62022TJ0744
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (prvi razširjeni senat)
z dne 11. septembra 2024 (
*1
)
„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine – Zamrznitev sredstev – Seznam oseb, subjektov in organov, za katere velja zamrznitev sredstev in gospodarskih virov – Ohranitev imena tožeče stranke na seznamu – Pojem ‚povezanost‘ – Člen 2(1), in fine, Sklepa 2014/145/SZVP – Pojem ‚korist od enega od vodilnih poslovnežev, ki delujejo v Rusiji‘ – Člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145 – Napaka pri presoji – Nepogodbena odgovornost“
V zadevi T‑744/22,
Maja Tokareva, stanujoča v Moskvi (Rusija), ki jo zastopajo T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin in M. Brésart, odvetniki,
tožeča stranka,
proti
Svetu Evropske unije, ki ga zastopata M.-C. Cadilhac in V. Piessevaux, agenta, skupaj z B. Maingainom, odvetnikom,
tožena stranka,
ob intervenciji
Evropske komisije, ki jo zastopajo C. Giolito, C. Georgieva in L. Puccio, agenti,
intervenientka,
SPLOŠNO SODIŠČE (prvi razširjeni senat),
v sestavi D. Spielmann, predsednik, R. Mastroianni, sodnik, M. Brkan (poročevalka), sodnica, I. Gâlea in S. L. Kalėda, sodnika,
sodna tajnica: H. Eriksson, administratorka,
na podlagi pisnega dela postopka, zlasti:
–
tožbe, vložene v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 25. novembra 2022,
–
prve prilagoditvene vloge, vložene v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 22. maja 2023,
–
druge prilagoditvene vloge, vložene v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 25. septembra 2023,
na podlagi obravnave z dne 27. februarja 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Tožeča stranka, Maja Tokareva, s tožbo na eni strani na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti, prvič, Sklepa Sveta (SZVP) 2022/1530 z dne 14. septembra 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 239, str. 149) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2022/1529 z dne 14. septembra 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2022, L 239, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz septembra 2022), drugič, Sklepa Sveta (SZVP) 2023/572 z dne 13. marca 2023 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 75 I, str. 134) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2023/571 z dne 13. marca 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 75 I, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz marca 2023), ter tretjič, Sklepa Sveta (SZVP) 2023/1767 z dne 13. septembra 2023 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 226, str. 104) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2023/1765 z dne 13. septembra 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2023, L 226, str. 3) (v nadaljevanju skupaj: akta o ohranitvi iz septembra 2023), v delih, v katerih je s temi akti (v nadaljevanju: izpodbijani akti) njeno ime ohranjeno na seznamih, priloženih tem aktom, na drugi strani pa na podlagi člena 268 PDEU predlaga povračilo škode, ki naj bi jo utrpela zaradi sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022.
I. Dejansko stanje
2
Tožeča stranka je ruska državljanka.
3
Ta zadeva spada v okvir omejevalnih ukrepov, sprejetih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, ter zlasti z vojaško agresijo Ruske federacije proti njej, ki se je začela 24. februarja 2022.
4
Svet Evropske unije je 17. marca 2014 na podlagi člena 29 PEU sprejel Sklep 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 16). Istega dne je na podlagi člena 215(2) PDEU sprejel Uredbo (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine (UL 2014, L 78, str. 6).
5
Svet je 25. februarja 2022 sprejel na eni strani Sklep (SZVP) 2022/329 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL 2022, L 50, str. 1) in na drugi strani Uredbo (EU) 2022/330 o spremembi Uredbe št. 269/2014 (UL 2022, L 51, str. 1). Člen 2(1) in (2) Sklepa 2014/145 v različici, spremenjeni s Sklepom 2022/329, določa:
„1.   Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo:
[…]
(d)
fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki materialno ali finančno podpirajo ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima ali destabilizacijo Ukrajine, ali pa imajo od njih korist;
[…]
(f)
fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, ki materialno ali finančno podpirajo vlado Ruske federacije, odgovorno za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine, ali pa imajo od nje korist, ali
[…]
ter fizične ali pravne osebe, subjekti ali organi, povezani z njimi, kot so navedeni v Prilogi.
2.   Fizičnim ali pravnim osebam, subjektom ali organom s seznama v Prilogi, ne smejo biti neposredno ali posredno dana na razpolago ali v njihovo korist nikakršna sredstva ali gospodarski viri.“
6
Člen 1(1)(b) in (d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, prepoveduje vstop na ozemlje držav članic ali tranzit prek njega fizičnim osebam, ki ustrezajo merilom, ki so v bistvenem enaka tistim, navedenim v členu 2(1)(d) in (f) tega sklepa.
7
Uredba št. 269/2014, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2022/330, nalaga sprejetje ukrepov zamrznitve sredstev in opredeljuje podrobna pravila te zamrznitve, ki so v bistvu enaka tistim iz Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Člen 3(1), od (a) do (g), te uredbe, kakor je bila spremenjena, namreč v bistvu povzema vsebino člena 2(1), od (a) do (g), navedenega sklepa, kakor je bil spremenjen.
8
V tem okviru je Svet sprejel Sklep (SZVP) 2022/337 z dne 28. februarja 2022 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL 2022, L 59, str. 1) in Izvedbeno uredbo (EU) 2022/336 z dne 28. februarja 2022 o izvajanju Uredbe št. 269/2014 (UL 2022, L 58, str. 1), s katerima je bil oče tožeče stranke vpisan na seznam, priložen Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen, in na seznam iz Priloge I k Uredbi št. 269/2014, kakor je bila spremenjena (v nadaljevanju: sporna seznama), iz teh razlogov:
„Nikolaj Tokarev je izvršni direktor podjetja Transneft, ki je veliko rusko naftno in plinsko podjetje. Je dolgoletni znanec Vladimirja Putina in [njegov] tesni sodelavec. Skupaj s Putinom je v osemdesetih [letih] prejšnjega stoletja letih služil v KGB. Nikolaj Tokarev je eden od ruskih oligarhov, ki so po letu 2000 prevzeli nadzor nad velikim delom državnega premoženja, ko je predsednik Putin utrdil moč, in ki delujejo v tesni povezavi z rusko državo. Nikolaj Tokarev vodi podjetje Transneft, ki je en[a] od najpomembnejših ruskih družb pod vladnim nadzorom in ki prevaža precejšen delež ruske nafte prek dobro razvitega naftovodnega omrežja.
Transneft Nikolaja Tokareva je eden od glavnih sponzorjev gradnje palače v bližini mesta Gelendžik, za katero splošno velja, da jo osebno uporablja predsednik Putin. Ima koristi od svoje bližine z ruskim vodstvom. Bližnji sorodniki in znanci Nikolaja Tokareva so obogateli s sklepanjem pogodb z družbami, ki so v državni lasti.
S tem je dejavno materialno ali finančno podpiral ruske nosilce odločitev, odgovorne za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine, in imel od njih koristi.“
9
S Sklepom Sveta (SZVP) 2022/1272 z dne 21. julija 2022 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL 2022, L 193, str. 219) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2022/1270 z dne 21. julija 2022 o izvajanju Uredbe št. 269/2014 (UL 2022, L 193, str. 133) je bilo ime tožeče stranke dodano na sporna seznama iz teh razlogov:
„[Tožeča stranka je] hči Nikolaja Tokareva, izvršnega direktorja pomembne ruske naftne in plinske družbe Transneft. Skupaj z nekdanjim možem Andrejem Bolotovom je lastnica luksuznih nepremičnin v Moskvi, Latviji in na Hrvaškem v vrednosti več kot 50 milijonov USD, ki jih je mogoče povezati z Nikolajem Tokarevom. Povezana je tudi s podjetjem Ronin, ki upravlja Transneftov pokojninski sklad. Ko je zaprosila za ciprsko državljanstvo, je kot svoj naslov navedla Roninovega. Poleg tega je prek podjetja Irvin-2, ki ga ima v lasti s Stanislavom Čemezovom, sinom izvršnega direktorja Rosteca Sergeja Čemezova, prejela državna naročila v vrednosti 8 milijard rubljev. Gre torej za fizično osebo, povezano z osebama, uvrščenima na seznam, in sicer njenim očetom Nikolajem Tokarevom in Stanislavom Čemezovom.“
10
Z istima aktoma je bilo na sporna seznama dodano ime Stanislava Čemezova iz teh razlogov:
„Je sin Sergeja Čemezova, člana vrhovnega sveta ‚Združene Rusije‘ in predsednika konglomerata Rostec, ki je vodilna korporacija na področju obrambne in industrijske proizvodnje pod ruskim državnim nadzorom. Bil je lastnik offshore podjetja Erlinglow Ltd, ki je imelo koristi od gradnje 550 milijonov USD vredne nacionalne superavtoceste optičnih vlaken, ki jo je izvedlo podjetje Rostec. Poleg tega ima v solasti različna offshore podjetja [s tožečo stranko], hčerko Nikolaja Tokareva, med drugimi Irvin-2, ki je prejel naročila v vrednosti 8 milijard rubljev. Družina Tokarev je za nagrado družini Čemezov v zamenjavo dovolila, da zmanjša proračun družbe Transneft. Je tudi lastnik družbe Independent Insurance Group, ki upravlja velike zavarovalne pogodbe v obrambnem sektorju, vključno s pogodbami za obrambni konglomerat Rostec, v katerem je njegov oče Sergej Čemezov izvršni direktor. Gre torej za fizično osebo, povezano z osebo, uvrščeno na seznam.“
11
Svet je v Uradnem listu Evropske unije z dne 22. julija 2022 (UL 2022, C 281 I, str. 7) objavil obvestilo za osebe, subjekte in organe, ki so predmet omejevalnih ukrepov, določenih v Sklepu 2022/1272 in Izvedbeni uredbi (EU) 2022/1270. V tem obvestilu je bilo med drugim navedeno, da lahko zadevne osebe prošnjo za ponovno preučitev odločitve o uvrstitvi njihovih imen na seznama, priložena izpodbijanima aktoma, skupaj z dokazili pošljejo Svetu.
12
Tožeča stranka je z elektronskim sporočilom z dne 2. septembra 2022 zaprosila za dostop do vseh dokumentov, ki sta jih predložila in imela na voljo Svet in Evropska služba za zunanje delovanje (ESZD), na podlagi katerih so bili sprejeti omejevalni ukrepi v zvezi z njo, da bi pripravila prošnjo za ponovno preučitev.
13
Svet je 14. septembra 2022 z aktoma o ohranitvi iz septembra 2022 ime tožeče stranke ohranil na spornih seznamih iz istih razlogov, kot so navedeni v točki 9 zgoraj.
14
Svet je 30. septembra 2022 odgovoril na prošnjo tožeče stranke iz točke 12 zgoraj in predložil informacije iz spisa z oznako WK 10502/2022 INIT z dne 8. marca 2022 (v nadaljevanju: prvotni dokazni spis).
15
Tožeča stranka je z elektronskim sporočilom z dne 31. oktobra 2022 pri Svetu vložila prošnjo za ponovno preučitev.
II. Dejstva, ki so nastala po vložitvi tožbe
16
Z aktoma o ohranitvi iz marca 2023 je bilo ime tožeče stranke ohranjeno na spornih seznamih iz teh razlogov:
„[Tožeča stranka je] hči Nikolaja Tokareva, izvršnega direktorja pomembne ruske naftne in plinske družbe Transneft. Skupaj z nekdanjim možem Andrejem Bolotovom je lastnica luksuznih nepremičnin v Moskvi, Latviji in na Hrvaškem v vrednosti več kot 50 milijonov USD, ki jih je mogoče povezati z Nikolajem Tokarevom. Povezana je tudi s podjetjem Ronin, ki upravlja pokojninski sklad družbe Transneft. Ko je zaprosila za ciprsko državljanstvo, je v sporočilu za medije kot svoje bivališče navedla naslov družbe Ronin Europe. Poleg tega je prek svojega nepremičninskega podjetja Ostoženka 19 (prej RPA Est[ate]) povezana s skladom Ronin Trust, ki upravlja pokojninski sklad družbe Transneft. Prek podjetja Irvin-2, ki ga ima v lasti skupaj s Stanislavom Čemezovom, sinom izvršnega direktorja Rosteca Sergeja Čemezova, je prejela državna naročila v vrednosti 8 milijard rubljev. Trenutno ima skupaj s Stanislavom Sergejevičem Čemezovom v lasti delnice kompleksa Gelendzhik Resort – Meridian LLC. Je torej fizična oseba, povezana z osebama, uvrščenima na seznam, in sicer njenim očetom Nikolajem Tokarevom in Stanislavom Čemezovom.“
17
Svet je z elektronskim sporočilom z dne 14. marca 2023 tožečo stranko obvestil o ohranitvi vpisa njenega imena na sporna seznama, pri čemer je podal pripombe v odgovor na trditve, navedene v njeni prošnji za ponovno preučitev z dne 31. oktobra 2022.
18
Svet je z elektronskim sporočilom z dne 31. marca 2023 tožeči stranki poslal dopis, v katerem jo je obvestil, da so elementi, na katere se je oprl pri utemeljitvi ohranitve vpisa njenega imena na sporna seznama, v spisih z oznakami WK 1128/2023 INIT, WK 1128/2023 ADD 1 in WK 1128/2023 ADD 2 z dne 25. januarja, 27. januarja oziroma 30. januarja 2023 (v nadaljevanju skupaj: dokazni spisi iz januarja 2023).
19
Svet je 5. junija 2023 sprejel Sklep (SZVP) 2023/1094 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL 2023, L 146, str. 20). S tem sklepom je člen 2(1)(g) Sklepa 2014/145 spremenil tako:
„1.   Zamrznejo se vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo, so v lasti ali s katerimi razpolagajo ali jih nadzirajo:
[…]
(g)
vodilni poslovneži, ki delujejo v Rusiji, in njihovi ožji družinski člani ali druge fizične osebe, ki imajo od njih korist, ali poslovneži, pravne osebe, subjekti ali organi, vključeni v gospodarske sektorje, ki zagotavljajo znaten vir prihodka vladi Ruske federacije, odgovorni za priključitev Krima in destabilizacijo Ukrajine […].“
20
Svet je z dopisom z dne 19. junija 2023 tožečo stranko obvestil, da namerava ohraniti omejevalne ukrepe na podlagi razlogov, ki so bili spremenjeni glede na razloge, navedene v aktih o ohranitvi iz marca 2023. Svet je temu dopisu priložil spis WK 8181/2023 INIT z dne 15. junija 2023 (v nadaljevanju: dokazni spis iz junija 2023) in tožečo stranko pozval, naj predloži pripombe o osnutku podaljšanja omejevalnih ukrepov zoper njo.
21
Svet je z dopisom z dne 10. julija 2023 tožečo stranko obvestil, da namerava ohraniti omejevalne ukrepe na podlagi osnutka obrazložitve, ki je bila spremenjena glede na obrazložitev, predvideno v osnutku, ki ji je bil poslan 19. junija 2023. Svet je temu dopisu priložil tudi spis WK 5142/2023 INIT z dne 4. julija 2023 v zvezi z dodatnimi informacijami o tožeči stranki (v nadaljevanju: dokazni spis iz julija 2023) in spis WK 5142/2023 INIT z dne 20. aprila 2023 v zvezi z dokazi o poslovnem okolju in gospodarstvu Ruske federacije ter tožečo stranko pozval, naj predloži pripombe o osnutku podaljšanja omejevalnih ukrepov zoper njo.
22
Svet je z dopisom z dne 18. avgusta 2023 tožeči stranki poslal spis WK 5142/2023 ADD 1 z dne 16. avgusta 2023 v zvezi z dokazi o poslovnem okolju in gospodarstvu Ruske federacije ter tožečo stranko pozval, naj predloži pripombe.
23
Svet je z aktoma o ohranitvi iz septembra 2023 ime tožeče stranke ohranil na spornih seznamih iz teh razlogov:
„[Tožeča stranka je] hči Nikola[j]a Tokareva, izvršnega direktorja pomembne ruske naftne in plinske družbe Transneft. Skupaj z nekdanjim možem Andreiem Bolotovom je lastnica luksuznih nepremičnin v Moskvi, Latviji in na Hrvaškem v vrednosti več kot 50 milijonov USD, ki jih je mogoče povezati z Nikola[j]em Tokarevom. Povezana je tudi z družbo Ronin, ki upravlja pokojninski sklad družbe Transneft. Ko je zaprosila za ciprsko državljanstvo, je v sporočilu za medije kot svoje bivališče navedla naslov družbe Ronin Europe. Poleg tega je prek svoje nepremičninske družbe Ostoženka 19 (prej RPA Est[ate]) povezana s skladom Ronin Trust, ki upravlja pokojninski sklad družbe Transneft. Torej je ožja družinska članica, ki ima koristi od Nikola[j]a Tokareva, enega od vodilnih poslovnežev, ki deluje v Rusiji.“
III. Predlogi strank
24
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijane akte razglasi za nične v delu, v katerem se nanašajo nanjo;
–
Svetu naloži, naj ji plača odškodnino v višini 1.000.000 EUR za nepremoženjsko škodo, nastalo zaradi sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022;
–
Svetu naloži plačilo stroškov.
25
Svet, ki ga podpira Komisija, Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
predlog za razglasitev ničnosti zavrne;
–
podredno, če bi Splošno sodišče omejevalne ukrepe zoper tožečo stranko razglasilo za nične, odredi, da se učinki sklepov 2022/1530, 2023/572 in 2023/1767 ohranijo do začetka učinkovanja razglasitve delne ničnosti izvedbenih uredb 2022/1529, 2023/571 in 2023/1765;
–
odškodninski zahtevek zavrne;
–
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
IV. Pravo
A. Predlog za razglasitev ničnosti izpodbijanih aktov
26
Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja šest tožbenih razlogov.
27
Tožeča stranka v tožbi navaja štiri tožbene razloge. Prvi se nanaša na kršitev pravice do učinkovitega sodnega varstva in obveznosti obrazložitve. Drugi se nanaša na napačno uporabo prava in očitne napake pri presoji. Tretji se nanaša na kršitev načela sorazmernosti in temeljnih pravic. Četrti se nanaša na kršitev načel pravne varnosti in enakega obravnavanja. Tožeča stranka v prvi prilagoditveni vlogi navaja peti tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev pravice do izjave. V drugi prilagoditveni vlogi navaja šesti tožbeni razlog, ki se nanaša na ugovor nedopustnosti merila, na podlagi katerega se na seznam uvrstijo osebe, ki imajo korist od enega od vodilnih poslovnežev, ki delujejo v Rusiji, iz drugega dela člena 1(1)(e) in člena 2(1)(g) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2023/1094 (v nadaljevanju: drugi del spremenjenega merila (g)).
28
Splošno sodišče meni, da je primerno najprej preučiti drugi tožbeni razlog, ki se nanaša na napačno uporabo prava in očitne napake pri presoji.
1.
Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava in očitne napake pri presoji
29
Tožeča stranka v tožbi in prvi prilagoditveni vlogi trdi, da je Svet s sprejetjem aktov o ohranitvi iz septembra 2022 in marca 2023 napačno uporabil pravo in storil očitne napake pri presoji, ker je njeno ime ohranil na spornih seznamih na podlagi merila povezane osebe iz člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Poleg tega v tožbi izpodbija morebitni vpis svojega imena na podlagi merila iz člena 2(1)(d) navedenega sklepa.
30
Tožeča stranka v drugi prilagoditveni vlogi trdi, da je Svet v aktih o ohranitvi iz septembra 2023 storil očitno napako pri presoji, ker je vpis njenega imena na spornih seznamih ohranil na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g).
a)
Uvodne ugotovitve
31
Ugotoviti je treba, da je treba šteti, da se ta tožbeni razlog v delu, v katerem se nanaša na očitne napake pri presoji, nanaša na napake pri presoji. Čeprav je res, da ima Svet določeno diskrecijsko pravico, da v vsakem primeru posebej ugotovi, ali so pravna merila, na katerih temeljijo zadevni omejevalni ukrepi, izpolnjena, pa morajo sodišča Unije zagotoviti načeloma celovit nadzor nad zakonitostjo vseh aktov Unije (glej sodbo z dne 26. oktobra 2022, Ovsyannikov/Svet, T‑714/20, neobjavljena, EU:T:2022:674, točka 61 in navedena sodna praksa).
32
Na podlagi učinkovitosti sodnega nadzora, ki ga zagotavlja člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, se med drugim zahteva, da se mora sodišče Unije prepričati, da sklep, s katerim so bili sprejeti oziroma ohranjeni omejevalni ukrepi in ki je za zadevno osebo oziroma subjekt posamični akt, temelji na dovolj trdni dejanski podlagi. To pomeni, da je treba preveriti dejstva, ki so navedena v obrazložitvi, na kateri navedeni sklep temelji, tako da sodni nadzor ni omejen na presojo abstraktne verjetnosti navedenih razlogov, temveč se nanaša na vprašanje, ali so ti razlogi – oziroma vsaj eden od njih, za katerega se šteje, da sam po sebi zadostuje za utemeljitev tega sklepa – utemeljeni (glej v tem smislu sodbi z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 119, in z dne 26. oktobra 2022, Ovsyannikov/Svet, T‑714/20, neobjavljena, EU:T:2022:674, točka 62).
33
Tako presojo je treba opraviti tako, da se dokazi in informacije ne preučijo ločeno, temveč v okviru, v katerega so umeščeni. Svet namreč izpolni dokazno breme, ki ga nosi, če sodišču Unije predloži vrsto dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med osebo ali subjektom, za katero oziroma katerega velja ukrep zamrznitve njenih oziroma njegovih sredstev, in režimom ali, na splošno, spornimi položaji (glej sodbo z dne 20. julija 2017, Badica in Kardiam/Svet, T‑619/15, EU:T:2017:532, točka 99 in navedena sodna praksa; glej v tem smislu sodbo z dne 26. oktobra 2022, Ovsyannikov/Svet, T‑714/20, neobjavljena, EU:T:2022:674, točki 63 in 66).
34
Pristojni organ Unije je tisti, ki mora v primeru izpodbijanja dokazati utemeljenost razlogov, navedenih zoper zadevno osebo ali subjekt, ne pa da bi morala ta oseba ali subjekt predložiti negativni dokaz o neutemeljenosti navedenih razlogov. V zvezi s tem se ne zahteva, da mora Svet sodišču Unije predložiti vse informacije in dokaze, ki se nanašajo na razloge, navedene v aktu, katerega razglasitev ničnosti se predlaga. Pomembno je, da so razlogi, navedeni zoper zadevno osebo ali subjekt, utemeljeni z predloženimi informacijami ali dokazi (sodbi z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točki 121 in 122, in z dne 28. novembra 2013, Svet/Fulmen in Mahmoudian, C‑280/12 P, EU:C:2013:775, točki 66 in 67; glej tudi sodbo z dne 1. junija 2022, Prigozhin/Svet, T‑723/20, neobjavljena, EU:T:2022:317, točka 73 in navedena sodna praksa).
35
V tem primeru mora sodišče Unije preveriti pravilnost zatrjevanih dejstev glede na te informacije ali dokaze in presoditi njihovo dokazno vrednost glede na okoliščine obravnavanega primera in ob upoštevanju morebitnih pripomb, ki jih v zvezi z njimi predloži zlasti zadevna oseba ali subjekt (glej v tem smislu sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P, EU:C:2013:518, točka 124).
36
Natančneje, glede nadzora zakonitosti, ki se izvaja nad akti o ohranitvi imena zadevne osebe na spornih seznamih, je treba opozoriti, da so omejevalni ukrepi po naravi varstveni in po definiciji začasni ukrepi, katerih veljavnost je vedno odvisna od tega, ali še vedno obstajajo dejanske in pravne okoliščine, na podlagi katerih so bili sprejeti, in od tega, ali jih je treba zaradi uresničitve z njimi povezanega cilja ohraniti. Iz tega izhaja, da mora Svet pri rednem pregledu teh omejevalnih ukrepov ponovno presoditi razmere in pripraviti analizo učinka takih ukrepov, da se ugotovi, ali so omogočili uresničitev ciljev prvotnega vpisa imen zadevnih oseb in subjektov na zadevni seznam in ali je v zvezi s temi osebami in subjekti še vedno mogoča enaka ugotovitev (glej v tem smislu sodbo z dne 27. aprila 2022, Ilunga Luyoyo/Svet, T‑108/21, EU:T:2022:253, točka 55 in navedena sodna praksa; sodba z dne 26. oktobra 2022, Ovsyannikov/Svet, T‑714/20, neobjavljena, EU:T:2022:674, točka 67).
37
Iz tega izhaja, da Svetu za utemeljitev ohranitve imena osebe na seznamu oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, ni prepovedano, da se opre na iste dokaze, na katerih je temeljil že prvotni vpis imena tožeče stranke na navedeni seznam, ponovni vpis njenega imena na ta seznam ali prejšnja ohranitev njenega imena na tem seznamu, če, prvič, se razlogi za vpis niso spremenili in, drugič, se okoliščine niso spremenile do te mere, da ti dokazi ne bi bili več upoštevni (glej v tem smislu sodbo z dne 23. septembra 2020, Kaddour/Svet, T‑510/18, EU:T:2020:436, točka 99). V zvezi s tem razvoj okoliščin vključuje upoštevanje, na eni strani, položaja države, v zvezi s katero je bil vzpostavljen sistem omejevalnih ukrepov, in posebnega položaja zadevne osebe (glej v tem smislu sodbi z dne 26. oktobra 2022, Ovsyannikov/Svet, T‑714/20, neobjavljena, EU:T:2022:674, točka 78, in z dne 23. septembra 2020, Kaddour/Svet, T‑510/18, EU:T:2020:436, točka 101) ter, na drugi strani, vseh upoštevnih okoliščin in zlasti uresničitve ciljev omejevalnih ukrepov (glej v tem smislu sodbo z dne 27. aprila 2022, Ilunga Luyoyo/Svet, T‑108/21, EU:T:2022:253, točka 56; glej v tem smislu in po analogiji tudi sodbo z dne 12. februarja 2020, Amisi Kumba/Svet, T‑163/18, EU:T:2020:57, točke od 82 do 84 in navedena sodna praksa).
38
V obravnavani zadevi je iz obrazložitve vpisa iz aktov o ohranitvi iz septembra 2022 in marca 2023 jasno razvidno, da je bilo ime tožeče stranke na spornih seznamih ohranjeno le na podlagi merila povezane osebe iz člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Svet je potrdil, da zakonska podlaga za vpis imena tožeče stranke na navedena seznama in njegovo ohranitev na njem ni bilo merilo iz člena 2(1)(d) navedenega sklepa. Iz tega izhaja, da so trditve, s katerimi se izpodbija ohranitev vpisa imena tožeče stranke na podlagi merila iz člena 2(1)(d) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, brezpredmetne.
39
Ob upoštevanju teh uvodnih preudarkov je treba preveriti, ali je Svet storil napako pri presoji z odločitvijo, da na eni strani s sprejetjem aktov o ohranitvi iz septembra 2022 in marca 2023 ime tožeče stranke ohrani na spornih seznamih na podlagi merila povezane osebe iz člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, in da na drugi strani s sprejetjem aktov o ohranitvi iz septembra 2023 njeno ime na navedenih sezamih ohrani na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g).
40
Iz aktov o ohranitvi iz septembra 2022 in marca 2023 je razvidno, da je bilo ime tožeče stranke vpisano na podlagi merila povezane osebe, ker naj bi ohranjala povezanost na eni strani s svojim očetom Nikolajem Tokarevom in na drugi strani s Stanislavom Čemezovom.
41
Splošno sodišče meni, da je primerno najprej preučiti trditve, ki se v bistvu nanašajo na napačno uporabo prava, ker je bila tožeča stranka na sporna seznama vpisana kot oseba, povezana s Stanislavom Čemezovom, ki je nanju prav tako vpisan kot povezana oseba.
b)
Napačna uporaba prava, ki temelji na vpisu tožeče stranke kot osebe, povezane s Stanislavom Čemezovom
42
Tožeča stranka trdi, da je Svet napačno uporabil pravo, ker jo je na sporna seznama vpisal kot osebo, povezano s Stanislavom Čemezovom, zlasti ker je bil tudi ta na sporna seznama vpisan kot oseba, povezana s svojim očetom, Sergejem Čemezovom. V zvezi s tem meni, da predpisi ne določajo možnosti, da se na sporna seznama vpiše ime osebe, ker je povezana z osebo, katere ime je prav tako vpisano na podlagi merila povezane osebe. Po njenem mnenju je mogoče na podlagi merila povezane osebe nekoga na navedena seznama vpisati zgolj kot osebo, povezano z osebo, opredeljeno z določbami iz točke (a), (b), (c), (d), (e) ali (f) člena 2(1) Sklepa 2014/145. Poleg tega tožeča stranka v prvi vlogi, s katero je prilagodila predloge, trdi, da je to, da na sporna seznama nekoga ni mogoče vpisati kot osebo, povezano z osebo, ki je nanju prav tako vpisana kot povezana oseba, skladno s sodno prakso, ki zahteva obstoj zadostne povezave med subjektom, za katerega veljajo ukrepi zamrznitve njegovih sredstev, in režimom ali, na splošno, spornimi položaji.
43
Splošno sodišče je z ukrepom procesnega vodstva Svet pozvalo, naj navede podlago, na kateri je mogoče nekoga na sporna seznama uvrstiti kot osebo, povezano z drugo osebo, ki je na navedena seznama prav tako uvrščena kot oseba, povezana s tretjo osebo.
44
Svet je na obravnavi trdil, da ni izključeno, da je lahko uvrstitev na sporna seznama osebe, povezane z osebo, ki je nanju tudi sama uvrščena kot oseba, povezana z osebo, uvrščeno nanju, utemeljena, če je taka uvrstitev sorazmerna za uresničitev ciljev, ki jim sledijo omejevalni ukrepi. Po njegovem mnenju to velja v primeru sheme, za katero je značilno omrežje razmerij med več osebami, v katerem je glavna povezanost med dvema osebama, ki sta tudi sami povezani z drugimi osebami, del „celovitejše prepletene mreže“, za katero je utemeljeno, da se zajame z omejevalnimi ukrepi, zlasti da se prepreči izogibanje tem ukrepom.
45
V zvezi s tem je treba glede merila povezane osebe iz člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, poudariti, da Svet v aktih v zvezi z omejevalnimi ukrepi sicer pogosto uporabi pojem „povezanost“, vendar ta kot tak ni opredeljen, njegov pomen pa je odvisen od zadevnih kontekstov in okoliščin (glej v tem smislu sodbe z dne 28. julija 2016, Tomana in drugi/Svet in Komisija, C‑330/15 P, neobjavljena, EU:C:2016:601, točka 48; z dne 4. septembra 2015, NIOC in drugi/Svet, T‑577/12, neobjavljena, EU:T:2015:596, točka 114, in z dne 21. julija 2016, Bredenkamp in drugi/Svet in Komisija, T‑66/14, EU:T:2016:430, točke od 35 do 37). Vendar pa je mogoče priznati, da gre za osebe, ki so na splošno povezane s skupnimi interesi (glej v tem smislu sodbo z dne 8. marca 2023, Prigozhina/Svet, T‑212/22, neobjavljena, EU:T:2023:104, točka 93 in navedena sodna praksa).
46
Kar zadeva obseg merila povezane osebe, je iz člena 2(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, razvidno, da se zamrznejo sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo na eni strani osebam, ki so na seznama uvrščene na podlagi meril za uvrstitev iz določb od (a) do (h) člena 2(1) istega sklepa, ter na drugi strani fizičnim in pravnim osebam, subjektom ali organom, povezanim z njimi. Ugotoviti je treba, da se izraz „z njimi“ iz besedne zveze „povezani z njimi“, uporabljene v merilu povezane osebe, nanaša le na osebe, subjekte ali organe, ki so na seznama uvrščeni na podlagi enega od meril za uvrstitev iz določb od (a) do (h) člena 2(1) navedenega sklepa.
47
Torej iz jezikovne razlage člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, izhaja – kot upravičeno trdi tožeča stranka – da je mogoče fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ na sporna seznama vpisati le zaradi povezanosti z drugo fizično ali pravno osebo, subjektom ali organom, vpisanim na navedena seznama na podlagi enega ali več meril za uvrstitev iz določb od (a) do (h) člena 2(1) tega sklepa.
48
Kot navaja Svet, sicer drži, da se merilo povezane osebe nanaša na vsako osebo, povezano z osebo, vpisano na sporna seznama na podlagi enega ali več meril iz določb od (a) do (h) člena 2(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, saj obstaja nezanemarljivo tveganje za to, da bodo osebe, sankcionirane na podlagi enega ali več od teh meril, v izogib omejevalnim ukrepom, sprejetim zoper nje, izvajale pritisk na osebe, s katerimi so povezane (glej po analogiji sodbi z dne 4. septembra 2015, NIOC in drugi/Svet, T‑577/12, neobjavljena, EU:T:2015:596, točka 114, in z dne 18. maja 2022, Foz/Svet, T‑296/20, EU:T:2022:298, točka 174).
49
Vendar s trditvijo Sveta, ki temelji na tveganju izogibanja in potrebi po zajetju več oseb, ki so del celovite „prepletene mreže“, samo po sebi ni mogoče utemeljiti tako velike razširitve obsega merila povezanosti, da bi se uporabilo tudi za povezanost z osebo, ki ne bi bila sama vpisana na podlagi enega od meril iz določb od (a) do (h) člena 2(1) Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
50
S tako razlago bi namreč povezanosti pripisali preširok obseg in ne bi upoštevali besedila člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, niti zahteve po obstoju zadostne povezave med zadevnimi osebami in tretjo državo, ki je predmet omejevalnih ukrepov, ki jih sprejme Unija, v smislu točke 64 sodbe z dne 13. marca 2012, Tay Za/Svet (C‑376/10 P, EU:C:2012:138). Iz tega sledi, da Svet v obravnavani zadevi, ker je bil Stanislav Čemezov na sporna seznama vpisan kot oseba, povezana s svojim očetom Sergejem Čemezovom, tožeče stranke na sporna seznama ni mogel utemeljeno vpisati kot osebo, povezano s Stanislavom Čemezovom.
51
Iz navedenega izhaja, da je Svet napačno uporabil pravo, ker je z akti o ohranitvi iz septembra 2022 in iz marca 2023 ime tožeče stranke na spornih seznamih ohranil na podlagi povezanosti s Stanislavom Čemezovom.
52
Ugotoviti je treba, da ta napačna uporaba prava s strani Sveta sama po sebi še ne more povzročiti razglasitve ničnosti aktov o ohranitvi iz septembra 2022 in iz marca 2023. V skladu s sodno prakso glede nadzora zakonitosti sklepa, s katerim so bili sprejeti omejevalni ukrepi, in ob upoštevanju preventivnosti zadevnih omejevalnih ukrepov, namreč velja, da če sodišče Unije ugotovi, da je vsaj eden od navedenih razlogov dovolj natančen in konkreten, da je utemeljen in da je sam po sebi zadostna osnova za utemeljitev tega sklepa, potem dejstvo, da drugi od teh razlogov to niso, ne more upravičiti razglasitve ničnosti navedenega sklepa (glej sodbo z dne 28. novembra 2013, Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, točka 72 in navedena sodna praksa).
53
Zato je treba preveriti, ali je Svet storil napako pri presoji s tem, da je ugotovil, da je tožeča stranka oseba, povezana s svojim očetom N. Tokarevom.
c)
Napaka pri presoji, ker je bila tožeča stranka vpisana kot oseba, povezana s svojim očetom
54
Ločeno je treba preučiti akta o ohranitvi iz septembra 2022 in akta o ohranitvi iz marca 2023, saj so bili sprejeti na različna datuma in niti obrazložitev niti dokumentarna podlaga, na katerih temeljijo, nista popolnoma enaki.
1) Akta o ohranitvi iz septembra 2022
55
Tožeča stranka s svojimi trditvami izpodbija zanesljivost nekaterih listin iz prvotnega dokaznega spisa in možnost upoštevanja priloge B.5 ter trdi, da dejanska podlaga ne zadostuje za ohranitev njenega vpisa kot osebe, povezane s svojim očetom.
i) Zanesljivost elementov prvotnega dokaznega spisa
56
Tožeča stranka izpodbija zanesljivost listine št. 6 iz prvotnega dokaznega spisa, ker naj bi bila trditev, da je njen oče njenemu nekdanjemu možu zaupal vodenje družbe Katina, napačna. Meni tudi, da listini št. 12 in 15 iz prvotnega dokaznega spisa nista zanesljivi, saj so navedbe iz njiju nedoločne in temeljijo na indicih, ki niso dovolj trdni za njihovo podkrepitev, kot so telefonske številke ali informacije, objavljene na spletu. Poleg tega trdi, da članki, objavljeni v časopisu Moscow Post, niso zanesljivi, saj je ta medij znan po objavi dokumentov, ki vsebujejo žaljive obdolžitve, kot je razvidno iz nedavnih obsodb pred sodišči.
57
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
58
V zvezi s tem je treba spomniti, da v skladu z ustaljeno sodno prakso dejavnost sodišča Unije ureja načelo proste presoje dokazov, edino merilo za presojo vrednosti predloženih dokazov pa je njihova verodostojnost. V zvezi s tem je treba za presojo dokazne vrednosti posameznega dokumenta preveriti verjetnost podatkov, ki jih vsebuje, pri čemer je treba zlasti upoštevati izvor tega dokumenta, okoliščine njegove izdelave in njegovega naslovnika ter se vprašati, ali se glede na njegovo vsebino zdi razumen in zanesljiv (glej sodbi z dne 31. maja 2018, Kaddour/Svet, T‑461/16, EU:T:2018:316, točka 107 in navedena sodna praksa, in z dne 12. februarja 2020, Amisi Kumba/Svet, T‑163/18, EU:T:2020:57, točka 95 (neobjavljena), in navedena sodna praksa).
59
Ker organi Unije v tretjih državah nimajo preiskovalnih pooblastil, mora njihova presoja dejansko temeljiti na javno dostopnih virih informacij, poročilih, člankih v medijih, poročilih tajnih služb ali drugih podobnih virih informacij (sodbi z dne 14. marca 2018, Kim in drugi/Svet in Komisija, T‑533/15 in T‑264/16, EU:T:2018:138, točka 107, in z dne 1. junija 2022, Prigozhin/Svet, T‑723/20, neobjavljena, EU:T:2022:317, točka 59).
60
Poleg tega je treba navesti, da konflikt, v katerega sta vpleteni Ruska federacija in Ukrajina, v praksi še posebej otežuje dostop do nekaterih virov, izrecno navedbo primarnega vira nekaterih informacij in morebitno zbiranje pričevanj oseb, ki se strinjajo z identifikacijo. S tem povezane težave pri preiskavi lahko tako ovirajo predložitev natančnih dokazov in objektivnih informacij (glej v tem smislu sodbo z dne 15. novembra 2023, OT/Svet, T‑193/22, EU:T:2023:716, točka 116 in navedena sodna praksa).
61
V obravnavani zadevi je Svet za utemeljitev ohranitve vpisa imena tožeče stranke na spornih seznamih z aktoma iz septembra 2022 predložil prvotni dokazni spis. Ugotoviti je treba, da se je Svet glede povezave med tožečo stranko in njenim očetom oprl na javno dostopne informacije, in sicer zlasti na:
–
članek, objavljen 5. marca 2022 na spletnem mestu Total Croatia News, naslovljen „ZDA blokirale družbo hčere ruskega oligarha, lastnice vile na Lošinju“, do katerega se je dostopalo 5. aprila 2022 (listina št. 1);
–
sporočilo za javnost United States Department of the Treasury (ministrstvo za finance, Združene države Amerike), objavljeno 3. marca 2022, v zvezi s sankcijami, sprejetimi zoper Rusom in ruskim institucijam, do katerega se je dostopalo 5. aprila 2022 (listina št. 2);
–
članek, objavljen 10. marca 2022 na spletnem mestu časopisa Evening Standard, naslovljen „Kateri ruski oligarhi so bili dodani na seznam sankcij Združenega kraljestva?“, do katerega se je dostopalo 7. aprila 2022 (listina št. 3);
–
spletno stran na spletnem mestu Australian Department of Foreign Affairs and Trade (ministrstvo za zunanje zadeve in trgovino, Avstralija), objavljeno 13. marca 2022, ki se je nanašala na sankcije, sprejete zoper Rusijo, in do katere se je dostopalo 7. aprila 2022 (listina št. 4);
–
članek, objavljen 6. marca 2022 na spletnem mestu World Law Group, naslovljen „ZDA: ZDA nalagajo dodatne sankcije in nadzor nad izvozom v Rusijo in Belorusijo“, do katerega se je dostopalo 7. aprila 2022 (listina št. 5);
–
članek, objavljen 4. marca 2022 na spletnem mestu časopisa Imperijal, naslovljen „Rusinje s črnega seznama poslujejo ob boku Plenkoviću in HDZ ter imajo cesarsko vilo na Malem Lošinju“, do katerega se je dostopalo 7. aprila 2022 (listina št. 6);
–
spletno stran na spletnem mestu kanadske vlade, objavljeno 24. februarja 2022, ki se je nanašala na dodatne gospodarske ukrepe, sprejete v odgovor na napad Rusije na Ukrajino, do katere se je dostopalo 11. aprila 2022 (listina št. 8);
–
spletno stran na spletnem mestu „acompromat.com“ v zvezi s tožečo stranko, do katere se je dostopalo 11. aprila 2022 (listina št. 9);
–
članek, objavljen 15. marca 2022 na spletnem mestu Infobae, naslovljen „Združeno kraljestvo napoveduje sankcije zoper 350 drugih Rusov in ruskih subjektov“, do katerega se je dostopalo 5. aprila 2022 (listina št. 11);
–
odlomek preiskave, ki jo je opravil Organised Crime and Corruption Reporting Project (OCCRP, Projekt za informiranje o organiziranem kriminalu in korupciji), objavljene 24. decembra 2016, naslovljene „Prijateljem se dobro godi po zaslugi bližine s Putinovo oblastjo“, do katere se je dostopalo 5. aprila 2022 (listina št. 12);
–
članek, objavljen 29. decembra 2016 na spletnem mestu LSM, naslovljen „Povezava med zgradbo v Jūrmali in Putinovim prijateljem“, do katerega se je dostopalo 5. aprila 2022 (listina št. 13);
–
spletno stran na spletnem mestu Russian Asset Tracker v zvezi z družbo Katina, do katere se je dostopalo 12. aprila 2022 (listina št. 14);
–
članek, objavljen 27. novembra 2016 na informativnem spletnem mestu Meduza, naslovljen „Zelo bogat zet. Kako so organizirani posli bližnjih direktorja družbe Transneft Nikolaja Tokareva?“, do katerega se je dostopalo 17. maja 2022 (listina št. 15);
–
članek, objavljen 28. avgusta 2020 na spletnem mestu News Rambler, naslovljen „Šmatkov odhod proti ‚meridianu‘ v Gelendžiku“, do katerega se je dostopalo 20. maja 2022 (listina št. 16);
–
članek, objavljen 15. oktobra 2019 na spletnem mestu Moscow Post, naslovljen „Nikolaju Tokarevu in njegovi družbi Transneft ni uspelo prevaliti odgovornosti za kakovost nafte na svoje nasprotnike“, do katerega se je dostopalo 20. maja 2022 (listina št. 17).
62
Torej je listina št. 6 iz prvotnega dokaznega spisa članek, objavljen na spletnem mestu časopisa Imperijal, naslovljen „Rusinje s črnega seznama poslujejo ob boku Plenkoviću in HDZ ter imajo cesarsko vilo na Malem Lošinju“. Ta listina se nanaša na družbo Katina s sedežem v Zagrebu, ki ima v lasti vilo, poimenovano Karolina, na Malem Lošinju (Hrvaška) (v nadaljevanju: vila Karolina). Ugotoviti je treba, da s trditvijo tožeče stranke, da naj bi ta članek vseboval napako, še ni mogoče omajati njegove dokazne vrednosti. Take trditve namreč spadajo v presojo zadostnosti dejanske podlage, s katero je Svet utemeljil njen vpis.
63
Kar zadeva trditev, da so navedbe iz listine št. 12, to je preiskave OCCRP, naslovljene „Prijateljem se dobro godi po zaslugi bližine s Putinovo oblastjo“, in listine št. 15, to je članka, objavljenega na informativnem spletnem mestu Meduza, naslovljenega „Zelo bogat zet. Kako so organizirani posli bližnjih direktorja družbe Transneft Nikolaja Tokareva?“, nedoločne in temeljijo na indicih, ki se ne zdijo dovolj trdni za njihovo podkrepitev, z njo ni mogoče omajati dokazne vrednosti teh dokazov. Ob upoštevanju težav pri dostopu do informacij, na katere je bilo napoteno v točki 60 zgoraj, namreč dejstvo, da preiskave ali članki temeljijo na podatkih, kot so telefonske številke ali informacije, ki so na voljo na spletnih mestih, listinama št. 12 in 15 še ne odvzema dokazne vrednosti.
64
Prav tako ni mogoče sprejeti niti trditev, da v bistvu članki, objavljeni v časopisu Moscow Post, niso zanesljivi, ker je bil ta medij v zadnjem času večkrat obsojen zaradi žaljivih obdolžitev. To, da je bil medij večkrat obsojen zaradi žaljivih obdolžitev, namreč še ne pomeni, da so vse njegove objave nezanesljive. Poleg tega je treba v obravnavani zadevi ugotoviti, da se sodbe, ki jih je predložila tožeča stranka, ne nanašajo na listino št. 17, to je članek časopisa Moscow Post, naslovljen „Nikolaju Tokarevu in družbi Transneft ni uspelo prevaliti odgovornosti za kakovost nafte na svoje nasprotnike“. Iz tega sledi, da temu dokazu ni mogoče odvzeti dokazne vrednosti.
65
Glede na navedeno ob upoštevanju okoliščin razmer v Ruski federaciji in ob neobstoju preiskovalnih pooblastil Sveta v tretjih državah (glej točki 59 in 60 zgoraj) dokazne vrednosti listin št. 6, 12, 15 in 17 iz prvotnega dokaznega spisa ni mogoče zavrniti.
ii) Priloga B.5 k odgovoru na tožbo
66
Tožeča stranka izpodbija možnost upoštevanja priloge B.5 k odgovoru na tožbo, ki zajema celotno vsebino preiskave, katere odlomek je bil povzet v listini št. 12 iz prvotnega dokaznega spisa, ker naj bi se zaradi upoštevanja navedene priloge spremenila vsebina prvotnega dokaznega spisa.
67
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
68
V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba zakonitost akta Unije presojati glede na dejanske in pravne okoliščine, ki so obstajale na dan sprejetja tega akta (sodbi z dne 3. septembra 2015, Inuit Tapiriit Kanatami in drugi/Komisija, C‑398/13 P, EU:C:2015:535, točka 22, in z dne 8. marca 2023, Prigozhina/Svet, T‑212/22, neobjavljena, EU:T:2023:104, točka 80).
69
Opozoriti je treba tudi, da je treba nadzor materialne zakonitosti, ki ga mora opraviti Splošno sodišče, zlasti v zvezi s sporom o omejevalnih ukrepih izvesti ne samo glede na elemente, ki so v obrazložitvenih memorandumih spornih aktov, ampak tudi glede na elemente, ki jih Svet v primeru izpodbijanja predloži Splošnemu sodišču za dokaz utemeljenosti dejstev, zatrjevanih v teh obrazložitvenih memorandumih (sodba z dne 22. aprila 2021, Svet/PKK, C‑46/19 P, EU:C:2021:316, točka 64).
70
Treba je ugotoviti, da – kot priznava tožeča stranka – priloga B.5 vsebuje reprodukcijo celotne preiskave, ki jo je opravil OCCRP in je bila objavljena 24. decembra 2016 pod naslovom „Prijateljem se dobro godi po zaslugi bližine s Putinovo oblastjo“, katere odlomek je naveden v listini št. 12 iz prvotnega dokaznega spisa. Kot izhaja iz navedenega spisa, je Svet do te preiskave dostopal 5. aprila 2022, med identifikacijskimi elementi vira te listine pa je navedena celotna hiperpovezava, ki omogoča dostop do njene celotne vsebine. V teh okoliščinah tožeča stranka ne more izpodbijati možnosti upoštevanja priloge B.5 k odgovoru na tožbo (glej po analogiji sodbo z dne 1. junija 2022, Prigozhin/Svet, T‑723/20, neobjavljena, EU:T:2022:317, točka 55).
71
Iz tega sledi, da je prilogo B.5 k odgovoru na tožbo mogoče upoštevati pri preučitvi utemeljenosti ohranitve vpisa tožeče stranke na sporna seznama kot osebe, povezane z N. Tokarevom.
iii) Utemeljenost ohranitve vpisa tožeče stranke kot osebe, povezane s svojim očetom
72
Tožeča stranka meni, da je Svet storil napako glede ocenjene vrednosti njenih nepremičnin in da vrednosti teh nepremičnin nikakor ni mogoče upoštevati pri ugotavljanju povezanosti z njenim očetom. Poleg tega trdi, da dokumentarna podlaga Sveta ne zadostuje za ugotovitev, da je mogoče njene nepremičnine povezati z njenim očetom. Dalje, po njenih trditvah tudi ob predpostavki, da je družba Ronin Trust upravljala nekatere od njenih nepremičnin, ta družba še ne omogoča ugotovitve povezave z njenim očetom. V tem smislu meni, da dejstvo, da je družba Ronin Trust upravljala nevladni pokojninski sklad družbe Transneft, pomeni ohlapno in zastarelo povezavo.
73
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
74
Natančneje, Svet navaja, da je iz prvotnega dokaznega spisa razvidno, da tožeča stranka ima ali je imela – sama ali skupaj z nekdanjim možem – v lasti več družb in nepremičnin v vrednosti več kot 50 milijonov ameriških dolarjev (USD) (približno 45 milijonov EUR) v Moskvi (Rusija). Vsekakor meni, da vrednost premoženja tožeče stranke ni odločilna, saj je pomembna ugotovitev, da je ta postala uspešna poslovna ženska, ki je obogatela. Poleg tega Svet trdi, da je iz prvotnega dokaznega spisa razvidno, da je tožeča stranka povezana s svojim očetom zaradi družinske vezi in dejstva, da so njeno bogastvo in posli prav tako povezani z njim. Pri tem predvsem meni, da je imel na voljo vrsto natančnih in konkretnih indicev v potrditev dejstva, da je tožeča stranka na nepremičninskem področju obogatela tako, da je izkoristila funkcijo izvršnega direktorja družbe Transneft, ki jo je opravljal njen oče. Poleg tega Svet trdi, da je tožeča stranka povezana s posli svojega očeta prek družbe Ronin, ki je povezana z družbo Transneft, in prek sheme družinskega upravljanja poslov.
75
V zvezi s tem je treba opozoriti – kot je razvidno iz točk od 45 do 47 zgoraj – da se merilo povezane osebe nanaša na osebe, ki so s skupnimi interesi povezane z osebo, vpisano na sporna seznama na podlagi enega ali več meril za uvrstitev iz člena 2(1), od (a) do (g), Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen.
76
Pojasniti je treba, da je treba skupne interese razumeti ne le v ozkem pomenu – torej kot da so z njimi zajete osebe, katerih interesi so povezani s skupno pravno strukturo – ampak tudi širše in, kar zadeva osebe, povezane z družinsko vezjo, kadar se ugotovi objektiven obstoj prepletanja skupnih interesov, ki ni nujno formaliziran v pravni strukturi, izoblikovani v ta namen (glej v tem smislu in po analogiji sodbo z dne 6. septembra 2023, Timchenko/Svet, T‑361/22, neobjavljena, v pritožbenem postopku, EU:T:2023:502, točka 76).
77
Ker je poleg tega merilo povezane osebe zapisano v sedanjiku povednega naklona, je treba obstoj skupnih interesov dokazati v času sprejetja izpodbijanih aktov (glej v tem smislu sodbo z dne 8. marca 2023, Prigozhina/Svet, T‑212/22, neobjavljena, EU:T:2023:104, točka 92).
78
V obravnavani zadevi tožeča stranka ne izpodbija svoje sorodstvene vezi z očetom N. Tokarevom, ki opravlja funkcijo izvršnega direktorja družbe Transneft, za katero se šteje, da je velika ruska naftna in plinska družba. Nasprotno, po njenih trditvah dejanska podlaga Sveta ne vsebuje dovolj elementov, s katerimi bi bilo mogoče dokazati njeno povezanost z očetom.
79
Iz obrazložitve zadevnega vpisa je razvidno, da skupni interesi med tožečo stranko in njenim očetom na eni strani izhajajo iz dejstva, da je bilo mogoče njeno veliko nepremično premoženje v Moskvi, na Hrvaškem in v Latviji povezati z njenim očetom, na drugi strani pa iz povezav med tožečo stranko in družbo Ronin, ki je bila predstavljena kot družba, ki zagotavlja upravljanje pokojninskega sklada družbe Transneft.
80
Na prvem mestu, v zvezi s povezavo med tožečo stranko in družbo Ronin Trust zlasti iz listine št. 15 iz prvotnega dokaznega spisa izhaja, da je družba Ronin Trust, ki je upravljala pokojninski sklad družbe Transneft, ko je bila tožeča stranka še poročena z nekdanjim možem, zagotavljala tudi upravljanje nepremičnin skupine družb, poimenovane RPA. Iz tega dokaza je razvidno, da je imel nekdanji mož tožeče stranke v lasti 100 % družbe RPA-Management, medtem ko je tožeča stranka nadzirala 75 % družbe RPA-Estate in 50 % družbe RPA-Hotel Management. Iz tega sledi, da je lahko Svet upravičeno menil, da je leta 2016 obstajala povezava med družbo Ronin Trust ter družbami, v katerih je imela tožeča stranka deleže, torej družbo RPA-Hotel Management in družbo RPA-Estate.
81
Vendar je iz listine št. 15 iz prvotnega dokaznega spisa še razvidno, da na področju upravljanja pokojninskega sklada družba Transneft ni bila niti edina niti glavna stranka družbe Ronin Trust. Ta ugotovitev je bila potrjena z odlomki letnih poročil družbe Ronin Trust, ki jih je predložila tožeča stranka (priloga A.11) in iz katerih je razvidno, da ta družba dejansko zagotavlja upravljanje pokojninskega sklada drugih družb, ki niso družba Transneft. Vendar poleg dejstva, da iz nobenega elementa v spisu ne izhajajo informacije o dejavnostih in organizaciji družbe Ronin Trust, zgolj to, da tožeča stranka in družba Transneft uporabljata storitve istega ponudnika, ki zagotavlja storitve še drugim tretjim družbam, ne zadostuje kot dokaz obstoja povezave med tožečo stranko in družbo Transneft. Svet na obravnavi v odgovor na vprašanje, s katerim ga je Splošno sodišče pozvalo, naj pojasni, kako bi bilo mogoče ugotoviti povezavo med tožečo stranko in njenim očetom prek družbe Ronin Trust, čeprav ta družba upravlja pokojninske sklade več podjetij, ni mogel pojasniti te povezave. Ni se namreč skliceval na nikakršen element, iz katerega bi bili razvidni deleži N. Tokareva v kapitalu družbe Ronin Trust, niti na udeležbo zadnjenavedenega v upravnih organih te družbe, niti na kakršno koli edinstvenost poslovnih odnosov med družbama Ronin Trust in Transneft, zaradi katerih bi se ti odnosi razlikovali od obstoječih odnosov med družbo Ronin Trust in drugimi družbami, ki so njene stranke.
82
Torej tožeča stranka utemeljeno trdi, da ohlapna povezava med družbama Ronin Trust in Transneft ni dovolj, da bi z njo dokazali obstoj povezave med njenimi dejavnostmi in dejavnostmi njenega očeta.
83
Kar poleg tega zadeva navedbo iz obrazložitve vpisa, to je, da je bil naslov družbe Ronin Europe naveden v okviru postopka naturalizacije tožeče stranke zaradi pridobitve ciprskega državljanstva, z njo prav tako ni mogoče dokazati obstoja skupnih interesov med njo in N. Tokarevom. Svet je namreč na obravnavi v odgovor na vprašanje Splošnega sodišča, ki je želelo pojasnilo o povezavah med družbama Ronin Europe in Ronin Trust, v bistvu navedel, da je ocenil, da je ti družbi mogoče obravnavati kot povezani. Poleg tega je treba ugotoviti, da Svet ne navaja nobenega elementa, s katerim bi bilo mogoče dokazati povezavo med družbo Ronin Europe in N. Tokarevom. Zato iz istih razlogov, kot so bili navedeni v točki 81 zgoraj, povezava med tožečo stranko in družbo Ronin Europe ne dokazuje obstoja povezave med tožečo stranko in njenim očetom prek družbe Transneft.
84
Svet je torej povezavo z N. Tokarevom prek družbe Transneft napačno utemeljil s poslovnimi odnosi tožeče stranke z družbama Ronin Trust in Ronin Europe.
85
Na drugem mestu, preveriti je treba, ali prvotni dokazni spis vsebuje vrsto dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, s katerimi je mogoče dokazati obstoj povezav med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in N. Tokarevom v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022.
86
Uvodoma je treba ugotoviti, da se glavni stranki ne strinjata o vrednosti nepremičnega premoženja tožeče stranke. Svet je v obrazložitvi zadevnega vpisa vrednost nepremičnega premoženja tožeče stranke in njenega nekdanjega moža ocenil na več kot 50 milijonov USD (približno 45 milijonov EUR) za nepremičnine v Moskvi, na Hrvaškem in v Latviji. Vendar je treba poleg dejstva, da tožeča stranka ne izpodbija, da bi lahko skupna vrednost njenega premoženja in premoženja njenega nekdanjega moža presegla 50 milijonov USD (približno 45 milijonov EUR), ugotoviti, da vrednost premoženja tožeče stranke ni odločilna za utemeljitev ohranitev njenega imena na spornih seznamih. Gre namreč za element konteksta, katerega namen je pokazati – kot trdi Svet – da je tožeča stranka uspešna poslovna ženska, ki je zlasti obogatela na nepremičninskem področju, kot to izhaja zlasti iz listin št. 9 in 16 prvotnega dokaznega spisa. Iz tega izhaja, da morebitna netočnost glede vrednosti njenega premoženja sama po sebi ne bi mogla privesti do razglasitve ničnosti aktov o ohranitvi iz septembra 2022.
87
Ugotoviti je treba, da tožeča stranka priznava, da ima v lasti družbo Ostoženka 19, ki je imetnica zgodovinske hiše v Moskvi, stanovanje na Brusovi ulici v Moskvi in družbo Katina, ki je imetnica vile, poimenovane Karolina, na Malem Lošinju na Hrvaškem. Iz elementov prvotnega dokaznega spisa je razvidno, da je vsaka od teh nepremičnin vredna več milijonov ruskih rubljev (RUB). V skladu z listino št. 15 je bila namreč zgodovinska hiša v Moskvi leta 2016 kupljena za 390 milijonov RUB (približno 3,9 milijona EUR), v skladu z listino št. 14 je bila vila na Hrvaškem ocenjena na 4,1 milijona USD (približno 3,8 milijona EUR), stanovanje na Brusovi ulici pa se v skladu z listino št. 9 nahaja v zgradbi, v katerem so nekatere nepremičnine vredne vsaj 315 milijonov RUB (približno 3,15 milijona EUR). Ob upoštevanju vrednosti tega nepremičnega premoženja v višini več milijonov EUR je lahko Svet upravičeno menil, da je tožeča stranka imetnica precejšnjega nepremičnega premoženja. Kot pa upravičeno trdi tožeča stranka, v obravnavani zadevi zgolj vrednost njenih nepremičnin ne zadostuje kot dokaz povezanosti z njenim očetom. Zato je treba preveriti, ali je mogoče z dejansko podlago Sveta utemeljiti ugotovitev, da je bilo mogoče to nepremično premoženje tožeče stranke v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022 povezati z njenim očetom.
88
Prvič, kar zadeva nepremičnino v Jūrmali v Latviji, ki sta jo imela skupaj v lasti tožeča stranka in njen nekdanji mož, ko sta bila še poročena, je treba ugotoviti, da Svet ne navaja ničesar, s čimer bi bilo mogoče to imetje povezati z N. Tokarevom. Poleg tega je tožeča stranka predložila odlomek dodatka k poporočni pogodbi z dne 14. februarja 2019 (priloga A.9), ki dokazuje, da so morali biti po razvezi zakonske zveze vsi deleži družbe Dzintaru 34, ki je bila imetnica te nepremičnine, preneseni na njenega nekdanjega moža. Tožeča stranka se je ločila junija 2019, česar Svet ne izpodbija. Torej je treba šteti, da je tožeča stranka dokazala, da ni od junija 2019 več nikakor povezana z nepremičnino v Latviji. Iz tega izhaja, da se Svet, ker je treba obstoj skupnih interesov dokazati v času sprejetja izpodbijanih aktov (glej točko 77 zgoraj), pri dokazovanju obstoja takih interesov med tožečo stranko in njenim očetom prek nepremičnin, ki jih ima prva v lasti, ni mogel opreti na nepremičnino v Latviji, saj tožeča stranka v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022 že nekaj let ni bila več njena lastnica.
89
Drugič, kar zadeva vilo Karolina v zalivu Čikat na Malem Lošinju na Hrvaškem, je treba ugotoviti, da je tožeča stranka predložila izvleček kronološkega izpisa iz registra Trgovački Sud u Zagrebu (gospodarsko sodišče v Zagrebu, Hrvaška) v zvezi z družbo Katina (priloga A.20), ki je imetnica te vile. Iz tega dokumenta je razvidno, da je tožeča stranka edina delničarka družbe in da njen oče nikoli ni imel v lasti njenih deležev. Iz tega sledi, da se Svet v zvezi s to nepremičnino ne more sklicevati na obstoj neposredne povezave med tožečo stranko in njenim očetom. Dalje, čeprav drži, da je lahko listina št. 6 iz prvotnega dokaznega spisa indic obstoja družinskega upravljanja te nepremičnine, saj je N. Tokarev vodenje družbe Katina zaupal nekdanjemu zetu, tak indic sam zase ne zadostuje kot dokaz povezave med očetom tožeče stranke in vilo Karolina za obdobje po letu 2019. Kot je namreč razvidno iz priloge A.20, je po razvezi zakonske zveze tožeče stranke junija 2019 njen nekdanji mož istega leta odstopil s funkcij v družbi Katina. Posredovanje N. Tokareva pri imenovanju nekdanjega zeta za člana upravnega odbora družbe Katina pa se je nujno zgodilo precej pred letom 2019. Ker torej niso na voljo drugi dokazi, ki bi se nanašali na poznejša dejstva, s katerimi bi bilo mogoče dokazati nadaljnje družinsko upravljanje vile Karolina, v katero bi bil vključen N. Tokarev, je treba ugotoviti, da Svet ni razpolagal z nobenim elementom, s katerim bi lahko dokazal, da je v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022 obstajala povezava med očetom tožeče stranke in vilo Karolina.
90
Tretjič, kar zadeva navedbo Sveta, da naj bi družina Tokarev kupila hotelski kompleks v vrednosti več milijard USD prav tako na Hrvaškem, je v listini št. 16 iz prvotnega dokaznega spisa, to je v časopisnem članku, objavljenem leta 2020, sicer res napoteno na obstoj informacij o tem, da je družina Tokarev s pomočjo razpisov družbe Transneft kupila hotelski kompleks. Vendar je treba ugotoviti, da ta članek ne vsebuje nobene navedbe datuma, na katerega naj bi bila ta transakcija sklenjena, niti ni v njem opredeljeno, kateri član družine Tokarev naj bi kupil to nepremičnino, niti ali je ta član ob objavi članka leta 2020 še vedno razpolagal z njo. Poleg tega je treba ugotoviti, da v nasprotju s trditvijo Sveta iz priloge D.1 k dupliki, to je članka, objavljenega 16. avgusta 2016 na spletnem mestu časopisa Moscow Post, naslovljenega „‚Zlata trobenta‘ Nikolaja Tokareva?“, ni jasno razvidno, da so tožeča stranka ali njeni družinski člani kupili hotelski kompleks v zameno za razpise družbe Transneft. V skladu s tem člankom je namreč tožeča stranka leta 2005 prejela prihodke od družbe, poimenovane Caprice-Stell, posredne imetnice deležev v hotelirski družbi, ki je bila predstavljena kot lastnica hotelskega kompleksa na Malem Lošinju. Torej je treba tudi ob predpostavki, da bi bilo mogoče dejstvo, da je tožeča stranka prejela plačilo od družbe Caprice‑Stell, šteti za dokaz o nakupu hotelskega kompleksa, ugotoviti, da je bila v skladu s tem člankom, objavljenim v časopisu Moscow Post leta 2016, transakcija, ki je vključevala razpise družbe Transneft v okviru nakupa nepremičnin, sklenjena več let pred objavo članka. Ni pa iz tega članka razvidno, da bi tožeča stranka po letu 2005 prejela plačilo od družbe Caprice-Stell. Poleg tega Svet ni predložil nobenega elementa, ki bi kazal na to, da je tožeča stranka še vedno lastnica hotelskega kompleksa na Hrvaškem. Torej glede na starost dejstev, navedenih v dokazih, ki jih je predložil Svet, ta ne more trditi, da je bila tožeča stranka v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022 lastnica hotelskega kompleksa na Hrvaškem.
91
Četrtič, tožeča stranka trdi, da po razvezi zakonske zveze junija 2019 ni več nikakor povezana z družbami skupine RPA svojega nekdanjega moža ter da njeno nepremično premoženje v Moskvi zajema zgolj zgodovinsko hišo, ki jo ima v lasti prek družbe Ostoženka 19 (nekdanje RPA-Estate), in stanovanje na Brusovi ulici. Torej tožeča stranka zlasti v zvezi z obdobjem po razvezi zakonske zveze izpodbija povezavo med svojimi nepremičninami in svojim očetom prek družb skupine RPA in družbe Ronin Trust, ki jo želi Svet dokazati na podlagi listine št. 15 iz prvotnega dokaznega spisa. V zvezi s tem zadostuje ugotovitev, da se Svet pri dokazovanju povezave med tožečo stranko in N. Tokarevom prek družbe Transneft ni mogel opreti na obstoj poslovnih odnosov med tožečo stranko in družbo Ronin Trust (glej točko 81 zgoraj). Okoliščina, da je nepremičnine tožeče stranke v Moskvi upravljala družba Ronin Trust, zato ne more dokazovati, da je bilo mogoče za te nepremičnine šteti, da so povezane z njenim očetom. Ugotoviti je treba, da prvotni dokazni spis ne vsebuje nobenega drugega dokaza, na podlagi katerega bi bilo mogoče ugotoviti povezavo med premoženjem tožeče stranke v Moskvi in N. Tokarevom.
92
Iz zgoraj navedenega izhaja, da obrazložitev vsebuje napako pri presoji, ker je v njej ugotovljeno, da je bilo mogoče nepremičnine tožeče stranke v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022 povezati z N. Tokarevom.
93
Trditve Sveta te ugotovitve ne morejo ovreči.
94
Prvič, kot upravičeno navaja Svet, je oče tožeče stranke v skladu z listinami št. 2, 3, 6, 9, 13 in 15 iz prvotnega dokaznega spisa res opisan kot dolgoletni tesni sodelavec Vladimirja Putina in kot oseba, ki opravlja funkcijo izvršnega direktorja ene najpomembnejših javnih družb v Rusiji. Vendar pa, čeprav je ta informacija upošteven element konteksta, z njo še ni mogoče dokazati obstoja povezave med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in njenim očetom.
95
Drugič, v listinah št. od 1 do 3 in 6 iz prvotnega dokaznega spisa je na splošno in brez kakršnega koli dodatnega pojasnila navedeno, da so imeli družinski člani N. Tokareva korist od njegovih povezav z V. Putinom ali rusko vlado, v listini št. 12 iz tega spisa, katere celotna vsebina je povzeta v prilogi B.5 k odgovoru na tožbo, pa je še na splošno navedeno, da so družinski člani N. Tokareva povečali svoje bogastvo in da so imetniki nepremičnin velike vrednosti v Evropi. Kot pa navaja tožeča stranka, listini št. 1 in 3 iz prvotnega dokaznega spisa, v katerih je v bistvu povzeta vsebina sporočila za javnost ministrstva za finance Združenih držav Amerike (listina št. 2), ne vsebujeta natančnih in konkretnih informacij, ki bi dokazovale, da naj bi bile nepremičnine tožeče stranke povezane z N. Tokarevom, še zlasti ne v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022. Prav tako je bilo že ugotovljeno, da listina št. 6 iz prvotnega dokaznega spisa ni vsebovala ničesar, s čimer bi bilo mogoče dokazati to povezavo v času sprejetja navedenih aktov (glej točko 89 zgoraj). Kar zadeva listino št. 12, katere vsebina je bila v celoti povzeta v prilogi B.5 k odgovoru na tožbo, je treba ugotoviti, da so informacije, ki jih vsebuje, precej podobne tistim iz listine št. 15 iz prvotnega dokaznega spisa. Zato iz istih razlogov, kot so bili navedeni v točki 90 zgoraj, listina št. 12 iz prvotnega dokaznega spisa ne vsebuje elementov, s katerimi bi bilo mogoče dokazati povezavo med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in N. Tokarevom v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022.
96
Tretjič, kar zadeva obstoj sheme družinskega upravljanja poslov na nepremičninskem področju, se je sicer treba strinjati s trditvijo Sveta iz duplike, da priloga D.1 vsebuje informacije, ki kažejo na obstoj take sheme glede nakupa neopredeljene nepremičnine na Hrvaškem, ki sta ga opravila tožeča stranka in njen nekdanji mož v okviru transakcije, ki je vključevala razpise družbe Transneft. Prav tako lahko shema družinskega upravljanja poslov izhaja tudi iz informacij iz listine št. 6 iz prvotnega dokaznega spisa zaradi posredovanja N. Tokareva pri upravljanju družbe Katina, ki je imetnica vile Karolina. Vendar, kot je bilo navedeno v točkah 89 in 90 zgoraj, so se ta dejstva zgodila več let pred sprejetjem aktov o ohranitvi iz septembra 2022. Ugotoviti je treba, da Svet ni predložil nobenega elementa, ki bi dokazoval nadaljnji obstoj sheme družinskega upravljanja nepremičninskih poslov, pri katerem bi v času sprejetja navedenih aktov sodelovala tožeča stranka in njen oče.
97
Kar zadeva domnevni nadaljnji obstoj družinskega upravljanja poslov na nepremičninskem področju, se je Svet na obravnavi napačno skliceval na obstoj take sheme upravljanja v zvezi z nepremičninskim kompleksom Gelendzhik Resort Meridian v Rusiji. Ta nepremičnina namreč ni navedena v obrazložitvi vpisa v aktih o ohranitvi iz septembra 2022, zato se Svet ne more sklicevati na ta element, sicer bi priznali nadomestitev obrazložitve. Vsekakor je iz listin št. 9 in 16 iz prvotnega dokaznega spisa razvidno, da ima tožeča stranka v lasti deleže v tem nepremičninskem kompleksu skupaj s Stanislavom Čemezovom, pri čemer Svet ni dokazal, da je to nepremičnino mogoče povezati z N. Tokarevom.
98
Četrtič, v nasprotju s trditvijo Sveta dejstvo, da naj bi bil N. Tokarev še vedno povezan z V. Putinom, da še vedno opravlja funkcijo izvršnega direktorja družbe Transneft in da ima tožeča stranka še vedno v lasti nepremičnine, ne zadostuje za utemeljitev ohranitve njenega imena na spornih seznamih na podlagi merila povezane osebe. Kot je bilo namreč opozorjeno v točki 77 zgoraj, mora Svet dokazati obstoj skupnih interesov ob sprejetju izpodbijanih aktov. Vendar je treba ugotoviti, da Svet ni dokazal, da je bilo mogoče v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022 nepremično premoženje tožeče stranke povezati z njenim očetom.
99
Na tretjem mestu, kar zadeva listine št. od 2 do 5, 8 in 11 iz prvotnega dokaznega spisa, ki se nanašajo na omejevalne ukrepe, ki so bili zoper tožečo stranko sprejeti v Avstraliji, Kanadi, ZDA in Združenem kraljestvu, sicer drži, da taki elementi lahko pomenijo upoštevne elemente konteksta, vendar z njimi samimi po sebi ni mogoče utemeljiti vpisa in ohranitve imena tožeče stranke na spornih seznamih. Kot je namreč dokazala tožeča stranka, se lahko v teh tretjih državah proti družinskim članom oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, prav tako sprejmejo omejevalni ukrepi že samo na podlagi družinske vezi. Res je, da je bilo v okviru omejevalnih ukrepov zaradi razmer v Siriji razsojeno, da kadar se zamrznejo sredstva sankcioniranih oseb, obstaja nezanemarljivo tveganje, da bodo te osebe izvajale pritisk na osebe, ki so z njimi povezane, da bi se izognile učinku ukrepov, ki se nanašajo nanje (glej v tem smislu sodbo z dne 28. aprila 2021, Sharif/Svet, T‑540/19, neobjavljena, EU:T:2021:220, točka 159). Vendar je treba ugotoviti, da je bilo v navedeni ureditvi merilo za vpis drugačno od tistega, ki se uporablja v obravnavani zadevi. V zadevi, v kateri je bila izrečena navedena sodba, je zakonodaja namreč izrecno določala omejitve in zamrznitev sredstev zlasti „v Siriji delujočih vodilnih poslovnežev“ in „članov družin Assad ali Makhlouf“ ter „z njimi povezanih oseb“. V tem pravnem okviru je bila lahko družinska vez s tema družinama dovolj za vpis imena oseb na zadevne sezname na podlagi „merila povezave s člani [teh] družin“. To pa ne velja, kadar – kot v obravnavani zadevi – v predpisih med merili za vpis ni izrecno napoteno na člane nekaterih poimensko navedenih družin (glej v tem smislu sodbo z dne 29. novembra 2023, Pumpyanskiy/Svet, T‑734/22, neobjavljena, EU:T:2023:761, točka 70).
100
Iz navedenega izhaja, da Svet ni dokazal, da so v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2022 obstajali skupni interesi, prek katerih je bila tožeča stranka povezana s svojim očetom. Torej je ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih dejansko temeljila le na družinski vezi z očetom, česar ni mogoče dopustiti.
101
Ob upoštevanju navedenega je treba glede aktov o ohranitvi iz septembra 2022 – ker je bilo ugotovljeno, da je Svet z ohranitvijo imena tožeče stranke na spornih seznamih kot osebe, povezane s Stanislavom Čemezovom, napačno uporabil pravo (glej točke od 45 do 52 zgoraj), in ker obrazložitev navedenih aktov v zvezi s povezanostjo tožeče stranke s svojim očetom N. Tokarevom ni pravno zadostno podkrepljena – ugotoviti, da ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih ni bila utemeljena.
102
Zato je treba tožbenemu razlogu, ki se nanaša na napačno uporabo prava in napake pri presoji, v delu, v katerem se nanaša na akta o ohranitvi iz septembra 2022, ugoditi.
2) Akta o ohranitvi iz marca 2023
103
Tožeča stranka v prvi prilagoditveni vlogi izpodbija zanesljivost enega od dokazov, ki ga je Svet predložil v dokaznem spisu WK 1128/2023 INIT, in trdi, da dokazni spisi iz januarja 2023 niso zadostna dejanska podlaga za utemeljitev ohranitve njenega imena na spornih seznamih kot osebe, povezane s svojim očetom.
i) Zanesljivost dokazov
104
Tožeča stranka trdi, da listina št. 4 iz dokaznega spisa WK 1128/2023 INIT, ki vsebuje navedbo, da je družina Tokarev kupila hotelsko podjetje na Hrvaškem v vrednosti več milijard USD s pomočjo razpisa družbe Transneft, ni zanesljiva, saj naj ne bi temeljila na nobenem dokazu. Poleg tega navaja, da se avtorji tega članka opirajo na medijski članek časopisa Moscow Post, v katerem niso navedeni njegovi viri in ki naj ne bi bil zanesljiv vir, saj je bil v zadnjem času večkrat obsojen zaradi žaljivih obdolžitev.
105
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
106
V obravnavani zadevi je Svet za utemeljitev ohranitve imena tožeče stranke na spornih seznamih z aktoma o ohranitvi iz marca 2023 predložil dokazne spise iz januarja 2023. Ugotoviti je treba, da se je Svet glede povezave med tožečo stranko in njenim očetom oprl na javno dostopne informacije, in sicer v spisu WK 1128/2023 INIT zlasti na te elemente:
–
spletno stran na spletnem mestu „list-org“ v zvezi s tožečo stranko, katere datum objave ni naveden in do katere se je dostopalo 19. januarja 2023 (listina št. 1);
–
spletno stran na spletnem mestu „list-org“ v zvezi z družbo Ostoženka 19, katere datum objave ni naveden in do katere se je dostopalo 19. januarja 2023 (listina št. 3);
–
članek, objavljen 28. avgusta 2020 na spletnem mestu časopisa Moscow Post, naslovljen „Šmatkov odhod proti ‚meridianu‘ v Gelendžiku: Turistični kompleks Gelendzhik – Meridian je gostil smetano poslovnih krogov, zbranih okrog nekdanjega ministra za energijo Sergeja Šmatka ter otrok Tokareva in Čemezova. Se bo triu pridružil Manturov?“, do katerega se je dostopalo 19. januarja 2023 (listina št. 4);
–
članek, objavljen 20. marca 2022 na spletnem mestu Re:Baltica, naslovljen „Kdo so člani Putinovih krogov z nepremičninami v Latviji?“, do katerega se je dostopalo 18. januarja 2023 (listina št. 7).
107
Spis WK 1128/2023 INIT ADD 1 vsebuje preiskavo, ki jo je izvedel OCCRP, naslovljeno „Prijateljem se dobro godi po zaslugi bližine s Putinovo oblastjo“, ki je bila objavljena 24. decembra 2016 in do katere se je dostopalo 27. januarja 2023.
108
Spis WK 1128/2023 INIT ADD 2 vsebuje povzetek zaupnega dokumenta v zvezi s podjetji tožeče stranke, vpisanimi v poslovni register v Rusiji.
109
Kar zadeva zanesljivost listine št. 4, iz spisa WK 1128/2023 INIT, to je članka, naslovljenega „Šmatkov odhod proti ‚meridianu‘ v Gelendžiku: Turistični kompleks Gelendzhik – Meridian je gostil smetano poslovnih krogov, zbranih okrog nekdanjega ministra za energijo Sergeja Šmatka ter otrok Tokareva in Čemezova. Se bo triu pridružil Manturov?“, je treba ugotoviti, da članku zgolj na podlagi trditve tožeče stranke, da ne vsebuje nobenega dokaza, še ni mogoče odvzeti dokazne vrednosti. Kot poleg tega priznava tožeča stranka, se ta članek opira na drug članek iz časopisa Moscow Post, ki ga je Svet predložil v prilogi D.1 k dupliki. Zadnjenavedenemu članku pa zgolj zato, ker v njem niso navedeni njegovi viri, še ni odvzeta dokazna vrednost. Poleg tega to, da je bil medij večkrat obsojen zaradi žaljivih obdolžitev, še ne pomeni, da so vse njegove objave nezanesljive.
110
Ob upoštevanju okoliščin razmer v Ruski federaciji in ob neobstoju preiskovalnih pooblastil Sveta v tretjih državah (glej točki 59 in 60 zgoraj) dokazne vrednosti listine št. 4 iz spisa WK 1128/2023 INIT ni mogoče zavrniti.
ii) Utemeljenost ohranitve vpisa tožeče stranke kot osebe, povezane s svojim očetom
111
Tožeča stranka meni, da Svet nima na voljo dovolj trdne dejanske podlage, s katero bi podkrepil obrazložitev vpisa iz aktov o ohranitvi iz marca 2023. Natančneje, po njenem mnenju z novimi dokazi ni mogoče podkrepiti ugotovitve, da je mogoče njene nepremičnine povezati z njenim očetom. Poleg tega izpodbija spremembo obrazložitve vpisa, v kateri je navedeno, da naj bi bila prek družbe Ostoženka 19 (nekdanje RPA Estate) povezana z družbo Ronin Trust. Vsekakor trdi, da je povezava z družbo Ronin Trust, na katero se opira Svet, ohlapna in špekulativna, zato z njo ni mogoče utemeljiti ohranitve vpisa njenega imena na spornih seznamih na podlagi merila povezane osebe.
112
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
113
Natančneje, Svet trdi, da je dokazal, da je tožeča stranka povezana z N. Tokarevom zaradi družinske vezi z njim in dejstva, da je njeno bogastvo povezano z njim. Predvsem meni, da nekateri elementi iz dokaznih spisov iz januarja 2023 potrjujejo informacije iz prvotnega dokaznega spisa v zvezi s povezavami med N. Tokarevom, V. Putinom in pridobitvijo velikega nepremičnega premoženja zlasti s strani tožeče stranke. Poleg tega, glede povezave med tožečo stranko in družbo Ronin Trust Svet meni, da tožeča stranka ni dokazala neobstoja povezav z družbo Ostoženka 19 (nekdanjo RPA‑Estate) in družbo RPA-Hotel Management.
114
Ugotoviti je treba, da so v zvezi s povezavami med tožečo stranko in njenim očetom razlogi za vpis iz aktov o ohranitvi iz marca 2023 zelo podobni tistim iz aktov o ohranitvi iz septembra 2022. Na eni strani je ohranitev imena tožeče stranke na navedenih seznamih utemeljena s tem, da je njeno nepremično premoženje mogoče povezati z njenim očetom. Ta prvi razlog ni bil bistveno spremenjen. Na drugi strani je bila ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih utemeljena tudi z obstojem povezav med tožečo stranko in družbo Ronin, ki je bila predstavljena kot družba, ki zagotavlja upravljanje pokojninskega sklada družbe Transneft. V drugonavedenem razlogu je Svet pojasnil, da je tožeča stranka z družbo Ronin Trust povezana prek družbe Ostoženka 19.
115
Na prvem mestu, opozoriti je treba, da s poslovnimi odnosi tožeče stranke z družbama Ronin Trust in Ronin Europe ni mogoče dokazati obstoja skupnih interesov tožeče stranke in njenega očeta prek družbe Transneft (glej točke od 80 do 84 zgoraj). Svet v dokaznih spisih iz januarja 2023 ni predložil elementov, zaradi katerih bi bilo mogoče to ugotovitev spremeniti.
116
Iz tega na eni strani izhaja, da se Svet za utemeljitev ohranitve imena tožeče stranke na spornih seznamih ni mogel opreti na dejstvo, da je družba Ronin Trust upravljala nepremičnine družb RPA-Estate in RPA-Hotel Management, niti na domnevno povezavo med tožečo stranko in družbo Ronin Trust prek družbe Ostoženka 19. Na drugi strani se Svet ni mogel opreti niti na to, da je bil naslov družbe Ronin Europe naveden v okviru postopka naturalizacije tožeče stranke zaradi pridobitve ciprskega državljanstva.
117
Posledično Svet utemeljenosti aktov o ohranitvi iz marca 2023 ne more upravičiti s trditvami, ki kažejo na obstoj povezav med tožečo stranko in družbo Ronin Europe, niti s trditvami v zvezi z nadaljnjim obstojem poslovnih odnosov med njo in družbo Ronin Trust.
118
Na drugem mestu, kar zadeva povezavo med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in N. Tokarevom, Svet trdi, da listina št. 7 iz spisa WK 1128/2023 INIT, to je časopisni članek, objavljen marca 2022, ki se nanaša na nepremičnino, ki jo je imela tožeča stranka v Latviji, potrjuje prvotni dokazni spis v zvezi s tem, da so povezave med N. Tokarevom in Putinom družini Tokarev omogočile pridobitev zelo velikega nepremičnega premoženja. Drži sicer, da je v tem članku navedeno, da je družina Tokarev izkoristila povezave med N. Tokarevom in Putinom za pridobitev velikega premoženja. Prav tako je v njem navedeno, da sta tožeča stranka in njen nekdanji mož bogastvo pridobila, ko sta bila še poročena, in sicer zlasti po zaslugi pogodb, sklenjenih med družbo Transneft in družbami nekdanjega moža tožeče stranke. Vendar je treba ugotoviti, da se ta članek nanaša na dejstva, ki so se zgodila več let pred sprejetjem aktov o ohranitvi iz marca 2023, saj opisuje položaj tožeče stranke pred razvezo zakonske zveze junija 2019. Poleg tega navedeni članek potrjuje, da tožeča stranka od te razveze ni več lastnica nepremičnine, ki jo je imela skupaj z nekdanjim možem v Latviji. Zato bi bil lahko ta članek kvečjemu element konteksta, ki bi kazal na to, da je v preteklosti morda obstajala shema družinskega upravljanja poslov, ne more pa dokazovati povezave med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in N. Tokarevom v času sprejetja aktov o ohranitvi iz marca 2023.
119
Svet povezavo med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in njenim očetom dokazuje tudi s sklicevanjem na listino št. 4 iz spisa WK 1128/2023 INIT, v kateri je podobno kot v listini št. 16 iz prvotnega dokaznega spisa napoteno na obstoj informacij o tem, da naj bi družina Tokarev kupila hotelski kompleks v vrednosti več milijard USD na Hrvaškem s pomočjo razpisov družbe Transneft. Vendar je treba ugotoviti, da ta listina ne vsebuje nobenega dodatnega pojasnila v primerjavi z listinami iz prvotnega dokaznega spisa, ki se nanašajo na domnevni nakup hotelskega kompleksa s strani članov družine Tokarev. Zato iz istih razlogov, kot so bili navedeni v točkah 90 in 96 zgoraj, s to listino ni mogoče dokazati povezave med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in njenim očetom v času sprejetja aktov o ohranitvi iz marca 2023.
120
Ugotoviti je treba, da z nobenim drugim elementom iz dokaznih spisov iz januarja 2023 ni mogoče dokazati obstoja povezave med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in N. Tokarevom v času sprejetja aktov o ohranitvi iz marca 2023. Obrazložitev zato vsebuje napako pri presoji v delu, v katerem je v njej ugotovljeno, da je bilo mogoče nepremičnine tožeče stranke v času sprejetja navedenih aktov povezati z N. Tokarevom. Iz tega izhaja, da ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih dejansko temelji le na družinski vezi z očetom, česar ni mogoče dopustiti.
121
Iz tega sledi, da je, ker je Svet prav tako napačno uporabil pravo s tem, da je ime tožeče stranke na spornih seznamih ohranil kot ime osebe, povezane s Stanislavom Čemezovom (glej točke od 45 do 52 zgoraj), treba ugotoviti, da ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih ni bila utemeljena.
122
Zato je treba tožbenemu razlogu, ki se nanaša na napačno uporabo prava in napako pri presoji, v delu, v katerem se ta tožbeni razlog nanaša na akta o ohranitvi iz marca 2023, ugoditi.
d)
Uporaba drugega dela spremenjenega merila (g) za tožečo stranko
123
Tožeča stranka v drugi prilagoditveni vlogi izpodbija zanesljivost nekaterih dokazov, ki jih je Svet predložil v dokaznem spisu iz junija 2023, ter trdi, da dokazna spisa iz junija 2023 in julija 2023 nista zadostna dejanska podlaga za utemeljitev vpisa njenega imena na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g).
1) Zanesljivost dokazov
124
Tožeča stranka izpodbija zanesljivost člankov iz vira Rospres, saj naj bi šlo za senzacionalistični medij, ki je znan po širjenju obrekljivih trditev in dostop do katerega je bil omejen, ker ni želel v skladu s sodnimi odločbami odstraniti izjav, ki so vsebovale žaljive obdolžitve. Poleg tega tožeča stranka ponavlja, da objave časopisa Moscow Post niso zanesljive, nič zanesljivejše pa naj ne bi bile niti tiste na spletnem mestu Rosnadzor, saj gre za medijska vira, znana po tem, da objavljata članke zgolj z namenom škodovati ugledu ljudi.
125
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
126
Svet je v utemeljitev ohranitve vpisa imena tožeče stranke na spornih seznamih z aktoma iz septembra 2023 na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g) predložil dokazni spis iz junija 2023 in dokazni spis iz julija 2023.
127
Dokazni spis iz junija 2023 vsebuje:
–
informativni članek, ki vsebuje zlasti navedbe o premoženju tožeče stranke, objavljen 20. februarja 2023 na spletnem mestu Online publication company (katerega naslov je „ko.ru“), do katerega se je dostopalo 19. maja 2023 (listina št. 1);
–
članek, objavljen 25. aprila 2022 na spletnem mestu Platzdarm, naslovljen „Čemezova virologija za milijardo dolarjev“, do katerega se je dostopalo 19. maja 2023 (listina št. 2);
–
članek, objavljen 29. decembra 2011 na spletnem mestu Rospres, naslovljen „Družinski klani družbe Transneft: Čemzovi, Tokarevi, Bolotovi“, do katerega se je dostopalo 19. maja 2023 (listina št. 3);
–
članek, objavljen 23. aprila 2023 na spletnem mestu Platzdarm, naslovljen „Nikolaj Tokarev in njegova ekipa pralcev denarja“, do katerega se je dostopalo 19. maja 2023 (listina št. 4);
–
članek, objavljen 30. julija 2022 na spletnem mestu Rosnadzor, naslovljen „Rostec, Transneft in veliki kapital: kaj je skupna točka med otroki Sergeja Čemezova in Nikolaja Tokareva?“, do katerega se je dostopalo 19. maja 2023 (listina št. 5).
128
Dokazni spis iz julija 2023 vsebuje naslednje elemente:
–
članek, objavljen 22. marca 2022 na spletnem mestu Delfi Ärileht, naslovljen „Kdo so člani kroga blizu Putinu z dragimi nepremičninami v Latviji? Dobro znani oligarh ustvaril precedens za svojega soseda“, do katerega se je dostopalo 27. junija 2023 (listina št. 1);
–
članek, objavljen 3. februarja 2023 na spletnem mestu časopisa Moscow Post, naslovljen „Pranje denarja Nikolaja Tokareva“, do katerega se je dostopalo 28. junija 2023 (listina št. 2);
–
zaslonski posnetek spletnega mesta „wise.com“ v zvezi z družbo Ronin Europe Ltd, do katerega se je dostopalo 28. marca 2023 (listina št. 3);
–
članek, objavljen 10. novembra 2016 na spletnem mestu časopisa Moscow Post, naslovljen „Transmoney Tokarev“, do katerega se je dostopalo 28. junija 2023 (listina št. 4);
–
članek, objavljen 22. marca 2022 na spletnem mestu „newsbeezer.com“, naslovljen „Razkrita vila Putinovih prijateljev na hrvaški obali“, do katerega se je dostopalo 28. junija 2023 (listina št. 5);
–
članek, objavljen 3. februarja 2023 na spletnem mestu Acompromat, naslovljen „‚Velika žehta‘ Akulova kronana z zločinom“, do katerega se je dostopalo 28. junija 2023 (listina št. 6);
–
članek, objavljen 9. oktobra 2021 na spletnem mestu „versia.ru“, naslovljen „Hči in nekdanji zet voditelja družbe Transneft, Nikolaja Tokareva, ujeta v ‚arhivih Pandora‘“, do katerega se je dostopalo 28. junija 2023 (listina št. 7).
129
Kar zadeva informacije, ki so na voljo na spletnem mestu Rospres, sicer drži, da je bil ta medij večkrat obsojen zaradi žaljivih obdolžitev, vendar je treba kljub temu ugotoviti, da se sodbe, ki jih je predložila tožeča stranka, ne nanašajo na članek, povzet v listini št. 3 iz dokaznega spisa iz junija 2023. Spomniti je treba, da to, da je bil medij večkrat obsojen zaradi žaljivih obdolžitev, še ne pomeni, da so vse njegove objave nezanesljive. Iz tega sledi, da ob neobstoju vsakršnega drugega elementa, s katerim bi se izpodbijala zanesljivost informacij na spletnem mestu Rospres, listini št. 3 iz dokaznega spisa ni mogoče odvzeti dokazne vrednosti.
130
Poleg tega tožeča stranka ni dokazala, da je bil edini cilj člankov, objavljenih na spletnem mestu časopisa Moscow Post in spletnem mestu Rosnadzor, škodovati ugledu ljudi, zato jim ni mogoče odvzeti dokazne vrednosti.
131
Kar zadeva trditve, ki se nanašajo na nezadostno natančnost ali neskladnost elementov iz dokaznega spisa, je treba opozoriti, da se te trditve nanašajo na presojo zadostnosti dejanske podlage Sveta za utemeljitev vpisa imena tožeče stranke na sporna seznama.
132
Glede na navedeno ob upoštevanju okoliščin razmer v Ruski federaciji in ob neobstoju preiskovalnih pooblastil Sveta v tretjih državah (glej točki 59 in 60 zgoraj) dokazne vrednosti listin iz dokaznih spisov iz junija in julija 2023 ni mogoče zavrniti.
2) Utemeljenost ohranitve imena tožeče stranke na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g)
133
Tožeča stranka meni, da je treba drugi del spremenjenega merila (g) razlagati tako, da se ta ne nanaša abstraktno na vsakršno korist, ampak na koristi v obliki prenosov sredstev in imetja, ki se opravijo z namenom prikritja sredstev ali izogibanja omejevalnim ukrepom, sprejetim zoper prvotno uvrščeno osebo, da ta ohrani nadzor nad sredstvi. Poleg tega tožeča stranka meni, da mora biti zadevna korist istočasna s sprejetjem omejevalnih ukrepov zoper prvotno uvrščeno osebo in sprejetjem takih ukrepov zoper njenega ožjega družinskega člana, saj sicer ni mogoče šteti, da obstaja tveganje izogibanja omejevalnim ukrepom.
134
Tožeča stranka meni, da Svet ni predložil zadostne dejanske podlage za utemeljitev vpisa njenega imena na sporna seznama na podlagi spornega merila. Natančneje, po njenem mnenju Svet ni dokazal obstoja prenosa sredstev ali imetja, ki bi ga opravil njene oče z namenom prikritja svojih sredstev, izogibanja omejevalnim ukrepom in ohranitve nadzora nad sredstvi, ki so mu na voljo. Ob tem še meni, da Svet ni dokazal obstoja koristi, ki bi bila istočasna z aktoma o ohranitvi iz septembra 2023. Glede ugotovitve, da naj bi bile njene nepremičnine povezane z njenim očetom, tožeča stranka trdi, da Svet ni dokazal, da so te prej pripadale njenemu očetu. Poleg tega meni, da so zatrjevane transakcije oddaljene od sprejetja omejevalnih ukrepov v zvezi z njenim očetom februarja 2022, zato naj ne bi mogla obstajati volja za izogibanje omejevalnim ukrepom. Dalje, tožeča stranka meni, da povezave med družbo Ronin in družbo Transneft z vidika uporabljenega merila vpisa ni mogoče upoštevati.
135
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
136
Natančneje, Svet trdi, da je treba drugi del spremenjenega merila (g) razlagati v smislu, podobnem tistemu, ki ga ima merilo „povezanosti“, kot ga razlaga Splošno sodišče. Po njegovem mnenju je treba to merilo razlagati tako, da bi ga bilo treba uporabiti za ožje družinske člane, ki so s „skupnimi interesi“ povezani z vodilnimi poslovneži, ki delujejo v Rusiji, pri čemer pa ni potrebna povezava gospodarske narave, saj je treba upoštevati, da se ta povezava glede na kontekst in okoliščine vsake obravnavane zadeve udejanji s tem, da imajo od navedenih poslovnežev korist.
137
Svet trdi, da je korist, ki jo ima tožeča stranka od svojega očeta, v tem, da so njeno bogastvo in posli povezani z njim. Po njegovem mnenju je tožeča stranka v nepremičninskem sektorju obogatela tako, da je izkoristila funkcijo izvršnega direktorja družbe Transneft, ki jo opravlja njen oče, in odnose, ki jih je ta vzdrževal z V. Putinom. Poleg tega Svet šteje, da je zlasti na podlagi elementov iz dokaznih spisov iz junija in julija 2023 ustrezno dokazal obstoj skupnih interesov, ki izhajajo iz prakse družinskega upravljanja. Ob tem še meni, da je treba kot element konteksta upoštevati tudi prakso nepotizma v Rusiji.
138
Ugotoviti je treba, da v aktih o ohranitvi iz septembra 2023 ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih ne temelji več na uporabi merila povezane osebe iz člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen. Na eni strani v tej obrazložitvi ni več ugotovljena povezanost s Stanislavom Čemezovom. Na drugi strani je Svet z ugotovitvijo, da je tožeča stranka ožja družinska članica N. Tokareva, enega od vodilnih poslovnežev, ki delujejo v Rusiji, in da ima od tega korist, zanjo uporabil merilo iz drugega dela spremenjenega merila (g).
139
Ugotoviti je treba, da drugi del spremenjenega merila (g) omogoča, da se na sporna seznama vpišejo zlasti ožji družinski člani ali druge osebe, ki imajo korist od enega od vodilnih poslovnežev, ki delujejo v Rusiji.
140
V zvezi s tem je treba opozoriti, da čeprav preambula akta Unije ni pravno zavezujoča in se nanjo ni mogoče sklicevati niti za to, da bi se odstopilo od samih določb zadevnega akta, niti za to, da bi se te določbe razlagale v smislu, ki je očitno v nasprotju z njihovim besedilom, lahko preambula pojasni vsebino določb navedenega akta, pri čemer so uvodne izjave, ki jih ta preambula vsebuje, pomembni elementi razlage, s katerimi se lahko razjasni volja avtorja tega akta (glej sodbo z dne 26. januarja 2021, Hessischer Rundfunk, C‑422/19 in C‑423/19, EU:C:2021:63, točka 64 in navedena sodna praksa).
141
V obravnavani zadevi je bilo v skladu z uvodno izjavo 5 Sklepa 2023/1094 to merilo za uvrstitev na seznama uvedeno zato, da bi se povečal pritisk na vlado Ruske federacije in da bi tako preprečili tveganje izogibanja omejevalnim ukrepom. Natančneje, iz te uvodne izjave je v bistvu razvidno, da je bila potreba po uvrstitvi ožjih družinskih članov ali drugih oseb, ki imajo koristi od vodilnih poslovnežev, ki delujejo v Rusiji, na seznama utemeljena s tem, da so ti razdeljevali svoja sredstva in premoženje med ožje družinske člane in druge osebe, zlasti zato, da bi prikrili svoje premoženje, se izognili omejevalnim ukrepom in ohranili nadzor nad sredstvi, ki so jim na voljo.
142
Tako je treba pojem „korist“ v smislu drugega dela spremenjenega merila (g) razlagati ob upoštevanju ciljev, zastavljenih s tem merilom, kot so navedeni v točki 141 zgoraj, katerih namen je povečati stroške dejanj Ruske federacije, ki spodkopavajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine. Korist v smislu te določbe se tako nanaša na vsakršno korist, ne glede na njeno naravo, ki ni nujno neupravičena, mora pa biti kvantitativno in kvalitativno nezanemarljiva. Gre torej lahko za finančno ali nefinančno korist, kot je darilo, prenos sredstev ali gospodarskih virov, posredovanje za dodelitev javnih pogodb, imenovanje ali napredovanje. Poleg tega so lahko ob upoštevanju cilja preprečevanja praks izogibanja omejevalnim ukrepom, izrecno navedenega v uvodni izjavi 5 Sklepa 2023/1094, z drugim delom spremenjenega merila (g) zajete tudi koristi, ki jih vodilni poslovneži, ki delujejo v Rusiji, zagotovijo v položaju, ki bi lahko vodil do izogibanja omejevalnim ukrepom, uvedenim zoper njih.
143
Zato na eni strani tožeča stranka napačno trdi, da bi moral biti pojem „korist“ v smislu drugega dela spremenjenega merila (g) omejen le na koristi v obliki prenosa sredstev z namenom izogibanja omejevalnim ukrepom. Omejitev pojma „korist“ zgolj na prenose sredstev namreč ni razvidna iz besedila tega merila in ne bi omogočila zajetja številnih oblik, ki jih ima lahko korist. Dalje, čeprav je mogoče s položajem, ki bi lahko vodil do izogibanja, utemeljiti obstoj koristi v smislu drugega dela spremenjenega merila (g), ni nujno, da mora dokaz o takem položaju nujno predložiti Svet za namene vpisa imena osebe na sporna seznama v skladu z navedenim merilom. Na drugi strani Svet ne more trditi, da bi bilo treba drugi del spremenjenega merila (g) razlagati v smislu, podobnem tistemu, ki ga ima merilo povezane osebe iz člena 2(1), in fine, Sklepa 2014/145, kakor je bil spremenjen, ker naj bi se nanašal na osebe, povezane s skupnimi interesi. Taka razlaga bi namreč učinkovala tako, da bi bil drugemu delu spremenjenega merila (g) odvzet polni učinek, saj ne bi imelo več nobenega smisla v razmerju do merila povezane osebe, kadar se to uporabi v zvezi z osebo, vpisano na podlagi merila (g).
144
Poleg tega v nasprotju s trditvijo tožeče stranke koristi, na katere se nanaša drugi del spremenjenega merila (g), ni mogoče omejiti na koristi, ki so jih vodilni poslovneži, ki delujejo v Rusiji, ožjim družinskim članom ali drugim osebam zagotovili na datum, ki se ujema z njihovo uvrstitvijo na sporna seznama. Taka časovna omejitev koristi, ki bi jih bilo mogoče upoštevati, da se omogoči uporaba navedenega merila, namreč ni razvidna iz besedila te določbe. Poleg tega taka ozka razlaga, ki jo predlaga tožeča stranka, ne bi bila združljiva s ciljema, zaradi katerih je bilo navedeno merilo uvedeno, to je povečanjem pritiska na vlado Ruske federacije in preprečitvijo tveganja izogibanja omejevalnim ukrepom, zlasti s koristmi, ki so jih vodilni poslovneži zagotovili pred vpisom svojega imena na sporna seznama.
145
Vendar zato nič manj ne drži, da so okoliščine dodelitve koristi in čas, ki je pretekel od datuma, ko je poslovnež, ki deluje v Rusiji, zagotovil korist, do datuma vpisa imen teh poslovnežev na sporna seznama, elementi, ki jih je treba upoštevati pri presoji utemeljenosti vpisa imena osebe, ki je prejela te koristi, na navedena seznama. Vsekakor morajo korist, ki jo je oseba, katere ime je vpisano na sporna seznama v skladu z drugim delom spremenjenega merila (g), ali vsaj njene posledice v času sprejetja omejevalnih ukrepov zoper navedeno osebo še trajati.
146
Poleg tega se mora razlaga drugega dela spremenjenega merila (g) skladati z načelom pravne varnosti. Opozoriti je treba, da je bila ureditev omejevalnih ukrepov zaradi razmer v Ukrajini najprej uvedena s sprejetjem Sklepa 2014/145 kot odziv na priključitev Krima in destabilizacijo vzhoda Ukrajine konec februarja 2014, nato pa se je postopoma utrjevala, saj se je prilagajala glede na težo posegov Ruske federacije v ozemeljsko celovitost, suverenost in neodvisnost Ukrajine. Iz tega izhaja – ker so navedeni omejevalni ukrepi del nepretrganega niza odzivov Unije na politike in dejavnosti ruskih organov oblasti posebej v zvezi z Ukrajino od priključitve Krima naprej – da se Svet v skladu z drugim delom spremenjenega merila (g) ne more sklicevati na koristi, ki so jih vodilni poslovneži svojim ožjim družinskim članom ali drugim osebam zagotovili pred koncem februarja 2014 (glej po analogiji sodbo z dne 30. novembra 2016, Rotenberg/Svet, T‑720/14, EU:T:2016:689, točka 92).
147
Ob upoštevanju te razlage drugega dela spremenjenega merila (g) je treba preučiti, ali je Svet imel na voljo zadostno dejansko podlago za utemeljitev uporabe navedenega merila za tožečo stranko v aktih o ohranitvi iz septembra 2023.
148
V obravnavani zadevi je ohranitev imena tožeče stranke na spornih seznamih na eni strani utemeljena s tem, da je bilo mogoče njeno nepremično premoženje povezati z njenim očetom, na drugi strani pa z obstojem povezav med njo in družbo Ronin, ki je bila predstavljena kot upravljavec pokojninskega sklada družbe Transneft. Kljub spremembi merila za uvrstitev na seznama, uporabljenega za tožečo stranko, so razlogi za vpis enaki tistim iz aktov o ohranitvi iz marca 2023.
149
Na prvem mestu, ugotoviti je treba, da se Svet ni mogel opreti na obstoj poslovnih odnosov tožeče stranke z družbama Ronin Trust in Ronin Europe, da bi tako dokazal povezavo med njo in N. Tokarevom prek družbe Transneft (glej točke od 80 do 84 zgoraj), ter da v dokaznih spisih iz junija in julija 2023 ni predložil elementov, s katerimi bi bilo mogoče omajati to ugotovitev. Ti poslovni odnosi posledično ne morejo pomeniti koristi od N. Tokareva v smislu drugega dela spremenjenega merila (g). Iz tega izhaja, da Svet utemeljenosti aktov o ohranitvi iz septembra 2023 ne more utemeljiti s trditvami, s katerimi želi dokazati obstoj koristi, pridobljenih zaradi povezave med tožečo stranko in družbo Ronin Europe, niti s trditvami v zvezi z nadaljnjim obstojem poslovnih odnosov med njo in družbo Ronin Trust.
150
Na drugem mestu, ker je v obrazložitvi vpisa ugotovljena povezava med nepremičnim premoženjem tožeče stranke in N. Tokarevom, je treba preveriti, ali dejanska podlaga Sveta vsebuje elemente, ki kažejo na to, da bi bilo lahko to premoženje korist, pridobljena od njenega očeta, v smislu drugega dela spremenjenega merila (g).
151
Prvič, kar zadeva nepremičnino v Jūrmali v Latviji, je tožeča stranka dokazala, da od razveze zakonske zveze junija 2019 nima več deleža v družbi Dzintaru 34, ki je imetnica te nepremičnine (glej točko 88 zgoraj). Poleg tega je ta ugotovitev potrjena z listino št. 7 iz dokaznega spisa WK 1128/2023 INIT in listino št. 1 iz dokaznega spisa iz julija 2023. Posledično, ker tožeča stranka v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2023 ni več razpolagala s to nepremičnino, z njo ni mogoče utemeljiti ohranitve njenega vpisa na sporna seznama na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g).
152
Drugič, kar zadeva nepremičnine na Hrvaškem, je iz listine št. 5 dokaznega spisa iz julija 2023 razvidno, da je tožeča stranka vilo Karolina kupila leta 2009. Torej je tudi ob predpostavki, da bi bilo to nepremičnino mogoče obravnavati kot korist, ki jo je pridobila od svojega očeta, to dejstvo iz obdobja pred priključitvijo Krima februarja 2014. Zato se Svet za utemeljitev ohranitve imena tožeče stranke na spornih seznamih na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g) ni mogel opreti na dejstvo, da je imela v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2023 prek družbe Katina v lasti vilo Karolina. Kar zadeva stanovanje na Hrvaškem, vredno približno 700.000 EUR, ki ga je imela tožeča stranka v lasti prek družbe TGA, je treba ugotoviti, da v dokazih ni naveden datum nakupa tega premoženja niti ne vsebujejo nobene informacije, s katero bi bilo mogoče ugotoviti, da bi lahko pomenilo korist, pridobljeno od očeta. Tako zgolj z dejstvom, da ima tožeča stranka v lasti to drugo nepremičnino na Hrvaškem, ni mogoče utemeljiti ohranitve njenega imena na spornih seznamih na podlagi merila za uvrstitev nanju, uporabljenega v zvezi z njo.
153
Kar zadeva hotelski kompleks v vrednosti več milijard USD, ki naj bi ga družina Tokarev kupila na Hrvaškem, z elementi iz dokaznih spisov iz junija in julija 2023 ni mogoče preseči negotovosti kot posledice nenatančnosti listin iz prvotnega dokaznega spisa in spisa WK 1128/2023 INIT (glej točke 90 in 119 zgoraj). Ugotoviti je namreč treba, da listina št. 4 iz dokaznega spisa iz junija 2023 ter listine št. 2, 4, 6 in 7 iz dokaznega spisa iz julija 2023 ne vsebujejo dodatnih informacij v primerjavi s tistimi iz prvotnega dokaznega spisa in članka iz časopisa Moscow Post, objavljenega leta 2016 (priloga D.1). Drži sicer, da listina št. 4 iz dokaznega spisa iz junija 2023 ter listini št. 2 in 4 iz dokaznega spisa iz julija 2023 potrjujejo, da je tožeča stranka leta 2005 prejela prihodke od družbe, poimenovane Caprice-Stell, ki je bila posredno imetnica deležev v hotelirski družbi, ki je bila predstavljena kot lastnica hotelskega kompleksa na Hrvaškem. Vendar je treba tudi ob predpostavki, da bi bilo mogoče dejstvo, da je tožeča stranka prejela prihodke od družbe Caprice-Stell, obravnavati kot dokaz o nakupu hotelskega kompleksa, ugotoviti, da so se ta dejstva zgodila v oddaljeni preteklosti, to je pred priključitvijo Krima februarja 2014. V preostalem ni iz nobene od listin v dokaznih spisih razvidno, da bi tožeča stranka prejela plačilo družbe Caprice-Stell po letu 2005, niti ni v njih navedeno, da bi imela neposredno ali posredno v lasti hotelski kompleks na Hrvaškem v času sprejetja aktov iz septembra 2023. Nasprotno, iz listine št. 5 iz dokaznega spisa iz julija 2023 je razvidno, da je bila marca 2023 tožeča stranka na Hrvaškem zgolj lastnica vile Karolina, ki jo je imela v lasti prek družbe Katina, in stanovanja, vrednega približno 700.000 EUR, ki ga je imela v lasti prek družbe TGA. Iz tega sledi, da Svet ni mogel z domnevnim dejstvom, da naj bi tožeča stranka kupila hotelski kompleks na Hrvaškem, utemeljiti ohranitve njenega imena na spornih seznamih na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g).
154
Tretjič, kar zadeva nepremičnine v Moskvi, je treba spomniti, da s povezavami med družbami skupine RPA in družbo Ronin Trust ni mogoče dokazati povezave med tožečo stranko in njenim očetom. Zato tudi ob predpostavki, da obstaja povezava med družbo Ronin Trust in družbo Ostoženka 19, prek katere ima tožeča stranka v lasti zgodovinsko hišo, navedeno v točki 87 zgoraj, tega dejstva ne bi bilo mogoče upoštevati kot dokaz, da je ta nepremičnina korist, ki jo je pridobila od N. Tokareva po priključitvi Krima februarja 2014. Svet prav tako ni navedel nobenega elementa v podporo trditvi, da je taka korist stanovanje na Brusovi ulici. Poleg tega je treba ugotoviti, da dokazni spisi ne vsebujejo dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, s katerimi bi bilo mogoče dokazati obstoj povezav med katero od teh nepremičnin, družbo Transneft ali N. Tokarevom, ki bi lahko kazale na to, da ena od njih pomeni korist, ki jo je tožeča stranka imela od svojega očeta, v smislu drugega dela spremenjenega merila (g).
155
Četrtič, Svet se za ugotovitev, da ima tožeča stranka korist od svojega očeta na nepremičninskem področju, ne more opreti na dejstvo, da je imela v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2023 v lasti deleže v nepremičninskem kompleksu Gelendzhik Resort Meridian. Ker ta nepremičnina ni navedena med nepremičninami, vključenimi v obrazložitev vpisa v aktih o ohranitvi iz septembra 2023, namreč ni dopustno, da bi Svet utemeljenost navedenih aktov upravičil z dejstvom, da ima tožeča stranka v lasti deleže v tej nepremičnini, sicer bi priznali nadomestitev obrazložitve. Vsekakor je treba ugotoviti, da Svet ni dokazal, da je mogoče to nepremičnino, ki jo ima v lasti tožeča stranka med drugim skupaj s Stanislavom Čemezovom, povezati z N. Tokarevom.
156
Tožeča stranka tako ob upoštevanju navedenega upravičeno trdi, da dejanska podlaga Sveta ni zadostovala kot dokaz, da je bila ob sprejetju aktov o ohranitvi iz septembra 2023 katera od nepremičnin iz njenega nepremičnega premoženja korist, ki jo je pridobila od N. Tokareva, v smislu drugega dela spremenjenega merila (g).
157
Trditve Sveta ne morejo omajati te ugotovitve.
158
Prvič, kar zadeva trditev v zvezi s tem, da so bili posli tožeče stranke povezani z njenim očetom, ko je imela v lasti družbo Irvin 2, saj je N. Tokarev, kot je razvidno iz listin št. 3 in 5 iz dokaznega spisa iz junija 2023, izvajal pritisk na ministrico za zdravje, da bi pogodbe sklenila s to družbo, je treba ugotoviti, da se je to dejstvo nanašalo na farmacevtski sektor, ne pa na nepremično premoženje tožeče stranke. Ob upoštevanju besedila obrazložitve vpisa, v katerem je navedeno zgolj nepremično premoženje tožeče stranke, pa se Svet ne more sklicevati na korist, ki jo je pridobila tožeča stranka, ki ni nikakor povezana s tem premoženjem. Vsekakor je treba ugotoviti, da se je zadevno dejstvo zgodilo v oddaljeni preteklosti, pred priključitvijo Krima.
159
Drugič, kar zadeva dejstvo, ki izhaja iz listine št. 7 iz dokaznega spisa iz julija 2023, v skladu s katerim je imel nekdanji mož tožeče stranke koristi od družb, ki so sklenile pogodbe z družbo Transneft, med drugim po priključitvi Krima, sicer drži, da bi bilo tak element mogoče upoštevati kot dokaz obstoja sheme družinskega upravljanja poslov, s katero je tožeča stranka lahko povečala svoje bogastvo v ustreznem obdobju za namene presoje obstoja take koristi v smislu drugega dela spremenjenega merila (g). Vendar pa je treba ugotoviti, da čeprav je v obrazložitvi vpisa kot korist v smislu navedenega merila opredeljeno nepremično premoženje tožeče stranke, Svet ni navedel ničesar, s čimer bi bilo mogoče utemeljiti povezavo med pogodbami družbe Transneft, od katerih naj bi imel posredne koristi nekdanji mož tožeče stranke, in morebitnim povečanjem njenega nepremičnega premoženja. Kot je poleg tega razvidno iz točke 154 zgoraj, elementi iz dokaznih spisov ne vsebujejo dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti tako povezavo.
160
Tretjič, Svet se v podporo trditvam v zvezi z družinskim upravljanjem poslov ne more opreti na informacije iz listine št. 4 iz dokaznega spisa iz junija 2023 in iz listine št. 2 iz dokaznega spisa iz julija 2023. V teh listinah, katerih vsebina je precej podobna, je namreč ugotovljen pretekli poslovni odnos med tožečo stranko in enim od njenih nekdanjih družbenikov v družbi, poimenovani Région-Finance. Vendar je treba ugotoviti, da s tema listinama ni mogoče dokazati vpletenosti N. Tokareva v ta poslovni odnos. Kot poleg tega upravičeno navaja tožeča stranka, navedenih dejstev ni mogoče navezati na obrazložitev vpisa. Kar zadeva listino št. 2 iz dokaznega spisa iz junija 2023, se Svet nanjo sklicuje, da bi izpostavil shemo družinskega upravljanja, ki naj bi se nanašala na nepremičninski kompleks Gelendzhik Resort Meridian. Vendar je treba ugotoviti, da je v tej listini zgolj navedeno, da ima tožeča stranka v lasti deleže v tem kompleksu skupaj s Stanislavom Čemezovom, in z njo ni mogoče dokazati kakršne koli povezave med navedenim kompleksom in N. Tokarevom. Kar zadeva listino št. 6 iz dokaznega spisa iz julija 2023, je treba ugotoviti, da ne vsebuje dodatnih informacij v primerjavi z drugimi listinami iz dokaznih spisov v zvezi s hotelskim kompleksom na Hrvaškem ali kompleksom Gelendzhik Resort Meridian, ki bi omogočile ugotovitev obstoja koristi, pridobljene od N. Tokareva. Prav tako se Svet iz istih razlogov, kot so bili navedeni zgoraj, pri dokazovanju povezave tožeče stranke s svojim očetom ne more sklicevati na poslovni odnos, ki ga je imela s svojim nekdanjim družbenikom v družbi Région-Finance.
161
Četrtič, Svet se za utemeljitev vpisa imena tožeče stranke na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g) ne more sklicevati na kontekst, za katerega je značilen nepotizem, niti se opreti zgolj na to, da je bila tožeča stranka v času sprejetja aktov o ohranitvi iz septembra 2023 uspešna poslovna ženska z velikim nepremičnim premoženjem. Ker namreč iz obrazložitve vpisa v bistvu izhaja, da je nepremično premoženje tožeče stranke korist, ki jo ima od N. Tokareva, bi moral Svet dokazati, da je njen oče prispeval k povečanju tega nepremičnega premoženja po priključitvi Krima februarja 2014. Vendar iz zgornjih preudarkov izhaja, da Svet ni navedel vrste dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki bi omogočali ugotovitev takega povečanja nepremičnega premoženja tožeče stranke. Poleg tega je treba ugotoviti, da Svet ni dokazal niti, da je N. Tokarev pripomogel k precejšnjemu povečanju premoženja tožeče stranke, ki ni nepremično premoženje, po priključitvi Krima.
162
Iz tega sledi, da je treba tožbenemu razlogu, s katerim se zatrjuje napaka pri presoji, v delu, v katerem se z njim izpodbijata akta o ohranitvi iz septembra 2023, ugoditi.
163
Zato je treba ob upoštevanju vsega zgoraj navedenega in ne da bi bilo treba preučiti druge tožbene razloge, vključno z ugovorom nedopustnosti, ki se nanaša na drugi del spremenjenega merila (g), izpodbijane akte razglasiti za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko.
2.
Učinki razglasitve ničnosti izpodbijanih aktov
164
Svet je v okviru drugega predloga predlagal, naj Splošno sodišče, če bi izpodbijane akte razglasilo za nične v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko, odredi ohranitev učinkov sklepov 2022/1530, 2023/572 in 2023/1767 v zvezi s tožečo stranko, dokler ne začne učinkovati razglasitev delne ničnosti izvedbenih uredb 2022/1529, 2023/571 in 2023/1765.
165
V zvezi s tem je treba spomniti, da je Svet s sklepi 2022/1530, 2023/572 in 2023/1767 posodobil seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz Priloge I k Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen, tako da je na njem ohranil ime tožeče stranke, in sicer do 15. marca 2024.
166
Vendar je Svet s Sklepom (SZVP) 2024/847 z dne 12. marca 2024 o spremembi Sklepa 2014/145 (UL L, 2024/847) posodobil seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Priloge I k Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen, tako da je ime tožeče stranke ohranil na seznamu do 15. septembra 2024.
167
Posledično, čeprav razglasitev ničnosti sklepov 2022/1530, 2023/572 in 2023/1767 v delu, v katerem se nanašajo na tožečo stranko, pomeni razglasitev ničnosti ohranitve njenega imena na seznamu iz Priloge I k Sklepu 2014/145, kakor je bil spremenjen, za obdobje od 15. septembra 2022 do 15. marca 2024, pa taka razglasitev ničnosti ne zajema Sklepa 2024/847, na katerega se ta tožba ne nanaša.
168
Ker za tožečo stranko zdaj veljajo novi omejevalni ukrepi, je podredni predlog Sveta v zvezi s časovnimi učinki razglasitve delne ničnosti sklepov 2022/1530, 2023/572 in 2023/1767 postal brezpredmeten.
B. Odškodninski zahtevek
169
Tožeča stranka trdi, da ji je podaljšanje omejevalnih ukrepov v zvezi z njo z aktoma o ohranitvi iz septembra 2022 povzročilo nepremoženjsko škodo. Meni, da sta ji navedena akta povzročila sramoto in nezaupanje do nje. Po njenih navedbah je poseg v njen ugled še toliko večji, ker ima družbene odnose v državah članicah, zlasti na Hrvaškem in Cipru. Ker naj bi se o vpisu njenega imena na sporna seznama veliko poročalo in naj bi bil pogosta tema v medijih, meni, da z razglasitvijo ničnosti izpodbijanih aktov ni mogoče povrniti škode, ki jo je utrpela. Poleg tega tožeča stranka v stališčih o intervencijski vlogi Komisije še trdi, da poseg v njen ugled izhaja tudi iz odvzema njenega ciprskega državljanstva po vpisu njenega imena na sporna seznama.
170
Svet ob podpori Komisije prereka te trditve.
171
Iz sodne prakse izhaja, da mora biti za nastanek nepogodbene odgovornosti Unije izpolnjenih več pogojev, in sicer mora obstajati dovolj resna kršitev pravnega pravila, katerega namen je podeliti pravice posameznikom, škoda mora biti dejanska, med kršitvijo obveznosti, ki je naložena avtorju akta, in škodo, ki je nastala oškodovancu, pa mora obstajati vzročna zveza (glej v tem smislu sodbo z dne 19. aprila 2012, Artegodan/Komisija, C‑221/10 P, EU:C:2012:216, točka 80 in navedena sodna praksa).
172
V skladu z ustaljeno sodno prakso so pogoji za nastanek nepogodbene odgovornosti Unije v smislu člena 340, drugi odstavek, PDEU kumulativni (glej v tem smislu sodbo z dne 7. decembra 2010, Fahas/Svet, T‑49/07, EU:T:2010:499, točka 93, in sklep z dne 17. februarja 2012, Dagher/Svet, T‑218/11, neobjavljen, EU:T:2012:82, točka 34). Iz tega sledi, da če eden od navedenih pogojev ni izpolnjen, je treba tožbo zavrniti v celoti, ne da bi bilo treba obravnavati druge pogoje (glej v tem smislu sodbi z dne 9. septembra 1999, Lucaccioni/Komisija, C‑257/98 P, EU:C:1999:402, točka 14, in z dne 26. oktobra 2011, Dufour/ECB, T‑436/09, EU:T:2011:634, točka 193).
173
Iz ustaljene sodne prakse je razvidno, da v okviru na primer tožbe za razglasitev ničnosti ugotovitev nezakonitosti pravnega akta Unije – pa naj bo to še tako obžalovanja vredna – ne zadostuje, da bi se štelo, da zato avtomatično nastane nepogodbena odgovornost Unije, povezana z nezakonitostjo ravnanja ene od njenih institucij. Da bi se štelo, da je ta pogoj izpolnjen, je s sodno prakso namreč zahtevano, da tožeča stranka dokaže, da zadevna institucija ni zgolj ravnala nezakonito, ampak je dovolj resno kršila pravno pravilo, s katerim so posameznikom podeljene pravice (sodbi z dne 5. junija 2019, Bank Saderat/Svet, T‑433/15, neobjavljena, EU:T:2019:374, točka 48, in z dne 7. julija 2021, HTTS/Svet, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, točka 53).
174
Zahteva po tem, da gre za dovolj resno kršitev pravila prava Unije, izhaja iz potrebe po tehtanju med varstvom posameznikov pred nezakonitimi ravnanji institucij na eni strani in diskrecijsko pravico, ki mora biti priznana tem institucijam, da njihovo ukrepanje ne bi bilo onemogočeno, na drugi strani. To tehtanje je še toliko pomembnejše na področju omejevalnih ukrepov, na katerem je zaradi ovir, s katerimi se srečuje Svet v smislu razpoložljivosti informacij, presoja, ki jo mora opraviti, pogosto posebno težka (sodbi z dne 10. septembra 2019, HTTS/Svet, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, točka 34, in z dne 7. julija 2021, Bateni/Svet, T‑455/17, EU:T:2021:411, točka 90).
175
Poleg tega je dokaz dovolj resne kršitve zlasti na področju omejevalnih ukrepov namenjen temu, da naloge, ki jo mora zadevna institucija izpolniti v splošnem interesu Unije in njenih držav članic, ne ovira tveganje, da bo ta institucija nazadnje pozvana k povrnitvi škode, ki bi jo lahko utrpele osebe, na katere bi se lahko nanašali njeni akti, pri čemer pa ti posamezniki ne smejo nositi premoženjskega ali nepremoženjskega bremena očitnih in neopravičljivih kršitev obveznosti zadevne institucije (sodbi z dne 5. junija 2019, Bank Saderat/Svet, T‑433/15, neobjavljena, EU:T:2019:374, točka 49, in z dne 7. julija 2021, HTTS/Svet, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, točka 54).
176
S širšim ciljem ohranjanja miru in mednarodne varnosti v skladu s cilji zunanjega delovanja Unije iz člena 21 PEU so namreč utemeljene negativne, celo zelo negativne posledice, ki za nekatere gospodarske subjekte izhajajo iz sklepov o izvajanju aktov, ki jih je sprejela Unija za uresničevanje tega temeljnega cilja (sodbi z dne 5. junija 2019, Bank Saderat/Svet, T‑433/15, neobjavljena, EU:T:2019:374, točka 50, in z dne 7. julija 2021, HTTS/Svet, T‑692/15 RENV, EU:T:2021:410, točka 55).
177
Kar zadeva pogoj glede resničnosti škode, je v skladu s sodno prakso Unija odgovorna le, če je tožeči stranki resnično nastala dejanska in gotova škoda. Tožeča stranka mora predložiti prepričljive dokaze za obstoj in obseg škode, ki jo uveljavlja (glej v tem smislu sodbo z dne 30. maja 2017, Safa Nicu Sepahan/Svet, C‑45/15 P, EU:C:2017:402, točki 61 in 62 ter navedena sodna praksa).
178
Nazadnje, opozoriti je treba, da sodišče Unije obstoja resnične in gotove škode ne more obravnavati abstraktno, temveč mora o njem presoditi glede na konkretne dejanske okoliščine, lastne vsaki zadevi, ki mu je predložena v obravnavo (glej sodbo z dne 30. maja 2017, Safa Nicu Sepahan/Svet, C‑45/15 P, EU:C:2017:402, točka 79 in navedena sodna praksa).
179
V obravnavani zadevi je treba v zvezi s posegom v ugled tožeče stranke ugotoviti, da te trditve niso podkrepljene. Tožeča stranka namreč zgolj trdi, da sta ji navedena akta povzročila sramoto in nezaupanje do nje, ne da bi v podporo tej trditvi predložila kakršen koli dokaz. Poleg tega ni predložila niti nobenega dokaza o obstoju družbenih odnosov na Hrvaškem ali Cipru. Prav tako ni z dokazi podprla tega, da je bil vpis njenega imena zelo medijsko odmeven.
180
Dalje, kar zadeva trditev v zvezi s posegom v njen ugled zaradi odvzema ciprskega državljanstva, je treba – ne da bi bilo treba odločiti o dopustnosti te trditve, ki je bila prvič navedena v stališčih tožeče stranke o intervencijski vlogi Komisije – ugotoviti, da je ta škoda posledica akta, ki so ga sprejeli nacionalni organi, in ne akta, ki so ga sprejele institucije Unije, zato na tej podlagi ni mogoče uveljavljati nepogodbene odgovornosti teh institucij. Te ugotovitve ne spremeni okoliščina, da je bil odvzem ciprskega državljanstva posledica sprejetja omejevalnih ukrepov zoper tožečo stranko. Institucije Unije namreč ne morejo nositi nepogodbene odgovornosti za pravne akte, ki jih sprejmejo države članice po vpisu imena osebe na sporna seznama.
181
K temu je treba dodati, da tožeča stranka ni predložila nobenega dokaza, ki bi utemeljeval znesek 1.000.000 EUR, ki ga je zahtevala kot povračilo za svojo domnevno nepremoženjsko škodo, čeprav bi to v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah 177 in 178 zgoraj, morala storiti.
182
Glede na zgoraj navedeno je treba ugotoviti, da pogoj v zvezi z resničnostjo škode v obravnavani zadevi ni izpolnjen.
183
Vsekakor je treba opozoriti, da ugotovitev nezakonitosti omejevalnih ukrepov, sprejetih zoper osebo ali subjekt, lahko pomeni obliko nadomestila za nepremoženjsko škodo, ki je nastala zadevni osebi ali subjektu (glej v tem smislu sodbo z dne 28. maja 2013, Abdulrahim/Svet in Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, točka 72).
184
Ob upoštevanju zgornjih preudarkov je treba odškodninski zahtevek, ki se nanaša na akta o ohranitvi iz septembra 2022, zavrniti, saj resničnost in obseg zatrjevane škode nista pravno zadostno dokazana.
V. Stroški
185
V skladu s členom 134(1) Poslovnika Splošnega sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
186
Poleg tega v skladu s členom 138(1) Poslovnika države članice in institucije, ki so intervenirale v postopku, nosijo svoje stroške.
187
Ker v obravnavani zadevi Svet v bistvenem ni uspel, se mu v skladu s predlogi tožeče stranke naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške tožeče stranke. Komisija nosi svoje stroške.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (prvi razširjeni senat)
razsodilo:
1.
Sklep Sveta (SZVP) 2022/1530 z dne 14. septembra 2022 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2022/1529 z dne 14. septembra 2022 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, Sklep Sveta (SZVP) 2023/572 z dne 13. marca 2023 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z ukrepi, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2023/571 z dne 13. marca 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, Sklep Sveta (SZVP) 2023/1767 z dne 13. septembra 2023 o spremembi Sklepa 2014/145/SZVP o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine, Izvedbena uredba Sveta (EU) 2023/1765 z dne 13. septembra 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 269/2014 o omejevalnih ukrepih v zvezi z dejanji, ki spodkopavajo ali ogrožajo ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine se razglasijo za nične v delu, v katerem je bilo z njimi ime Maje Tokareve ohranjeno na seznamu oseb, subjektov ali organov, za katere veljajo ti omejevalni ukrepi.
2.
Odškodninski zahtevek M. Tokareve se zavrne.
3.
Svet Evropske unije nosi svoje stroške in stroške M. Tokareve.
4.
Evropska komisija nosi svoje stroške.
Spielmann
Mastroianni
Brkan
Gâlea
Kalėda
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 11. septembra 2024.
Podpisi
Kazalo
I. Dejansko stanje
II. Dejstva, ki so nastala po vložitvi tožbe
III. Predlogi strank
IV. Pravo
A. Predlog za razglasitev ničnosti izpodbijanih aktov
1. Drugi tožbeni razlog: napačna uporaba prava in očitne napake pri presoji
a) Uvodne ugotovitve
b) Napačna uporaba prava, ki temelji na vpisu tožeče stranke kot osebe, povezane s Stanislavom Čemezovom
c) Napaka pri presoji, ker je bila tožeča stranka vpisana kot oseba, povezana s svojim očetom
1) Akta o ohranitvi iz septembra 2022
i) Zanesljivost elementov prvotnega dokaznega spisa
ii) Priloga B.5 k odgovoru na tožbo
iii) Utemeljenost ohranitve vpisa tožeče stranke kot osebe, povezane s svojim očetom
2) Akta o ohranitvi iz marca 2023
i) Zanesljivost dokazov
ii) Utemeljenost ohranitve vpisa tožeče stranke kot osebe, povezane s svojim očetom
d) Uporaba drugega dela spremenjenega merila (g) za tožečo stranko
1) Zanesljivost dokazov
2) Utemeljenost ohranitve imena tožeče stranke na podlagi drugega dela spremenjenega merila (g)
2. Učinki razglasitve ničnosti izpodbijanih aktov
B. Odškodninski zahtevek
V. Stroški
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.