)	Tilanne, jossa vireillä on useita menettelyjä sellaisen teon vuoksi, joka on pohjimmiltaan aina sama, ei olisi erilainen silloin, kun kyse on myynnistä fyysisissä myymälöissä (App Storet), mutta mahdollisuus useisiin menettelyihin olisi paljon vähäisempi. Alankomaissa esimerkiksi näyttää olevan vain kolme Apple Store ‑myymälää. Tieto on joka tapauksessa väliaikainen eikä voi määrittää periaatteellista ratkaisua.
(
38
)	Stichting Right to Consumer Justice ‑säätiön kirjalliset huomautukset, 69–75 kohta. Se esittää 76 kohdassa toissijaisesti asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan, jossa sen mukaan säädetään vain kansainvälisestä toimivallasta, ulottuvuuden rajoittamista. Kun otetaan huomioon vaikeudet, joita säännöksen soveltamisesta aiheutuu nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, viimeksi mainittu ratkaisu vaikuttaa mielestäni järkevältä. Se ei kuitenkaan sovi yhteen säännöstä koskevan vakiintuneen käsityksen kanssa; ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 44 ja 45 kohta.
(
39
)	Ratkaisuehdotus Pinckney (C‑170/12, EU:C:2013:400, 67 kohta).
(
40
)	Muuta ei nähdäkseni voida päätellä tuomioista, joissa asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa tai kyseistä asetusta edeltäneitä asetuksia tulkittaessa viitataan kanteen nostamiseen tietyn jäsenvaltion tuomioistuimissa, kuten tuomiossa eDate Advertising ym. tai tuomiossa Wintersteiger on tehty. Monikkomuotoa käytetään myös tapauksissa, joissa vahingon aiheuttaneen tapahtuman paikkaan liittyvän perusteen tulkinta johtaa epäilyksettä vain yhteen alueen tuomioistuimista, kuten silloin, kun sen katsotaan olevan vastaajan sijaintipaikan tuomioistuin tai sen alueen tuomioistuin, missä vahingonkärsijän pääintressien keskus sijaitsee: ks. kyseisten tuomioiden lisäksi tuomio 21.12.2021, Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:1036, 30 kohta).
(
41
)	Näin on ollut 11.1.1990 annetusta tuomiosta Dumez France ja Tracoba (C‑220/88, EU:C:1990:8, 18 kohta) lähtien.
(
42
)	Tuomio flyLAL-Lithuanian Airlines, 56 kohta. Vahingon aiheuttaneen tapahtuman sijoittaminen vain yhteen paikkaan on erityisen järkevää varsinkin, kun tuomioistuin, joka asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan perusteella nimetään kyseisen tapahtumapaikan tuomioistuimeksi, on kaikilta osin toimivaltainen, toisin sanoen sillä on toimivalta ratkaista kaikki lainvastaisesta toiminnasta aiheutuneet vahingot ja hyväksyä toimenpiteitä, jotka ovat luonteeltaan jakamattomia: ks. tuomio 17.10.2017, Bolagsupplysningen ja Ilsjan (C‑194/16, EU:C:2017:766).
(
43
)	Muuntyyppisistä vaatimuksista poiketen vahingonkorvausvaatimus on jakamaton. Tämän ansiosta unionin tuomioistuimen oli mahdollista kehittää mosaiikkiperiaate reaalimaailmassa ja siirtää se virtuaalimaailmaan ja valita liittymäperusteeksi internetissä julkaistun tiedon saatavuus: tuomio eDate Advertising ym. ja tuomio 21.12.2021, Gtflix Tv (C‑251/20, EU:C:2021:1036).
(
44
)	Tuomio Volvo, 40–42 kohta.
(
45
)	Kyseinen sijaintipaikka on yhdenmukainen sellaisen liiketoimintastrategian kanssa, jossa tavoitellaan jonkin tietyn jäsenvaltion yleisöä. Lisäksi otetaan huomioon, että App Storen käyttö edellyttää sellaisten Applen multimediapalveluehtojen hyväksymistä, jotka se itse määrittelee sopimukseksi, ja siihen sisältyvän oikeuspaikkalausekkeen mukaan käyttäjän asuinpaikan tuomioistuimet ovat toimivaltaisia; viittaan kyseiseen lausekkeeseen jäljempänä 84 kohdassa.
(
46
)	Ratkaisu saattaisi johtaa asioiden erilaiseen kohteluun vahingon aiheuttaneeseen toimintaan käytetyn välineen perusteella. On kuitenkin todennäköistä, että näin tapahtuu jo muilla aloilla, kuten henkilöllisten oikeushyvien loukkaamisen alalla. Tuomiosta eDate Advertising ym. lähtien on voitu ottaa huomioon vahingonkärsijän pääintressien keskus määritettäessä vahingon ilmenemispaikka tapauksissa, jotka koskevat tiedon levittämistä internetissä.
(
47
)	Tuomio 29.7.2019, Tibor-Trans (C‑451/18, EU:C:2019:635, 31 kohta). Tuolloin ilmeni, että SEUT 101 artiklaa oli rikottu.
(
48
)	Tuomio flyLAL-Lithuanian Airlines, 40 kohta ja tuomio 29.7.2019, Tibor-Trans (C‑451/18, EU:C:2019:635, 33 kohta).
(
49
)	Tuomio Volvo, 39 kohta.
(
50
)	Tuomio CDC Hydrogen Peroxide, 52 kohta ja tuomio Volvo tapauksessa, jossa tavarat, joihin kollusiiviset yhteistoimintajärjestelyt vaikuttivat, on hankittu eri alueiden tuomiopiireissä (edempänä alaviite 44).
(
51
)	Tällä tulkinnalla viitataan alun perin sellaisten ajoneuvojen kaupan pitämiseen, jotka niiden valmistaja oli varustanut ohjelmistolla, jolla manipuloidaan pakokaasupäästöjä koskevia tietoja, ja se perustuu 9.7.2020 annettuun tuomioon Verein für Konsumenteninformation (C‑343/19, EU:C:2020:534), luettuna yhdessä tuomion FCA Italy ja tuomion FPT Industrial kanssa. Koska tuomion Volvo 39 kohdassa viitataan nimenomaisesti ensiksi mainittuun tuomioon, voidaan katsoa, että fyysisen hyödykkeen, josta peritään lisäkustannuksia, hankintapaikka on sen luovutuspaikka, vaikka kyseisten lisäkustannusten ei katsottaisi johtuvan hyödykkeen materiaalivirheestä.
(
52
)	Varsinaisesti ei voida edes puhua digitaalisen sisällön ”luovutuksesta”, koska se asetetaan verkossa käyttäjän saataville, ja tämä voi ladata sen missä tahansa internetyhteydellä.
(
53
)	16.8. 2023 tehdyn välipäätöksen 3.8 ja 6.41–6.46 kohta. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoi Applen loppukäyttäjien kanssa tekemiin sopimuksiin sisältyvän oikeuspaikkalausekkeen tarkastelun perusteella, ettei lauseketta sovelleta kyseessä oleviin vaatimuksiin.
(
54
)	Unionin tuomioistuin katsoi 12.5.2021 antamassaan tuomiossa Vereniging van Effectenbezitters (C‑709/19, EU:C:2021:377, 38 ja 39 kohta) asiaa koskevan kysymyksen olevan hypoteettinen ja jätti sen tämän vuoksi tutkimatta. Tuomion BMA Nederland antamiseen johtaneessa riita-asiassa väliintulijana oli yhteisiä etuja valvova säätiö. Unionin tuomioistuin piti velkojille aiheutunutta vahinkoa välillisenä ja katsoi näin ollen, ettei sillä ole merkitystä asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdan kannalta. Tätä varten se katsoi myös, ettei säätiön kanteella ollut mitään merkitystä, koska säätiö oli asiassa pelkästään väliintulijana.
(
55
)	Tuomio 18.7.2013, ÖFAB (C‑147/12, ECLI:EU:C:2013:490) ja tuomio CDC Hydrogen Peroxide.
(
56
)	Tuomio BMA Nederland.
(
57
)	Tuomio 1.10.2002, Henkel (C‑167/00, EU:C:2002:555).
(
58
)	Edempänä tämän ratkaisuehdotuksen 41 kohta.
(
59
)	Edustajakanteista annetussa Itävallan laissa (Verbandsklagen-Richtlinie-Umsetzungs-Novelle, 620 ja 630 §; BGBl. I, 85/2024) on annettu niiden tutkiminen yksinomaan yhden tuomioistuimen tehtäväksi. Sama ei koske Alankomaita.
(
60
)	Edustettuja ryhmiä määrittävistä ominaispiirteistä on tavalla tai toisella mainittava se, että sen jäsenet ovat sellaisten oikeushyvien haltijoita, joita on loukattu toiminnalla, joka on toteutettu alueella tai jonka vaikutukset kohdistuvat alueeseen, jossa toimivalta on sillä tuomioistuimella, jossa kanne nostetaan.
(
61
)	Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohta, luettuna yhdessä 97 kohdassa mainitun lainsäädännöllisen ratkaisun kanssa. Sivuutan tässä vaiheessa mahdollisuuden oikaista jälkeenpäin tuomioistuimen kansainvälisen ja alueellisen toimivallan määrittelyä.
(
62
)	Asetuksen N:o 1215/2012 4 artiklan mukaisesti.
(
63
)	Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (COM(2020)748), johdanto-osan 23 perustelukappale ja otsakkeen ”Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat” alla oleva 3.1 kohta sekä komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle ”Kohti kollektiivisia oikeussuojakeinoja koskevaa EU:n horisontaalista kehystä” (COM(2013) 401 final), 3.7 kohta.
(
64
)	Jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen 107 kohta. Asetukseen N:o 1215/2012, jota tarkistetaan parhaillaan, voitaisiin sisällyttää edustajakanteita koskevia erityissääntöjä.
(
65
)	Kuten komissio kirjallisten huomautustensa 10 kohdassa asianmukaisesti totesi. Alankomaiden hallitus, joka antoi omissa kirjallisissa huomautuksissaan ymmärtää päinvastaista, yhtyi tähän näkemykseen istunnossa.
(
66
)	Tämän vuoksi käsittelen sitä siitä huolimatta, ettei direktiiviä sovelleta nyt käsiteltävään asiaan.
(
67
)	Tuomio 2.5.2019, Pillar Securitisation (C‑694/17, EU:C:2019:345, 35 kohta).
(
68
)	Direktiivin 2020/1828 ja asetuksen N:o 1215/2012 välisen suhteen tarkkojen ehtojen vahvistaminen edellyttää myös kyseisen direktiivin liitteessä I mainittujen unionin oikeuden säädösten huomioon ottamista.
(
69
)	Edempänä alaviitteessä 59 mainittu asia.
(
70
)	Kaikissa näissä ehdotuksissa viitataan tarpeeseen säilyttää direktiivin 2020/1828 tehokas vaikutus. Niissä olisi kuitenkin mielestäni kiinnitettävä enemmän huomiota siihen, miten ne yhdistettäisiin kyseisessä direktiivissä säädettyihin ratkaisuihin. Mainitsen esimerkkinä, että oikeutetun yksikön kotipaikan huomioon ottaminen edustajakanteen nostamista varten herättää melkoisesti epäilyjä direktiivissä 2020/1828 tarkoitettujen rajat ylittävien kanteiden yhteydessä: ks. direktiivin 3 artiklan 7 kohta ja 6 artikla.
(
71
)	Alankomaiden hallituksen kirjallisten huomautusten 3 ja 13 kohta. Ei ole selvää, vastaako tämä tulkinta kausaaliyhteydessä olevan tapahtuman paikkaa vai vahingon ilmenemispaikkaa. Stichting App Stores Claims ‑säätiö esittää samankaltaisia väitteitä vahingon ilmenemispaikan perusteella (vastauksena kysymykseen 2a esitettyjen kirjallisten huomautusten 3.1 kohta).
(
72
)	Komission kirjallisten huomautusten 81, 83 ja 88 kohta.
(
73
)	Stichting Right to Consumer Justice ‑säätiön kirjallisten huomautusten 94 kohta.
(
74
)	Stichting Right to Consumer Justice ‑säätiön kirjallisten huomautusten 95 kohta.
(
75
)	Ks. jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen 38 kohta ja sitä seuraavat kohdat. Unionin tuomioistuin ei hylkää fiktiivisiä sijaintipaikkoja tulkitessaan asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa. Kuten olen selittänyt, se päinvastoin soveltaa niitä ongelmatilanteissa vahvistaakseen vahingon aiheuttaneen tapahtuman toiminnan (tapahtuma) tai sen vaikutusten (vahinko) aineettomuuden vuoksi. Näissä olosuhteissa säännöksessä vahvistettuun liittymään erottamattomasti liittyvä ongelma on esteenä säännöksen soveltamiselle. Unionin tuomioistuin kuitenkin käyttää säännöksen taustalla olevien periaatteiden pohjalta määritettyä fiktiivistä sijaintipaikkaa.
(
76
)	Alankomaiden hallitus vetoaa huomautustensa 19 kohdassa analogiaan tuomion Volvo 42 kohdan kanssa puolustaessaan päinvastaista näkemystä. Alankomaiden hallituksen mukaan vastaaja on tietoinen paikkakunnasta, jossa yksiköllä on kotipaikka, joten mahdollisuus joutua vastaajaksi kyseisen paikkakunnan tuomioistuimissa nostetussa kanteessa on sen ennakoitavissa. Se lisää, että kun kyseinen yksikkö perustetaan Alankomaissa tiettyä saatavaa varten, sen on neuvoteltava asiasta vastaajan kanssa ennen toimen vireillepanoa. Mielestäni ei ole tarpeen selittää, että asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohdassa tarkoitetussa ennakoitavuudessa ei ole kyse tästä. Tuomion Volvo 42 kohdassa viitataan varsinaisen vahingonkärsijän kotipaikan tuomioistuimelle annettuun kansainväliseen ja alueelliseen toimivaltaan; kyseinen kotipaikka edustaa paikkakuntaa, jossa vahinko aiheutui sen johdosta, että vahingonkärsijä oli hankkinut useita aineellisia esineitä useista paikoista. En näe mahdollista analogiaa Alankomaiden hallituksen esittämän väitteen kanssa.
(
77
)	Tarkemmin sanoen niiden todisteiden kanssa, jotka helpottavat vastuun, vahingon ja syy-yhteyden osoittamista sekä vahingon arviointia.
(
78
)	Istunnossa Alankomaiden hallitus ilmoitti myös voivansa hyväksyä tämän tulkinnan.
(
79
)	Komission mukaan (sen kirjallisten huomautusten 86 kohta) yrityksen, joka tarjoaa tavaroita ja palveluja tietyllä alueella, on lähdettävä siitä, että ostajat, jotka katsovat itselleen aiheutuneen vahinkoa, voivat nostaa sitä vastaan kanteen tällä samalla alueella. Katson kuitenkin, ettei tällä yleisellä toteamuksella voida perustella sitä, että tällaisen yrityksen on ehdottomasti otettava huomioon se, että sitä vastaan voidaan nostaa kanne kaikkien niiden vahinkojen vuoksi, joita toiminta aiheuttaa useille vahingonkärsijöille, missä tahansa kyseisellä alueella sijaitsevassa tuomioistuimessa, jonka kolmas osapuoli valitsee ex post facto: huomioon otettava riski ei ole sama, eikä prosessia myöskään hallinnoida samalla tavalla.
(
80
)	Viittaan ratkaisuehdotukseeni Vereniging van Effectenbezitters (C‑709/19, EU:C:2020:1056, 95 kohta).
(
81
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteissä 76 ja 79 toistetut tekstit. Alankomaiden hallitus ja komissio eivät kumpikaan arvioi omien ehdotustensa seurauksia todisteiden läheisyyden kannalta, ikään kuin se, että kaikki mahdollisesti toimivaltaiset tuomioistuimet sijaitsisivat samassa jäsenvaltiossa, olisi tältä osin riittävä tae. Stichting App Stores Claims ‑säätiö toteaa ainoastaan rechtbank Amsterdamin ja asian välisen läheisen liittymän (säätiön kirjallisten huomautusten 2.13 kohta).
(
82
)	Sanotun kuitenkaan vaikuttamatta siihen, mitä totean jäljempänä: ks. tämän ratkaisuehdotuksen 139 ja 140 kohta.
(
83
)	Ks. edempänä tämän ratkaisuehdotuksen 66 kohta.
(
84
)	Ks. edempänä tämän ratkaisuehdotuksen 44 ja 45 kohta.
(
85
)	Tosiasiallisesti ehdotus saa merkittävää tukea tutkimuskirjallisuudesta: ks. ”The Reform of the Brussels I Regulation – Academic Position Paper”, johon European Association of Private International Law (EAPIL) viittaa (saatavana osoitteessa https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=4853421, s. 13).
(
86
)	Komissio korosti tätä istunnossa.
(
87
)	Tuomio Volvo, 35 kohta.
(
88
)	Analogisesti tuomio 18.12.2014Sanders ja Huber (C‑400/13 ja C‑408/13, EU:C:2014:2461, 35 kohta).
(
89
)	Tuomio Volvo, 34 kohta ja tuomio 30.6.2022, Allianz Elementar Versicherung (C‑652/20, EU:C:2022:514, 56 kohta).
(
90
)	Tuomio Volvo, 37 kohta.
(
91
)	Ennakkoratkaisupyynnön 7.13 ja 7.16 kohdassa kysymykset 1c ja 2c kohdistetaan kyseiseen siviiliprosessilain säännökseen, joten noudatan sitä.
(
92
)	Tuomio 15.5.1990, Hagen (C‑365/88, EU:C:1990:203, 17 kohta); tuomio 31.5.2018, Nothartová (C‑306/17, EU:C:2018:360, 28 kohta) ja tuomio 6.10.2021, TOTO ja Vianini Lavori (C‑581/20, EU:C:2021:808, 68 kohta).
(
93
)	Tuomio 15.5.1990, Hagen (C‑365/88, EU:C:1990:203, 20 kohta) ja tuomio 18.12.2014, Sanders ja Huber (C‑400/13 ja C‑408/13, EU:C:2014:2461, 32 kohta).
(
94
)	Lähtökohtaisesti käsiteltävän asian olosuhteissa oleva ristiriita syntyisi kansallisella tasolla. Yhdessä jäsenvaltiossa tehty ratkaisu voisi kuitenkin – ainakin hypoteettisesti – olla esteenä sille, että kyseisessä jäsenvaltiossa tehty ratkaisu hyväksytään toisessa jäsenvaltiossa, jos se on ristiriidassa toisen tässä samassa valtiossa aiemmin tehdyn mutta päinvastaisen ratkaisun kanssa. Asetuksen N:o 1215/2012 II luvun 9 jakson säännöksissä, jotka on laadittu ”lainkäytön yhdenmukaisuuden” edistämiseksi, säädetään, että rinnakkaiset oikeudenkäynnit on saatava mahdollisimman vähiin ja että on varmistettava, ettei eri jäsenvaltioissa (tai tietyissä tapauksissa kolmansissa valtioissa) anneta keskenään ristiriitaisia tuomioita.
(
95
)	Asetuksen tekstissä tarkoitettu hyvän lainkäytön varmistaminen sekä asianosaisten että yleisesti koko yhteiskunnan edun mukaisesti ilmenee erityisesti asetuksen N:o 1215/2012 8 artiklan ja II luvun 9 jakson säännöksistä.
(
96
)	Intuitiivisesti ajatellen on loogista, että edustajakanteeseen liittyvät edut yksittäiseen kanteeseen nähden maksimoituvat yhdistettäessä kaikki samoihin tosiseikkoihin ja samaan vastaajaan liittyvät tai toisiinsa kiinteästi liittyvät kanteet. Käytännössä tämä ei kuitenkaan ole välttämätöntä. Toisiinsa liittyvien kanteiden yhdistämisen mahdollisista haitallisista vaikutuksista ks. analogisesti tuomio 12.12.2024, Rada Nadzorcza Getin Noble Bank ym. (C‑118/23, EU:C:2024:1013, 74 kohta).
(
97
)	Tässä yhteydessä voidaan ottaa huomioon, koskevatko kanteet aloja, joiden osalta (unionin tai kansallinen) lainsäätäjä edistää edustajakanteiden nostamista, ja erityisesti, tukeeko menettelyjen keskittäminen kyseisen edistämisen taustalla olevia lopullisia tavoitteita.