62024CJ0516
SODBA SODIŠČA (tretji senat)
z dne 12. marca 2026 (
*1
)
„Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Območje svobode, varnosti in pravice – Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Uredba (ES) št. 4/2009 – Pristojnost v preživninskih zadevah – Člen 12 – Litispendenca – Določitev sodišča, ki je prvo začelo postopek – Člen 9(a) – Pojem ‚enakovredno pisanje‘ pisanju, s katerim se začne postopek – Vložitev prošnje za brezplačno pravno pomoč pri sodišču države članice s strani preživninskega upravičenca za vložitev tožbe za spremembo preživninskih obveznosti do njega – Sledeča vložitev predloga preživninskega zavezanca za spremembo njegovih preživninskih obveznosti pri sodišču druge države članice – Poznejša vložitev tožbe preživninskega upravičenca pri prvem sodišču po tem, ko je to sodišče dodelilo brezplačno pravno pomoč – Opredelitev te prošnje za brezplačno pravno pomoč za ‚enakovredno pisanje‘ – Pogoji“
V zadevi C‑516/24, [Winderwill] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Amtsgericht Schleswig (okrajno sodišče v Schleswigu, Nemčija) z odločbo z dne 22. julija 2024, ki je na Sodišče prispela 24. julija 2024, v postopku
BC, ki ga zastopa zakoniti zastopnik,
proti
LG,
SODIŠČE (tretji senat),
v sestavi C. Lycourgos, predsednik senata, O. Spineanu-Matei (poročevalka), sodnica, S. Rodin, N. Piçarra in N. Fenger, sodniki,
generalni pravobranilec: R. Norkus,
sodna tajnica: E. Sartori, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 18. junija 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za BC A. Kröner, Rechtsanwältin,
–
za LG M. Horn, Rechtsanwältin,
–
za nemško vlado J. Möller, M. Hellmann in A. Sahner, agenti,
–
za češko vlado A. Pagáčová, M. Smolek in J. Vláčil, agenti,
–
za Evropsko komisijo B. Ernst, M. Wasmeier in W. Wils, agenti,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 2. oktobra 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 9(a) Uredbe Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah (UL 2009, L 7, str. 1).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med BC, mladoletnim otrokom, in LG, njegovim očetom, glede spremembe preživninskih obveznosti slednjega.
Pravni okvir
Luganska konvencija II
3
Člen 27 Konvencije o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah, ki je bila podpisana 30. oktobra 2007 (v nadaljevanju: Luganska konvencija II) in katere sklenitev je bila v imenu Evropske skupnosti odobrena s Sklepom Sveta 2009/430/ES z dne 27. novembra 2008 (UL 2009, L 147, str. 1), določa:
„1.   Če pred sodišči različnih držav, ki jih veže ta konvencija, tečejo postopki z istim zahtevkom med istima strankama, vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, po uradni dolžnosti prekinejo svoje postopke, vse dokler se ne ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek.
2.   Ko se ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek, se vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, izrečejo za nepristojna v korist tega sodišča.“
4
Člen 30, točka 1, te konvencije določa:
„Za namene tega oddelka se šteje, da je sodišče začelo postopek:
1.
v trenutku, ko je pisanje o začetku postopka ali enakovredno pisanje vloženo na sodišču, pod pogojem, da tožnik kasneje ni opustil dejanj, ki bi jih moral opraviti v zvezi z vročitvijo pisanja tožencu […].“
Pravo Unije
Uredba (ES) št. 44/2001
5
Člen 27 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) je določal:
„1.   Če pred sodišči različnih držav članic tečejo postopki z istim zahtevkom med istima strankama, vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, po uradni dolžnosti prekinejo svoje postopke, vse dokler se ne ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek.
2.   Ko se ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek, se vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, izrečejo za nepristojna v korist tega sodišča.“
6
Člen 30, točka 1, te uredbe je določal:
„Za namene tega oddelka se šteje, da je sodišče začelo postopek:
1.
v trenutku, ko je pisanje o začetku postopka ali enakovredno pisanje vloženo na sodišču, pod pogojem, da tožnik kasneje ni opustil dejanj, ki bi jih moral opraviti v zvezi z vročitvijo pisanja tožencu […].“
Uredba št. 4/2009
7
V uvodnih izjavah 15 in 36 Uredbe št. 4/2009 je navedeno:
„(15)
Zaradi varovanja interesov preživninskih upravičencev in spodbujanja ustreznega sodnega varstva v Evropski uniji bi bilo treba pravila o pristojnosti, kot izhajajo iz Uredbe [št. 44/2001], prilagoditi. […]
[…]
(36)
Zaradi stroškov postopka bi bilo treba predvideti zelo ugoden sistem pravne pomoči, tj. kritje vseh stroškov, povezanih s postopki, ki se nanašajo na preživninske obveznosti do otrok, mlajših od 21 let, in so bili sproženi s posredovanjem osrednjih organov. Obstoječa pravila glede pravne pomoči v okviru Evropske unije, določena v Direktivi [Sveta 2003/8/ES z dne 27. januarja 2003 o izboljšanju dostopa do pravnega varstva v čezmejnih sporih z uvedbo minimalnih skupnih pravil v zvezi s pravno pomočjo pri takih sporih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 6, str. 90)] bi bilo zato treba dopolniti s posebnimi pravili, ki tako vzpostavljajo posebno ureditev pravne pomoči v preživninskih zadevah. […]“
8
Člen 9 Uredbe št. 4/2009, naslovljen „Začetek postopka“, določa:
„Za namene tega poglavja se šteje, da se postopek pred sodiščem začne:
(a)
v trenutku, ko je pisanje, s katerim se začne postopek ali enakovredno pisanje vloženo na sodišču, pod pogojem da tožeča stranka pozneje ni opustila dejanj, ki bi jih morala opraviti v zvezi z vročitvijo pisanja toženi stranki, ali
(b)
če je treba pisanje vročiti še pred vložitvijo na sodišče, v trenutku, ko ga prejme organ, ki je odgovoren za vročitev, pod pogojem da tožeča stranka pozneje ni opustila dejanj, ki bi jih morala opraviti v zvezi z vložitvijo pisanja na sodišče.“
9
Člen 12 te uredbe, naslovljen „Litispendenca“, določa:
„1.   Če pred sodišči različnih držav članic tečejo postopki z istim zahtevkom med istima strankama, vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, po uradni dolžnosti prekinejo postopke, vse dokler se ne ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek.
2.   Ko se ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek, se vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, izrečejo za nepristojna v korist tega sodišča.“
10
Člen 44 navedene uredbe, naslovljen „Pravica do pravne pomoči“, določa:
„1.   Stranke v sporu, na katerega se nanaša ta uredba, imajo v skladu s pogoji, določenimi v tem poglavju, dejanski dostop do pravnega varstva v drugi državi članici, med drugim tudi v okviru postopka izvrševanja in postopkov s pravnimi sredstvi.
[…]
2.   Za zagotovitev tega dejanskega dostopa nudijo države članice pravno pomoč v skladu s tem poglavjem, razen če se uporablja odstavek 3.
3.   V primerih iz poglavja VII državi članici ni treba nuditi pravne pomoči, če postopki te države članice strankam omogočajo, da svoje zahteve uveljavljajo brez pravne pomoči, in sicer v obsegu, ki ga omogočajo ti postopki, in osrednji organ vse potrebne storitve zagotovi brezplačno.
4.   Pravica do pravne pomoči ne sme biti bolj restriktivna od pravice do pravne pomoči v enakovrednih nacionalnih primerih.
[…]“
11
Člen 46 iste uredbe, naslovljen „Brezplačna pravna pomoč osrednjih organov za zahtevo glede preživnine otrok“, določa:
„1.   Zaprošena država članica zagotovi brezplačno pravno pomoč pri vseh zahtevah upravičenca iz člena 56 glede preživninske obveznosti, izhajajoče iz razmerja starši – otrok, do osebe, mlajše od 21 let.
2.   Ne glede na odstavek 1 lahko pristojni organ zaprošene države članice v zvezi z zahtevami, ki ne spadajo v člen 56(1)(a) in (b), zavrne brezplačno pravno pomoč, če po preučitvi dejanskega stanja meni, da zahteva ali katero koli pravno sredstvo očitno ni utemeljeno.“
Nemško pravo
Zakon o postopku v družinskopravnih in nepravdnih zadevah
12
Člen 113(1) Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit (zakon o postopku v družinskopravnih in nepravdnih zadevah) z dne 17. decembra 2008 (BGBl. 2008 I, str. 2586), v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, v prvem stavku določa, da se nekatere določbe tega zakona ne uporabljajo za zadeve v zvezi z zakonsko zvezo in družino. Drugi stavek te določbe določa, da se v zvezi s tem smiselno uporabljajo splošne določbe Zivilprozessordnung (zakonik o civilnem postopku) in določbe tega zakonika o postopku pred deželnimi sodišči (Landgerichte).
ZPO
13
Člen 114(1) zakonika o civilnem postopku, v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: ZPO), določa:
„Stranka, ki zaradi svojega osebnega in finančnega položaja ne more kriti stroškov postopka oziroma jih lahko krije samo delno ali v več obrokih, prejme pravno pomoč, če zanjo zaprosi in če ima nameravana tožba ali obramba pred sodiščem dovolj možnosti za uspeh in se ne zdi zlonamerna. […]“
14
Člen 117 ZPO določa:
„1.   Prošnja za brezplačno pravno pomoč se vloži pri sodišču, ki odloča o glavni stvari; ta prošnja se lahko v sodnem tajništvu vloži z izjavo. V prošnji morajo biti navedeni elementi spora in dokazna sredstva. […]
2.   Prošnji je treba priložiti izjavo stranke o osebnem in finančnem položaju (družinske razmere, poklic, premoženje, dohodki in bremena) ter ustrezna dokazila. Izjava prosilca in dokazila se lahko nasprotni stranki posredujejo le s soglasjem prosilca, razen če ima nasprotna stranka v skladu s civilnim pravom pravico do informacij o dohodku in premoženju prosilca. Prosilec mora imeti možnost, da predloži svoje pripombe, preden se njegova izjava posreduje nasprotni stranki. Obveščen je o posredovanju svoje izjave.
[…]“
15
Člen 118(1) ZPO določa:
„Nasprotni stranki je treba omogočiti, da se opredeli do vprašanja, ali so pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči izpolnjeni, razen če se to iz posebnih razlogov zdi neprimerno. To stališče je mogoče podati z izjavo v sodnem tajništvu. Sodišče lahko povabi stranki na narok, če je verjetno, da bo dosežen dogovor; poravnavo mora sodišče zabeležiti v zapisnik sodišča. […]“
16
Člen 167 ZPO določa:
„Če se z vročitvijo upošteva rok ali če z njo ponovno začne teči zastaralni rok oziroma da se v skladu s členom 204 Bürgerliches Gesetzbuch (civilni zakonik, RGBl. 1896, str. 195) zastaranje pretrga, ta učinek nastopi že ob prejemu prošnje ali izjave, če se vročitev opravi takoj.“
Civilni zakonik
17
Člen 204(1), točka 14, civilnega zakonika, v različici, ki se uporablja za dejansko stanje iz postopka v glavni stvari, določa:
„Zastaranje se pretrga z […]
14.
vročitvijo prve prošnje za brezplačno pravno pomoč; kadar je prošnja vročena takoj po tem, ko je bila vložena, je zastaralni rok pretrgan od datuma vložitve prošnje.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
18
BC, ki prebiva na Švedskem in je bil v času dejanskega stanja v postopku v glavni stvari mladoleten, je sin LG, ki prebiva v Nemčiji.
19
BC, ki ga zastopa Bundesamt für Justiz (zvezni urad za pravosodje, Nemčija), je 17. decembra 2021 pri Amtsgericht Schleswig (okrajno sodišče v Schleswigu, Nemčija), ki je predložitveno sodišče, vložil prošnjo za brezplačno pravno pomoč, da bi nato vložil predlog za spremembo preživninskih obveznosti, ki jih ima LG do njega. Predlog za spremembo teh obveznosti je bil priložen v obliki osnutka in navedeno je bilo, da bo vložen v primeru dodelitve zaprošene brezplačne pravne pomoči.
20
LG je 28. januarja 2022, preden je predložitveno sodišče odločilo o prošnji BC za brezplačno pravno pomoč, pri Eskilstuna tingsrätt (sodišče prve stopnje v Eskilstuni, Švedska) vložil predlog za spremembo svojih preživninskih obveznosti do BC.
21
BC je po tem, ko je bilo njegovi prošnji za brezplačno pravno pomoč 27. maja 2022 ugodeno, pri predložitvenem sodišču vložil predlog za spremembo, naveden v točki 19 te sodbe. Ta predlog je bil LG vročen 21. julija 2022.
22
Na Švedskem je Eskilstuna tingsrätt (sodišče prve stopnje v Eskilstuni) predlog LG zavrnilo z obrazložitvijo, da ni mednarodno pristojno. Högsta domstolen (vrhovno sodišče, Švedska) je to zavrnilno sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo v razsojanje Eskilstuna tingsrätt (sodišče prve stopnje v Eskilstuni), ki je s sklepom z dne 6. maja 2024 na podlagi člena 12(1) Uredbe št. 4/2009 prekinilo odločanje.
23
Predložitveno sodišče v bistvu navaja, da mora ugotoviti, ali je ono, in ne to zadnjenavedeno švedsko sodišče, mednarodno pristojno za odločanje o zadevi v glavni stvari kot „sodišče, ki je prvo začelo postopek“ v smislu člena 12 Uredbe št. 4/2009 v povezavi z njenim členom 9(a). To bi lahko veljalo le, če bi bilo treba šteti, da je prošnja za brezplačno pravno pomoč, ki jo je BC vložil, preden je LG pri švedskem sodišču vložil svoj predlog, „enakovredno pisanje“ pisanju, s katerim se začne postopek, v smislu tega člena 9(a). Nacionalna sodna praksa in doktrina pa naj bi bili v zvezi s tem razdeljeni.
24
V teh okoliščinah je Amtsgericht Schleswig (okrajno sodišče v Schleswigu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je prošnja za brezplačno pravno pomoč, ki ji je zahteva za spremembo v preživninski zadevi priložena le kot osnutek, ki bo uradno vložen v primeru odobritve brezplačne pravne pomoči, ‚enakovredno pisanje‘ v smislu člena 9(a) [Uredbe št. 4/2009], tako da se je s tem začel postopek pred nacionalnim sodiščem in je ugotovljena pristojnost tega sodišča?“
Vprašanje za predhodno odločanje
25
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 9(a) Uredbe št. 4/2009 razlagati tako, da je prošnja za brezplačno pravno pomoč, vložena pri sodišču, ki ji je v obliki osnutka priložen predlog, ki ga namerava tožeča stranka v primeru odobritve zaprošene brezplačne pravne pomoči vložiti v glavni stvari v zadevi v zvezi s preživninsko obveznostjo, „enakovredno pisanje“ v smislu te določbe.
26
Najprej, navesti je treba, prvič, da predložitveno sodišče navaja, da mora v okviru spora o glavni stvari med BC in LG v zvezi s predlogom za spremembo preživninskih obveznosti, ki jih ima LG, odločiti o vprašanju svoje mednarodne pristojnosti v položaju, v katerem je švedsko sodišče v okviru spora med LG in BC v zvezi s predlogom za spremembo teh obveznosti prekinilo odločanje na podlagi člena 12(1) Uredbe št. 4/2009.
27
Ta določba določa, da če pred sodišči različnih držav članic tečejo postopki z istim zahtevkom med istima strankama, vsa sodišča razen tistega, ki je prvo začelo postopek, po uradni dolžnosti prekinejo svoje postopke, vse dokler se ne ugotovi pristojnost sodišča, ki je prvo začelo postopek.
28
V obravnavanem primeru je iz formulacije in obrazložitve postavljenega vprašanja razvidno, da predložitveno sodišče s tem, da želi izvedeti, ali je ono ali švedsko sodišče, ki je prekinilo odločanje na podlagi navedene določbe, glede na pravilo o začetku postopka iz člena 9(a) Uredbe št. 4/2009 prvo začelo postopek, meni, da gre za primer litispendence med sporom o glavni stvari in sporom, o katerem odloča to švedsko sodišče, pri čemer ta spora med BC in LG zadevata vprašanje, ali je treba preživninske obveznosti, ki jih ima LG do BC, spremeniti.
29
Drugič, opozoriti je treba, da ker so v preživninskih zadevah določbe Uredbe št. 4/2009 v zvezi s pravili o pristojnosti nadomestile določbe Uredbe št. 44/2001, sodna praksa Sodišča, ki se nanaša na razlago določb zadnjenavedene uredbe, velja tudi za razlago določb Uredbe št. 4/2009, kadar je te določbe mogoče opredeliti za „ustrezajoče“ ali „enakovredne“ (glej v tem smislu sodbi z dne 18. decembra 2014, Sanders in Huber, C‑400/13 in C‑408/13, EU:C:2014:2461, točka 23, in z dne 6. junija 2024, Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, točki 23 in 24). Enako velja za sodno prakso Sodišča v zvezi z razlago enakovrednih določb Luganske konvencije II ter uredb št. 44/2001 in št. 4/2009 (glej v tem smislu sodbo z dne 20. decembra 2017, Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, točki 42 in 47).
30
Sodišče je že razsodilo, da je člen 12 Uredbe št. 4/2009 enakovreden členu 27 Uredbe št. 44/2001 in členu 27 Luganske konvencije II (glej v tem smislu sodbi z dne 20. decembra 2017, Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, točki 44 in 46, in z dne 6. junija 2024, Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, točka 26). Poleg tega je besedilo člena 9(a) Uredbe št. 4/2009 skoraj enako besedilu člena 30, točka 1, Uredbe št. 44/2001 in člena 30, točka 1, Luganske konvencije II (glej v tem smislu sodbo z dne 20. decembra 2017, Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, točki 45 in 46).
31
Ob upoštevanju teh uvodnih ugotovitev je treba opozoriti, da je namen pravila o litispendenci iz člena 12 Uredbe št. 4/2009 v interesu učinkovitega izvajanja sodne oblasti, kot je nanj med drugim opozorjeno v uvodni izjavi 15 te uredbe, zmanjšati možnost vzporednih postopkov pred sodišči različnih držav članic in preprečiti, da bi bile izdane nezdružljive sodne odločbe, kadar je za odločanje o istem sporu pristojnih več sodišč. Mehanizem za reševanje primerov litispendence iz tega člena 12 je objektiven in samodejen ter temelji na kronološkem vrstnem redu, v katerem so zadevna sodišča začela postopek (glej v tem smislu sodbo z dne 6. junija 2024, Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, točki 27 in 29), tako da se za pristojno šteje sodišče, pri katerem je ena od strank najprej sprožila spor.
32
V tem okviru člen 9 Uredbe št. 4/2009 enotno in avtonomno opredeljuje datum, na katerega se šteje, da se postopek pred sodiščem začne za namene uporabe člena 12 te uredbe, da bi se zmanjšalo tveganje vzporednih postopkov v različnih državah članicah (glej po analogiji sodbi z dne 4. maja 2017, HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, točka 29, in z dne 20. decembra 2017, Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, točka 50). Cilj tega člena 9 je zlasti preprečevanje težav, ki izhajajo iz razlik med državami članicami v zvezi z določitvijo trenutka, ko se zadeva šteje za visečo, pri čemer je treba ta datum opredeliti avtonomno. Poleg tega je cilj navedenega člena 9 zmanjšati pravne negotovosti, nastale zaradi velike raznovrstnosti ureditev, ki so obstajale v državah članicah, za določanje datuma, na katerega je bil začet postopek pred sodiščem, in sicer z materialnopravnim pravilom, ki omogoča preprosto in poenoteno opredelitev tega datuma (glej po analogiji sodbo z dne 4. maja 2017, HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, točka 30).
33
V skladu z istim členom 9(a) se šteje, da se postopek pred sodiščem začne v trenutku, ko je pisanje, s katerim se začne postopek, ali enakovredno pisanje vloženo na sodišču, pod pogojem, da tožeča stranka pozneje ni opustila dejanj, ki bi jih morala opraviti v zvezi z vročitvijo pisanja toženi stranki. Predložitveno sodišče se sprašuje o razlagi te določbe in, natančneje, o razlagi pojma „enakovredno pisanje“ iz te določbe.
34
V zvezi s tem je treba opozoriti, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso določb v zvezi s pravili o pristojnosti, kot je ta iz člena 9(a) Uredbe št. 4/2009, ne sme razlagati kot zgolj napotitev na notranje pravo držav članic, ampak jih je treba razlagati avtonomno glede na njihovo besedilo s sklicevanjem na cilje in sistematiko te uredbe ter na splošna načela, ki izhajajo iz vseh nacionalnih pravnih redov (glej v tem smislu sodbo z dne 18. decembra 2014, Sanders in Huber, C‑400/13 in C‑408/13, EU:C:2014:2461, točki 24 in 25 ter navedena sodna praksa, in po analogiji sodbo z dne 7. maja 2020, Rina, C‑641/18, EU:C:2020:349, točka 30).
35
Iz besedila člena 9(a) Uredbe št. 4/2009 je razvidno, da je treba pojem „enakovredno pisanje“ presojati glede na pojem „pisanje, s katerim se začne postopek“, pri čemer je treba pojasniti, da izraz „enakovreden“ v skladu z njegovo opredelitvijo v vsakdanjem jeziku ne pomeni, da mora biti enakovredno pisanje enako kot pisanje, s katerim se začne postopek, ampak da mora biti primerljivo pisanje, ki izpolnjuje enako funkcijo.
36
V preživninskih zadevah, na katere se nanaša Uredba št. 4/2009, je namen pisanja, s katerim se začne postopek, da se v načeloma kontradiktornem postopku začne meritorni spor med eno ali več tožečimi strankami in eno ali več toženimi strankami. Poleg tega je iz pogoja, navedenega na koncu člena 9(a) te uredbe – v skladu s katerim tožeča stranka po vložitvi tako enakovrednega pisanja kot pisanja, s katerim se začne postopek, ne sme opustiti dejanj, ki bi jih morala opraviti v zvezi z vročitvijo zadevnega pisanja toženi stranki – razvidno, da je treba spor začeti v kontradiktornem postopku.
37
Opozoriti je treba tudi, kot je bilo navedeno v točki 31 te sodbe, da je namen pravil o litispendenci, določenih v členu 12 navedene uredbe, zagotoviti spoštovanje kronološkega vrstnega reda, v katerem so sodišča začela postopek, in s tem izbire sodišča s strani stranke, ki je prva sprožila zadevni spor.
38
V teh okoliščinah je treba šteti, da za določitev sodišča, ki je prvo začelo postopek, v primeru litispendence pojem „enakovredno pisanje“ zajema vsako pisanje, ki je tesno povezano z vsebino zadevnega spora, tako da je mogoče šteti – podobno kot v primeru pisanja, s katerim se začne postopek – da je bil ta spor začet, čeprav le delno ali predhodno, da se omogoči kontradiktorna razprava med strankami v navedenem sporu.
39
Ob tem pa je treba navesti, da iz besedila člena 9(a) Uredbe št. 4/2009 ni razvidno, da bi se pojma „enakovredno pisanje“ in „pisanje, s katerim se začne postopek“ medsebojno izključevala v smislu, da bi ta določba v vsakem primeru preprečevala, da bi si enakovredno pisanje in pisanje, s katerim se začne postopek, lahko časovno sledila. Ker namreč izraz „enakovreden“ ne pomeni „identičen“, ni izključeno, da je lahko enakovredno pisanje pred pisanjem, s katerim se začne postopek, če so izpolnjeni elementi enakovrednosti, na podlagi katerih je mogoče šteti, kot je razvidno iz prejšnje točke te sodbe, da je bil spor začet, in sicer tesna povezava z vsebino zadeve in obstoj kontradiktornega postopka.
40
V zvezi s tem je Sodišče že razsodilo, da kadar je za zaporedna postopka, kar zadeva njuno medsebojno razmerje, značilna avtonomija ali jasna ločnica, ni mogoče šteti, da je bil spor sprožen ob vložitvi pisanja, s katerim se je začel prvi od teh postopkov, zato tega pisanja ni mogoče opredeliti za „enakovredno pisanje“ v smislu člena 9(a) Uredbe št. 4/2009 (glej v tem smislu sodbo z dne 4. maja 2017, HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, točka 35).
41
Kadar pa za zaporedna kontradiktorna postopka, kar zadeva njuno medsebojno razmerje, ni značilna avtonomija ali jasna ločnica, ampak sta vsebinsko tesno povezana, cilj spoštovanja kronološkega vrstnega reda, v katerem so zadevna sodišča začela postopek, in s tem izbire sodišča s strani stranke, ki je sprožila spor, ne bi bil dosežen, če bi se priznalo, da bi se lahko med datumoma, ko se pri istem sodišču države članice začneta dva zaporedna kontradiktorna postopka, ki sta vsebinsko tesno povezana, tožena stranka s predložitvijo zadeve sodišču druge države članice tej izbiri izognila s tem, da bi izkoristila dejstvo, da je bila v okviru prvega od teh dveh postopkov obveščena o drugem postopku, ki se namerava začeti v glavni stvari.
42
V obravnavanem primeru mora predložitveno sodišče ugotoviti, ali je mogoče prošnjo za brezplačno pravno pomoč, ki jo je BC pri njem vložil pred vložitvijo tožbe LG na Švedskem, opredeliti za „enakovredno pisanje“ v smislu člena 9(a) Uredbe št. 4/2009 pisanju, s katerim se začne postopek, ki ga je BC vložil pri tem sodišču, potem ko mu je to dodelilo zaprošeno brezplačno pravno pomoč in ko je LG vložil to tožbo. V ta namen lahko Sodišče, ko odloča o predlogu za sprejetje predhodne odločbe, poda pojasnila, ki nacionalno sodišče usmerjajo pri njegovi odločitvi (sodba z dne 15. januarja 2026, bluechip, C‑822/24, EU:C:2026:13, točka 37 in navedena sodna praksa).
43
S pridržkom preveritve, ki jo mora opraviti predložitveno sodišče, je iz pisnega stališča nemške vlade in odgovorov, ki jih je ta vlada podala na obravnavi, razvidno, prvič, da lahko v skladu s členom 117 ZPO, ki se na podlagi člena 113(1) zakona o postopku v družinskopravnih in nepravdnih zadevah, v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, smiselno uporablja za postopek v družinskopravnem sporu, kot je ta v glavni stvari, tožeča stranka, kot je BC, zaprosi za brezplačno pravno pomoč pri sodišču, ki odloča o glavni stvari, pri čemer navede zlasti elemente spora in dokazna sredstva.
44
Drugič, ob upoštevanju dejstva, da se lahko v skladu s členom 114(1) ZPO tožeči stranki, kot je BC, brezplačna pravna pomoč dodeli le, če ima nameravana tožba dovolj možnosti za uspeh in se ne zdi zlonamerna, mora tožeča stranka svoji prošnji za brezplačno pravno pomoč načeloma priložiti osnutek tožbe ali vanj vključiti bistvene elemente tožbe, ki jo namerava vložiti v primeru dodelitve zaprošene brezplačne pravne pomoči, tako da lahko sodišče, ki odloča o zadevi, preveri, ali so pogoji za dodelitev te pravne pomoči izpolnjeni.
45
Tretjič, iz člena 118(1) ZPO je razvidno, da mora imeti nasprotna stranka – razen če se to iz posebnih razlogov zdi neprimerno – možnost, da se opredeli do vprašanja, ali so ti pogoji izpolnjeni, kar pomeni, kot je nemška vlada navedla na obravnavi, da sodišče, ki odloča o zadevi, nasprotno stranko obvesti o prošnji za brezplačno pravno pomoč, pri čemer se ta obvestitev na splošno opravi zgolj z dopisom, brez poseganja v možnost tega sodišča, da opravi vročitev.
46
Poleg tega, kot je predložitveno sodišče navedlo v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, je iz določb člena 204 civilnega zakonika, v različici, ki se uporablja za dejansko stanje iz postopka v glavni stvari, v povezavi s členom 167 ZPO razvidno, da vročitev prošnje za brezplačno pravno pomoč pretrga zastaralni rok, in to od datuma vložitve te prošnje, če je bila ta vročena takoj po tej vložitvi.
47
Zdi se, da iz nemškega prava, kot je navedeno v točkah od 43 do 46 te sodbe, izhaja, da je treba, razen če obstajajo posebni razlogi zoper, o prošnji za brezplačno pravno pomoč, ki vsebuje zlasti bistvene elemente tožbe, ki bo vložena v glavni stvari, če bo zaprošena brezplačna pravna pomoč dodeljena, obvestiti nasprotno stranko, da bi ta imela možnost, da se opredeli do vprašanja, ali ima nameravana tožba po vsebini zadostne možnosti za uspeh in se ne zdi zlonamerna.
48
Tako je razvidno, da je v nemškem družinskem pravu postopek za dodelitev brezplačne pravne pomoči načeloma postopek inter partes, ki je tesno povezan s prihodnjim kontradiktornim postopkom v glavni stvari, ker omogoča, na eni strani, da se nasprotna stranka seznani z zahtevki in povzetimi trditvami, ki jih prosilec za brezplačno pravno pomoč namerava uveljavljati v glavni stvari, ter da v zvezi s tem zavzame stališče, in na drugi strani, da sodišče, ki odloča o zadevi, opravi prima facie analizo v glavni stvari, da bi odločilo o dodelitvi zaprošene brezplačne pravne pomoči. Tako tesno povezavo poleg tega potrjuje dejstvo, da je posledica vročene prošnje za brezplačno pravno pomoč pretrganje zastaralnega roka.
49
V teh okoliščinah je treba ugotoviti – s pridržkom preveritve nemškega prava, navedenega v točkah od 43 do 46 te sodbe, s strani predložitvenega sodišča – da bi bilo v tem pravnem redu prošnjo za brezplačno pravno pomoč, vloženo pri sodišču, mogoče opredeliti za „enakovredno pisanje“ v smislu člena 9(a) Uredbe št. 4/2009.
50
Da pa bi se za opredelitev prošnje za brezplačno pravno pomoč, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, za „enakovredno pisanje“ ohranila tesnost povezave med postopkom za dodelitev brezplačne pravne pomoči in postopkom v glavni stvari, mora biti, prvič, zaprošena brezplačna pravna pomoč dodeljena, drugič, tožba v glavni stvari vložena v razumnem roku po dodelitvi te pomoči, in tretjič, vsebina te tožbe mora v bistvu ustrezati vsebini osnutka tožbe v glavni stvari, ki jo je sodišče preučilo v postopku za dodelitev brezplačne pravne pomoči.
51
Komisija je na obravnavi poudarila dejstvo, ki ga mora preveriti predložitveno sodišče, da sodišče, ki odloča o zadevi, prošnjo za brezplačno pravno pomoč, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, nasprotni stranki običajno zgolj posreduje, in ji te prošnje ne vroči. V zvezi s tem je treba poudariti, da čeprav člen 9(a), in fine, Uredbe št. 4/2009 določa le primere, v katerih je treba enakovredno pisanje ali pisanje, s katerim se začne postopek, vročiti, je mogoče obveznost, naloženo tožeči stranki, da opravi dejanja, ki bi jih morala opraviti v zvezi z vročitvijo zadevnega pisanja, mutatis mutandis prenesti na primer, v katerem to pisanje sodišče, ki odloča o zadevi, zgolj posreduje. Iz tega sledi, da to, da je prošnja za brezplačno pravno pomoč nasprotni stranki posredovana zgolj z dopisom, ne vpliva na opredelitev take prošnje za „enakovredno pisanje“.
52
Vendar, kot je nemška vlada priznala na obravnavi, lahko ta posebnost nemškega prava onemogoči tako opredelitev, če se izkaže, da nasprotna stranka dopisa s prošnjo za brezplačno pravno pomoč ni prejela in da postopek za dodelitev brezplačne pravne pomoči ni bil kontradiktoren, ne da bi imela nasprotna stranka pozneje na voljo sredstva zoper to. Predložitveno sodišče mora po potrebi preveriti ta vidik.
53
Nazadnje, pojasniti je treba, da se pri opredelitvi prošnje za brezplačno pravno pomoč, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, za „enakovredno pisanje“ v smislu člena 9(a) Uredbe št. 4/2009 upošteva tudi pomen, ki ga ta uredba za zagotovitev učinkovitega dostopa do sodnega varstva pripisuje mehanizmu brezplačne pravne pomoči kot elementu, ki je hkrati neločljivo povezan s spori v preživninskih zadevah in nepogrešljiv za preživninske upravičence, ki nimajo zadostnih sredstev za uveljavljanje svojih pravic. To je izraženo tako v členu 44 kot v členu 46 te uredbe v povezavi z njeno uvodno izjavo 36.
54
Glede na zgoraj navedeno je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 9(a) Uredbe št. 4/2009 razlagati tako, da je prošnja za brezplačno pravno pomoč, vložena pri sodišču, ki ji je v obliki osnutka priložen predlog, ki ga namerava tožeča stranka v primeru dodelitve zaprošene brezplačne pravne pomoči vložiti v glavni stvari v zadevi v zvezi s preživninsko obveznostjo, „enakovredno pisanje“ v smislu te določbe, kadar ima v zadevnem postopku nasprotna stranka, ki ji je bila ta prošnja za brezplačno pravno pomoč, vključno s tem osnutkom predloga v glavni stvari, posredovana, možnost, da se opredeli do vprašanja, ali ima tožba v glavni stvari dovolj možnosti za uspeh in se ne zdi zlonamerna, ter je ta tožba vložena v razumnem roku po dodelitvi te pomoči, z vsebino, ki v bistvu ustreza vsebini, ki izhaja iz navedenega osnutka.
Stroški
55
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
Člen 9(a) Uredbe Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah
je treba razlagati tako, da
je prošnja za brezplačno pravno pomoč, vložena pri sodišču, ki ji je v obliki osnutka priložen predlog, ki ga namerava tožeča stranka v primeru dodelitve zaprošene brezplačne pravne pomoči vložiti v glavni stvari v zadevi v zvezi s preživninsko obveznostjo, „enakovredno pisanje“ v smislu te določbe, kadar ima v zadevnem postopku nasprotna stranka, ki ji je bila ta prošnja za brezplačno pravno pomoč, vključno s tem osnutkom predloga v glavni stvari, posredovana, možnost, da se opredeli do vprašanja, ali ima tožba v glavni stvari dovolj možnosti za uspeh in se ne zdi zlonamerna, ter je ta tožba vložena v razumnem roku po dodelitvi te pomoči, z vsebino, ki v bistvu ustreza vsebini, ki izhaja iz navedenega osnutka.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.