62025CJ0150_RES
Zadeva C‑150/25 [Marhaux] (
i
)
BX
proti
État belge
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo tribunal de première instance du Luxembourg (prvostopenjsko sodišče province Luksemburg, Belgija))
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 12. marca 2026
„Predhodno odločanje – Člen 45 PDEU – Prosto gibanje delavcev – Davek na dohodek – Dohodki od poklicne dejavnosti, prejeti v drugi državi članici – Oprostitev s pridržkom progresije v državi članici rezidentstva – Neuporaba dvostranske konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja s strani države sopogodbenice – Izguba dela davčnih ugodnosti, povezanih z osebnim in družinskim položajem davčnega zavezanca“
Prosto gibanje oseb – Delavci – Načelo prepovedi diskriminacije – Zaposlitve v javni upravi – Odstopanja – Meje – Uporaba samo za omejevalne ukrepe glede sprejema – Obdavčitev dohodkov iz zaposlitve v javni upravi druge države članice, ki spada na področje uporabe prostega gibanja delavcev
(člen 45 PDEU)
(Glej točke od 32 do 35.)
Prosto gibanje oseb – Delavci – Enako obravnavanje – Davek na dohodek – Dvostranska davčna konvencija o izogibanju dvojnega obdavčevanja – Davčni zavezanci rezidenti v prvi državi članici, ki prejemajo dohodke iz poklicne dejavnosti v drugi državi članici, ki so obdavčeni v tej drugi državi članici in oproščeni davka v državi članici rezidentstva – Davčna konvencija, ki določa razdelitev upoštevanja osebnega in družinskega položaja davčnega zavezanca sorazmerno z dohodki, obdavčenimi v vsaki od držav – Neuporaba davčne konvencije s strani države zaposlitve – Davčna ureditev države rezidentstva, katere posledica je izguba dela davčnih ugodnosti, povezanih z osebnim in družinskim položajem davčnega zavezanca – Nedopustnost
(člen 45 PDEU)
(Glej točke od 47 do 51 in 54 ter izrek.)
Povzetek
Sodišče, pri katerem je Tribunal de première instance du Luxembourg (prvostopenjsko sodišče province Luksemburg, Belgija) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, je ugotovilo, da mora država rezidentstva davčnega zavezanca, ki prejema tuje dohodke iz poklicne dejavnosti, oproščene na podlagi davčne konvencije, za zagotovitev prostega gibanja delavcev, ki ga jamči člen 45 PDEU, upoštevati celoten osebni in družinski položaj tega davčnega zavezanca, kadar država zaposlitve ne uporablja te konvencije in ne omogoča popolne dodelitve ustreznih davčnih ugodnosti.
BX je belgijski davčni rezident, ki prejema dohodke iz poklicne dejavnosti iz belgijskih in zlasti francoskih virov. V skladu z belgijsko‑francosko davčno konvencijo (
1
) so dohodki iz francoskega vira obdavčeni v Franciji in oproščeni dohodnine v Belgiji (
2
).
BX je ob vložitvi napovedi za odmero dohodnine v Belgiji za davčni leti 2020 in 2021 od vseh svojih dohodkov odštel preživninske rente, ki jih je plačeval svoji hčeri in bivši ženi, ki prebivata v Belgiji. Belgijska davčna uprava pa mu je priznala odbitek plačanih preživninskih rent le v sorazmerju z njegovimi dohodki iz belgijskega vira.
Ker njegovi prvotni pritožbi nista bili uspešni, je BX pri predložitvenem sodišču vložil tožbo, v kateri je trdil, da je pravilo o sorazmerni razdelitvi odbitnih preživninskih rent med dohodke iz belgijskega vira in dohodke iz tujih virov, ki so oproščeni tega davka, v nasprotju s členom 45 PDEU.
V teh okoliščinah se predložitveno sodišče, potem ko je ugotovilo, da je francoska davčna uprava napačno uporabila belgijsko‑francosko davčno konvencijo s tem, da ni dovolila upoštevanja družinskega položaja davčnega zavezanca sorazmerno z dohodki, obdavčljivimi v Franciji, za odbitek dela preživninskih rent, ki jih ni mogoče odbiti od njegovih dohodkov, obdavčljivih v Belgiji, sprašuje, ali je belgijska ureditev v delu, v katerem vodi do delne izgube pravice do davčnega odbitka, katerega namen je upoštevanje osebnega in družinskega položaja davčnih zavezancev rezidentov, združljiva s prostim gibanjem delavcev, ki ga zagotavlja člen 45 PDEU.
Presoja Sodišča
Sodišče je opozorilo, da čeprav mora načeloma država članica, ki uporabi načelo obdavčitve v kraju rezidentstva za vse dohodke davčnih zavezancev, vključno z dohodki iz tujega vira, v celoti upoštevati osebni in družinski položaj teh davčnih zavezancev, (
3
) je lahko taka država članica v nekaterih okoliščinah na podlagi konvencij o izogibanju dvojnega obdavčevanja (
4
) delno oproščena izpolnjevanja te obveznosti.
Vendar taka možnost držav članic ne more razbremeniti obveznosti, da svojo davčno pristojnost izvajajo na nediskriminatoren način za državljane Unije, ki so uresničevali svojo pravico do prostega gibanja delavcev, zagotovljeno s členom 45(1) in (2) PDEU.
Kadar pa država članica rezidentstva sklene dvostransko davčno konvencijo, s katero si ta država članica in država članica zaposlitve razdelita obdavčitev vseh dohodkov davčnih zavezancev, ki so uresničevali svojo pravico do prostega gibanja delavcev, in, v sorazmerju s to razdelitvijo, upoštevanje njihovega osebnega in družinskega položaja, je treba šteti, da je država članica rezidentstva svoje pristojnosti izvajala nediskriminatorno le, če se zadevnim davčnim zavezancem zagotovi, da se bo v celoti ustrezno upošteval njihov osebni in družinski položaj, kot za davčne zavezance rezidente, ki nimajo dohodkov iz druge države članice.
V nasprotnem primeru bi bili državljani Unije, ki so uresničevali svojo pravico do prostega gibanja delavcev, v pravno ali dejansko manj ugodnem položaj v primerjavi z davčnimi zavezanci rezidenti, ki niso uresničevali svoje pravice do prostega gibanja delavcev, s čimer bi bilo kršeno načelo prepovedi diskriminacije, kot je med drugim konkretizirano v členu 45(1) in (2) PDEU.
Če pa se izkaže, da država zaposlitve uporablja davčno konvencijo na način, ki davčnim zavezancem rezidentom države članice rezidentstva ne omogoča, da bi v državi zaposlitve pridobili odbitek zaradi svojega osebnega in družinskega položaja, ki je sorazmeren z dohodki, prejetimi v tej državi, s čimer se izravna izguba, nastala v državi rezidentstva, je treba šteti, da država članica rezidentstva ni oproščena svoje obveznosti, da v celoti upošteva osebni in družinski položaj davčnih zavezancev rezidentov.
Zato je treba za ureditev te države članice rezidentstva v delu, v katerem davčnim zavezancem rezidentom, ki so uresničevali svojo pravico do prostega gibanja delavcev, ne omogoča, da bi v tem položaju ponovno pridobili pravico do celotnega upoštevanja njihovih osebnih in družinskih stroškov, šteti, da uvaja omejitev prostega gibanja delavcev, če ne obstaja noben nujni razlog v splošnem interesu, ki bi lahko upravičil tako omejitev.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.
(
1
)	Konvencija z dne 10. marca 1964 med Francijo in Belgijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja in vzpostavitvi pravil vzajemne upravne in pravne pomoči glede davkov na dohodek.
(
2
)	Vendar se dohodki, ki izvirajo iz francoskega vira, po uporabi davčne lestvice po razredih upoštevajo za določitev davka v Belgiji, ta pa se nato zmanjša za del davka, ki se izračuna od dela oproščenih dohodkov.
(
3
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 14. februarja 1995, Schumacker (C‑279/93, EU:C:1995:31, točka 32), in z dne 12. decembra 2013, Imfeld in Garcet (C‑303/12, EU:C:2013:822, točka 43).
(
4
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 12. decembra 2002, de Groot (C‑385/00, EU:C:2002:750, točka 99), in z dne 15. julija 2021, État belge (Izguba davčnih ugodnosti v državi članici rezidentstva) (C‑241/20, EU:C:2021:605, točka 44).