62023TJ1081_EXT
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (četrti senat)
z dne 23. julija 2025 (
*1
)
„Javna naročila storitev – Postopek javnega razpisa – Čezevropske telematske storitve med upravami – Razširitev nove generacije (TESTA-ng II Ext) – Direktiva 2014/24/EU – Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 – Sklep o spremembi veljavne pogodbe brez objave novega obvestila o javnem naročilu – Nepredvidene okoliščine – Ničnostna tožba – Procesno upravičenje – Posamično nanašanje – Dopustnost“
V zadevi T‑1081/23,
BT Global Services Belgium s sedežem v Machelenu (Belgija), ki jo zastopajo V. Dor, A. Lepièce in M. Vilain XIIII, odvetnice,
tožeča stranka,
proti
Evropski komisiji, ki jo zastopajo L. André, M. Ilkova in S. Romoli, agenti,
tožena stranka,
SPLOŠNO SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi R. da Silva Passos, predsednik, T. Pynnä (poročevalka), sodnica, in H. Cassagnabère, sodnik,
sodni tajnik: P. Cullen, administrator,
na podlagi pisnega dela postopka,
na podlagi obravnave z dne 27. februarja 2025
izreka naslednjo
Sodbo (
1
)
[…]
Pravno stanje
Dopustnost tožbe
22
Komisija trdi, da tožba ni dopustna, ker tožeča stranka nima procesnega upravičenja in, natančneje, ker se nanjo akt posamično ne nanaša na podlagi člena 263, četrti odstavek, PDEU.
[…]
31
V obravnavanem primeru je izpodbijani sklep obvestilo o spremembi naročila, ki je bil objavljen v Dodatku k Uradnemu listu Evropske unije.
32
Ker se ugotovi, da tožeča stranka ni naslovnica izpodbijanega sklepa in da ta sklep ni splošni predpis, je treba preveriti, ali se neposredno in posamično nanaša na tožečo stranko.
33
Na prvem mestu, v zvezi z vprašanjem, ali se izpodbijani sklep na tožečo stranko neposredno nanaša, je treba opozoriti, da določba iz člena 263, četrti odstavek, PDEU, da se mora ukrep, ki je predmet tožbe, na fizično ali pravno osebo neposredno nanašati, zahteva, da sta kumulativno izpolnjena dva pogoja, in sicer, prvič, da ima ta ukrep neposredne učinke na pravni položaj te osebe in, drugič, da naslovnikom, ki so zadolženi za njegovo izvedbo, ne pušča nobene proste presoje, saj je ta izvedba povsem samodejna in temelji izključno na ureditvi Unije, brez uporabe drugih vmesnih pravil (glej sodbo z dne 21. februarja 2024, Inivos in Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, točka 60 in navedena sodna praksa).
34
Enega za drugim je treba preučiti, ali tožeča stranka izpolnjuje ta dva pogoja.
35
Prvič, preučiti je treba, ali ima izpodbijani sklep neposredne učinke na pravni položaj tožeče stranke.
36
V zvezi s tem je bila z izpodbijanim sklepom tožeči stranki dokončno odvzeta možnost sodelovanja v postopku. Izpodbijani sklep je torej neposredno učinkoval na pravni položaj tožeče stranke. Poleg tega je ta dejavna na zadevnem trgu.
37
Drugič, z izpodbijanim sklepom je bilo s takojšnjim in zavezujočim učinkom dokončno spremenjeno javno naročilo DIGIT/A3/PN/2019/026. Ker ima ta sklep v zvezi s tem pravne učinke, ne da bi bil potreben kakršen koli dodaten ukrep, je drug pogoj, naveden zgoraj v točki 33, izpolnjen.
38
Iz tega izhaja, da se izpodbijani sklep na tožečo stranko neposredno nanaša. Poleg tega Komisija tega ne izpodbija.
39
Na drugem mestu, glede vprašanja, ali se izpodbijani sklep na tožečo stranko nanaša posamično, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da se lahko subjekti, ki niso naslovniki sklepa, sklicujejo na to, da se sklep nanje posamično nanaša, samo če se ta sklep nanje nanaša zaradi nekaterih njihovih značilnosti ali zaradi dejanskega položaja, ki jih opredeljuje glede na vse druge osebe in jih zato individualizira enako, kot bi bil individualiziran naslovnik takega sklepa (glej sodbo z dne 21. februarja 2024, Inivos in Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, točka 68 in navedena sodna praksa).
40
Zato je treba preveriti, ali izpodbijani sklep vpliva na tožečo stranko bodisi zaradi nekaterih njenih značilnosti bodisi zaradi dejanskega položaja, ki jo opredeljuje glede na vse druge osebe, v smislu sodne prakse, navedene v točki 39 zgoraj.
41
V zvezi s tem iz ustaljene sodne prakse izhaja, da kadar izpodbijani sklep prizadene skupino oseb, ki so bile prepoznane ali prepoznavne v času, ko je bil ta akt sprejet, in na podlagi meril, lastnih članom te skupine, se lahko ta akt na te osebe posamično nanaša, ker so del omejenega kroga gospodarskih subjektov (glej sodbo z dne 21. februarja 2024, Inivos in Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, točka 70 in navedena sodna praksa).
42
Na področju javnih naročil je Sodišče razsodilo, da iz določb Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 6, zvezek 1, str. 246), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb (UL 2014, L 94, str. 1), izhaja, da morajo imeti neuspešni ponudniki za učinkovito pravno varstvo dejansko možnost vložiti pravno sredstvo (glej v tem smislu sklep podpredsednika Sodišča z dne 22. novembra 2022, Telefónica de España/Komisija, C‑478/22 P(R), EU:C:2022:914, točka 47).
43
Poleg tega je v uvodni izjavi 17 Direktive 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665 in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (UL 2007, L 335, str. 31) navedeno, da bi moral biti „[r]evizijski postopek […] na voljo vsaj vsaki osebi, ki ima ali je imela interes, da bi dobila določeno naročilo, in ki je bila oškodovana ali pa ji grozi oškodovanje zaradi domnevne kršitve“.
44
V posebnih okoliščinah, v katerih je naročnik uporabil postopek s pogajanji brez predhodne objave obvestila o naročilu, je treba šteti, da gospodarski subjekt, ki ni bil povabljen k sodelovanju v navedenem postopku, čeprav bi lahko izpolnil merila, ki jih je naročnik uporabil za izbiro podjetij, ki jim je poslal vabilo k predložitvi ponudbe, spada v omejen krog konkurentov, ki bi lahko predložili ponudbo, če bi bili povabljeni k sodelovanju v postopku (sodba z dne 21. februarja 2024, Inivos in Inivos/Komisija, T‑38/21, EU:T:2024:100, točka 71).
45
V obravnavanem primeru je izpodbijani sklep obvestilo o spremembi javnega naročila. Zato tožeča stranka ni mogla dokazati, kot bi v skrajnem primeru lahko, če bi bilo potrebno, storila v primeru postopka s pogajanji brez predhodne objave obvestila o naročilu, da je izpolnjevala merila, ki jih je naročnik uporabil za izbiro podjetij, katerim je poslal povabilo k oddaji ponudbe, in da je bila torej del omejenega kroga konkurentov, ki bi lahko predložili ponudbo, če bi bili povabljeni k sodelovanju v postopku.
46
Vendar je, prvič, tožeča stranka sodelovala pri omejenem javnem razpisu DIGIT/R2/PR/2011/039, naslovljenem „Varne čezevropske telematske storitve med upravami – Nova generacija (TESTA-ng)“, ki se je začel izvajati leta 2011. Poleg tega je sodelovala v omejenem javnem razpisu DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, naslovljenem „Varne čezevropske telematske storitve med upravami (TESTA)“, ki je bil oddan njej (glej točki 3 in 5 zgoraj.) Ne glede na dejstvo, ki ga je poudarila Komisija, da seveda ni mogoče z gotovostjo trditi, da bo tožeči stranki kasneje oddano naročilo, ostaja dejstvo, kot je trdila tožeča stranka, da je bila tožeča stranka edina uspešna v zadnjem postopku oddaje javnega naročila, odprtem za konkurenco, za storitve omrežja TESTA.
47
Drugič, obstaja tesna povezava med javnim razpisom DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, na katerem je uspela tožeča stranka, in naročilom DIGIT/A3/PN/2019/026, ki je bil spremenjen z izpodbijanim sklepom. Cilj naročila DIGIT/A3/PN/2019/026 je bil namreč zagotoviti neprekinjenost storitve omrežja TESTA do prehoda na novega pogodbenika, po zaključku postopka DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 (glej točko 6 zgoraj).
48
Tretjič, obstaja neposredna povezava med razveljavitvijo javnega razpisa DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, ki je bil oddan tožeči stranki, in sprejetjem izpodbijanega sklepa o spremembi naročila DIGIT/A3/PN/2019/026. Komisija je namreč sprejetje izpodbijanega sklepa obrazložila z nepredvidenimi okoliščinami, kot so te iz sklepov z dne 1. aprila 2022, Telefónica de España/Komisija (T‑170/22 R, neobjavljen), z dne 22. julija 2022, Telefónica de España/Komisija (C‑478/22 P(R)-R, neobjavljen, EU:C:2022:598), in z dne 14. marca 2023, Telefónica de España/Komisija (C‑141/23 P(R)-R), neobjavljen, EU:C:2023:292, ki so jih izdali sodišči Unije in ki so pripeljali do razveljavitve javnega razpisa DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, kar je onemogočilo prehod na novo omrežje oziroma pridobitev novega popolnoma delujočega omrežja po izteku pogodbe (glej točko 18 zgoraj).
49
Ta dejanski položaj, ki tožečo stranko opredeljuje glede na vse druge osebe, omogoča individualizacijo tožeče stranke na podlagi sodne prakse, navedene v točki 39 zgoraj.
50
Komisija je v dupliki in na obravnavi navedla, da bi tožeča stranka lahko imela procesno upravičenje zoper izpodbijani sklep, če bi predhodno izpodbijala sklep oddaji naročila DIGIT/A3/PN/2019/026. To trditev je treba zavrniti. Ne glede na to, ali se je tožeča stranka odločila, ali bo zoper ta sklep vložila pritožbo ali ne, je namreč individualizirana glede na dejanski položaj, ki je bil predstavljen v točkah od 46 do 48 zgoraj.
51
Iz tega sledi, da je treba trditev Komisije, da je tožba nedopustna zaradi neobstoja procesnega upravičenja tožeče stranke in, natančneje, dejstva, da se nanjo izpodbijani sklep posamično ne nanaša, zavrniti in da je tožba dopustna.
[…]
Vsebinska presoja
[…]
Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 72(1)(c) Direktive 2014/24 in člena 172(3)(b) Uredbe 2018/1046
[…]
– Prvi del prvega tožbenega razloga
80
Tožeča stranka s prvim delom prvega tožbenega razloga zatrjuje kršitev člena 72(1)(c)(i) Direktive 2014/24, katerega vsebina je enaka členu 172(3)(b)(i) Uredbe 2018/1046. Trdi namreč, da sprememba ni bila potrebna, ker so nastale okoliščine, ki jih skrben naročnik ni mogel predvideti.
81
V zvezi s tem je treba spomniti, da je v skladu s členom 72(1)(c)(i) Direktive 2014/24 in členom 172(3)(b)(i) Uredbe 2018/1046 pogodbo o izvedbi javnega naročila mogoče spremeniti brez novega postopka javnega naročanja, če je bila „sprememba potrebna zaradi okoliščin, ki jih skrben javni naročnik ni mogel predvideti“, in če so izpolnjeni tudi nekateri drugi pogoji iz tega odstavka 1, ki niso predmet prvega dela prvega tožbenega razloga.
82
V uvodni izjavi 109 Direktive 2014/24 je navedeno:
„Javni naročniki so lahko soočeni z zunanjimi okoliščinami, ki jih ob oddaji javnega naročila niso mogli predvideti, zlasti če se javno naročilo izvaja v daljšem obdobju. V takem primeru je potrebna določena prožnost za prilagoditev javnega naročila tem okoliščinam brez novega postopka javnega naročanja. Pojem ‚nepredvidene okoliščine‘ se nanaša na okoliščine, ki jih ne bi bilo mogoče napovedati, čeprav bi javni naročnik ustrezno skrbno pripravil prvotno oddajo javnega naročila ob upoštevanju razpoložljivih sredstev, vrste in značilnosti zadevnega projekta, dobre prakse na zadevnem področju in potrebe po zagotovitvi ustreznega razmerja med sredstvi, porabljenimi med pripravo oddaje javnega naročila, in njegovo predvideno vrednostjo […].“
83
Kot izhaja iz samega besedila uvodne izjave 109 Direktive 2014/24, so nepredvidene okoliščine zunanje okoliščine, ki jih ob oddaji javnega naročila ne bi bilo mogoče napovedati, čeprav bi javni naročnik ustrezno skrbno pripravil prvotno oddajo javnega naročila ob upoštevanju razpoložljivih sredstev, vrste in značilnosti zadevnega projekta, dobre prakse na zadevnem področju in potrebe po zagotovitvi ustreznega razmerja med sredstvi, porabljenimi med pripravo oddaje zadevnega javnega naročila, in njegovo predvideno vrednostjo (sodba z dne 7. decembra 2023, Obshtina Razgrad, C‑441/22 in C‑443/22, EU:C:2023:970, točka 68).
84
V obravnavani zadevi je bilo naročilo DIGIT/A3/PN/2019/026 objavljeno 26. junija 2019 in oddano 29. maja 2020 (glej točko 6 zgoraj).
85
V izpodbijanem sklepu je navedeno:
„Zaporedje dogodkov, nad katerimi javni naročnik nima nadzora (kot so pandemija COVID-19 in trije poznejši sklepi sodišč [Unije] – 1. aprila 2022, 22. julija 2022 in 14. marca 2023 – in s katerimi je bila odrejena odložitev podpisa okvirne pogodbe), zaradi česar je bila TESTA RP aprila 2023 nazadnje razveljavljena, je onemogočilo prehod na novo omrežje/vzpostavitev novega popolnoma delujočega omrežja po izteku okvirne pogodbe. V teh okoliščinah je očitno, da ta zaključek postopka javnega razpisa pomeni izjemno okoliščino, ki je skrben naročnik ne bi mogel predvideti pred podpisom okvirne pogodbe. Potreba po nadaljnjem delovanju obstoječega omrežja TESTA-ng, dokler ni na voljo in v celoti operativna alternativna rešitev, pomeni spremembe, navedene v oddelku VII.2.1.“
86
Pri pripravi zadevnega javnega naročila, ki je bil objavljen junija 2019, in ob oddaji tega naročila, to je maja 2020, pa Komisija ni mogla predvideti nobene od zunanjih okoliščin, opredeljenih v izpodbijanem sklepu, in sicer niti resnosti pandemije covida-19, ki je bila razglašena ravno ob oddaji naročila, niti sledečih si postopkovnih dejanj, na katera je bilo opozorjeno v točkah od 8 do 15 zgoraj, kar ustvarja posebej neobičajen primer.
87
Tako iz člena 72(1)(c)(i) Direktive 2014/24 in člena 172(3)(b)(i) Uredbe 2018/1046 v povezavi z uvodno izjavo 109 Direktive 2014/24 izhaja, da je mogoče, kot je trdila Komisija, pandemijo covida-19 ter sklepe Splošnega sodišča in Sodišča med aprilom 2022 in marcem 2023, s katerimi je bil odrejen odlog podpisa prejšnje okvirne pogodbe, šteti za okoliščine, ki jih skrben javni naročnik ni mogel predvideti v smislu teh določb.
88
Poleg tega se z razumno skrbnostjo, ki jo mora javni naročnik izkazati pri pripravi prvotnega javnega naročila, da se lahko sklicuje na člen 72(1)(c)(i) Direktive 2014/24 ali člen 172(3)(b)(i) Uredbe 2018/1046, ne zahteva, da je Komisija pri pripravi zadevnega javnega naročila upoštevala nemožnost premestitve v novo omrežje ali vzpostavitve novega popolnoma delujočega omrežja po izteku okvirne pogodbe, ki je posledica teh nepredvidljivih okoliščin.
89
Glede na navedeno je treba prvi del prvega tožbenega razloga zavrniti.
– Drugi del prvega tožbenega razloga
90
Tožeča stranka z drugim delom prvega tožbenega razloga zatrjuje kršitev člena 72(1)(c)(iii) Direktive 2014/24, ker naj bi bil namen poznejših sprememb prvotnega naročila obiti navedeno direktivo.
91
V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 72(1)(c)(iii) Direktive 2014/24, ki se nanaša na dejstvo, da morebitno zvišanje cene ne sme presegati 50 % vrednosti prvotnega naročila, določa, da „[č]e je opravljenih več zaporednih sprememb, ta omejitev velja za vrednost posamezne spremembe“ in da „[t]e zaporedne spremembe ne smejo biti namenjene obidu [navedene] direktive“. Enakovredna določba v Uredbi 2018/1046, in sicer člen 172(3)(b)(ii) te uredbe, pa ne vsebuje takega pojasnila.
92
Ker se Direktiva 2014/24 ne uporablja za Komisijo, v obravnavani zadevi ni mogoče ugotoviti kršitve člena 72(1)(c)(iii) Direktive 2014/24.
93
Vsekakor, kot je pravilno navedla Komisija, je razlog za obstoj omejitve iz zadnjega stavka člena 72(1)(c)(iii) Direktive 2014/24 preprečiti kakršno koli zlorabo te določbe in zlasti preprečiti scenarij, v katerem bi javni naročnik zasnoval več zaporednih sprememb istega naročila, da bi se izognil obveznostim, ki izhajajo iz Direktive 2014/24. Ta omejitev se torej uporablja za zaporedne spremembe določene pogodbe. Ne zajema pa preteklih postopkov oddaje javnih naročil.
94
V obravnavani zadevi pa je Komisija pogodbo spremenila le enkrat. Zato je treba drugi del prvega tožbenega razloga zavrniti.
[…]
Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 172(3)(a) Uredbe 2018/1046
97
Tožeča stranka z drugim tožbenim razlogom trdi, da pogoji za spremembo naročila v skladu s členom 172(3)(a) Uredbe 2018/1046 niso bili izpolnjeni. Komisija v izpodbijanem sklepu ni pojasnila, kako naj bi bili pogoji iz te določbe v obravnavanem primeru izpolnjeni.
[…]
105
Uvodoma je treba navesti, da sta v izpodbijanem sklepu med pravnimi podlagami hkrati navedena člen 172(3)(a) Uredbe 2018/1046 in člen 172(3)(b) navedene uredbe. Poleg tega se zdi, da se izpodbijani sklep podredno sklicuje na člen 172(3)(a) Uredbe 2018/1046 (glej točki 74 in 75 zgoraj).
106
V oddelku VII.2.2 izpodbijanega sklepa, naslovljenem „Razlogi za spremembo“, je namreč navedeno, da gre za „[s]premembo, ki je potrebna zaradi okoliščin, ki jih skrben javni naročnik/naročnik ni mogel predvideti“, iz člena 72(1)(c) Direktive 2014/24 in s skoraj enakim besedilom člena 172(3)(b) Uredbe 2018/1046.
107
Primer iz člena 172(3)(b) Uredbe 2018/1046 je torej predstavljen kot glavni razlog. V izpodbijanem sklepu je poleg tega kot dodatna pravna podlaga predlagan člen 172(3)(a) Uredbe 2018/1046, pri čemer je navedeno, da „nekatere potrebne spremembe temeljijo tudi na členu 172(3)(a) Uredbe [2018/1046]“.
108
Povedano drugače, ker spremembe pogodbe lahko temeljijo le na okoliščinah iz člena 172(3)(b) Uredbe 2018/1046 in ker je Komisija v okviru prvega tožbenega razloga dokazala, da so te okoliščine v obravnavani zadevi obstajale, je treba drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 172(3)(a) Uredbe 2018/1046, zavrniti kot brezpredmeten.
Tretji tožbeni razlog: kršitev načel enakosti in preglednosti
109
Tožeča stranka s tretjim tožbenim razlogom trdi, da je Komisija s tem, da je najvišjo zgornjo mejo naročila iz okvirnega sporazuma zvišala s 121,9 milijona EUR na 160,9 milijona EUR brez izvedbe novega javnega razpisa, kršila temeljna načela enakosti, konkurence in preglednosti, določena v členu 18(1) Direktive 2014/24 in v sodni praksi Sodišča.
[…]
113
V uvodni izjavi 107 Direktive 2014/24 je navedeno:
„Ob upoštevanju zadevne sodne prakse [Sodišča] je treba pojasniti okoliščine, v katerih je treba zaradi sprememb pogodbe o izvedbi javnega naročila med njenim izvajanjem izvesti nov postopek javnega naročanja. Nov postopek javnega naročanja se zahteva v primeru bistvenih sprememb prvotnega javnega naročila, zlasti glede obsega in vsebine vzajemnih pravic ter obveznosti pogodbenih strank, vključno s porazdelitvijo pravic intelektualne lastnine. Take spremembe kažejo, da se nameravajo pogodbene stranke ponovno pogajati o ključnih določilih ali pogojih javnega naročila. To velja zlasti, če bi spremenjeni pogoji, v primeru da bi veljali že za prvotni postopek, vplivali na rezultat postopka.
Spremembe pogodbe o izvedbi javnega naročila, zaradi katerih se le malo spremeni njegova vrednost, bi morale biti do določene vrednosti vedno možne, ne da bi bilo zaradi tega treba izvesti nov postopek javnega naročanja. Zato in zaradi pravne varnosti bi bilo treba v tej direktivi določiti mejne vrednosti de minimis, pod katerimi nov postopek javnega naročanja ni potreben. Spremembe pogodbe o izvedbi javnega naročila nad temi mejnimi vrednostmi bi morale biti možne, ne da bi bilo zaradi tega treba izvesti nov postopek javnega naročanja, če izpolnjujejo ustrezne pogoje iz te direktive.“
114
Drugače povedano, Direktiva 2014/24 določa pogoje, pod katerimi spremembe javnega naročila, ki se izvaja, ne zahtevajo novega postopka javnega naročanja ob spoštovanju načel enakosti in preglednosti, na kateri je opozorjeno v členu 18(1) te direktive. Enako razlogovanje je mogoče po analogiji uporabiti za Uredbo 2018/1046.
115
Sodišče je v točkah od 68 do 72 sodbe z dne 17. junija 2021, Simonsen & Weel (C‑23/20, EU:C:2021:490), na katero se sklicuje tožeča stranka, prvič, pojasnilo, da se lahko naročnik, ki je prvotna stranka okvirnega sporazuma, zaveže le do največje količine ali vrednosti in da bi navedeni sporazum, ko bi bila ta meja dosežena, prenehal učinkovati. Tako je bilo v obravnavanem primeru, saj je bila zgornja meja pogodbe določena na 121,9 milijona EUR (glej točko 6 zgoraj).
116
Sodišče je, drugič, pojasnilo, da so v skladu s členom 72 Direktive 2014/24 dovoljene spremembe okvirnega sporazuma, ki niso bistvene, saj izpolnjevanje teh pogojev zagotavlja spoštovanje načel preglednosti in enakega obravnavanja, ki sta določeni v členu 18(1) Direktive 2014/24. Čeprav se zdi, da se Sodišče tako sklicuje na člen 72(1)(e) Direktive 2014/24, v skladu s katerim se „[p]ogodbe o izvedbi javnih naročil in okvirni sporazumi […] lahko spremenijo brez novega postopka javnega naročanja v skladu s to direktivo, če spremembe ne glede na njihovo vrednost niso bistvene“, je mogoče isto razlogovanje po analogiji uporabiti za položaje iz člena 72(1)(b) in (c) Direktive 2014/24 ter člena 172(3)(a) in (b) Uredbe 2018/1046.
117
V obravnavani zadevi pa je Komisija v okviru prvega tožbenega razloga dokazala, da so dejansko obstajale izjemne okoliščine iz člena 172(3)(b) Uredbe 2018/1046. Iz tega sledi, da sprememba pogodbe spada v enega od položajev iz člena 172 Uredbe 2018/1046.
[…]
119
V tem okviru ni mogoče ugotoviti nobene kršitve načel preglednosti in enakega obravnavanja.
[…]
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (četrti senat)
razsodilo:
1.
Tožba se zavrne.
2.
Družbi BT Global Services Belgium se naloži plačilo stroškov.
da Silva Passos
Pynnä
Cassagnabère
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 23. julija 2025.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.
(
1
)	Navedene so le točke zadevne sodbe, za katere Splošno sodišče meni, da je njihova objava koristna.