62024CJ0294
SODBA SODIŠČA (deveti senat)
z dne 10. julija 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Direktiva 93/13/EGS – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Člen 3(1) – Pogodba o oskrbi z vodo in odvajanju odpadne vode – Datum zapadlosti in začetek teka zastaralnega roka za terjatev, ki sta odvisna od ravnanja prodajalca ali ponudnika – Zahteva po navedbi razlogov, ki utemeljujejo potrebo po razlagi nekaterih določb prava Unije s strani Sodišča – Neobstoj zadostnih pojasnil – Nedopustnost“
V zadevi C‑294/24, [Zadzhova] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Rayonen sad – Burgas (okrajno sodišče v Burgasu, Bolgarija) z odločbo z dne 24. aprila 2024, ki je na Sodišče prispela 24. aprila 2024, v postopku
„Vodosnabdyavane i kanalizatsia“ EAD
proti
ED,
SODIŠČE (deveti senat),
v sestavi N. Jääskinen, predsednik senata, M. Condinanzi, sodnik, in R. Frendo (poročevalka), sodnica,
generalna pravobranilka: L. Medina,
sodna tajnica: R. Stefanova-Kamisheva, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 5. marca 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za „Vodosnabdyavane i kanalizatsia“ EAD G. D. Dobrev, Z. I. Gadzheva, L. I. Todev, advokati, in T. Mirchev,
–
za bolgarsko vlado T. Mitova in R. Stoyanov, agenta,
–
za Evropsko komisijo P. Kienapfel, G. Koleva, N. Nikolova in P. Ondrůšek, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288, in popravek v UL 2019, L 214, str. 25).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo „Vodosnabdyavane i kanalizatsia“ EAD (v nadaljevanju: VIK) in ED v zvezi z neplačilom računov za porabo vode za nepremičnino, ki je v lasti ED.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Člen 3(1) Direktive 93/13 določa:
„Pogodbeni pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili posamično, velja za nepoštenega, če v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika povzroči znatno neravnotežje v pogodbenih pravicah in obveznostih strank.“
Bolgarsko pravo
4
Člen 84, prvi odstavek, Zakon za zadalzheniyata i dogovorite (zakon o obligacijskih razmerjih in pogodbah, DV št. 275 z dne 22. novembra 1950) (v nadaljevanju: ZZD) določa:
„Če je določen rok za izpolnitev obveznosti, je dolžnik z iztekom tega roka v zamudi […]“.
5
Člen 114 ZZD določa:
„Zastaralni rok začne teči na dan, ko terjatev zapade.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
6
Družba VIK svojim strankam zagotavlja storitvi oskrbe z vodo in odvajanja odpadne vode v mestu Burgas (Bolgarija) na podlagi individualnih pogodb, ki vsebujejo splošne pogoje poslovanja, ki urejajo zagotavljanje teh storitev uporabnikom (v nadaljevanju: splošni pogoji poslovanja).
7
Družba VIK je 27. oktobra 2023 pri Rayonen sad – Burgas (okrajno sodišče v Burgasu, Bolgarija), ki je predložitveno sodišče, vložila tožbo in predlagala, naj se ED, potrošnici, naloži plačilo nekaterih računov za porabo vode v zvezi z njeno nepremičnino, ki je v mestu Burgas.
8
Natančneje, družba VIK trdi, da ji ED dolguje glavnico v višini 693,56 bolgarskih levov (BGN) (približno 350 EUR) za porabo vode med 17. marcem 2020 in 12. majem 2023, za katero so bili izdani računi v obdobju od 25. avgusta 2021 do 25. maja 2023, skupaj z zakonskimi obresti od datuma vložitve tožbe pri predložitvenem sodišču do dokončnega plačila terjatve, ter odškodnino za zamudo v višini 81,30 BGN (približno 41 EUR) za obdobje od 25. septembra 2021 do 24. oktobra 2023.
9
Družba VIK trdi, da je za zadevno obdobje porabe izdala račune, ki jih ED ni plačala v predpisanem roku 30 dni, določenem v členu 33(2) splošnih pogojev poslovanja.
10
ED izpodbija višino zahtevanih zneskov in med drugim uveljavlja ugovor zastaranja zatrjevane terjatve po izteku triletnega zastaralnega roka.
11
Predložitveno sodišče ugotavlja, da mora družba VIK v skladu s členom 33(1) splošnih pogojev poslovanja izdajati mesečne račune za oskrbo z vodo in odvajanje odpadne vode, ki ju opravlja za svoje stranke. V skladu s členom 33(2) splošnih pogojev poslovanja mora potrošnik plačati dolgovane zneske v 30 dneh od datuma izdaje računa.
12
Poleg tega mora potrošnik, ki ne izpolni svoje obveznosti plačila v predpisanem roku, v skladu s členom 42 splošnih pogojev poslovanja družbi VIK plačati odškodnino, ki ustreza znesku zakonskih obresti.
13
Predložitveno sodišče navaja, da v skladu s členom 84, prvi odstavek, in členom 114 ZZD terjatev družbe VIK ob izteku 30-dnevnega roka od trenutka, ko je družba VIK izdala račun, zapade v plačilo in začne teči zastaralni rok.
14
Iz tega naj bi izhajalo, da je določitev začetka teka tega roka odvisna od ravnanja družbe VIK in, natančneje, od izdaje računov. Družba VIK pa naj bi redno kršila zahteve iz člena 33(1) splošnih pogojev poslovanja, ki naj bi ji nalagale mesečno izdajanje računov.
15
Predložitveno sodišče sumi o morebitno nepoštenosti člena 33(2) splošnih pogojev poslovanja, saj naj bi ta člen družbi VIK omogočal, da glede na datum izdaje računa enostransko določi zapadlost njenih terjatev in pripadajočih zamudnih obresti ter posledično začetek teka zastaralnega roka, ki se nanaša na te terjatve.
16
V teh okoliščinah je Rayonen sad – Burgas (okrajno sodišče v Burgasu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 3(1) Direktive [93/13] razlagati tako, da pogoj, kakršen je ta iz člena 33(2) splošnih pogojev poslovanja [v zvezi z oskrbo z vodo in odvajanjem odpadne vode v Burgasu], v škodo potrošnika povzroča znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih strank, določenih v splošnih pogojih poslovanja, glede na to, da je izterljivost terjatve v skladu s to določbo iz splošnih pogojev poslovanja oziroma začetek zastaralnega roka za terjatev za storitve, ki jih dobavitelj vode v Burgasu, opravi za potrošnike, odvisna zgolj od ravnanja dobavitelja vode pri izdaji računa, tudi če ne izpolnjuje svoje obveznosti izdajanja mesečnih računov?“
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
17
V skladu z ustaljeno sodno prakso je postopek, uveden s členom 267 PDEU, instrument sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, s katerim prvo zagotavlja drugim elemente razlage prava Unije, ki jih ta potrebujejo za rešitev spora, o katerem odločajo (sodba z dne 22. februarja 2024, Ente Cambiano società cooperativa per azioni, C‑660/22, EU:C:2024:152, točka 20 in navedena sodna praksa).
18
Ker je predložitvena odločba podlaga za ta postopek, mora nacionalno sodišče v sami predložitveni odločbi pojasniti dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari in pojasniti razloge, zaradi katerih je izbralo določbe prava Unije, katerih razlago zahteva, ter povezavo, ki jo je ugotovilo med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki se uporablja v sporu, o katerem odloča (sodba z dne 22. februarja 2024, Ente Cambiano società cooperativa per azioni, C‑660/22, EU:C:2024:152, točka 21 in navedena sodna praksa).
19
Opozoriti je treba tudi, da za vprašanja v zvezi z razlago prava Unije, ki jih nacionalna sodišča zastavijo v pravnem in dejanskem okviru, za opredelitev katerega so odgovorna sama in katerega pravilnosti Sodišče ne preverja, velja domneva upoštevnosti. Sodišče lahko zavrne odločanje o predlogu nacionalnega sodišča samo, če je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni, da bi lahko na zastavljena vprašanja dalo koristne odgovore (sodba z dne 8. aprila 2025, Evropsko javno tožilstvo (Sodni nadzor postopkovnih aktov), C‑292/23, EU:C:2025:255, točka 36 in navedena sodna praksa).
20
Predložitveno sodišče z vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1) Direktive 93/13 razlagati tako, da pogoj iz splošnih pogojev pogodbe, v skladu s katerim mora potrošnik dolgovane zneske plačati v 30 dneh od datuma izdaje računa, v škodo tega potrošnika povzroči znatno neravnotežje v pravicah in obveznostih strank.
21
Ugotoviti pa je treba, da predložitveno sodišče ni pojasnilo razlogov, iz katerih je razlaga določbe, navedene v vprašanju za predhodno odločanje, potrebna za rešitev spora o glavni stvari.
22
Tako iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, kot iz razprav na obravnavi pred Sodiščem je namreč razvidno, da se spor o glavni stvari nanaša na uporabo pogodbene obveznosti prodajalca ali ponudnika iz člena 33(1) splošnih pogojev poslovanja, da izdaja mesečne račune. Dvomi predložitvenega sodišča pa se ne nanašajo na odstavek 1 tega člena 33, ampak na njegov odstavek 2, tako da je povsem očitno, da predmet spora o glavni stvari nima nobene zveze z zahtevano razlago člena 3(1) Direktive 93/13.
23
Zato je treba predlog za sprejetje predhodne odločbe razglasiti za nedopusten.
24
Vendar je treba opozoriti, da predložitveno sodišče ohranja možnost, da vloži nov predlog za sprejetje predhodne odločbe, tako da Sodišču predloži vse elemente, ki mu omogočajo odločanje (sodba z dne 22. februarja 2024, Ente Cambiano società cooperativa per azioni, C‑660/22, EU:C:2024:152, točka 35 in navedena sodna praksa).
Stroški
25
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (deveti senat) razsodilo:
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Rayonen sad – Burgas (okrajno sodišče v Burgasu, Bolgarija) z odločbo z dne 24. aprila 2024, je nedopusten.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.