62017CO0640
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kahdeksas jaosto)
17 päivänä huhtikuuta 2018 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Sisäinen verotus – Syrjivän verotuksen kielto – SEUT 110 artikla – Moottoriajoneuvosta kannettava liikennevero – Veron määrän vahvistaminen ajoneuvon verotusjäsenvaltiossa tehdyn ensimmäisen rekisteröinnin mukaan – Muista jäsenvaltioista maahantuodut käytetyt moottoriajoneuvot – Toisessa jäsenvaltiossa tehdyn ensimmäisen rekisteröinnin päivämäärän huomiotta jättäminen
Asiassa C-640/17,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Coimbran hallinto- ja veroasioiden tuomioistuin, Portugali) on esittänyt 18.10.2017 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 16.11.2017, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Luís Manuel dos Santos
vastaan
Fazenda Pública,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Malenovský sekä tuomarit D. Šváby ja M. Vilaras (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: E. Sharpston,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian perustellulla määräyksellä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEUT 110 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Luís Manuel dos Santos ja Fazenda Pública (veroviranomainen, Portugali) ja jossa on kyse liikenneverosta (Imposto Único de Circulação), jota häneltä kannettiin vuodelta 2014 toisesta jäsenvaltiosta käytettynä tuodusta moottoriajoneuvosta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3
Portugalin liikenneverolain (Código do Imposto Único de Circulação) 2 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Liikennevero kannetaan Portugalissa rekisteröidyistä seuraaviin luokkiin kuuluvista ajoneuvoista:
a)
A-luokka: henkilökuljetukseen käytettävät kevyet moottoriajoneuvot sekä henkilö- ja tavarakuljetukseen käytettävät kevyet moottoriajoneuvot, joiden bruttopaino on enintään 2500 kilogrammaa ja jotka ovat olleet rekisterissä vuodesta 1981 lähtien tämän lain voimaantuloon asti;
b)
B-luokka: ajoneuvoverolain 2 §:n 1 momentin a ja d kohdassa tarkoitetut, henkilökuljetukseen käytettävät moottoriajoneuvot sekä henkilö- ja tavarakuljetukseen käytettävät kevyet moottoriajoneuvot, joiden bruttopaino on enintään 2500 kilogrammaa ja jotka on rekisteröity tämän lain voimaantulon jälkeen;
– –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
4
Pääasian kantaja omistaa Portugalissa käytetyn moottoriajoneuvon, jonka hän on tuonut Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Tämä ajoneuvo, joka oli rekisteröity ensimmäisen kerran 20.10.1966 viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa, rekisteröitiin uudelleen Portugalissa 31.5.2013 eli sen jälkeen, kun liikenneverolaki oli tullut voimaan 1.7.2007.
5
Häneltä kannettiin 31.12.2014 131,40 euron määrä liikenneverona vuodelta 2014 kyseisestä ajoneuvosta.
6
Pääasian kantajan mielestä vero oli häntä syrjivä, minkä vuoksi hän nosti ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa kanteen kyseisen veron maksuunpanosta. Kantaja väittää, että 1.7.2007 jälkeen maahantuotuja ajoneuvoja ja samanikäisiä ennen 1.7.2007 rekisteröityjä ajoneuvoja kohdellaan verotuksessa eri tavoin, vaikka ne ovat ominaisuuksiltaan samanlaisia, mikä on SEUT 110 artiklassa vahvistetun tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen vastaista.
7
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tältä osin, että pääasian kantajan maahantuomasta ajoneuvosta, joka on rekisteröity ensimmäisen kerran toisessa jäsenvaltiossa 20.10.1966, kannetaan liikenneverolain 2 §:n 1 momentin b kohdan mukainen liikennevero, koska se on tuotu Portugaliin ja rekisteröity uudelleen 1.7.2007 jälkeen, kun taas se olisi vapautettu kyseisestä verosta, jos se olisi rekisteröity ensimmäisen kerran Portugalissa. Kyseisestä ajoneuvosta kannetaan siis vero yksinomaan siksi, että se on rekisteröity ensimmäisen kerran muussa jäsenvaltiossa kuin Portugalissa.
8
Näissä olosuhteissa Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Coimbran hallinto- ja veroasioiden tuomioistuin, Portugali) päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 110 artiklassa vahvistettu jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaate esteenä kansallisen lainsäädännön säännökselle [eli Portugalin liikenneverolain 2 §:n 1 momentin b kohdalle], kun kyseistä säännöstä tulkitaan siten, ettei liikenneverossa pidä ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa tehdyn ensimmäisen rekisteröinnin ajankohtaa vaan että ainoastaan Portugalissa tehdyn rekisteröinnin ajankohdalla on merkitystä, jos tällainen tulkinta johtaa toisesta jäsenvaltiosta tuotujen ajoneuvojen raskaampaan verotukseen?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
9
Jos ennakkoratkaisukysymykseen annettava vastaus on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä tai jos ennakkoratkaisukysymykseen annettavasta vastauksesta ei ole perusteltua epäilystä, unionin tuomioistuin voi työjärjestyksensä 99 artiklan nojalla esittelevän tuomarin ehdotuksesta ja julkisasiamiestä kuultuaan milloin tahansa päättää ratkaista asian perustellulla määräyksellä.
10
Tätä määräystä on sovellettava nyt käsiteltävässä asiassa.
11
Kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko SEUT 110 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla siinä käyttöön otettu liikennevero kannetaan henkilökuljetukseen käytettävistä kevyistä moottoriajoneuvoista, jotka on rekisteröity tässä jäsenvaltiossa, ilman että otetaan huomioon ajoneuvon ensimmäisen rekisteröinnin päivämäärää, kun rekisteröinti on tehty toisessa jäsenvaltiossa, minkä seurauksena toisesta jäsenvaltiosta maahantuoduista ajoneuvoista kannetaan suurempi vero kuin samankaltaisista ajoneuvoista, joita ei ole maahantuotu.
12
Aluksi on muistutettava, että SEUT 110 artiklan tarkoituksena on turvata tavaroiden vapaa liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä normaaleissa kilpailuolosuhteissa. Sillä pyritään poistamaan kaikenlainen suojaaminen, joka voi johtua muista jäsenvaltioista peräisin olevia tuotteita syrjivän sisäisen verotuksen soveltamisesta (tuomio 9.6.2016, Budişan, C-586/14, EU:C:2016:421, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
13
Tämän vuoksi SEUT 110 artiklan ensimmäisessä kohdassa kielletään jäsenvaltioita määräämästä muiden jäsenvaltioiden tuotteille sisäisiä maksuja, jotka ovat korkeampia kuin maksut, joita ne määräävät samanlaisille kotimaisille tuotteille (tuomio 9.6.2016, Budişan, C-586/14, EU:C:2016:421, 20 kohta).
14
Tältä osin on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan verojärjestelmää voidaan pitää SEUT 110 artiklan kanssa yhteensoveltuvana ainoastaan, jos osoitetaan, että järjestelmä on rakenteeltaan sellainen, ettei se missään olosuhteissa mahdollista maahantuotujen tuotteiden verottamista kotimaisia tuotteita ankarammin ja että näin ollen sillä ei missään tapauksessa ole syrjivää vaikutusta (tuomio 19.3.2009, komissio v. Suomi, C-10/08, ei julkaistu, EU:C:2009:171, 24 kohta ja tuomio 19.12.2013, X, C-437/12, EU:C:2013:857, 28 kohta).
15
Unionin tuomioistuin on jo todennut, että käytettyinä maahantuotujen ajoneuvojen verotuksen osalta SEUT 110 artiklalla on tarkoitus taata valtionsisäisen verotuksen täydellinen neutraalisuus, kun on kyse kotimaan markkinoilla jo olevien ja maahantuotavien tuotteiden välisestä kilpailusta (tuomio 17.7.2008, Krawczyński, C-426/07, EU:C:2008:434, 31 kohta ja tuomio 3.6.2010, Kalinchev, C-2/09, EU:C:2010:312, 31 kohta).
16
Jäsenvaltion markkinoilla olevat moottoriajoneuvot ovat SEUT 110 artiklassa tarkoitettuja kotimaisia tuotteita. Kun nämä tuotteet myydään tämän jäsenvaltion käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla, niitä on pidettävänä vastaavina tuotteina kuin samantyyppisiä maahantuotuja käytettyjä ajoneuvoja, joilla on samat ominaisuudet ja jotka ovat yhtä kuluneita. Kyseisen jäsenvaltion markkinoilta ostetut käytetyt ajoneuvot ja ajoneuvot, jotka on ostettu muista jäsenvaltioista tarkoituksena tuoda ne tähän jäsenvaltioon ja saattaa ne siellä liikenteeseen, ovat nimittäin keskenään kilpailevia tuotteita (tuomio 7.4.2011, Tatu, C-402/09, EU:C:2011:219, 55 kohta ja tuomio 7.7.2011, Nisipeanu, C-263/10, ei julkaistu, EU:C:2011:466, 24 kohta).
17
Tästä seuraa, että SEUT 110 artikla velvoittaa jokaisen jäsenvaltion valitsemaan moottoriajoneuvoista kannettavat verot ja järjestämään tämän verotuksen siten, ettei verojen vaikutuksena ole suosia kotimaisten käytettyjen ajoneuvojen myyntiä ja näin tehdä samankaltaisten käytettyjen ajoneuvojen tuonnista vähemmän houkuttelevaa (tuomio 7.4.2011, Tatu, C-402/09, EU:C:2011:219, 56 kohta ja tuomio 7.7.2011, Nisipeanu, C-263/10, ei julkaistu, EU:C:2011:466, 25 kohta).
18
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasiassa kyseessä oleva liikennevero kannetaan vuosittain muun muassa kaikista henkilökuljetukseen käytettävistä kevyistä moottoriajoneuvoista, jotka on rekisteröity Portugalissa, ja sen määrä vaihtelee muun muassa kyseisen ajoneuvon Portugalissa tehdyn ensimmäisen rekisteröinnin päivämäärän mukaan. Tätä veroa sovelletaan siis sekä uusiin että käytettyihin ajoneuvoihin, ja se kattaa sekä muista jäsenvaltioista tuodut ja ensimmäisen kerran Portugalissa rekisteröidyt ajoneuvot että Portugalin markkinoilla jo olevat ajoneuvot.
19
Pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan maahantuodun ajoneuvon kaltaiset henkilökuljetukseen käytettävät kevyet moottoriajoneuvot kuitenkin vapautetaan liikenneverosta, kun ne on rekisteröity Portugalissa ennen vuotta 1981, kun taas samankaltaisista ajoneuvoista, jotka on rekisteröity muussa jäsenvaltiossa ennen vuotta 1981, kannetaan kyseinen vero, kun ne on rekisteröity ensimmäisen kerran Portugalissa tuon ajankohdan jälkeen.
20
Samat ajoneuvot kuuluvat luokkaan A, kun ne on rekisteröity ensimmäisen kerran Portugalissa vuoden 1981 ja 1.7.2007 – jolloin liikenneverolaki tuli voimaan – välisenä aikana, ja luokkaan B, kun ne on rekisteröity ensimmäisen kerran Portugalissa 1.7.2007 jälkeen. Sen sijaan samankaltaiset ajoneuvot, jotka on tuotu Portugaliin toisesta jäsenvaltiosta ja jotka on rekisteröity ensimmäisen kerran Portugalissa 1.7.2007 jälkeen, kuuluvat luokkaan B, vaikka ne on rekisteröity ensimmäisen kerran muussa jäsenvaltiossa ennen tätä päivämäärää. Portugaliin myöhemmin kuin 1.7.2007 tuoduista ja ensimmäisen kerran muussa jäsenvaltiossa ennen 1.7.2007 rekisteröidyistä ajoneuvoista kannetaan siis systemaattisesti suurempi vero kuin samankaltaisista ajoneuvoista, joita ei ole maahantuotu ja jotka on rekisteröity ensimmäisen kerran Portugalissa ennen tätä päivämäärää.
21
Tämän vuoksi pääasiassa kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö johtaa muista jäsenvaltioista 1.7.2007 jälkeen maahantuotujen käytettyjen ajoneuvojen systemaattisesti raskaampaan verotukseen kuin se, jota sovelletaan samankaltaisiin kotimaisiin käytettyihin ajoneuvoihin, koska siinä ei oteta huomioon muista jäsenvaltioista maahantuotujen ajoneuvojen ensimmäisen rekisteröinnin päivämäärää. Sillä siis suositaan kotimaisten käytettyjen ajoneuvojen myyntiä ja tehdään samankaltaisten ajoneuvojen maahantuonnista vähemmän houkuttelevaa.
22
Edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että SEUT 110 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla siinä käyttöön otettu liikennevero kannetaan henkilökuljetukseen käytettävistä kevyistä moottoriajoneuvoista, jotka on rekisteröity tässä jäsenvaltiossa, ilman että otetaan huomioon ajoneuvon ensimmäisen rekisteröinnin päivämäärää, kun rekisteröinti on tehty toisessa jäsenvaltiossa, minkä seurauksena toisesta jäsenvaltiosta maahantuoduista ajoneuvoista kannetaan suurempi vero kuin samankaltaisista ajoneuvoista, joita ei ole maahantuotu.
Oikeudenkäyntikulut
23
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on määrännyt seuraavaa:
SEUT 110 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla siinä käyttöön otettu liikennevero kannetaan henkilökuljetukseen käytettävistä kevyistä moottoriajoneuvoista, jotka on rekisteröity tässä jäsenvaltiossa, ilman että otetaan huomioon ajoneuvon ensimmäisen rekisteröinnin päivämäärää, kun rekisteröinti on tehty toisessa jäsenvaltiossa, minkä seurauksena toisesta jäsenvaltiosta maahantuoduista ajoneuvoista kannetaan suurempi vero kuin samankaltaisista ajoneuvoista, joita ei ole maahantuotu.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: portugali.