62006CC0446
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
YVES BOT
föredraget den 6 december 2007 (
1
)
Mål C-446/06
A.G. Winkel
mot
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
”Nötkött — Gemensam organisation av marknaden — Förordning (EG) nr 1254/1999 — Artikel 3 f — Beviljande av am- och dikobidrag — Villkor som motsvarar gängse uppfödningspraxis”
1.
Genom denna begäran om förhandsavgörande skall domstolen fastställa om en medlemsstat inom ramen för gemenskapens stödordning, som infördes genom förordning (EG) nr 1254/1999, (
2
) kan ställa villkor som gäller tidsperioden för kalvning och uppfödningens varaktighet för att bevilja sådant stöd.
2.
I detta förslag till avgörande kommer jag att förklara varför jag anser att artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 inte utgör något hinder mot att en medlemsstat ställer villkor som gäller tidsperioden för kalvning och att kalven stannat hos modern i minst fyra månader.
I — Tillämpliga bestämmelser
A — Gemenskapsrätten
1. Förordning nr 1254/1999
3.
Inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken har en gemensam organisation av marknaden för nötkött inrättats för att stabilisera marknaderna inom denna sektor och tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard.
4.
För detta ändamål infördes en stödordning för nötköttsproducenter genom förordning nr 1254/1999. Syftet med ordningen är främst att man till nötköttsproducenter skall betala ut ett bidrag, i form av en direkt utbetalning, för hållande av am- och dikor, även kallat am- och dikobidrag.
5.
Am- och diko definieras i artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 på följande sätt:
”[…] en ko som tillhör en köttras eller som är framavlad genom en korsning med en köttras och som ingår i en besättning som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion”.
6.
I artikel 6 i förordning nr 1254/1999 föreskrivs att en producent som håller am- och dikor på sitt jordbruksföretag kan beviljas am- och dikobidrag på vissa villkor.
7.
Enligt denna artikel 6 beviljas således am- och dikobidraget producenter som inte levererar mjölk eller mjölkprodukter från sina företag under de tolv månader som följer den dag då ansökan lämnas in. Vissa producenter som levererar mjölk eller mjölkprodukter kan dock beviljas am- och dikobidrag om den individuella referenskvantiteten enligt artikel 4 i förordning (EEG) nr 3950/92 (
3
) inte överskrider 120000 kg. (
4
)
8.
För att kunna få am- och dikobidraget måste producenterna i sin besättning hålla minst 60 procent am- och dikor och högst 40 procent kvigor under minst sex månader i följd räknat från den dag då ansökan lämnas in.
9.
Enligt artikel 3 g i förordning nr 1254/1999 menas med ”kviga” ett hondjur av nötkreatur som är 8 månader eller äldre och som ännu inte har kalvat. I artikel 6.6 i förordningen anges att man vid tillämpningen av den bestämmelsen endast skall ta hänsyn till sådana kvigor som tillhör en köttras och som ingår i en besättning som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion.
10.
I övrigt ankommer det på Europeiska gemenskapernas kommission att fastställa tillämpningsföreskrifterna för nämnda förordning, i synnerhet sådana som rör definitionen av am- och diko. (
5
)
2. Förordning (EG) nr 2342/1999
11.
Kommissionen har genom att anta förordning (EG) nr 2342/1999 (
6
) om tillämpningsföreskrifter till förordning nr 1254/1999 preciserat begreppet am- och diko. I artikel 14 i tillämpningsförordningen, tillsammans med bilaga I till denna, anges vilka kreatursraser som inte skall anses vara kor av köttras och som således inte kan betraktas som am- och dikor enligt artikel 3 f i förordning nr 1254/1999.
12.
I övrigt skall medlemsstaterna enligt artikel 45 i tillämpningsförordningen vidta alla lämpliga åtgärder som krävs för att säkerställa att denna förordning tillämpas korrekt.
3. Förordning (EG) nr 2419/2001
13.
Syftet med förordning (EG) nr 2419/2001 (
7
) är att på ett effektivt sätt genomföra direktstöd inom området för den gemensamma jordbrukspolitiken genom fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystem som inrättades genom förordning (EEG) nr 3508/92. (
8
) Enligt artikel 1.1 b i den förordningen skall det integrerade administrations- och kontrollsystemet tillämpas på bidragssystemet för am- och dikor. Genom detta system kan medlemsstaterna försäkra sig om att de transaktioner som finansieras genom gemenskapsstöd verkligen genomförs och att de genomförs på ett riktigt sätt.
14.
I artikel 36 i förordning nr 2419/2001 föreskrivs särskilt att stöd inte får beviljas för ett större antal djur än vad som anges i stödansökan. Om så är fallet skall stödbeloppet beräknas på grundval av det antal djur som faktiskt uppfyller alla villkor för att beviljas stöd.
15.
Enligt artikel 38 i förordningen medför en konstaterad skillnad mellan antalet djur som uppfyller villkoren och antalet djur för vilka bidraget har begärts avdrag eller avstängning från bidragen.
B — Nationell rätt
16.
Förordning nr 1254/1999 införlivades i den nederländska rättsordningen genom förordning om gemenskapsstöd för djur (Regeling dierlijke EG-premies) (nedan kallad Regeling). I den version som gällde mellan den 1 augusti 2002 och den 1 juni 2003 definieras am- och diko i artikel 1 i Regeling på samma sätt som i artikel 3 f i förordning nr 1254/1999.
17.
Vad beträffar villkoren för beviljande av bidraget för am- och dikor föreskrivs i Regeling att sådant bidrag beviljas producenter endast om am- och dikon har kalvat minst en gång under det berörda året och om kalven blev kvar minst fyra månader efter födseln i den berörda besättningen.
18.
Till följd av en ändring av kalvningsvillkoret beviljas bidraget från och med den 2 juni 2003 om kon har kalvat minst en gång under den period som löper tjugo månader före till och med fyra månader efter det datum då den berörda ansökningsperioden inleds.
II — Bakgrund till tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
19.
Den 19 augusti 2002 lämnade A.G. Winkel in en ansökan om bidrag för bidragsåret 2002, som avsåg sju am- och dikor, till Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (ministern för jordbruk, natur och livsmedelskvalitet, nedan kallad ministern).
20.
Efter att ha beviljat A.G. Winkel ett bidrag på 1532,65 euro för år 2002 och därefter ha reducerat bidragsbeloppet avslog ministern stödansökan för år 2002 genom beslut av den 4 juni 2004 och krävde att A.G. Winkel skulle betala tillbaka det belopp han erhållit, eftersom fyra av de kor som berördes av stödansökan under perioden den 1 januari 2001–31 december 2002 inte hade diat sin kalv i minst fyra månader.
21.
Dessutom beslöt ministern genom beslut av den 18 juni 2004 att med tillämpning av artikel 38.2 tredje strecksatsen i förordning nr 2419/2001 minska sökandens inkomststöd med 875,80 euro.
22.
Den 28 juni 2003 lämnade A.G. Winkel in en ansökan om am- och dikobidrag för år 2003, som avsåg sju am- och dikor.
23.
Den 21 juni 2004 beviljade ministern A.G. Winkel ett bidrag för år 2003 på 1104,46 euro för sex am- och dikor. För den sjunde kon beviljades inte något bidrag, eftersom den inte hade diat sin kalv i fyra månader.
24.
A.G. Winkel lämnade in en begäran om omprövning av de beslut som ministern hade fattat den 4, den 18 och den 21 juni 2004. I sitt beslut av den 26 oktober 2004 fann ministern inte skäl att ändra de tidigare besluten.
25.
Det är detta beslut som utgör föremålet för talan vid den nationella domstolen. A.G. Winkel anser att villkoren i Regeling strider mot förordning nr 1254/1999. Framför allt anser A.G. Winkel att samtliga kor för vilka han begärt am- och dikobidrag för åren 2002 och 2003 omfattas av definitionen av am- och diko i artikel 3 f i förordning nr 1254/1999.
26.
Eftersom College van het Beroep voor het bedrijfsleven är osäker på hur artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 skall tolkas har den beslutat att förklara målet vilande och att ställa följande fråga till domstolen:
”1)   Är en stödordning – i vilken det för rätt till am- och dikobidrag enligt gängse uppfödningspraxis krävs att en ko som ingår i besättningen måste ha kalvat minst en gång under den period som löper tjugo månader före till och med fyra månader efter det datum då ansökningsperioden inleds, och vars kalv inte får ha avlägsnats från den berörda besättningen tidigare än fyra månader efter födseln – förenlig med artikel 3 första stycket f i förordning (EG) nr 1254/1999?
2)   Om fråga 1 besvaras nekande, vilka kriterier skall då tillämpas för att fastställa huruvida besättningen används för uppfödning av kalvar för köttproduktion samt vilka kor som ingår i denna besättning?”
III — Bedömning
27.
Det skall inledningsvis erinras om att A.G. Winkel lämnade in sin ansökan om am- och dikobidrag för år 2002 den 19 augusti 2002. Ändringen i Regeling av kalvningsvillkoret gjordes emellertid först den 2 juni 2003. För den ansökan som avser år 2002 är det således Regeling i den version som gällde från den 1 augusti 2002 till den 1 juni 2003 som skall tillämpas.
28.
Jag anser inte att ändringen angående tidsperioden för kalvningen har någon inverkan på svaret på den ställda frågan. Den enda skillnaden ligger i att kon enligt den ursprungliga versionen av Regeling skall ha kalvat minst en gång under det berörda året och att kon enligt den ändrade versionen av Regeling skall ha kalvat minst en gång under den period som inleds tjugo månader före det datum då den aktuella perioden börjar löpa och som avlutas fyra månader efter detta datum.
29.
I båda fallen gäller frågan huruvida artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 utgör ett hinder mot att det ställs ett villkor för att erhålla am- och dikobidraget som gäller tidsperioden för kalvningen.
30.
Den nationella domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i om artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 skall tolkas så, att den utgör ett hinder mot att en medlemsstat för att bevilja am- och dikobidrag ställer villkor som gäller tidsperioden för kalvningen och att kon skall ha diat sin kalv under minst fyra månader.
31.
Kommissionen anser att en ko endast behöver uppfylla de båda kriterierna i artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 för att betraktas som am- och diko, och därigenom medföra rätt till am- och dikobidraget. För att kunna betraktas som am- och diko måste djuret således tillhöra en nötköttsras samt ingå i en besättning som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion.
32.
Kommissionen gör vidare tillägget att karaktären av am- och diko måste bedömas utifrån besättningen som helhet och inte utifrån varje enskild ko. Den anser således, om det finns tecken på att en ko inte diat sin kalv, att det räcker med att titta på om besättningens am- och dikaraktär ändå har bevarats för att bidraget skall betalas ut för denna ko. Enligt kommissionen tas det i sådana nationella krav som i Regeling inte heller hänsyn till motiverade undantagsfall som till exempel om en kalv dör kort efter sin födsel.
33.
Medlemsstaterna kan således inte ställa några villkor som gäller tidsperioden för kalvningen och uppfödningens varaktighet för att bevilja am- och dikobidrag.
34.
Jag delar inte den uppfattningen. I likhet med den nederländska och den franska regeringen anser jag att artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 skall tolkas så, att den inte utgör ett hinder mot att en medlemsstat antar en lagstiftning enligt vilken uppfödare som önskar komma i åtnjutande av am- och dikobidrag underställs villkor som gäller tidsperioden för kalvningen och uppfödningens varaktighet.
35.
Jag vill inledningsvis erinra om domstolens fasta rättspraxis, enligt vilken det vid tolkningen av en gemenskapsrättslig bestämmelse inte bara är dess lydelse som skall beaktas, utan också sammanhanget och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som den ingår i. (
9
)
36.
Det framgår av undersökningen av ordalydelsen i artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 att den inte innehåller någon bestämmelse som uttryckligen utgör ett hinder mot att sådana villkor som i Regeling tillämpas. Enligt artikel 45 i tillämpningsförordningen skall medlemsstaterna tvärtom vidta alla lämpliga åtgärder som krävs för att säkerställa att förordningen tillämpas korrekt.
37.
I artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 definieras am- och diko som en nötköttsko som ingår i en besättning som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion. Denna definition på am- och diko har preciserats i artikel 14 i tillämpningsförordningen. I den bestämmelsen anges vilka kor som inte kan anses vara am- och dikor.
38.
Det förtydligas emellertid inte i någon av bestämmelserna i förordning nr 1254/1999 eller i tillämpningsförordningen vad som avses med ”am- och diko som ingår i en besättning som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion”.
39.
Begreppet uppfödning, som kan definieras som ett antal olika metoder för att föda upp djur, genom att låta dem födas och utvecklas under gynnsamma förhållanden, (
10
) kan ändå uppfattas mycket olika i medlemsstaterna.
40.
Den franska regeringen, till exempel, förklarar i sitt yttrande att minimiperioden i Frankrike för att dia en kalv som är avsedd för köttproduktion är fyra veckor eller längre om köttet skall saluföras under beteckningen”kalvar som dias av modern”. Kalven kan även avvänjas snabbt och gödas för att saluföras som ungtjur, kviga eller oxe. (
11
)
41.
Kommissionen har för övrigt medgett att uppfödningsmetoderna kan skifta alltefter typ av boskapsskötsel och vilken ras som föds upp. (
12
) Den har dock inte lämnat någon närmare redogörelse för vilka uppfödningsmetoder som ger besättningen dess am- och dikaraktär.
42.
Den nederländska regeringen anser därför att det för att genomföra förordning nr 1254/1999 är nödvändigt att precisera begreppet am- och diko vad gäller kravet på att ingå i en besättning som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion.
43.
Med sådana villkor som föreskrivs i Regeling, vilka återspeglar vedertagna uppfödningsmetoder i Nederländerna, är det således möjligt att kontrollera om kon tillhör en sådan besättning och kan betecknas som am- och diko. Om villkoret angående tidsperioden för kalvningen inte respekteras eller om kalven inte stannat hos kon i minst fyra månader är det följaktligen inte fråga om uppfödning och kon kan inte anses vara en am- och diko. Bidraget kan således inte beviljas, vilket var fallet för A.G. Winkel i målet vid den nationella domstolen.
44.
Kommissionen har emellertid i sitt yttrande anfört att den am- och dikaraktär som krävs för att bidrag skall beviljas för hållande av en besättning av am- och dikor inte skall bedömas utifrån varje enskild ko, utan utifrån besättningen som helhet. Om det således finns tecken på att det har ansökts om am- och dikobidrag för kor som inte diat sin kalv beror beviljandet av bidraget på om besättningens am- och dikaraktär bevarats eller inte.
45.
Jag delar inte den uppfattningen av följande skäl.
46.
Enligt artikel 6.2 i förordning nr 1254/1999 måste uppfödarens besättning för att komma i åtnjutande av am- och dikobidrag bestå av minst 60 procent am- och dikor och minst 40 procent kvigor. Enligt min mening är det egentliga syftet med dessa procentandelar att säkerställa att besättningen är en am- och dikobesättning, som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion.
47.
Även om besättningens am- och dikaraktär måste bevaras genom dessa procentandelar är det nödvändigt att exakt fastställa vad en am- och diko är för att kunna räkna samman de 60 procenten am- och dikor. Det gäller att kunna skilja am- och dikor från andra slags kor, som mjölkkor eller kvigor. Om så inte var fallet skulle det finnas risk för att en ko betraktades som am- och diko fastän den inte var avsedd för kalvuppfödning.
48.
Jag anser därför att de villkor som föreskrivs i Regeling behövs för att man skall kunna känna igen en am- och diko och särskilja den från kor som är avsedda för annan uppfödning.
49.
Jag vill i detta avseende påpeka att kommissionen själv i en skrivelse av den 11 april 2002 meddelade Konungariket Nederländerna att bidragssystemet inom området för nötkött tillämpades felaktigt och att detta var anledningen till att kommissionen hade gjort vissa finansiella korrigeringar av de utgifter som landet hade deklarerat. Enligt kommissionen har en kontroll av hela det nederländska territoriet visat att 24,6 procent av de kalvar för vilka am- och dikobidrag beviljats har lämnat företaget under de fyra första månaderna efter födseln.
50.
Kommissionen klargjorde dock i den skrivelsen att den allmänna regeln är att kalven skall stanna hos sin mor i fyra månader i genomsnitt och att det nederländska kontrollsystemet uppvisade stora brister, eftersom det inte tog hänsyn till denna genomsnittliga varaktighet. Enligt kommissionen fanns det vissa risker med dessa brister, eftersom ett visst antal producenter kunde få bidrag för djur som inte alls var am- och dikor.
51.
Av den anledningen ändrade de nederländska myndigheterna bidragssystemet för am- och dikor och ansåg att det var bra att närmare precisera begreppet am- och diko, (
13
) eftersom det inte anges någonstans vare sig i förordning nr 1254/1999 eller i dess tillämpningsförordning vad som avses med am- och diko som ingår i en besättning avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion.
52.
Kommissionen klargjorde visserligen till följd av detta i en skrivelse till de nederländska myndigheterna av den 7 november 2002 att även om det inte görs några invändningar mot kravet på fyra månader hos modern måste det ändå undersökas om ett avsteg från detta krav inte hänför sig till ett motiverat undantagsfall, vilket gör att besättningen inte fråntas sin am- och dikaraktär. I sitt yttrande anser kommissionen att villkoren som gäller tidsperioden för kalvningen och uppfödningens varaktighet är alltför strikta och inte lämnar något utrymme för hänsyn till sådana motiverade undantagsfall som att en kalv dör.
53.
När det gäller målet vid den nationella domstolen förstår jag inte på vilket sätt sådana villkor förhindrar hänsynstagande till motiverade undantagsfall. Den nederländska regeringen har i sitt yttrande uppgett att en uppfödare alltid kan åberopa exceptionella omständigheter och force majeure, i enlighet med artikel 48 i förordning nr 2419/2001, och naturliga omständigheter, i enlighet med artikel 41 i den förordningen.
54.
Jag anser att det i tillämpningen av nämnda villkor inte finns något som hindrar uppfödaren från att åberopa sådana omständigheter, om han kan bevisa att kalven har skilts från sin mor på grund av force majeure eller att avskiljningen beror på exceptionella omständigheter.
55.
Kommissionens ståndpunkt i dessa olika skrivelser visar enligt min mening tydligt att det för ett praktiskt genomförande av artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 krävs att medlemsstaterna fastställer innehållet i uttryck som att ingå i en besättning som är avsedd för uppfödning av kalvar för köttproduktion, inte minst för kontrolländamål.
56.
Denna uppfattning bekräftas enligt min mening av de aktuella gemenskapsbestämmelsernas syfte och systematik.
57.
Jag erinrar om att det allmänna bidragssystemet för att hålla en am- och dikobesättning är ett instrument för att stabilisera marknaderna och tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard. Det var därför som det upprättades en övergripande ordning för direkta utbetalningar till producenterna år 1999. Systemet går ut på att det görs direkta utbetalningar till jordbrukaren i form av bidrag för am- och dikor och att det för att erhålla dessa utbetalningar krävs ett lägsta antal am- och dikor inom besättningen, nämligen minst 60 procent.
58.
För att kunna garantera att ett sådant system fungerar till fullo måste medlemsstaterna försäkra sig om att de transaktioner som finansieras av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) verkligen genomförs och att de genomförs på ett riktigt sätt genom att vidta alla nödvändiga åtgärder i detta avseende och att förhindra och beivra oegentligheter. (
14
)
59.
Med andra ord är syftet med det integrerade administrations- och kontrollsystemet framför allt att säkerställa att am- och dikobidraget faktiskt betalas ut för en ko som är avsedd för kalvuppfödning för köttproduktion.
60.
Om det för övrigt konstateras, som vi har sett ovan, att det deklarerade antalet am- och dikor i stödansökan överstiger det antal som faktiskt noterats på uppfödarens anläggning, på grund av att vissa kor inte uppfyller de ställda kraven, kan det göras ett avdrag eller en avstängning från bidraget, i enlighet med artiklarna 36 och 38 i förordning nr 2419/2001.
61.
Syftet med förordning nr 1254/1999 skulle äventyras om ett bidrag betalades ut till exempel för en ko som är avsedd enbart för att producera mjölk, vilket ju som vi sett kan vara fallet när kalven avskiljs endast några veckor efter födseln. Kommissionen har själv framhållit detta i sitt arbetsdokument av den 16 december 1999. (
15
) Den medger att frånvaron av kalvar på anläggningen leder till tron att det inte finns någon uppfödning av kalvar avsedda för köttproduktion och att alla kor ingår i mjölkkobesättningen.
62.
Villkoret angående tidsperioden för kalvningen innebär dessutom att man kan försäkra sig om att kon inte är en kviga. Enligt artiklarna 3 g och 6.6 i förordning nr 1254/1999 är kalvningen det enda som skiljer en kviga från en mjölkko, eftersom en kviga är ett hondjur av nötkreatur som tillhör en köttras och som ännu inte har kalvat.
63.
Jag anser därför att am- och dikobidraget måste underställas de villkor som gäller tidsperioden för kalvningen och uppfödningens varaktighet, för att en medlemsstat skall kunna vara säker på att am- och dikobidraget faktiskt har betalats ut för en ko som är avsedd för att föda upp sin kalv för köttproduktion.
64.
De villkor som föreskrivs i Regeling förefaller således överensstämma med syftet och systematiken i de aktuella bestämmelserna.
65.
Med hänsyn till dessa omständigheter anser jag att artikel 3 f i förordning nr 1254/1999 inte utgör något hinder mot att en medlemsstat för att bevilja am- och dikobidrag ställer villkor som gäller tidsperioden för kalvningen och att kon skall ha diat sin kalv under minst fyra månader.
66.
Det saknas därför skäl att besvara den andra frågan.
IV — Förslag till avgörande
67.
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen lämnar följande svar på den fråga som ställts av College van Beroep voor het bedrijfsleven:
Artikel 3 f i rådets förordning (EG) nr 1254/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1512/2001 av den 23 juli 2001, utgör inget hinder mot att en medlemsstat för att bevilja am- och dikobidrag ställer villkor som gäller tidsperioden för kalvningen och att kon skall ha diat sin kalv under minst fyra månader.
(
1
)	Originalspråk: franska.
(
2
)	Rådets förordning av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (EGT L 160, s. 21), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1512/2001 av den 23 juli 2001 (EGT L 201, s. 1) (nedan kallad förordning nr 1254/1999).
(
3
)	Rådets förordning av den 28 december 1992 om införande av en tilläggsavgift, inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter (EGT L 405, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 7, s. 159).
(
4
)	Artikel 6.2 b första stycket i förordning nr 1254/1999.
(
5
)	Artikel 6.7 i förordning nr 1254/1999.
(
6
)	Kommissionens förordning av den 28 oktober 1999 om tillämpningsföreskrifter till förordning nr 1254/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött när det gäller bidragstermen (EGT L 281, s. 30) (nedan kallad tillämpningsförordningen).
(
7
)	Kommissionens förordning av den 11 december 2001 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystem för vissa av gemenskapens stödordningar som infördes genom rådets förordning (EEG) nr 3508/92 (EGT L 327, s. 11).
(
8
)	Rådets förordning av den 27 november 1992 om ett integrerat system för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen (EGT L 355, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 46, s. 78).
(
9
)	Se dom av den 1 mars 2007 i mål C-34/05, Schouten (REG 2007, s. I-1687), punkt 25 och där angiven rättspraxis.
(
10
)	Se Le Petit Robert, Dictionnaire de la langue française, Dictionnaires Le Robert, Paris, 2008.
(
11
)	Se punkterna 33 och 34 i den franska regeringens yttrande.
(
12
)	Se punkt 41 i kommissionens yttrande.
(
13
)	Se punkt 18 i den nederländska regeringens yttrande.
(
14
)	Se skäl 2 i tillämpningsförordningen, som uttryckligen hänvisar till första skälet i förordning nr 3508/92.
(
15
)	Se bilaga I till kommissionens yttrande.