62024CJ0321_RES
Asia C‑321/24
BCvastaanS. C. P. Attal et Associés
(Tribunal judiciaire de Paris’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 30.10.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Pääomien vapaa liikkuvuus – SEUT 63 artiklan 1 kohta – Perintö – Velvollisuus käyttää notaaria perintöilmoituksen laatimiseen muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka lakia perimykseen on sovellettava – Kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään, että notaarin palkkiot lasketaan jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden perusteella – Jäsenvaltiot käyttävät samanaikaisesti verotusvaltaansa – Kyseessä ei ole pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus
Pääomien ja maksujen vapaa liikkuvuus – Perussopimuksen määräykset – Soveltamisala – Notaarin palkkiot perintöilmoituksen laatimisesta – Perintö, johon sisältyy kahdessa jäsenvaltiossa sijaitsevaa omaisuutta ja josta kannetaan perintöveroa kummassakin näistä valtioista – Velvollisuus käyttää notaaria perintöilmoituksen laatimiseen jossakin näistä valtioista – Rajat ylittäviä piirteitä omaava tilanne – Notaarin palkkioiden maksaminen, joka ei johda rajat ylittävään pääomanliikkeeseen mutta joka kuitenkin liittyy perimyksen rajat ylittävään luonteeseen – Sisältyminen käsitteeseen
(SEUT 63 artiklan 1 kohta)
(ks. 29–33 kohta)
Pääomien ja maksujen vapaa liikkuvuus – Rajoitukset – Notaarin palkkiot perintöilmoituksen laatimisesta – Perintö, johon sisältyy kahdessa jäsenvaltiossa sijaitsevaa omaisuutta ja josta kannetaan perintöveroa kummassakin näistä valtioista – Velvollisuus käyttää notaaria perintöilmoituksen laatimiseen jossakin näistä valtioista – Notaarin palkkiot, jotka lasketaan koko jäämistön bruttovarallisuuden perusteella riippumatta siitä, missä kyseinen omaisuus sijaitsee – Säännöstö, jota sovelletaan erotuksetta kotimaisiin tilanteisiin ja rajat ylittäviin tilanteisiin – Toimenpide ei ole syrjivä – Perintöilmoitus, joka kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen ja kansallisen oikeuden mukaisesti koskee kaikkea jäämistöomaisuutta – Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle notaarille maksettujen palkkioiden, jotka myös lasketaan jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden perusteella, huomiotta jättäminen – Haitta, joka aiheutuu siitä, että jäsenvaltiot käyttävät samanaikaisesti verotusvaltaansa – Kyseessä ei ole rajoitus
(SEUT 63 artiklan 1 kohta)
(ks. 39–47 kohta ja tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Oikeusriidassa, joka koskee ranskalaisen notaarin palkkioiden riitauttamista tilanteessa, jossa oli käytettävä hänen palvelujaan sellaisen rajat ylittävän perinnön yhteydessä, joka sisälsi Ranskassa ja Belgiassa sijaitsevaa omaisuutta, unionin tuomioistuin ottaa kantaa sellaisen kansallisen säännöstön yhteensopivuuteen SEUT 63 artiklan kanssa, jossa säädetään, että perintöilmoituksen laatineen notaarin palkkio lasketaan jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden perusteella ottamatta huomioon toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle notaarille maksettuja palkkioita, jotka myös lasketaan jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden perusteella.
BC, jonka kotipaikka on Ranskassa, on Belgiassa asuneen sisarensa kuoleman jälkeen ainoa sekä Ranskassa että Belgiassa sijaitsevan irtaimen ja kiinteän omaisuuden perijä.
Jäämistön selvittämisen aloitti Belgiassa kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautunut notaari. Vastikkeena viimeksi mainitun tekemästä perintöilmoituksesta BC maksoi hänelle Belgian lainsäädännön mukaisesti palkkioita, jotka oli laskettu jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden, joka sisälsi Ranskassa ja Belgiassa sijaitsevan omaisuuden, arvon perusteella.
BC:n oli Ranskan oikeuden mukaan lisäksi käytettävä Ranskaan sijoittautuneen notaarin palveluja tehdäkseen perintöilmoituksen kyseisessä jäsenvaltiossa Ranskan perintöveron laskemiseksi.
BC nosti tribunal judiciaire de Paris’ssa, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, kanteen, jossa hän riitauttaa ranskalaisen notaarin palkkion laskentatavan. Hän vaatii, että tämä palkkio lasketaan ainoastaan Ranskassa sijaitsevaa omaisuutta vastaavan bruttovarallisuuden perusteella eikä jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden perusteella.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin toteaa aluksi, että kyseessä oleva tilanne kuuluu SEUT 63 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin pääomanliikkeisiin.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä nimittäin seuraa, että perintöjen verokohtelu kuuluu pääomanliikkeitä koskevien EUT‑sopimuksen määräysten soveltamisalaan niitä tapauksia lukuun ottamatta, joiden kaikki osatekijät rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion sisälle. (
1
)
Nyt käsiteltävässä asiassa riidanalainen perintö, johon sovelletaan Belgian oikeutta ja joka kuuluu Ranskassa asuvalle henkilölle ja johon sisältyy Ranskassa ja Belgiassa sijaitsevaa omaisuutta, josta kannetaan kummassakin näistä jäsenvaltioista perintöveroa, on luonteeltaan rajat ylittävä.
Unionin tuomioistuimen mukaan tätä rajat ylittävää luonnetta ei kyseenalaista se, että Ranskaan sijoittautuneen notaarin palkkiot eivät kuulu perittävän jäämistöomaisuuteen eivätkä johda rajat ylittävään pääomanliikkeeseen, koska tämä notaari saa korvauksen Belgiaan sijoittautuneesta notaarista riippumatta ja erikseen.
Notaarin Ranskassa laatimassa perintöilmoituksessa luetellaan sekä Ranskassa että ulkomailla sijaitseva irtain ja kiinteä omaisuus, jotta Ranskan veroviranomaiset voivat laskea perintöverot muun muassa Ranskan ja Belgian välisen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi perintöverotuksen alalla tehdyn sopimuksen (
2
) asiaa koskevien määräysten mukaisesti.
Näin ollen notaarin Ranskassa suorittama toimenpide on välttämätön vaihe perintöverojen laskemiseksi, joten notaarien palkkioiden laskentatapa, joka perustuu notaarin tällöin luettelemaan jäämistön kokonaisbruttovarallisuuteen, liittyy erottamattomasti kyseiseen perintöön ja sen rajat ylittävään luonteeseen.
Koska kyseessä oleva tilanne kuuluu pääomien vapaan liikkuvuuden alaan, unionin tuomioistuin tutkii seuraavaksi, merkitseekö Ranskan säännöstö, joka koskee notaarien perimien palkkioiden laskentatapaa perintöilmoitusten osalta tällaisessa tilanteessa, SEUT 63 artiklassa kiellettyä pääomanliikkeiden rajoitusta.
Unionin tuomioistuin toteaa aluksi, että kyseessä oleva säännöstö ei ole syrjivä, koska siinä ei oteta käyttöön täysin jäsenvaltion sisäisten tilanteiden ja rajat ylittävien tilanteiden erilaista kohtelua. Notaarin palkkiot, jotka ovat lähtökohtaisesti oikeudenmukainen ja kohtuullinen korvaus notaarille, lasketaan nimittäin kaikissa tapauksissa jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden perusteella riippumatta siitä, missä kyseinen omaisuus sijaitsee.
Tällainen säännöstö on tosin omiaan asettamaan rajat ylittävät tilanteet epäedullisempaan asemaan, koska se johtaa siihen, että perinnönsaaja voi rajat ylittävän perinnön tapauksessa joutua maksamaan palkkioita jokaisessa jäsenvaltiossa, jossa jäämistöomaisuus sijaitsee, ja häneen kohdistuu näin suurempi rasite kuin häneen olisi kohdistunut puhtaasti valtionsisäisestä perinnöstä.
Se, että notaarin palkkiot Ranskassa lasketaan jäämistön kokonaisbruttovarallisuuden perusteella, johtuu kuitenkin siitä, että kyseisen notaarin laatimassa perintöilmoituksessa on lueteltava tämä omaisuus, jotta Ranskan veroviranomaiset voivat laskea jäämistöön liittyvät verot soveltamalla muun muassa Ranskan ja Belgian välistä sopimusta. Näitä palkkioita on näin ollen unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön (
3
) mukaan pidettävä haittana, joka ilmenee lisäkustannuksina, jotka aiheutuvat siitä, että Ranskan tasavalta ja Belgian kuningaskunta käyttävät samanaikaisesti verotusvaltaansa. Koska alaa ei ole yhdenmukaistettu Euroopan unionin tasolla, tällaiset haitat eivät ole liikkumisvapauksien rajoituksia, kunhan tällainen verotusvallan rinnakkainen käyttö ei ole syrjivää.
Koska kyseessä oleva säännöstö ei ole syrjivä ja koska siitä aiheutuvat lisäkustannukset vaikuttavat samalla tavalla rajat ylittäviin pääomanliikkeisiin Ranskan ja Belgian välillä ja Ranskan sisäisiin pääomanliikkeisiin, kyseisellä säännöstöllä ei oteta käyttöön SEUT 63 artiklan 1 kohdassa kiellettyä pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitusta.
(
1
)	Ks. vastaavasti tuomio 23.2.2006, van Hilten-van der Heijden (C‑513/03, EU:C:2006:131, 41 kohta); tuomio 21.12.2021, Finanzamt V (Perintö – Osittainen verovähennys ja lakiosien vähentäminen) (C‑394/20, EU:C:2021:1044, 29 kohta) ja tuomio 12.10.2023, BA (Perintö – Sosiaalinen asuntopolitiikka unionissa) (C‑670/21, EU:C:2023:763, 38 kohta).
(
2
)	Brysselissä 20.1.1959 allekirjoitettu kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi ja tiettyjen muiden perintöverotuksen ja rekisteröintioikeuksien alaan kuuluvien kysymysten säätelemiseksi tehty Ranskan ja Belgian välinen sopimus.
(
3
)	Ks. analogisesti tuomio 8.9.2005, Mobistar ja Belgacom Mobile (C‑544/03 ja C‑545/03, EU:C:2005:518, 31 kohta) ja tuomio 22.9.2022, Admiral Gaming Network ym. (C‑475/20–C‑482/20, EU:C:2022:714, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).