62024TO0319_RES
T‑319/24. sz. ügy
Meta Platforms Ireland Ltd
kontra
Európai Adatvédelmi Testület
A Törvényszék végzése (tizedik tanács), 2025. április 29.
„Megsemmisítés iránti kereset – A személyes adatok védelme – Az Európai Adatvédelmi Testület véleménye a nagy online platformok által alkalmazott »hozzájárulást vagy díjfizetést megkövetelő« modellek keretében adott hozzájárulás érvényességéről – Az (EU) 2016/679 rendelet 64. cikkének (2) bekezdése – Keresettel nem megtámadható aktus – Elfogadhatatlanság – Felelősség – Kár – Okozati összefüggés – Nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset”
Megsemmisítés iránti kereset – Keresettel megtámadható aktusok – Fogalom – Kötelező joghatásokat kiváltó aktusok – Az Európai Adatvédelmi Testület véleménye a nagy online platformok által alkalmazott »hozzájárulást vagy díjfizetést megkövetelő« modellek keretében a felhasználók által adott hozzájárulás érvényességéről – Kizártság – Elfogadhatatlanság
(EUMSZ 263. cikk)
(lásd: 19–42. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Kár – Okozati összefüggés – Valamelyik feltétel hiánya – A kártérítési kereset egészének elutasítása
(EUMSZ 268. cikk és EUMSZ 340. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 47–58. pont)
Összefoglalás
Végzésében a Törvényszék mint elfogadhatatlant elutasítja a Meta Platforms Ireland Ltd (a továbbiakban: Meta) által benyújtott megsemmisítés iránti keresetet, (
1
) amelynek tárgyát az Európai Adatvédelmi Testületnek (a továbbiakban: EDPB) a nagy online platformok által alkalmazott „hozzájárulást vagy díjfizetést megkövetelő” modellek keretében adott hozzájárulás érvényességére vonatkozó 8/2024. sz. véleménye képezi. Megállapítja, hogy e vélemény, amelyet az általános adatvédelmi rendelet (
2
) alapján fogadtak el, nem képezheti ilyen jogorvoslat tárgyát, mivel nem vált ki harmadik személyekkel szemben kötelező joghatásokat. Egyébiránt a Törvényszék mint jogilag nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja az ugyanezen vélemény miatt a Meta által állítólagosan elszenvedett kár megtérítése érdekében az utóbbi által az Európai Unió szerződésen kívüli felelősségének megállapítása iránt benyújtott keresetet. (
3
)
2024. április 17‑én az EDPB három nemzeti adatvédelmi felügyeleti hatóság kérelmére elfogadta a 8/2024. sz. véleményt. E hatóságok arra kívántak választ kapni, hogy milyen körülmények és feltételek mellett felelhetnek meg a GDPR értelmében vett érvényes hozzájárulás követelményének a „nagy online platformok” (
4
) által alkalmazott azon modellek, amelyek a felhasználók részére választást kínálnak egyrészt a viselkedésalapú hirdetési célból történő személyesadat‑kezeléshez való hozzájárulás, másrészt a szolgáltatás e célból történő személyesadat‑kezelés nélkül történő igénybevételéért való díjfizetés között (a továbbiakban: „hozzájárulást vagy díjfizetést megkövetelő” modellek).
A 8/2024. sz. véleményben az EDPB többek között pontosítja, hogy ahhoz, hogy a felhasználóktól a személyes adataik viselkedésalapú hirdetés céljából történő kezeléséhez kért hozzájárulás érvényes legyen, annak szabadnak, konkrétnak, tájékoztatáson alapulónak és egyértelműnek kell lennie, és olyan adatkezelésekre kell vonatkoznia, amelyeket a szükségesség, az arányosság, a célhoz kötöttség, az adattakarékosság és a méltányosság elvével összhangban végeznek. E szervezet szerint az a körülmény, hogy a nagy online platformok kínálnak‑e, vagy sem, egy további, ingyenes és viselkedésalapú hirdetés nélküli lehetőséget is, amely például korlátozott számú személyes adat kezelésével járó (vagy személyes adatok kezelésével nem járó) hirdetést foglal magában, jelentős hatással lehet e hozzájárulás érvényességének értékelésére. A szolgáltatás fizetős változatáért követelt díjazást illetően az EDPB rámutat, hogy az összeg nem akadályozhatja az érintetteket a szabad választásban, és abban, hogy megtagadják a hozzájárulásuk megadását.
Ebben az összefüggésben a Meta egyrészt a 8/2024. sz. vélemény megsemmisítését, másrészt pedig az e vélemény miatt általa elszenvedett kár megtérítését kéri.
A Törvényszék álláspontja
Először is a Törvényszék emlékeztet arra, hogy az EUMSZ 263. cikken alapuló megsemmisítés iránti keresettel lehet élni az uniós intézmények, szervek vagy hivatalok által hozott valamennyi olyan jogi aktussal szemben – függetlenül azok jellegétől vagy formájától –, amelyek kötelező joghatások kiváltására irányulnak.
A jelen ügyben a 8/2024. sz. véleményt illetően a Törvényszék úgy véli, hogy annak tartalma nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy az önmagában kötelező joghatások kiváltására irányul. E jogi aktus ugyanis a GDPR‑ban a hozzájárulás érvényességére vonatkozóan meghatározott szabályok alapján a nagy online platformok „hozzájárulást vagy díjfizetést megkövetelő” modelljeinek elemzését tartalmazza. A 8/2024. sz. véleményben az EDPB arra a helyzetre összpontosít, amikor egy ilyen platform a viselkedésalapú hirdetési célból történő személyesadat‑kezeléshez való hozzájárulás mellett nem kínál a felhasználónak más ingyenes választási lehetőséget. Az esetek többségében ez a helyzet az ilyen hozzájárulás érvénytelenségét eredményezheti. Ez az értékelés több tényezőtől függ, többek között attól, hogy a szóban forgó szolgáltatás fontos‑e a felhasználók társadalmi vagy szakmai életében, vagy sem, valamint a fizetős alternatíva költségétől. Úgy tűnik továbbá, hogy a 8/2024. sz. vélemény olyan kifejezéseket tartalmazó szövegrészei, mint a „kell” vagy „nem szabad”, látszólag inkább azon megoldások alapos átgondolására hívnak fel, amelyeket az egyes online platformok kínálhatnak a felhasználóknak, ahelyett hogy a „hozzájárulást vagy díjfizetést” megkövetelő modellt általános jelleggel elítélnék.
A Törvényszék azt is hangsúlyozza, hogy a GDPR nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely arra kötelezné a felügyeleti hatóságokat, hogy „a lehető legnagyobb mértékben vegyék figyelembe” az EDPB olyan általános kérdésekre vonatkozó véleményeit (
5
), mint a 8/2024. sz. vélemény. Ezzel szemben ilyen kötelezettség (
6
) vonatkozik a felügyeleti hatóságok konkrét határozattervezeteinek bizonyos típusaival kapcsolatos véleményekre (
7
), amelyeket e hatóságoknak az e határozatok elfogadására irányuló eljárás során közölniük kell az EDPB‑vel. Ha az érintett felügyeleti hatóságnak nem áll szándékában részben vagy teljes mértékben követni az ilyen véleményt, erről értesítenie kell az EDPB elnökét, ami elindítja az EDPB kötelező erejű döntésének elfogadására irányuló eljárást. (
8
) Ilyen rendszer nincs előírva az EDPB által olyan általános kérdésekre vonatkozóan elfogadott véleményeket illetően, mint a 8/2024 vélemény is, azok tehát olyan vélemények, amelyekhez semmilyen különös jogerő nem kapcsolódik. E vélemények ugyanis nem minősülnek önmagukban kötelező erejű jogi aktusoknak, mivel az azokban foglalt iránymutatások az EDPB hatásköreire tekintettel adott esetben csak az EDPB későbbi kötelező erejű határozatában jelenhetnek meg a felügyeleti hatóságok számára kötelező utasításokként. A fentiekre tekintettel a Törvényszék megállapítja, hogy a 8/2024 vélemény nem vált ki kötelező joghatásokat harmadik személyekre és különösen a Metára nézve.
Egyrészt ugyanis, még ha a Meta a 8/2024. sz. vélemény tárgyát képező helyzetben is van, az esetének az illetékes felügyeleti hatóságok általi teljes körű elemzése hiányában e vélemény nem válthat ki vele szemben kötelező joghatásokat. Másrészt az EDPB által az illetékes felügyeleti hatóságokhoz intézett későbbi kötelező erejű döntés lehetősége, amely a Meta által alkalmazott, „hozzájárulást vagy díjfizetést megkövetelő” modellt vizsgálja, amely részben vagy egészben átveszi a 8/2024. sz. véleményben ismertetett elemzési kritériumokat, nem elegendő annak megállapításához, hogy ez utóbbi eleve kötelező erejű. Következésképpen a Törvényszék megállapítja, hogy e vélemény nem minősül a Meta által megtámadható jogi aktusnak.
Ez a következtetés nem minősül a Meta hatékony bírói jogvédelemhez való joga (
9
) megsértésének, mivel a 8/2024. sz. vélemény nem vált ki vele szemben kötelező joghatásokat. Az abban szereplő megfontolások csak akkor érinthetik közvetlenül a Metát, ha azokat a felügyeleti hatóság vagy valamely tagállam bíróságának, illetve az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló megállapodásban más részes államának határozata tartalmazza. Ha ez az eset áll fenn, e határozatokat a hatékony bírói jogvédelem követelményeinek megfelelő bíróság értékelheti vagy értékelte.
Az említett következtetést az ezen aktusnak az EGT‑megállapodásban részes, az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező államok bíróságai és az Unió tagállamainak bíróságai általi értékelése közötti esetleges eltérés sem kérdőjelezheti meg. Ez az eshetőség ugyanis az EGT‑megállapodásban elfogadott, a tagállamokra alkalmazandó felügyelet pillérén és az említett megállapodásban részes többi államra alkalmazandó bírósági felülvizsgálat pillérén alapuló rendszerből következik. Ez utóbbiakat illetően az EGT‑megállapodás és az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) államai közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás (
10
) többek között kimondja, hogy ezen államok bírósága az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) Bíróságához fordulhat annak érdekében, hogy véleményt kérjen e szabályok értelmezéséről, tehát többek között a GDPR értelmezéséről. Az EFTA‑Bíróság tehát kimondhatja, hogy mennyiben véli úgy, hogy a 8/2024. sz. véleményben szereplő megfontolások megfelelnek az említett rendeletnek. Ami az uniós tagállamokat illeti, ezen államok valamely bírósága a Bírósághoz fordulhat e vélemény érvényességének értékelése érdekében.
Másodszor, a Törvényszék elutasítja a Meta azon kárnak az Unió szerződésen kívüli felelőssége címén történő megtérítése iránti kérelmét, amelyet a 8/2024. sz. vélemény miatt szenvedett el.
A Törvényszék, miután felidézte e felelősség megállapításának három együttes feltételét, rámutat, hogy a tényleges és biztos kár fennállására vonatkozó feltétel nem teljesül. A Meta által hivatkozott kárt illetően, amely a reklámbevételek és az előfizetésekből származó bevételek csökkenésében áll, és amely a Meta szerint a 8/2024. sz. véleményben állítólag előírt azon „követelményből” ered, hogy a felhasználók számára ingyenes választási lehetőséget kell kínálni az egyrészt a viselkedésalapú hirdetésekhez való hozzájárulás, másrészt pedig az érintett szolgáltatás ilyen típusú hirdetések nélküli igénybevételéért való díjfizetés közötti választáson felül, a Törvényszék megállapítja, hogy az e vélemény téves értelmezésén alapul. A szóban forgó vélemény ugyanis lényegében csak arra irányul, hogy a GDPR‑ban foglalt, a hozzájárulás érvényességére vonatkozó szabályokra tekintettel a nagy online platformok „hozzájárulást vagy díjfizetést megkövetelő” modelljeinek tesztjét elvégezze, és nem irányul kötelező joghatások kiváltására. Másrészt a Meta által hivatkozott kár jövőbeli és bizonytalan eseményeken alapul, mivel az a tény, hogy az ír adatvédelmi hatóság úgy dönt, hogy saját kezdeményezésére alkalmazza ezen elemzési szempontokat, vagy hogy az EDPB e területen kötelező erejű döntést fogad el, csupán eshetőségek.
Ami a teljesség kedvéért az okozati összefüggésre vonatkozó feltételt illeti, a Törvényszék megjegyzi, hogy nem állapítható meg kellően közvetlen okozati összefüggés a 8/2024. sz. vélemény és a Meta által hivatkozott kár között. Kötelező joghatások hiányában ugyanis e vélemény nem lehet kellően közvetlen oka annak az esetleges jövedelemcsökkenésnek, amelyre a Meta hivatkozik. Az ilyen kár közvetlenül a felperes szándékos magatartásából vagy a vele szemben esetlegesen meghozott döntésekből eredhet, amelyek arra késztetik, hogy a felhasználóknak ingyenes választási lehetőséget kínáljon azon a döntésen felül, hogy hozzájárulnak a viselkedésalapú hirdetéshez, vagy az érintett szolgáltatás ilyen típusú hirdetés igénybevétele nélkül történő igénybevételéért díjat fizetnek.
(
1
)	EUMSZ 263. cikk.
(
2
)	A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27‑i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.; HL 2021. L 74., 35. o.; a továbbiakban: GDPR) 64. cikkének (2) bekezdése.
(
3
)	Az EUMSZ 268. cikken és az EUMSZ 340. cikk második bekezdésén alapuló kereset.
(
4
)	A digitális szolgáltatások egységes piacáról és a 2000/31/EK irányelv módosításáról szóló, 2022. október 19‑i (EU) 2022/2065 európai parlamenti és tanácsi rendelet (digitális szolgáltatásokról szóló rendelet) (HL 2022. L 277., 1. o.; helyesbítés: HL 2023. L 3., 20. o.). E rendelet 3. cikkének i) pontja meghatározza az „online platform” fogalmát, míg ugyanezen rendelet 33. cikkének (1) bekezdése meghatározza az „online óriásplatform” fogalmát.
(
5
)	A GDPR 64. cikkének (2) bekezdésén alapuló vélemények.
(
6
)	A GDPR 64. cikkének (7) bekezdésében előírt kötelezettség.
(
7
)	A GDPR 64. cikkének (1) bekezdésén alapuló vélemények.
(
8
)	A GDPR 64. cikkének (8) bekezdése.
(
9
)	Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke.
(
10
)	Az EGT‑megállapodás 108. cikkének (2) bekezdése és az EFTA‑államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás (HL 1994. L 344., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 52. kötet, 3. o.) 34. cikke.