62024CJ0588
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kymmenes jaosto)
15 päivänä tammikuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Kilpailu – SEUT 101 artikla – Kartellikielto – Kilpailusääntöjen rikkomisen käsittely kansallisissa kilpailuviranomaisissa – Kohtuullisen käsittelyajan noudattaminen – Rikkomista koskevan menettelyn tutkintavaiheen päättämisen määräaika – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kansallinen kilpailuviranomainen voi yksipuolisesti pidentää kyseistä määräaikaa sellaisten olosuhteiden vuoksi, jotka johtavat kyseisen menettelyn kohteen tai kyseessä olevien yritysten lukumäärän laajentamiseen – Oikeutta hyvään hallintoon koskeva yleinen periaate – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla – Tehokkaan oikeussuojan periaate – Yritysten puolustautumisoikeudet – Tehokkuusperiaate
Asiassa C‑588/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia) on esittänyt 26.8.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 10.9.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Imballaggi Piemontesi Srl
vastaan
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM),
ja jossa asian käsittelyyn osallistuvat
DS Smith Holding Italia SpA ja
Associazione Italiana Scatolifici (ACIS),
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kymmenes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Passer, viidennen jaoston puheenjohtaja M. L. Arastey Sahún (esittelevä tuomari) sekä tuomari D. Gratsias,
julkisasiamies: A. Rantos,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Imballaggi Piemontesi Srl, edustajinaan E. R. Desana, M. E. Musumeci ja T. S. Musumeci, avvocati,
–
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM), edustajanaan P. Gentili, avvocato dello Stato,
–
Italian hallitus, asiamiehenään S. Fiorentino, avustajinaan A. Jacoangeli ja L. Reali, avvocati dello Stato,
–
Kreikan hallitus, asiamiehenään K. Boskovits,
–
Portugalin hallitus, asiamiehinään C. Alves, P. Barros da Costa ja A. Nogueira,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään E. Rousseva ja P. Tomassi,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 ja 47 artiklan ja Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 6 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Imballaggi Piemontesi Srl ja Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (kilpailu- ja markkinaviranomainen, Italia; jäljempänä AGCM) ja joka koskee viimeksi mainitun Imballaggi Piemontesille kilpailua rajoittavan yhteistoimintamenettelyn vuoksi määräämiä seuraamuksia.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
EUT-sopimus
3
SEUT 101 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Sisämarkkinoille soveltumattomia ja kiellettyjä ovat sellaiset yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua sisämarkkinoilla tai joista seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy sisämarkkinoilla – –”
Perusoikeuskirja
4
Perusoikeuskirjan 41 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus hyvään hallintoon”, määrätään seuraavaa:
”1.   Jokaisella on oikeus siihen, että [Euroopan] unionin toimielimet, elimet ja laitokset käsittelevät hänen asiansa puolueettomasti, oikeudenmukaisesti ja kohtuullisessa ajassa.
2.   Tähän oikeuteen sisältyy erityisesti:
a)
jokaisen oikeus tulla kuulluksi ennen kuin häntä vastaan ryhdytään yksittäiseen toimenpiteeseen, joka vaikuttaa häneen epäedullisesti;
– –
c)
hallintoelinten velvollisuus perustella päätöksensä.
– –”
5
Perusoikeuskirjan 47 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen”, määrätään seuraavaa:
”Jokaisella, jonka unionin oikeudessa taattuja oikeuksia ja vapauksia on loukattu, on oltava tässä artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti käytettävissään tehokkaat oikeussuojakeinot tuomioistuimessa.
Jokaisella on oikeus kohtuullisen ajan kuluessa oikeudenmukaiseen ja julkiseen oikeudenkäyntiin riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa, joka on etukäteen laillisesti perustettu. – –
– –”
Italian oikeus
Laki nro 287/90
6
Kilpailun ja markkinoiden suojaamista koskevista säännöistä 10.10.1990 annetun lain nro 287 (legge n. 287 – Norme per la tutela della concorrenza e del mercato; GURI nro 240, 13.10.1990, s. 3), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä laki nro 287/90), 1 §:n, jonka otsikko on ”Soveltamisala ja suhde [unionin] oikeuteen”, 4 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tämän osan säännöksiä tulkitaan [unionin] kilpailuoikeutta koskevien periaatteiden mukaisesti.”
7
Kyseisen lain 12 §:n, jonka otsikko on ”Tutkintavaltuudet”, 1 quater momentissa säädetään seuraavaa:
”SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan tai tämän lain 2 ja 3 §:n rikkomista koskevissa menettelyissä, myös kun [AGCM] käyttää tässä II luvussa tarkoitettuja valtuuksia, noudatetaan unionin oikeuden ja unionin perusoikeuskirjan yleisiä periaatteita.”
8
Kyseisen lain 14 §:n, jonka otsikko on ”Tutkinta”, 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos [AGCM] epäilee, että SEUT 101 tai 102 artiklaa taikka tämän lain 2 tai 3 §:ää on rikottu, se aloittaa tutkinnan kohtuullisen ajan kuluessa ja antaa tutkinnan aloittamisen tiedoksi yrityksille ja muille, joita asia koskee. Yritysten ja yksiköiden omistajilla tai laillisilla edustajilla on oikeus tulla kuulluksi henkilökohtaisesti tai erityisen valtuutetun edustajan välityksellä ilmoitushetkellä asetetussa määräajassa, ja heillä on oltava mahdollisuus esittää huomautuksia ja lausuntoja missä tahansa tutkinnan vaiheessa sekä tulla uudelleen kuulluiksi ennen tutkinnan päättämistä.”
Tasavallan presidentin asetus nro 217/98
9
Kilpailu- ja markkinaviranomaisen toimivaltaan kuuluvista tutkintamenettelyistä 30.4.1998 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 217 (decreto del Presidente della Repubblica n. 217 – Regolamento recante norme in materia di procedure istruttorie di competenza dell’Autorità garante della concorrenza e del mercato; GURI nro 158, 9.7.1998), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä tasavallan presidentin asetus nro 217/98), 6 §:n, jonka otsikko on ”Tutkinnan aloittaminen”, 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tutkinnan aloittamista koskevassa päätöksessä on ilmoitettava oletettuja rikkomisia koskevat olennaiset seikat, menettelyn päättämisen määräaika, menettelystä vastaava henkilö, yksikkö, jossa menettelyyn liittyviin asiakirjoihin on mahdollista tutustua, sekä määräaika, jonka kuluessa asianomaiset yritykset ja yksiköt voivat käyttää [lain nro 287/90] 14 §:n 1 momentissa tarkoitettua oikeuttaan tulla kuulluksi.”
Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisukysymys
10
AGCM aloitti 22.3.2017 tekemällään päätöksellä lain nro 287/90 14 §:n mukaisen kilpailusääntöjen rikkomista koskevan menettelyn tutkintavaiheen (jäljempänä kyseessä oleva tutkintamenettely) 19 yhtiön osalta, joiden joukossa on Imballaggi Piemontesi, todetakseen mahdolliset SEUT 101 artiklan rikkomiset, jotka johtuivat niiden osallistumisesta pahviarkkikartelliksi kutsuttuun oletettuun kartelliin aaltopahviarkkien markkinoilla. Kyseisessä päätöksessä kyseisen tutkintamenettelyn päättämisen määräajaksi asetettiin 31.5.2018.
11
Kyseistä tutkintamenettelyä laajennettiin 5.7.2017 tehdyllä päätöksellä koskemaan kolmea muuta yhtiötä sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet kyseiseen oletettuun kartelliin, sekä neljää yhtiötä, joista yksi oli Imballaggi Piemontesi, sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet pakkauskartelliksi kutsuttuun toiseen SEUT 101 artiklan vastaiseen oletettuun kartelliin pakkausmarkkinoilla.
12
Kyseessä olevaa tutkintamenettelyä laajennettiin 5.12.2017 tehdyllä päätöksellä koskemaan vielä kahta muuta yhtiötä sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet oletettuun pahviarkkikartelliin, sekä kahdeksaa muuta yhtiötä sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet oletettuun pakkauskartelliin.
13
Tutkintamenettelyn päättämisen määräaikaa, joka oli alun perin 31.5.2018, pidennettiin 31.1.2018 tehdyllä päätöksellä 31.12.2018 saakka.
14
Kyseessä olevaa tutkintamenettelyä laajennettiin 9.5.2018 tehdyllä päätöksellä koskemaan vielä neljää muuta yhtiötä sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet oletettuun pahviarkkikartelliin, sekä kahta muuta yhtiötä sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet oletettuun pakkauskartelliin.
15
Kyseistä tutkintamenettelyä laajennettiin 31.10.2018 tehdyllä päätöksellä koskemaan vielä kolmea muuta yhtiötä sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet oletettuun pahviarkkikartelliin, sekä kuutta muuta yhtiötä sen vuoksi, että ne olivat osallistuneet oletettuun pakkauskartelliin.
16
Toisaalta mainitun tutkintamenettelyn kohdetta laajennettiin koskemaan ensinnäkin mahdollisia menettelytapoja, joilla pyrittiin rajoittamaan tai valvomaan aaltopahviarkkien tuotantoa, toiseksi vuoden 2004 hinnaston yhdenmukaistettua määritelmää ja kolmanneksi pakkausten markkinoiden osalta SEUT 101 artiklan vastaista asiakkaiden jakamista niiden mahdollisesti aloittamien tarjouskilpailujen yhteydessä.
17
Kyseisellä 31.10.2018 tehdyllä päätöksellä kyseisen tutkintamenettelyn päättämisen määräaikaa pidennettiin toisen kerran ja se vahvistettiin päättyväksi 19.7.2019.
18
Päätös kyseessä olevan tutkintamenettelyn päättämisestä tehtiin 17.7.2019. AGCM totesi kyseisessä päätöksessä, että Imballaggi Piemontesi oli osallistunut pahviarkkikartelliin, ja määräsi sille 6147746 euron suuruisen sakon.
19
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazion alueellinen hallintotuomioistuin, Italia) hylkäsi 24.5.2021 antamallaan tuomiolla Imballaggi Piemontesin kyseisestä päätöksestä nostaman kanteen.
20
Kyseinen yhtiö valitti tästä tuomiosta Consiglio di Statoon (ylin hallintotuomioistuin, Italia), joka hyväksyi valituksen osittain 1.3.2023 antamallaan tuomiolla ja hyväksyi ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen ainoastaan sakon määrän osalta.
21
Imballaggi Piemontesi nosti samassa tuomioistuimessa kanteen, jossa se vaati 1.3.2023 annetun tuomion purkamista. Consiglio di Stato, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, on esittänyt nyt käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön juuri kyseisen asian yhteydessä.
22
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että kyseessä oleva tutkintamenettely oli poikkeuksellisen monimutkainen, koska se koski kahden SEUT 101 artiklan vastaisen kartellin eli pahviarkkikartellin ja pakkauskartellin toteamista ja koska sekä tutkintamenettelyn kohteena olevien yritysten lukumäärä että sen kohde olivat laajentuneet ajan mittaan. Näin ollen tutkinnan päättämisen määräaikaa oli pitänyt pidentää kahteen otteeseen yhtäältä AGCM:n lakisääteisten tehtävien, joilla pyritään suojaamaan vapaata kilpailua SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan nojalla, asianmukaisen ja tehokkaan hoitamisen varmistamiseksi ja toisaalta sekä niiden yritysten puolustautumisoikeuksien takaamiseksi, joita kyseessä oleva tutkintamenettely alun perin koski, että niiden yritysten puolustautumisoikeuksien turvaamiseksi, joihin tutkintamenettelyä laajennettiin.
23
Kyseinen tuomioistuin toteaa, ettei missään unionin oikeuden tai kansallisen oikeuden säännöksessä säädetä pakottavasta määräajasta sellaisten hallinnollisten menettelyjen päättämiselle, joiden tarkoituksena on todeta kilpailunvastaisen yhteistoimintajärjestelyn olemassaolo.
24
Sen mukaan kansallisessa oikeudessa tutkintamenettelyn enimmäiskestoa ei ole säännelty kiinteästi. Tasavallan presidentin asetuksen nro 217/98 6 §:n 3 momentissa nimittäin säädetään, että tutkinnan aloittamista koskevassa päätöksessä on ilmoitettava muun muassa tutkintamenettelyn päättämisen määräaika, ja annetaan siten AGCM:lle harkintavaltaa, jonka perusteella se voi asettaa määräajan täysin itsenäisesti kunkin menettelyn monitahoisuudesta riippuen.
25
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko tutkinnan aloittamista koskevassa päätöksessä ilmoitettua määräaikaa pidettävä pakottavana vai onko – kuten kyseinen tuomioistuin on taipuvainen katsomaan – AGCM:n voitava yksipuolisesti pidentää kyseistä määräaikaa perustellulla toimella, kun ilmenee olosuhteita, joiden vuoksi tutkinnasta tulee monitahoisempi kuin kyseinen viranomainen oli alun perin ennakoinut.
26
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tältä osin ensinnäkin, että tasavallan presidentin asetuksen nro 217/98 6 §:n 3 momentissa menettelyn päättämisen määräaikaa ei luonnehdita pakottavaksi.
27
Toiseksi sen mukaan on yhdyttävä Consiglio di Staton 29.5.2018 antamaan tuomioon perustuvaan oikeuskäytäntöön, jonka mukaan on niin, että samoin kuin AGCM:llä on toimivalta määrittää itsenäisesti tapauskohtaisesti tutkintamenettelyn päättämiseen tarvittava aika, sillä on myös toimivalta määrittää tutkinnan kesto uudelleen tutkinnan aikana sillä edellytyksellä, että se tekee sen ennen alun perin vahvistetun määräajan päättymistä ja asianmukaisesti perustellulla toimella.
28
Consiglio di Stato on tietyissä tuomioissa todennut muiden kansallisten valvontaviranomaisten toteuttamien menettelyjen osalta, että kuhunkin kyseisistä viranomaisista sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut tutkintamenettelyn päättämisen määräajat ovat pakottavia. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa kuitenkin, että näin ei ole AGCM:n kilpailuasioissa toteuttamien menettelyjen osalta, joiden osalta tasavallan presidentin asetuksessa nro 217/98 ei säädetä määräajasta, jonka kuluessa tutkintamenettely olisi päätettävä, vaan sen vahvistaminen jätetään AGCM:n arvioitavaksi kunkin asian monitahoisuuden perusteella.
29
Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa 28.2.2013 annetun tuomion Uudelleenkäsittely Arango Jaramillo ym. v. EIP (C‑334/12 RX-II, EU:C:2013:134) 28 kohtaan, josta ilmenee, että kun menettelyn kestoa ei ole vahvistettu unionin oikeuden säännöksessä tai määräyksessä, toimielimen kyseisen toimen antamiseen käyttämän ajan kohtuullisuutta on arvioitava kunkin asian olosuhteiden perusteella niin, että huomioon otetaan erityisesti oikeusriidan merkitys asianosaiselle, asian monimutkaisuus sekä se, miten asianosaiset ovat toimineet. Se korostaa, että unionin tuomioistuin totesi kyseisen tuomion 29 kohdassa myös, että käsittelyajan kohtuullisuutta ei voida määritellä tarkan abstraktisesti määritellyn enimmäiskeston avulla, vaan sitä on kussakin tapauksessa arvioitava kyseisen tapauksen olosuhteiden perusteella.
30
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa lisäksi, että unionin yleisen tuomioistuimen 27.6.2012 antaman tuomion Bolloré v. komissio (T‑372/10, EU:T:2012:325) 105 kohdasta ilmenee yhtäältä, että kilpailusääntöjä sovellettaessa kohtuullisen käsittelyajan ylittyminen voi olla peruste kumota päätös, jossa nämä kilpailusääntöjen rikkomiset on todettu, vain silloin, jos on näytetty toteen, että tätä periaatetta loukkaamalla on vaarannettu kyseisten yritysten puolustautumisoikeudet, ja toisaalta, että tätä erityistapausta lukuun ottamatta ratkaisun tekemistä kohtuullisessa ajassa koskevan velvoitteen noudattamatta jättäminen ei vaikuta hallinnollisen menettelyn pätevyyteen.
31
Tässä yhteydessä asianomaisten yritysten on osoitettava riittävän täsmällisesti, että niillä on ollut vaikeuksia puolustautua Euroopan komission väitteitä vastaan, ja täsmennettävä, mitkä ovat ne asiakirjat tai todistajanlausunnot, joita ne eivät voi enää pyytää, ja syyt, joiden vuoksi tämä olisi omiaan vaarantamaan niiden puolustautumisen.
32
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että nyt käsiteltävässä asiassa on selvää, ettei Imballaggi Piemontesi ole osoittanut, millä tavoin kyseessä olevan tutkintamenettelyn päättämiselle asetetun määräajan pidentäminen olisi vaarantanut sen puolustautumisoikeuksien käyttämisen. Päinvastoin kyseisestä pidentämisestä on sen mukaan päätetty, jotta yritysten kanssa voitaisiin käydä kontradiktorista vuoropuhelua ja jotta ne voisivat käyttää täysimääräisesti puolustautumisoikeuksiaan liittyen kyseisen menettelyn subjektiiviseen ja objektiiviseen pidentämiseen eli menettelyn aikana ilmenneisiin uusiin olosuhteisiin. Se yhtyy näin ollen AGCM:n näkemykseen, jonka mukaan alun perin asetetun määräajan pidentämisen kieltäminen aiheuttaisi näin monitahoisissa asioissa systeemisen riskin siitä, että unionin kilpailuoikeuden rikkomista merkitsevistä menettelytavoista ei määrättäisi seuraamuksia, mikä vaarantaisi tehokkuusperiaatteen.
33
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa lopuksi, että vaikka olisi katsottava, että AGCM:n väitetiedoksiannossa asettama tutkintamenettelyn päättämisen määräaika on pakottava, kyseinen viranomainen menettäisi ainoastaan seuraamuksen määräämistä koskevan toimivaltansa mutta ei noudattamisen varmistamista koskevaa valtaansa eli toimivaltaa todeta kartelli ja kieltää asianomaisia yrityksiä ryhtymästä tulevaisuudessa samankaltaisiin menettelytapoihin.
34
Näissä olosuhteissa Consiglio di Stato päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Ovatko [perusoikeuskirjan] 41 ja 47 artikla ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen [6] artikla esteenä sellaiselle nyt esillä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa kilpailun vapautta rajoittavien kartellien valvonnan alalla ei seuraamusten määräämistä koskevan toimivallan harjoittamisen osalta, tämän rajoittamatta noudattamisen varmistamista koskevan toimivallan käyttämistä, nimenomaisesti säädetä AGCM:n väitetiedoksiannossa menettelyn päättymiselle asettaman määräajan pakottavuudesta, minkä vuoksi viranomainen voi yksipuolisesti pidentää mainittua määräaikaa perustellulla päätöksellä, mikäli ilmenee seikkoja, jotka edellyttävät menettelyn objektiivista ja subjektiivista laajentamista?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
35
Aluksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian (tuomio 17.7.1997, Krüger, C‑334/95, EU:C:1997:378, 22 kohta). Unionin tuomioistuimen on tätä silmällä pitäen tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen (ks. tuomio 28.11.2000, Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, 18 kohta ja tuomio 4.9.2025, C.J. (Rangaistuksen täytäntöönpano eurooppalaisen pidätysmääräyksen johdosta), C‑305/22, EU:C:2025:665, 88 kohta).
36
Ensimmäiseksi on korostettava, että nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin yksilöi perusoikeuskirjan 41 ja 47 artiklan niiksi unionin oikeuden määräyksiksi, jotka sen mukaan edellyttävät tulkintaa.
37
Tämän osalta on muistutettava, että perusoikeuskirjan soveltamisala on jäsenvaltioiden toimenpiteiden osalta määritelty perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa, jonka mukaan perusoikeuskirjan määräykset koskevat jäsenvaltioita silloin, kun ne soveltavat unionin oikeutta, ja kyseisellä määräyksellä vahvistetaan vakiintunut oikeuskäytäntö, jonka mukaan unionin oikeusjärjestyksessä taatut perusoikeudet on tarkoitettu sovellettaviksi kaikkiin unionin oikeudessa säänneltyihin tilanteisiin mutta ei muihin tilanteisiin (ks. tuomio 26.2.2013, Åkerberg Fransson, C‑617/10, EU:C:2013:105, 19 kohta ja tuomio 6.3.2025, D. K. ym. (Tuomarin vapauttaminen hänelle jaettujen asioiden käsittelystä), C‑647/21 ja C‑648/21, EU:C:2025:143, 38 kohta).
38
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasia koskee kansallista lainsäädäntöä, joka koskee määräaikoja, joita sovelletaan kansallisen kilpailuviranomaisen unionin kilpailuoikeuden ja erityisesti SEUT 101 artiklan täytäntöön panemiseksi toteuttaman menettelyn tutkintavaiheeseen.
39
Näin ollen pääasiassa kyseessä olevalla kansallisella lainsäädännöllä sovelletaan unionin oikeutta perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Perusoikeuskirjaa voidaan näin ollen soveltaa pääasiassa.
40
Koska ennakkoratkaisukysymys koskee myös Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa, on toiseksi muistutettava, että vaikka SEU 6 artiklan 3 kohdassa vahvistetuin tavoin Euroopan ihmisoikeussopimuksessa tunnustetut perusoikeudet ovat osa unionin oikeutta yleisinä periaatteina ja vaikka perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdassa määrätään, että perusoikeuskirjan oikeuksilla, jotka vastaavat Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taattuja oikeuksia, on sama merkitys ja sama ulottuvuus kuin mainitussa sopimuksessa, sopimusta ei voida pitää – niin kauan kuin unioni ei ole siihen liittynyt – muodollisesti unionin oikeusjärjestykseen sisältyvänä oikeudellisena välineenä (tuomio 18.4.2024, Préfet du Gers ja Institut national de la statistique et des études économiques, C‑716/22, EU:C:2024:339, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41
Näissä olosuhteissa unionin tuomioistuin on katsonut, että unionin oikeutta on tulkittava ja unionin toimien pätevyyttä on tutkittava perusoikeuskirjassa taattujen perusoikeuksien perusteella (tuomio 18.4.2024, Préfet du Gers ja Institut national de la statistique et des études économiques, C‑716/22, EU:C:2024:339, 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42
Tehokkaan oikeussuojan periaate on eräs unionin oikeuden yleisistä periaatteista, ja se on nykyisin ilmaistu perusoikeuskirjan 47 artiklassa. Mainitulla 47 artiklalla taataan unionin oikeudessa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa ja 13 artiklassa vahvistettu suoja. Täten on tukeuduttava ainoastaan kyseiseen 47 artiklaan (tuomio 16.5.2017, Berlioz Investment Fund, C‑682/15, EU:C:2017:373, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43
Kolmanneksi on muistutettava, että perusoikeuskirjan 41 artiklan sanamuodosta ilmenee selvästi, ettei sitä ole osoitettu jäsenvaltioille vaan ainoastaan unionin toimielimille, elimille ja laitoksille (tuomio 22.9.2022, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság ym., C‑159/21, EU:C:2022:708, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44
Siltä osin kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii sitä, onko unionin kilpailuoikeuden alaan kuuluvissa kansallisten kilpailuviranomaisten toteuttamissa menettelyissä noudatettu kohtuullista käsittelyaikaa, on kuitenkin myös muistutettava, että perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistettu oikeus hyvään hallintoon ilmentää unionin oikeuden yleistä periaatetta, jota on tarkoitus soveltaa jäsenvaltioihin niiden soveltaessa unionin oikeutta (ks. vastaavasti tuomio 22.9.2022, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság ym., C‑159/21, EU:C:2022:708, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että kohtuullisen käsittelyajan noudattaminen kilpailuoikeutta koskevissa hallintomenettelyissä on unionin oikeuden yleinen periaate (ks. vastaavasti tuomio 21.9.2006, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied v. komissio, C‑105/04 P, EU:C:2006:592, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), joka lisäksi mainitaan perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa osana oikeutta hyvään hallintoon.
46
Neljänneksi on todettava, että ennakkoratkaisupyynnössä viitataan myös tehokkuusperiaatteeseen.
47
Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, onko SEUT 101 artiklaa, luettuna hyvää hallintoa koskevan yleisen periaatteen, perusoikeuskirjan 47 artiklan ja tehokkuusperiaatteen valossa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa kansallisen kilpailuviranomaisen toteuttaman sellaisen menettelyn yhteydessä, jonka tarkoituksena on kilpailunvastaisen menettelytavan toteaminen, ei säädetä nimenomaisesti, että kyseisen viranomaisen väitetiedoksiannossa kyseisen menettelyn tutkintavaiheen päättämiselle asettama määräaika on pakottava, minkä vuoksi kyseinen viranomainen voi yksipuolisesti pidentää kyseistä määräaikaa perustelluilla toimilla, jos ilmenee olosuhteita, jotka johtavat kyseisen menettelyn kohteen tai sen kohteena olevien yritysten lukumäärän laajentamiseen.
48
Tältä osin on niin, että koska ei ole olemassa erityistä unionin säännöstöä, jossa säädettäisiin menettelyllisistä määräajoista sille, että kansalliset kilpailuviranomaiset toteavat unionin kilpailuoikeuden rikkomisia ja määräävät niistä seuraamuksia, jäsenvaltioiden tehtävänä on vahvistaa kyseistä alaa koskevat kansalliset menettelysäännöt ja soveltaa niitä (ks. vastaavasti tuomio 30.1.2025, Caronte & Tourist, C‑511/23, EU:C:2025:42, jäljempänä tuomio Caronte & Tourist, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
49
Jäsenvaltioiden on kuitenkin tätä toimivaltaa käyttäessään noudatettava unionin oikeutta. Kun otetaan huomioon tehokkuusperiaate, jäsenvaltiot eivät saa tehdä unionin oikeuden täytäntöönpanoa käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi, ja niiden on nimenomaan kilpailuoikeuden alalla huolehdittava siitä, ettei niiden vahvistamilla tai soveltamilla säännöillä haitata SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan tehokasta soveltamista (tuomio Caronte & Tourist, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
50
Kansalliset säännöt, joissa vahvistetaan menettelylliset määräajat sille, että kansalliset kilpailuviranomaiset toteavat unionin kilpailuoikeuden rikkomisia ja määräävät niistä seuraamuksia, on laadittava siten, että saadaan aikaan tasapaino yhtäältä niiden tavoitteiden, jotka koskevat oikeusvarmuuden takaamista ja asioiden kohtuullisen käsittelyajan varmistamista, jotka molemmat ovat unionin oikeuden yleisiä periaatteita, ja toisaalta SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan tosiasiallisen ja tehokkaan täytäntöönpanon välillä, jotta noudatettaisiin yleisen edun mukaista tavoitetta pyrkiä estämään se, että sisämarkkinoiden toiminta vääristyy kilpailua rajoittavilla sopimuksilla tai menettelytavoilla (ks. vastaavasti tuomio 21.1.2021, Whiteland Import Export, C‑308/19, EU:C:2021:47, 49 kohta).
51
Sen määrittämiseksi, noudatetaanko kansallisessa määräaikojen järjestelmässä tällaista tasapainoa, on otettava huomioon muun muassa kyseisen määräajan pituus ja kaikki sen soveltamista koskevat tarkemmat säännöt, kuten säännöt määräajan alkamispäivästä ja kulumisen käynnistymisestä sekä sen keskeyttämisestä tai katkaisemisesta (tuomio Caronte & Tourist, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
52
On myös otettava huomioon kilpailuoikeudellisten asioiden erityispiirteet ja erityisesti se, että nämä asiat edellyttävät lähtökohtaisesti monitahoista tosiseikkojen ja taloudellisten seikkojen analysointia (tuomio Caronte & Tourist, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
53
Oikeusvarmuuden periaate edellyttää lisäksi sellaisten kohtuullisten aikarajojen vahvistamista varten, jotka koskevat kansallisten kilpailuviranomaisten toteuttamia menettelyitä kilpailunvastaisista menettelytavoista määrättävien seuraamusten määräämiseksi, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön määräaikojen järjestelmän, joka on riittävän täsmällinen, selkeä ja ennakoitavissa oleva, jotta kaikki asianomaiset toimijat voivat saada selville tarkasti, minkä laajuisia kyseessä olevissa säännöissä niille asetetut velvoitteet ovat, ja ryhtyä niiden johdosta asianmukaisiin toimenpiteisiin (tuomio Caronte & Tourist, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
54
Lisäksi jäsenvaltiot voivat asettaessaan prosessuaalisia määräaikoja kansallisten kilpailuviranomaisten suorittamille rikkomisten toteamiselle ja seuraamusten määräämiselle säätää paitsi kilpailusääntöjen rikkomista koskevaan menettelyyn kokonaisuudessaan sovellettavista yleisistä vanhentumissäännöistä myös tarvittaessa määräajoista, jotka koskevat tämän menettelyn tiettyjen vaiheiden kulkua (ks. vastaavasti tuomio Caronte & Tourist, 51 kohta).
55
Jäsenvaltiot voivat säätää, että kyseisiä määräaikoja ei määritetä abstraktisti ja yleisesti vaan että kyseiset viranomaiset vahvistavat ne tapauskohtaisesti kunkin rikkomista koskevan menettelyn monitahoisuuden perusteella, kunhan kyseisiä määräaikoja koskevat kansalliset säännöt ovat tämän tuomion 50–53 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten mukaisia (ks. analogisesti tuomio Caronte & Tourist, 51 kohta).
56
Mahdollisuudesta pidentää tutkintavaiheen päättämiselle asetettua määräaikaa, jonka kansallinen kilpailuviranomainen on vahvistanut väitetiedoksiannossa, on muistutettava ensinnäkin, että unionin tuomioistuin on katsonut, että jotta kansalliset kilpailuviranomaiset voisivat täyttää tehokkaasti velvollisuutensa panna unionin kilpailuoikeus täytäntöön, niiden on voitava asettaa niille tehdyt kantelut tärkeysjärjestykseen, ja niillä on tätä varten laaja harkintavalta (tuomio Caronte & Tourist, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
57
Ei kuitenkaan voida sulkea pois sitä, että yhdelle tai useammalle vireillä olevalle rikkomista koskevalle menettelylle annettavan etusijan mukaan kansallisen kilpailuviranomaisen on lykättävä tilapäisesti toisen kilpailusääntöjen rikkomista koskevan menettelyn tutkimista ja näin ollen pidennettävä sen tutkintavaiheen päättämisen määräaikaa.
58
Toiseksi on todettava, kuten tämän tuomion 52 kohdasta ilmenee, että unionin kilpailuoikeuden alaan kuuluvat asiat edellyttävät lähtökohtaisesti monitahoista tosiseikkojen ja taloudellisten seikkojen analysointia. Tällaisen analyysin suorittamiseksi monissa erittäin monimutkaisissa tapauksissa saattaa osoittautua välttämättömäksi toteuttaa useita tutkintatoimia ja ‑toimenpiteitä, jotka väistämättä pidentävät rikkomista koskevan menettelyn kestoa (ks. vastaavasti tuomio 21.1.2021, Whiteland Import Export, C‑308/19, EU:C:2021:47, 56 kohta).
59
Kolmanneksi unionin tuomioistuin on todennut, että kansallinen vanhentumisjärjestelmä, joka ominaispiirteidensä vuoksi on järjestelmällisesti esteenä tehokkaiden ja varoittavien seuraamusten määräämiselle unionin kilpailuoikeuden rikkomisista, on omiaan tekemään unionin kilpailuoikeuden sääntöjen soveltamisen käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi. Näin ollen se on katsonut, että kansallinen säännöstö, jossa säädetään vanhentumisajasta, jonka soveltaminen saattoi kilpailuoikeuden alaan kuuluvien asioiden suuren monitahoisuuden vuoksi aiheuttaa systeemisen riskin siitä, että kilpailuoikeuden rikkomisen muodostavat teot jäävät rankaisematta, ei ole tehokkuusperiaatteen mukainen (tuomio Caronte & Tourist, 73 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
60
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna se, että kansallista kilpailuviranomaista kielletään pidentämästä rikkomismenettelyn tutkintavaiheen päättämisen määräaikaa, voisi olla omiaan estämään tehokkaiden ja varoittavien seuraamusten määräämisen SEUT 101 tai SEUT 102 artiklan rikkomisista.
61
Tällainen kielto voisi nimittäin estää kyseistä viranomaista suorittamasta tutkintaa, joka kattaa kaikki kilpailunvastaisen menettelytavan näkökohdat, velvoittamalla sen tekemään päätöksen mahdollisesti puutteellisten tietojen perusteella, jotta se ei menettäisi mahdollisuuttaan määrätä seuraamuksia yrityksille, joille on alun perin ilmoitettu päättämiselle asetetusta määräajasta. Tästä seuraisi vaara siitä, että tietyistä teoista, jotka muodostavat mainittujen artiklojen rikkomisen, ei määrätä seuraamuksia, ja/tai siitä, että tiettyjen muiden sellaisten yritysten käyttäytymisestä, jotka ovat myös osallistuneet kyseisiin rikkomisiin mutta jotka eivät ole olleet rikkomista koskevan menettelyn kohteena heti sen alusta lähtien, ei määrätä seuraamuksia.
62
Tästä seuraa, että kansallisten kilpailuviranomaisten on voitava pidentää kyseisen menettelyn tutkintavaiheen päättämisen määräaikaa, jos tämä on tarpeen, jotta ne voivat määrätä tehokkaita ja varoittavia seuraamuksia unionin kilpailuoikeuden rikkomisista.
63
Tällainen tutkintavaiheen päättämisen määräajan pidentäminen ei kuitenkaan lähtökohtaisesti saa johtaa sen kohtuullisen ajan ylittymiseen, jonka kuluessa rikkomista koskevan menettelyn kyseinen vaihe on saatettava päätökseen.
64
Unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee tältä osin, että toimen antamiseen käytetyn ajan kohtuullisuutta on arvioitava kunkin asian olosuhteiden perusteella niin, että huomioon otetaan erityisesti oikeusriidan merkitys osapuolille, asian monitahoisuus sekä se, miten osapuolet ovat toimineet (ks. vastaavasti tuomio 28.2.2013, Uudelleenkäsittely Arango Jaramillo ym. v. EIP, C‑334/12 RX-II, EU:C:2013:134, 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
65
Arviointiperusteiden luettelo ei ole tyhjentävä, eikä käsittelyajan kohtuullisuuden arviointi edellytä asian olosuhteiden järjestelmällistä tarkastelua kunkin arviointiperusteen valossa, kun menettelyn kesto on perusteltu yhden ainoan arviointiperusteen nojalla. Asian monitahoisuudella voidaan siten perustella menettelyn ensi näkemältä liian pitkä kesto (tuomio 25.1.2007, Sumitomo Metal Industries ja Nippon Steel v. komissio, C‑403/04 P ja C‑405/04 P, EU:C:2007:52, 117 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
66
Unionin tuomioistuin on myös täsmentänyt, että käsittelyajan kohtuullisuutta ei voida määritellä tarkan abstraktisesti määritellyn enimmäiskeston avulla, vaan sitä on kussakin tapauksessa arvioitava kyseisen tapauksen olosuhteiden perusteella (tuomio 28.2.2013, Uudelleenkäsittely Arango Jaramillo ym. v. EIP, C‑334/12 RX-II, EU:C:2013:134, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
67
Yleisemmin voidaan todeta, että rikkomista koskevan menettelyn tutkintavaiheen päättämisen määräajan pidentäminen ei saisi johtaa asianomaisten yritysten perusoikeuksien loukkaamiseen. Jäsenvaltion on nimittäin menettelyllistä itsemääräämisoikeuttaan käyttäessään taattava paitsi unionin kilpailuoikeuden täysi tehokkuus, kilpailusääntöjen rikkomista koskevien menettelyjen täysi tehokkuus ja tehokkaiden seuraamusten määrääminen myös perusoikeuksien ja erityisesti kilpailusääntöjen rikkomista koskevien menettelyjen kohteena olevien yritysten puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen (ks. vastaavasti tuomio Caronte & Tourist, 62 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
68
Tässä yhteydessä on muistutettava, että hyvää hallintoa koskevaan oikeuteen sisältyy hallintoelinten velvollisuus perustella päätöksensä (tuomio 24.11.2020, Minister van Buitenlandse Zaken, C‑225/19 ja C‑226/19, EU:C:2020:951, 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ja tämä velvollisuus liittyy läheisesti myös puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatteeseen siltä osin kuin sillä pyritään mahdollistamaan se, että asianomainen ymmärtää hänelle vastaisen yksittäistapausta koskevan toimenpiteen syyt (ks. vastaavasti tuomio 8.5.2019, PI, C‑230/18, EU:C:2019:383, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
69
Näin ollen ensinnäkin kilpailusääntöjen rikkomista koskevan menettelyn tutkintavaiheen päättämiselle varatun määräajan pidentämisestä on tämän tuomion 53 kohdassa tarkoitetun oikeusvarmuuden periaatteen ja siitä johtuvan ennakoitavuuden vaatimuksen mukaisesti ilmoitettava asianomaiselle yritykselle mahdollisimman pian ja joka tapauksessa ennen pidennettävän määräajan päättymistä. Lisäksi pidentämistä koskevassa päätöksessä on vahvistettava kyseisen tutkintavaiheen päättämiselle uusi määräaika.
70
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusvarmuuden periaate, johon olennaisesti liittyy luottamuksensuojan periaate, edellyttää lisäksi muun muassa, että lainsäädäntö on selvää ja täsmällistä ja että sen soveltamisen vaikutukset ovat ennakoitavissa, erityisesti, jos siitä voi aiheutua yksityishenkilöille ja yrityksille epäedullisia vaikutuksia. Oikeus vedota luottamuksensuojan periaatteeseen koskee kaikkia yksityisiä, jotka ovat sellaisessa tilanteessa, josta ilmenee, että heille on toimivaltaisen viranomaisen antamien täsmällisten vakuuttelujen vuoksi syntynyt perusteltuja odotuksia (tuomio 17.10.2018, Klohn, C‑167/17, EU:C:2018:833, 50 ja 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
71
Imballagi Piemontesi vetoaa kirjallisissa huomautuksissaan luottamuksensuojan periaatteeseen väittääkseen, ettei AGCM:llä ollut oikeutta pidentää kyseessä olevan tutkintamenettelyn päättämiselle asetettua määräaikaa. Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu, unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ei kuitenkaan ilmene, että kyseinen yhtiö olisi saanut kyseiseltä viranomaiselta vakuutteluja siitä, ettei väitetiedoksiannossa asetettua määräajan päättymistä voida pidentää.
72
Toiseksi rikkomista koskevan menettelyn tutkintavaiheen päättämiselle asetetun määräajan pidentämistä on perusteltava asianmukaisesti sellaisilla olosuhteilla, joiden vuoksi tutkinnasta tulee monitahoisempi kuin kansallinen viranomainen oli kyseisen määräajan asettaessaan ennakoinut.
73
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tältä osin, että kyseessä oleva tutkintamenettely oli poikkeuksellisen monitahoinen ja että sekä niiden yritysten lukumäärä, joita kyseinen menettely koski, että sen kohde ovat laajentuneet ajan mittaan. Tämä selittää sen, että kyseisen menettelyn päättämisen määräaikaa on pidennetty kahteen otteeseen yhtäältä AGCM:n tehtävien tehokkaan hoitamisen varmistamiseksi ja toisaalta sekä niiden yritysten puolustautumisoikeuksien takaamiseksi, joita sama menettely alun perin koski, että niiden yritysten puolustautumisoikeuksien turvaamiseksi, joihin menettelyä on laajennettu. Kyseisen tuomioistuimen on tarkistettava, että kyseessä olevan tutkintamenettelyn päättämiselle asetetun määräajan pidentämistä koskevia päätöksiä oli asianmukaisesti perusteltu tällaisten olosuhteiden ilmenemisellä.
74
Kolmanneksi rikkomista koskevan menettelyn tutkintavaiheen päättämiselle varatun määräajan pidentämisen on voitava olla perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistetun tehokkaan oikeussuojan periaatteen mukaisesti tuomioistuinvalvonnan kohteena sen selvittämiseksi, onko päätös, jolla kyseistä määräaikaa pidennetään ja jossa vahvistetaan uusi päättämisaika, tehty kohtuullisessa ajassa toimimista koskevaa periaatetta ja asianomaisen yrityksen puolustautumisoikeuksia kunnioittaen, mikä edellyttää erityisesti sitä, että kyseisestä päätöksestä on ilmoitettu kyseiselle yritykselle hyvissä ajoin ja että se on asianmukaisesti perusteltu sellaisten olosuhteiden ilmenemisellä, joiden vuoksi tutkinnasta tuli monitahoisempi kuin kansallinen viranomainen oli kyseisen määräajan asettaessaan ennakoinut.
75
Nyt käsiteltävässä asiassa vaikuttaa tulleen selvitetyksi, että tällaista tuomioistuinvalvontaa on harjoitettu, kuten sekä ennakkoratkaisupyynnöstä että Imballaggi Piemontesin kirjallisista huomautuksista ilmenee, sillä Imballaggi Piemontesin mukaan se on riitauttanut kyseessä olevan tutkintamenettelyn päättämiselle asetetun määräajan molemmat pidentämiset Italian tuomioistuimissa.
76
On vielä lisättävä, että vaikka tietyssä tapauksessa tällaisella pidentämisellä loukattaisiin käsittelyaikojen kohtuullisuuden periaatetta, vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että kyseisen periaatteen loukkaamisella voidaan perustella SEUT 101 tai SEUT 102 artiklaan perustuvan hallinnollisen menettelyn päätteeksi tehdyn päätöksen kumoaminen vain, jos se merkitsee myös asianomaisen yrityksen puolustautumisoikeuksien loukkaamista (tuomio 4.10.2024, Ferriere Nord v. komissio, C‑31/23 P, EU:C:2024:851, 150 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ja että tässä yhteydessä kyseisen yrityksen on osoitettava oikeudellisesti riittävällä tavalla, että sillä oli hallinnollisen menettelyn liiallisen keston vuoksi vaikeuksia puolustautua kilpailuviranomaisen väitteitä vastaan (ks. analogisesti tuomio 29.3.2011, ArcelorMittal Luxembourg v. komissio ja komissio v. ArcelorMittal Luxembourg ym., C‑201/09 P ja C‑216/09 P, EU:C:2011:190, 118 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
77
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kuitenkin, ettei Imballaggi Piemontesi ole pääasiassa osoittanut, että kyseessä olevan tutkintamenettelyn päättämiselle asetetun määräajan pidentäminen olisi vaarantanut sen puolustautumisoikeuksien käyttämisen.
78
Lopuksi on todettava, että mahdollisuuteen pidentää määräaikaa, jonka kuluessa kansalliset kilpailuviranomaiset saattavat päätökseen SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan rikkomista koskevat menettelyt, sovelletaan joka tapauksessa ehdotonta vanhentumisaikaa, jonka määrittäminen kuuluu jäsenvaltioille, kunhan vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita noudatetaan (ks. vastaavasti tuomio 21.1.2021, Whiteland Import Export, C‑308/19, EU:C:2021:47, 37 kohta).
79
Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että SEUT 101 artiklaa, luettuna hyvää hallintoa koskevan yleisen periaatteen, perusoikeuskirjan 47 artiklan ja tehokkuusperiaatteen valossa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa kansallisen kilpailuviranomaisen toteuttaman sellaisen menettelyn yhteydessä, jonka tarkoituksena on kilpailunvastaisen menettelytavan toteaminen, ei säädetä nimenomaisesti, että kyseisen viranomaisen väitetiedoksiannossa kyseisen menettelyn tutkintavaiheen päättämiselle asettama määräaika on pakottava, minkä vuoksi kyseinen viranomainen voi yksipuolisesti pidentää kyseistä määräaikaa perustelluilla toimilla, jotka ovat tuomioistuinvalvonnan alaisia, jos ilmenee olosuhteita, jotka johtavat kyseisen menettelyn kohteen tai sen kohteena olevien yritysten lukumäärän laajentamiseen, edellyttäen, että tällaisesta pidentämisestä ei seuraa sen kohtuullisen ajan ylittyminen, jonka kuluessa kyseinen tutkintavaihe on saatettava päätökseen.
Oikeudenkäyntikulut
80
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
SEUT 101 artiklaa, luettuna hyvää hallintoa koskevan yleisen periaatteen, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja tehokkuusperiaatteen valossa,
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa kansallisen kilpailuviranomaisen toteuttaman sellaisen menettelyn yhteydessä, jonka tarkoituksena on kilpailunvastaisen menettelytavan toteaminen, ei säädetä nimenomaisesti, että kyseisen viranomaisen väitetiedoksiannossa kyseisen menettelyn tutkintavaiheen päättämiselle asettama määräaika on pakottava, minkä vuoksi kyseinen viranomainen voi yksipuolisesti pidentää kyseistä määräaikaa perustelluilla toimilla, jotka ovat tuomioistuinvalvonnan alaisia, jos ilmenee olosuhteita, jotka johtavat kyseisen menettelyn kohteen tai sen kohteena olevien yritysten lukumäärän laajentamiseen, edellyttäen, että tällaisesta pidentämisestä ei seuraa sen kohtuullisen ajan ylittyminen, jonka kuluessa kyseinen tutkintavaihe on saatettava päätökseen.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: italia.