62010CC0002_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem a belső villamosenergia‑piacon a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásáról szóló, 2001. szeptember 27‑i 2001/77/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv(2), a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23‑i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv(3), a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2‑i 79/409/EGK tanácsi irányelv (a továbbiakban: madárvédelmi irányelv)(4), valamint a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK irányelv (a továbbiakban: élőhely‑irányelv)(5) értelmezésére vonatkozik.
2. E kérelmet az egyrészről az Azienda Agro‑Zootecnica Franchini sarl és az Eolica di Altamura srl (a továbbiakban: felperes társaságok), másrészről a Regione Puglia között a „pSIC / ZPS IT 9120007 Murgia Alta” közösségi jelentőségű természeti területnek és különleges védelmi területnek minősített védett terület, az Alta Murgia nemzeti park részét képező területen szélturbinák telepítésére irányuló engedély megtagadására vonatkozóan folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő. A nemzeti jogszabály tiltja – többek között – a Natura 2000 ökológiai hálózat részét képező közösségi jelentőségű természeti területeken (KJTT) és különleges védelmi területeken (KVT) a nem saját fogyasztás fedezésére szánt szélturbinák telepítését.
II – Jogi háttér
A – Uniós jog
3. Az EUMSZ 191. cikk (korábbi EK 174. cikk) a következőt írja elő:
„(1) Az Unió környezetpolitikája hozzájárul a következő célkitűzések eléréséhez:
– a környezet minőségének megőrzése, védelme és javítása,
– az emberi egészség védelme,
– a természeti erőforrások körültekintő és ésszerű hasznosítása,
– a regionális vagy világméretű környezeti problémák leküzdésére és különösen az éghajlatváltozás elleni küzdelemre irányuló intézkedések ösztönzése nemzetközi szinten.
(2) Az Unió környezetpolitikájának célja a magas szintű védelem, figyelembe véve ugyanakkor az Unió különböző régióinak helyzetében mutatkozó különbségeket. Ez a politika az elővigyázatosság és a megelőzés elvén alapul, valamint azon az elven, hogy a környezeti károkat elsődlegesen a forrásuknál kell elhárítani, továbbá a »szennyező fizet«‑elven . […]”
4. Az EUMSZ 192. cikk (korábbi EK 175. cikk) a következőt írja elő:
„(1) Az Európai Parlament és a Tanács rendes jogalkotási eljárás keretében, valamint a Gazdasági és Szociális Bizottsággal és a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően határoz arról, hogy az Uniónak milyen lépéseket kell tennie a 191. cikkben említett célok elérése érdekében.”
5. Az EUMSZ 193. cikk (korábbi EK 176. cikk) előírja, hogy „[a] 192. cikk alapján elfogadott védintézkedések nem akadályozzák a tagállamokat szigorúbb védintézkedések fenntartásában vagy bevezetésében. Ezeknek az intézkedéseknek összeegyeztethetőnek kell lenniük a Szerződésekkel. Az intézkedésekről értesíteni kell a Bizottságot.”
6. Az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdése a következőt írja elő:
„A belső piac létrehozása, illetve működése keretében, valamint a környezet megőrzésének és javításának szükségességére tekintettel az Unió energiapolitikájának céljai – a tagállamok közötti szolidaritás szellemében – a következők:
a) az energiapiac működésének biztosítása;
b) az energiaellátás biztonságának garantálása az Unión belül;
c) az energiahatékonyság és az energiatakarékosság, valamint az új és megújuló energiaforrások kifejlesztésének előmozdítása; és
d) az energiahálózatok összekapcsolásának előmozdítása.”
1. A 2001/77 irányelv
7. A 2001/77 irányelv (1)–(3) preambulumbekezdése a következőt írja elő:
„(1) Napjainkban a Közösségben a megújuló energiaforrások kiaknázása elmarad a lehetőségektől. A Közösség felismeri a megújuló energiaforrások támogatásának [helyesen: előmozdításának] elsődleges szükségességét, mivel ezek kiaknázása hozzájárul a környezetvédelemhez és a fenntartható fejlődéshez. Ezenfelül helyi munkahelyeket teremthet, kedvezően hat a társadalmi kohézióra, biztonságosabbá teszi az energiaellátást, és lehetővé teszi a kiotói célkitűzések gyorsabb megvalósítását. Mindezek érdekében biztosítani kell, hogy ezeket a lehetőségeket a belső villamosenergia‑piac keretein belül minél nagyobb mértékben aknázzák ki.
(2) A Közösség, amint a megújuló energiaforrásokról szóló fehér könyvben (a továbbiakban: „Fehér Könyv”) körvonalazta, elsőrangú jelentőséget tulajdonít a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásának az energiaellátás biztonsága, diverzifikálása, a környezetvédelem, valamint a társadalmi és gazdasági kohézió elősegítése érdekében. Ezt a szándékot erősítette meg a megújuló energiaforrásokról szóló, 1998. június 8‑i tanácsi állásfoglalás, valamint a Fehér Könyvről szóló európai parlamenti állásfoglalás.
(3) A megújuló energiaforrásból előállított villamos energia felhasználásának fokozása fontos részét képezi az ENSZ éghajlatváltozásról szóló keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyvben foglaltak megvalósítását szolgáló intézkedéscsomagnak, valamint a további kötelezettségvállalások teljesítésére irányuló bármely egyéb politikai intézkedéscsomagnak.”
8. A 2001/77 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése a következőt írja elő:
„A tagállamok vagy a tagállamok által kinevezett illetékes szervek értékelik a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiát termelő erőművekre alkalmazandó engedélyezési eljárások és a 96/92/EK irányelv 4. cikkében meghatározott egyéb eljárások jelenleg hatályos törvényi és rendeleti kereteit, az alábbiak érdekében:
– a megújuló energiaforrásokat hasznosító villamosenergia‑termelés növelése szabályozási és nem szabályozási korlátainak csökkentése,
– az eljárások egyszerűsítése és meggyorsítása a megfelelő közigazgatási szinten, illetve
– annak biztosítása, hogy a szabályok objektívek, átláthatók és megkülönböztetésmentesek legyenek, valamint teljes mértékben figyelembe vegyék a különböző megújuló energiaforrásokhoz alkalmazott eltérő technológiák sajátosságait.”
9. A 2009/28 irányelvnek a „Közigazgatási eljárások, szabályok és törvények” címet viselő 13. cikke a következőt írja elő:
„(1) A tagállamok biztosítják, hogy a megújuló energiaforrásokból villamos energiát, fűtőenergiát vagy hűtőenergiát termelő üzemekre és a kapcsolódó szállítási és elosztási hálózati infrastruktúrára, valamint a biomassza bioüzemanyaggá vagy más energiatermékké való átalakításának folyamatára alkalmazott, jóváhagyással, minősítéssel és engedélyezéssel kapcsolatos nemzeti szabályok arányosak és szükségesek.
A tagállamok megteszik a megfelelő lépéseket különösen a következők biztosítása érdekében:
[…]
c) a közigazgatási eljárások korszerűsítése [helyesen: egyszerűsítése] és gyors ügyintézés a közigazgatás megfelelő szintjén;
d) a jóváhagyással, minősítéssel és engedélyezéssel kapcsolatos szabályok objektívek, átláthatóak, arányosak legyenek, ne alkalmazzanak hátrányos megkülönböztetést a jelentkezőkkel [helyesen: kérelmezőkkel] szemben, valamint teljes mértékben vegyék figyelembe a megújuló energia előállítására alkalmazott egyes technológiák sajátosságait;
[…]
f) a kisebb projektek és a decentralizált, megújuló energiaforrásból származó energiát előállító eszközök számára szükség szerint egyszerűsített és könnyített engedélyezési eljárás kidolgozása, beleértve az egyszerű értesítést, amennyiben erre az alkalmazandó szabályozási keret lehetőséget ad.
[…]”
2. A madárvédelmi irányelv
10. A madárvédelmi irányelv 2. cikke akként rendelkezik, hogy „[a] tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy az 1. cikkben meghatározott fajok állományait megfelelő szinten fenntartsák, vagy megfelelő szintre hozzák, amely megfelel különösen az ökológiai, tudományos és kulturális igényeknek, mialatt figyelembe veszi a gazdasági és rekreációs igényeket is [helyesen: fajok állományait olyan szinten tartják, illetve olyan szintre hozzák, amely – a gazdasági és a rekreációs követelményeket is figyelembe véve – megfelel különösen az ökológiai, a tudományos és a kulturális követelményeknek]”.
11. A madárvédelmi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése akként rendelkezik, hogy a 2. cikkben foglalt követelmények figyelembevételével a tagállamok az EK‑Szerződésben érintett tagállamok európai területén természetesen előforduló összes vadon élő madárfaj esetében megteszik a megfelelő intézkedéseket, amelyek az élőhelyek megfelelő sokféleségének és nagyságának megőrzéséhez, fenntartásához vagy helyreállításához szükségesek. A 3. cikk (2) bekezdésének a) pontja értelmében a biotópok és élőhelyek megőrzése, fenntartása és helyreállítása elsősorban védett területek kialakítását foglalja magában.
12. A madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdése alapján a tagállamok kötelesek különleges természetvédelmi területté [helyesen: különleges védelmi területté] nyilvánítani azon területeket, amelyek megfelelnek az említett rendelkezésekben meghatározott madártani szempontoknak.
13. A madárvédelmi irányelv 4. cikkének (4) bekezdése a következőt írja elő:
„Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott védett területek vonatkozásában a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az élőhelyek szennyezésének vagy elpusztításának, illetve a madarak bármiféle zavarásának elkerülése érdekében, amennyiben azok jelentősek e cikk céljai szempontjából. A tagállamok e védett területeken kívül is törekednek az élőhelyek szennyezésének vagy elpusztításának elkerülésére.”
14. A madárvédelmi irányelv 14. cikk előírja, hogy „[a] tagállamok bevezethetnek az irányelvben előírtaknál szigorúbb védelmi intézkedéseket.”
3. Az élőhely‑irányelv
15. Az élőhely‑irányelv 3. cikkének (1) bekezdése különleges természetmegőrzési területek Natura 2000 elnevezésű, egységes európai ökológiai hálózatának létrehozását írja elő, amely magában foglalja a tagállamok által a madárvédelmi irányelv alapján besorolt különleges védelmi területeket.
16. Az élőhely‑irányelv 6. cikkének (2)−(4) bekezdése a következőt írja elő:
„(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken [helyesen: a természetmegőrzési területeken] található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
(3) Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, továbbá a (4) bekezdés rendelkezéseinek értelmében [helyesen: rendelkezéseire is figyelemmel] az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy programot [helyesen: projektet], ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is.
(4) Amennyiben a természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának kedvezőtlen eredménye ellenére valamely elsődlegesen fontos, társadalmi vagy gazdasági jellegű közösségi érdekre figyelemmel – alternatív megoldás hiányában – mégis végre kell hajtani egy tervet vagy programot [helyesen: projektet], a tagállam minden szükséges kiegyenlítő intézkedést megtesz a Natura 2000 általános egységességének megóvása érdekében. A tagállam az elfogadott kiegyenlítő intézkedésekről értesíti a Bizottságot.
Amennyiben az érintett természeti terület elsődleges fontosságú természetes élőhelytípust foglal magában, és/vagy veszélyeztetett faj élőhelyéül szolgál, kizárólag az emberi egészséggel, a közbiztonsággal vagy a környezet szempontjából elsődlegesen fontos előnyökkel kapcsolatos, továbbá – a Bizottság véleménye szerint – a közérdek kényszerítő indokain alapuló szempontokat lehet érvényesíteni [helyesen: továbbá – a Bizottság állásfoglalása alapján – egyéb kényszerítő közérdekű indokon alapuló szempontokat lehet figyelembe venni].”
17. Az élőhely‑irányelv irányelv 7. cikkének értelmében „[a] 4. cikk (1) bekezdése alapján besorolt vagy a 4. cikk (2) bekezdése értelmében annak megfelelően elismert területek tekintetében ezen irányelv alkalmazásának napjától, illetve – amennyiben az későbbi időpontra esik – azon időponttól számítva, amikor a tagállam a [madárvédelmi] irányelv értelmében végrehajtja, illetve elismeri a besorolást, a [madárvédelmi] irányelv 4. cikke (4) bekezdésének első mondatából eredő kötelezettségek helyébe ezen irányelv 6. cikkének (2), (3) és (4) bekezdéséből eredő kötelezettségek lépnek”.
B – Nemzeti rendelkezések
18. A Legge 27 dicembre 2006, n. 296, legge finanziaria per il 2007 (a 2006. december 27‑i 296. sz. törvény; a továbbiakban: 2007. évi költségvetési törvény)(6) 1. cikkének (1226) bekezdése előírja, hogy a további kötelezettségszegési eljárások elkerülése érdekében Trento és Bolzano autonóm régiók és megyék az e törvény hatálybalépésének időpontjától számított három hónapon belül – a környezet‑, terület‑ és tengervédelmi minisztériumi rendeletben megállapított egységes minimumkövetelmények alapján – a későbbiekben módosított 1997. szeptember 8‑i 357. sz. köztársasági elnöki rendeletben előírt rendelet 4. és 6. cikkében megállapított intézkedéseket elfogadják, illetve befejezik azok elfogadását.
19. A Decreto del Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare 17 ottobre 2007, recante criteri minimi uniformi per la definizione di misure di conservazione relative a Zone speciali di conservazione (ZSC) e a Zone di protezione speciale (ZPS) (a különleges természetmegőrzési területekre (KTT‑k) és a különleges védelmi területekre (KVT‑k) vonatkozó megőrzési intézkedések meghatározására vonatkozó egységes minimumkövetelmények megállapításáról szóló, 2007. október 17‑i környezet-, terület- és tengervédelmi minisztériumi rendelet, a továbbiakban: minisztériumi rendelet)(7) 5. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az autonóm régióknak és megyéknek valamennyi KVT tekintetében a következő tilalmakat kell elfogadniuk:
„[…]
(l) új szélturbinák megépítése, azok kivételével, amelyek tekintetében a jelen jogi aktus elfogadásának időpontjában a projekt benyújtása miatt az engedélyezési eljárás már megkezdődött. Az illetékes szervezeteknek – az INFS‑szel (a vadon élő állatokkal foglalkozó nemzeti intézet) folytatott konzultációt követően – értékelniük kell a projekt hatásait, figyelembe véve azon fajok biológiai ciklusait, amelyek tekintetében a területet kijelölték. Mentesülnek továbbá a tilalom alól azok a – többek között technológiai – átépítési és korszerűsítési erőfeszítések, amelyek következtében nem fokozódik a területre gyakorolt hatás a KVT megőrzési célkitűzéseinek tükrében, valamint a legfeljebb
20 kW névleges teljesítményű, saját fogyasztás fedezésére szánt szélturbinák.”
20. A Legge regionale della Puglia 21 ottobre 2008, No 31, recante norme in materia di produzione di energia da fonti rinnovabili e per la riduzione di immissioni inquinanti e in materia ambientale (a megújuló forrásokból előállított energiára és a környezetszennyező kibocsátás csökkentésére vonatkozó szabályokról, valamint a környezetvédelmi szabályokról szóló, 2008. október 21‑i 31. sz. pugliai tartományi törvény, a továbbiakban: 31. sz. tartományi törvény) 2. cikke a következőt írja elő:
„[…]
(6) A 92/43/EGK irányelv 6. és 7. cikkével, valamint a […] módosított, 1997. szeptember 8‑i 357. sz. köztársasági elnöki rendelettel előírt végrehajtási rendelet 4. és 6. cikkével összhangban tilos nem saját fogyasztás fedezésére szánt szélturbinák telepítése a Natura 2000 ökológiai hálózat részét képező KJTT‑ken és KVT‑ken […]
[…]
(8) A fenti (6) és (7) [bekezdésben] megállapított tilalom 200 méteres pufferzónára terjed ki.”
III – Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
21. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint az Eolica di Altamura megszerezte a nem saját fogyasztás fedezésére (vagyis villamos energia kereskedelmi célú való termelésére) szánt szélerőműpark megépítésére vonatkozó jogokat, amely parkot az Azienda Agro Zootecnica Franchini földterületein terveztek megépíteni. E földterület a közösségi jelentőségű természeti területként és „pSIC / ZPS IT 9120007 Murgia Alta” különösen védett területként besorolt védett terület, az Alta Murgia nemzeti park részét képezi. A szélerőműpark megépítésére vonatkozó engedélyezés iránti kérelmeket a nemzeti parkkal foglalkozó hatóság, valamint a Regione Puglia (Puglia tartomány) 2006. szeptember 1‑jei, illetve 2007. július 4‑i határozataival elutasította. A Puglia tartomány általi elutasítás a 2006. október 4‑i 16. sz. tartományi rendelet 6. cikke (3) bekezdésének a) pontján – amely a szélturbinák telepítésével összefüggésben előírja, hogy az élőhely‑ és a madárvédelmi irányelvek szerinti közösségi jelentőségű természeti területek és a különleges védelmi területek teljes egészében „nem megfelelőnek” minősülnek –, valamint az említett tartományi rendelet 14. cikke (2) bekezdésének a) pontján alapult, amely azt írja elő, hogy a szélturbinákra vonatkozó szabályozási terv hiányában e területek „alkalmatlannak” minősülnek. A felperes társaságok az elutasító döntéseket és az azok alapjául szolgáló tartományi rendeletet a kérdést előterjesztő bíróság előtt megtámadták, és az eljárás kezdeti szakaszában keresetüknek helyt is adtak. Az eljárás folyamán azonban elfogadták a 15/2008. sz. tartományi rendelet, amely a felperes társaságokat megsemmisítés iránti új kereset előterjesztésére kötelezte.
22. A kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő alapeljárásban a felperes társaságok a 15/2008 sz. tartományi rendelet 5. cikke (1) bekezdése n) pontjának, 5. cikke (4) bekezdésének és 5. cikke (4) bekezdése a) pontjának megsemmisítését kérik. Az 5. cikk (1) bekezdésének n) pontja többek között új szélturbináknak a Natura 2000 területeken való megépítését tiltja. A felperes társaságok – többek között – a 2001/77 irányelvben szereplő elvek megsértésére hivatkoznak. A Regione Puglia azzal érvel, hogy a keresetet elfogadhatatlannak vagy megalapozatlannak kell nyilvánítani.
23. Az alapeljárás folyamán hatályba lépett a 31. sz. tartományi törvény. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy – a 31. sz. tartományi törvény 2. cikkének (6) bekezdésével összhangban – a nem saját fogyasztás fedezésére szánt szélturbinák tilalma a felperes társaságok által benyújtott, engedély iránti és környezetvédelemmel való összeegyeztethetőség iránti kérelemre az említett törvény hatálybalépésének időpontjától (azaz 2008. november 8‑tól) a környezeti hatások meghatározott értékelésétől függetlenül vonatkozik.
24. E megfontolások alapján körülmények között a Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia 2009. szeptember 23‑án hozott és a Bírósághoz 2010. január 4‑én beérkezett határozatával úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„A 2006. december 27‑i 296. sz. törvény 1. cikke (1226) bekezdésének a 2007. október 17‑i […] környezet-, terület- és tengervédelmi minisztériumi rendelet 5. cikkének (1) bekezdésével, illetve a 2008. október 21‑i 31. sz. legge regionale della Puglia (Puglia tartományi törvény) 2. cikkének (6) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezései, amennyiben a beavatkozás által érintett területre vonatkozó egyes projektek hatásait elemző megfelelő környezeti hatásvizsgálat lefolytatása helyett feltétel és megkülönböztetés nélkül tiltja a nem saját fogyasztás fedezésére szánt szélturbinák telepítését a Natura 2000 ökológiai hálózatot alkotó közösségi jelentőségű természeti területeken és különleges természetmegőrzési területeken, összeegyeztethetők‑e az [uniós] joggal, így különösen a megújuló energiaforrásokról szóló 2001/77/EK és 2009/28/EK irányelvből, valamint a természetes élőhelyek és madarak védelméről szóló 1979/409/EK és 1992/43/EK irányelvből eredő elvekkel?”
IV – A Bíróság előtti eljárás
25. A felperes társaságok és a Bizottság terjesztett elő írásbeli észrevételeket. 2011. február 10‑én tartottak tárgyalást, ahol a felperes társaságok, a Regione Puglia és a Bizottság tett szóbeli észrevételeket.
V – Értékelés
A – Előzetes megjegyzés
26. Egyértelmű, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban arra kérik a Bíróságot, hogy a nemzeti jogszabály uniós joggal való összeegyeztethetőségéről határozzon. E tekintetben elegendő emlékeztetni arra, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatali eljárás keretében a nemzeti rendelkezéseknek az Unió jogával való összeegyeztethetőségével kapcsolatban nem foglalhat állást, hatáskörrel rendelkezik azonban arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróságot e jog értelmezésére vonatkozó minden olyan szempontról tájékoztassa, amely lehetővé teheti számára ezen összeegyeztethetőség értékelését annak érdekében, hogy döntést hozzon az előtte folyó eljárásban.(8)
B – Az ügy érdeméről
27. Véleményem szerint a kérdést előterjesztő bíróság kérdése arra összpontosul, hogy a madárvédelmi irányelvvel, az élőhely‑irányelvvel, a 2001/77 irányelvvel és a 2009/28 irányelvvel ellentétes‑e olyan nemzeti intézkedéseknek valamely tagállam általi elfogadása, amelyek bizonyos körülmények között – egy adott projekt által egy meghatározott területre gyakorolt hatás elemzésének hiányában – tiltják a Natura 2000 ökológiai hálózat részét képező területeken szélturbinák megépítését.
28. A Bíróság rendelkezésére álló iratokból – a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően – az derül ki, hogy a szóban forgó tilalom hatályát tekintve korlátozott, mivel az jelenleg csak a szélturbinákra vonatkozik, az energia megújuló forrásokból történő előállítására szolgáló egyéb eszközökre pedig nem.(9)
29. Ezen túlmenően – a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően – az tűnik ki, hogy a tilalom a szélturbinák tekintetében korlátozott, mivel az – a meglévők helyett – csak az új szélturbinák megépítésére vonatkozik.(10) Úgy tűnik továbbá, hogy a tilalmat nem kell alkalmazni a legfeljebb 20 kW névleges teljesítményű, saját fogyasztás fedezésére szánt szélturbinákra.(11) A tárgyaláson a Bizottság és a Regione Puglia hangsúlyozta a szóban forgó tilalom korlátozott hatályát.
30. A kérdést előterjesztő bíróság, a felperes társaságok és a Bizottság – véleményem szerint – helyesen jelentik ki, hogy valamely zónának a Natura 2000 ökológiai hálózat részét képező közösségi jelentőségű természeti területként(12) vagy különleges védelmi területként(13) való besorolása nem eredményezi azt, hogy ott a madárvédelmi irányelvvel és élőhely‑irányelvvel összhangban tilos minden építés.
31. Az élőhely‑irányelv 7. cikkével együtt értelmezett ugyanezen irányelv 6. cikkének (2) bekezdése alapján(14) a tagállamok kötelesek megtenni a szükséges intézkedéseket a közösségi jelentőségű természeti területeken és a különleges védelmi területeken az élőhelyek károsodásának, valamint azon fajok jelentős zavarásának megakadályozására, amelyek számára e területeket kijelölték. Az élőhely‑irányelv 6. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy az illetékes nemzeti hatóságok csak akkor hagyhatnak jóvá olyan tervet vagy projektet, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de arra jelentős hatással lehet, ha a tervnek vagy projektnek a természeti területre gyakorolt hatására irányuló megfelelő vizsgálat lefolytatásával megbizonyosodtak arról, hogy a terv vagy projekt nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét. Ez a rendelkezés tehát olyan eljárást vezet be, amelynek célja, hogy előzetes ellenőrzési mechanizmus segítségével biztosítsa, hogy valamely tervet vagy projektet – amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de arra jelentős hatással lehet – csak akkor lehessen engedélyezni, amennyiben nem befolyásolja hátrányosan az érintett természeti terület épségét.(15)
32. Ekként a közösségi jelentőségű természeti területek és különleges védelmi területek tekintetében valamely terv vagy projekt jóváhagyása érdekében az élőhely‑irányelv 6. cikkének (3) bekezdésével összhangban előzetesen el kell végezni az említett terv vagy projekt megfelelő, egyedi értékelését.
33. A jelen ügyben úgy tűnik, hogy a nemzeti jogszabály – bizonyos körülmények között – az építésre vonatkozó terv vagy projekt élőhely‑irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti előzetes, egyedi értékelésének elvégzése és a területre gyakorolt kedvezőtlen hatás konkrét megállapítása nélkül tiltja szélturbináknak a szóban forgó területen való megépítését. Ennélfogva úgy vélem, hogy az előterjesztett kérdés megválaszolása érdekében azt kell meghatározni, hogy az uniós jog lehetővé teszi‑e – és ha igen, milyen feltételek mellett – az élőhely‑irányelv 6. cikkének (3) bekezdésében megállapítottaknál szigorúbb olyan nemzeti védintézkedések bevezetését, amelyek – bizonyos körülmények között – az építésre vonatkozó terv vagy projekt egyedi értékelésének és a kedvezőtlen hatás megállapításának hiányában tiltják szélturbináknak a Natura 2000 területeken való megépítését.
34. A madárvédelmi irányelv 14. cikkével összhangban a tagállamok bevezethetnek az irányelvben előírtaknál szigorúbb védelmi intézkedéseket. Jóllehet a madárvédelmi irányelv 14. cikke kifejezetten nem ír elő feltételeket, meglátásom szerint az ehhez hasonló szigorúbb védintézkedéseknek meg kell felelniük az Európai Unióról szóló szerződésnek és az Európai Unió működéséről szóló szerződésnek.
35. Az élőhely‑irányelv nem tartalmaz a madárvédelmi irányelv 14. cikkében szereplőhöz hasonló rendelkezést. Amint azonban azt a Bizottság észrevételeiben jelezte, az élőhely‑irányelv jogalapja az EK 130s. cikk (később EK 175. cikk, jelenleg EUMSZ 192. cikk), ezért az EK 130t. cikket (később EK 176. cikk, jelenleg EUMSZ 193. cikk) kellett alkalmazni. Az EUMSZ 193. cikk lehetővé teszi szigorúbb nemzeti védintézkedéseknek a tagállamok általi elfogadását, feltéve hogy azok összeegyeztethetők a Szerződésekkel – azaz az Európai Unióról szóló szerződéssel és az Európai Unió működéséről szóló szerződéssel –(16), továbbá hogy azokról értesítik a Bizottságot.
36. A Bíróság rendelkezésére álló iratok nem tartalmaznak információt arról, hogy a Bizottságot értesítették a szigorúbb nemzeti védintézkedésekről.
37. Az EUR‑Lex honlapról azonban kitűnik, hogy a minisztériumi rendeletről mind az élőhely‑, mind pedig a madárvédelmi irányelvet végrehajtó nemzeti intézkedésként értesítették a Bizottságot.(17) Ennélfogva – a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően – az derül ki, hogy a Bizottságot tájékoztatták a szóban forgó minisztériumi rendelet 5. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében az autonóm régiókra és megyékre előírt azon kötelezettségről, hogy – bizonyos feltételek mellett – megtiltsák új szélturbináknak a Natura 2000 hálózat részét képező területeken való megépítését.
38. Mindenesetre – meglátásom szerint – a Bizottság EUMSZ 193. cikk szerinti értesítésére irányuló kötelezettség megsértése nem képez olyan lényeges eljárási hibát, hogy a szóban forgó szigorúbb nemzeti intézkedéseket érvénytelenné vagy magánszemélyek vonatkozásában alkalmazhatatlanná tegye. Az EUMSZ 193. cikk mindössze arra kötelezi a tagállamokat, hogy tájékoztassák a Bizottságot. Az EUMSZ 193. cikk alapján nem állapítottak meg a szigorúbb nemzeti védintézkedések Unió általi nyomon követésére vonatkozó határidőt, illetve eljárást.(18) Ezen túlmenően az EUMSZ 193. cikk nem szabja ezen intézkedések végrehajtásának feltételéül a Bizottság beleegyezését vagy a Bizottság általi kifogásolás hiányát. Ennélfogva úgy tűnik, hogy a tagállamokra az EUMSZ 193. cikkben előírt kötelezettség célja annak biztosítása, hogy a Bizottságot tájékoztatják a környezetvédelemre vonatkozó olyan nemzeti védintézkedésekről, amelyek szigorúbbak az e területen meglévő uniós jogszabályoknál. Ezen értesítés lehetővé teszi a Bizottságnak annak értékelését, hogy a nemzeti védintézkedések összeegyeztethetők‑e az uniós joggal, valamint azt, hogy szükség esetén megfelelő intézkedéseket tegyenek. Az EUMSZ 193. cikknek azonban sem a szövege, sem a célja nem támasztja alá azt a megállapítást, hogy a Bizottság értesítésére vonatkozó kötelezettség betartásának a tagállam általi puszta elmulasztása jogellenessé teszi a szóban forgó nemzeti védintézkedéseket.(19)
39. A madárvédelmi irányelv 14. cikkében és az EUMSZ 193. cikkben az Unió által elfogadottaknál szigorúbb védintézkedések elfogadását illetően a tagállamok számára megengedett diszkrecionális jogkör mértéke ellenére, a tagállamoknak e diszkrecionális jogkörüket elsősorban az Unió – az EUMSZ 191. cikkel és EUMSZ 194. cikkel összhangban többek között a környezet minőségének megőrzésére, védelmére és javítására, az éghajlatváltozás elleni küzdelemre,
valamint az új és megújuló energiaforrások kifejlesztésének előmozdítására irányuló – környezet‑ és energiapolitikáinak(20), másodsorban pedig az uniós jog általános elveinek megfelelően kell gyakorolniuk.
40. Véleményem szerint úgy tűnik, hogy a szóban forgó tilalom megfelel az Unió környezetpolitikája célkitűzéseinek.
41. A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban jelezte, hogy a minisztériumi rendeletet, ekként pedig – többek között – az annak 5. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében szereplő tilalmat a 2007. évi költségvetési törvény 1. cikkének (1226) bekezdése szerinti hatáskör‑átruházás alapján fogadták el az Olaszországgal szemben a 2006/2131. sz. kötelezettségszegési eljárás keretében és többek között a madárvédelmi irányelv 2., 3. és 4. cikkével kapcsolatban – amely cikkek azt írják elő, hogy a megőrzési intézkedések mellett az összes madárfaj esetében megteszik a megfelelő intézkedéseket, amelyek az élőhelyek megfelelő sokféleségének és nagyságának megőrzéséhez, fenntartásához vagy helyreállításához szükségesek – a Bizottság által kiadott indokolással ellátott véleményt követően az Olasz Köztársasággal szembeni újabb kötelezettségszegési eljárások megelőzése céljából.(21) Nem terjesztettek a Bíróság elé a szóban forgó tilalom elfogadásához vezető indok(ok)kal kapcsolatos egyéb magyarázatot.
42. Ekként – a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően – úgy tűnik, hogy új szélturbináknak a Natura 2000 területeken való megépítésére vonatkozó, bizonyos körülmények mellett alkalmazandó tilalom a madárvédelmi irányelvben és az élőhely‑irányelvben, különösen az élőhely‑irányelv 6. cikkének (1)–(3) bekezdésében szereplőkkel azonos célkitűzések – jelesül bizonyos élőhelyek és fajok védelmének, a természetes élőhelyek károsodása, valamint a szóban forgó fajok jelentős megzavarása elhárításának – elérésére irányul. E tekintetben megjegyzem, hogy a tárgyaláson a Bizottság jelezte, hogy – a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően – a szóban forgó területen két olyan madárfaj van jelen, amelyek igen érzékenyek a szélturbinákra. Ezen túlmenően a Regione Puglia a tárgyaláson elmondta, hogy a (területen kívül elhelyezkedő) szélturbinák számos olyan madarat öltek meg, amelyek a szóban forgó terület szimbólumai.
43. Ezenfelül a tárgyaláson a Bizottság a Natura 2000 hálózatban a szélenergia hasznosításáról szóló, 2010. évi útmutatójára(22), valamint a szélturbinák jelentette kockázatokra hivatkozott. A szélenergia hasznosítása által a természetre, valamint a vadon élő növényekre és állatokra esetlegesen gyakorolt hatásoknak az említett útmutatóban vázolt terjedelmes listáján szerepel az ütközés kockázata, a zavarok és a fajok kiszorítása (az élőhely‑használat elveszése), gátló hatások (a szélerőműparkok irányváltozatásra kényszeríthetik a madarakat vagy az emlősöket), valamint élőhely elvesztése vagy károsodása.
44. Azt is megjegyzem, hogy a környezetre gyakorolt hatások megfelelő értékelése nélkül megépített egyik szélerőműparkból eredő ilyen hatásokat a Bíróság a C‑215/06. sz. ügyben hozott ítéletében írta le.(23)
45. Úgy vélem, hogy a szóban forgó tilalom az Unió energiapolitikai célkitűzéseinek is megfelelni látszik.
46. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a 2001/77 irányelv és a 2009/28 irányelv egyértelműen a megújuló energia használatának fejlesztését részesíti előnyben, mivel az elősegíti a környezet védelmét, az ökoszisztémáknak az éghajlatváltozásból eredő veszélyektől való védelmét, a fenntartható fejlődést, valamint a helyi gazdaságok növekedését. A kérdést előterjesztő bíróság szerint, a 2001/77 irányelv 6. cikke többek között arra kötelezi a tagállamokat, hogy csökkentsék a megújuló energiaforrásokat hasznosító villamosenergia‑termelés növelésének szabályozási és nem szabályozási korlátait, hogy a megfelelő közigazgatási szinten korszerűsítsék és gyorsítsák meg az eljárásokat, valamint hogy biztosítsák azt, hogy a szabályok objektívek, átláthatók és megkülönböztetésmentesek legyenek, valamint teljes mértékben figyelembe vegyék a különböző megújuló energiaforrásokhoz alkalmazott különféle technológiák sajátosságait.
47. Meglátásom szerint az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Unió működéséről szóló szerződés nem állapít meg semmiféle fontossági sorrendet az Unió környezetpolitikája és energiapolitikája között. Az EUMSZ 194. cikk (1) bekezdése azonban előírja, hogy az Unió energiapolitikájának figyelemmel kell lennie a környezet megőrzésének és javításának szükségességére.(24) Az EUMSZ 191. cikk (1) bekezdése az éghajlatváltozás elleni küzdelem célkitűzésére hivatkozik.
48. A 2001/77 irányelv (1) és (2) preambulumbekezdése a megújuló energiaforrások előmozdításának elsődleges szükségességére, valamint arra hivatkozik, hogy a Közösség elsőrangú jelentőséget tulajdonít a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia előmozdításának. (25) Véleményem szerint azonban – a felperes társaságok állításaival ellentétben – a közösségi jogalkotó célja nem az volt, hogy az említett célkitűzéseket a többi (környezetvédelmi) célkitűzéshez képest előnyben részesítse, hanem arra törekedett, hogy – a környezet megóvása és az ENSZ éghajlatváltozási keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyvnek(26) való megfelelés, az energiabiztonság és az ellátás diverzifikálása, valamint a társadalmi és gazdasági kohézió biztosítása érdekében – előmozdítsa a megújuló energiaforrásból előállított villamos energiát(27) . Az e célok elérésére szolgáló főbb intézkedések között szerepel a megújuló energiaforrásból előállított villamos energia fogyasztására irányuló, nem kötelező indikatív célok 2001/77 irányelvvel történt előírása(28), valamint a megújuló energiaforrásokból villamos energiát előállító erőművek megépítésére irányuló engedélyek megszerzésére vonatkozó közigazgatási eljárások bürokratikus jellegének megszüntetése.(29)
49. A felperes társaságok azon állítása ellenére, hogy a „pSIC / ZPS IT 9120007 Murgia Alta” terület földrajzilag igen kiterjedt, nincs arra utaló bizonyíték a Bíróság előtt, hogy a pugliai Natura 2000 területeken bizonyos szélturbinák megépítésének korlátozott tilalma nemzeti vagy regionális szinten akadályozta volna a villamos energia megújuló energiaforrásokból való előállítását. A tárgyaláson a Bizottság előadta, hogy Puglia az egyik olyan olaszországi tartomány, ahol a legtöbb szélturbina található: a kapacitást tekintve ez a tartomány áll az első helyen, a létesítmények számát illetően pedig Szicília után a második.
50. A megújuló energiaforrásból nemzeti szinten előállított villamos energia jelenlegi szintjére(30) és Pugliában a szélturbinák fokozott jelenlétére vonatkozóan a Bizottság által előadott bizonyítékra figyelemmel, a tárgyaláson a Bíróság elé terjesztett információk alapján – a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően – úgy tűnik, hogy a 2009/28 irányelvben Olaszország tekintetében 2020‑ra meghatározott 17%‑os kötelező cél jövőbeli elérését nem akadályozza a szóban forgó tilalom.
51. Véleményem szerint azt is meg kell vizsgálni, hogy a szóban forgó a tilalom sérti‑e a 2001/77 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében megállapított, a bürokrácia felszámolására vonatkozó szabályokat.
52. A Bíróság előtt felhozott ezzel ellentétes állítások hiányában és a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően úgy vélem, hogy a törvényben meghatározott, szóban forgó tilalom elegendően átláthatónak és objektívnak tűnik. Ezen túlmenően – a szóban forgó tilalom nyilvánvalóan korlátozott hatálya miatt –(31) nincs arra utaló bizonyíték a Bíróság előtt, hogy regionális vagy nemzeti szinten akadályozták volna a megújuló energiaforrásokat hasznosító villamosenergia‑termelés növelése szabályozási és nem szabályozási korlátainak csökkentésére, valamint az eljárások korszerűsítésére és meggyorsítására irányuló célkitűzést.
53. A hátrányos megkülönböztetés kérdését illetően, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az egyenlő bánásmód elvének tiszteletben tartása megköveteli, hogy az összehasonlítható helyzeteket ne kezeljék eltérően, és az eltérő helyzeteket ne kezeljék ugyanúgy, hacsak az ilyen bánásmód objektíven nem igazolható.(32)
54. Az alapeljárással összefüggésben az egyenlő bánásmód elvének az eltérő bánásmód miatti megsértése azt feltételezi, hogy az érintett helyzetek – az azokat jellemző valamennyi tényező tekintetében – összehasonlíthatók. A hátrányos megkülönböztetés kérdésének értékelésekor figyelembe kell venni az alkalmazandó uniós jogszabályok elveit és célkitűzéseit, amelyek az alapeljárásban szereplő ügyben az Unió környezetpolitikáján alapulnak.(33) Az Unió környezetpolitikájának célja – az EUMSZ 191. cikk (2) bekezdésével összhangban – a magas szintű védelem, és az különösen az elővigyázatosság elvén és a megelőzés elvén alapul.(34)
55. A felperes társaságok arra hivatkoznak, hogy a szóban forgó területen a szélerőműparkok építésétől eltérő ipari fejlesztésekre nem azonos tilalom vonatkozik, hanem azokat az élőhely‑irányelv 6. cikkének (3) bekezdésével összhangban – adott esetben – értékelni kell.(35)
56. A kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően, nincs arra utaló bizonyíték a Bíróság előtt, hogy a 31. sz. tartományi törvény hatálybalépését követően kereskedelmi szélerőműparkok megépítésére vonatkozó engedélyeket adtak volna a felperes társaságoktól eltérő gazdasági szereplőknek a „pSIC / ZPS IT 9120007 Murgia Alta” területen.
57. Ezen túlmenően a Natura 2000 területeken és a szóban forgó meghatározott területen kifejezetten a szélerőműparkok megépítése és működtetése miatt esetleg keletkező, állítólagos kedvezőtlen hatások miatt(36) – a kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatától függően – úgy tűnik, hogy a tilalom nem megkülönböztető. E tekintetben nincs semmiféle arra utaló bizonyíték a Bíróság előtt, hogy más ipari fejlesztésekben(37) megvolna a szélerőműparkok megépítéséből és működtetéséből eredővel összehasonlítható, az e területekre gyakorolt állítólagos kedvezőtlen hatással kapcsolatos potenciál. Végső soron azonban ezt a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.
58. Véleményem szerint a szóban forgó tilalomnak az arányosság elvének is meg kell felelnie, amely megköveteli, hogy az elfogadott intézkedések ne haladják meg a szóban forgó szabályozás által kitűzött, jogos cél elérésére alkalmas és szükséges mértéket; így amennyiben több alkalmas intézkedés kínálkozik, a kevésbé kényszerítő intézkedéshez kell folyamodni, és az okozott hátrányok a kitűzött célokhoz képest nem lehetnek aránytalanul nagyok.(38) A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az alapügyben szóban forgó tilalom nem haladja‑e meg a kitűzött cél eléréséhez szükséges mértéket. E tekintetben úgy vélem, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak többek között a tilalom nyilvánvalóan korlátozott hatályát kell figyelembe vennie, amennyiben úgy tűnik, hogy azt meghatározott, korlátozott földrajzi területre, kizárólag egy adott megújuló energiaforrásra, valamint – léptéküket tekintve – kereskedelmi jellegű új szélerőműparkokra kell alkalmazni.(39)
VI – Végkövetkeztetések
59. Ennek megfelelően azt javaslom, hogy a Bíróság a Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre a következőképpen válaszoljon:
A belső villamosenergia‑piacon a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásáról szóló, 2001. szeptember 27‑i 2001/77/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel, a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23‑i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel, a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2‑i 79/409/EGK tanácsi irányelvvel, valamint a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK irányelvvel nem ellentétes a valamely Natura 2000 területen nem saját fogyasztás fedezésére szánt szélturbinák megépítését tiltó, szigorúbb nemzeti intézkedések valamely ta gállam általi elfogadása, feltéve hogy az említett tilalom megfelel az Unió környezet‑ és energiapolitikájának, nem ellentétes az egyenlő bánásmód elvével, valamint hogy nem haladja meg a kitűzött cél eléréséhez szükséges mértéket, amely kérdések vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
(1) .
(2)  –	HL L 283., 2001., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 121. o.
(3)  –	HL L 140., 2009., 16. o.
(4)  –	HL L 103., 1979., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 98. o.
(5)  –	HL L 206., 1992., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.
(6)  –	A GURI 2006. december 27‑i 299. száma, SO 244. szám
(7)  –	A GURI 2007. november 6‑i 258. száma.
(8)  –	A C‑439/06. sz. Citiworks‑ügyben 2008. május 22‑én hozott ítélet (EBHT 2008., I‑3913. o.) 21. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(9)  –	E tekintetben megjegyzem, hogy míg a 2001/77 irányelv a „megújuló energiaforrásokra” „a nem fosszilis megújuló energiaforrások (szél‑, nap‑, geotermikus, hullám‑, árapály‑, vízenergia, biomassza, hulladék‑lerakóhelyeken és szennyvíztisztító telepeken keletkező gázok, biogázok energiája)” fogalommeghatározást adja, addig nem részesít előnyben egyetlen különös forrást sem. Ily módon – amint azt a Bizottság jelezte – a tagállamok főszabályként kiválaszthatják az általuk leginkább megfelelőnek tartott megújuló energiaforrásokat. A Bizottság szerint sem a 2001/77 irányelv, sem a 2009/28 irányelv nem állapít meg fontossági sorrendet a különböző megújuló energiaforrások között. Lásd a 2001/77 irányelv 2. cikkének a) pontját.
(10)  –	Lásd a fenti 19. pontot. Úgy tűnik, hogy a Natura 2000 területeken belül meglévő szélturbinák átépítése és korszerűsítése – bizonyos feltételek teljesülése esetén – szintén megengedett.
(11)  –	Lásd a fenti 19. és 20. pontot.
(12)  –	Lásd az élőhely‑irányelv 1. cikkének k) pontjában szereplő fogalommeghatározást a különleges természetmegőrzési területek ökológiai hálózatának Natura 2000 néven való létrehozásával kapcsolatban, amely a madárvédelmi irányelvnek megfelelően minősített különleges természetvédelmi területeket is magában foglalja.
(13)  –	Lásd a madárvédelmi irányelv 3. cikke (2) bekezdésének a) pontját, amely előírja védett területeknek a tagállamok általi létrehozását. A különleges természetvédelmi területekké minősítés tekintetében legmegfelelőbb területek megválasztását illetően lásd a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdését.
(14)  –	A 92/43 irányelv 7. cikke az ugyanezen irányelv 6. cikkének (2) és (4) bekezdéséből eredő kötelezettségeket a 79/409 irányelv 4. cikke (4) bekezdéséből eredő kötelezettségekkel váltja fel. Lásd a C‑304/05. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2007. szeptember 20‑án hozott ítélet (EBHT 2007., I‑7495. o.) 104. pontját.
(15)  –	A C‑127/02. sz., Waddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ügyben 2004. szeptember 7‑én hozott ítélet (EBHT 2004., I‑7405. o.) 32–34. pontja. A hatásoknak az élőhely‑irányelv 6. cikkének (3) bekezdése értelmében elvégzett értékelését követően és az értékelés kedvezőtlen eredménye esetén az illetékes hatóságok – választásuk szerint – vagy megtagadják a tervre vagy projektre vonatkozó engedélyt, vagy azzal a feltétellel adják meg az irányelv 6. cikkének (4) bekezdése szerinti engedélyt, hogy az említett rendelkezésben megállapított feltételek teljesülnek. Lásd a C‑239/04. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2006. október 26‑án hozott ítélet (EBHT 2006., I‑10183. o.) 25. pontját.
(16)  –	Lásd az EUSZ 1. cikket. Lásd még a C‑6/03. sz., Deponiezweckverband Eiterköpfe kontra Land Rheinland‑Pfalz ügyben 2005. április 14‑én hozott ítélet (EBHT 2005., I‑2753. o.) 58 és 59. pontját. Az ítélet 58. pontjában a Bíróság kimondta, hogy „a közösségi környezetpolitika keretében, amennyiben egy nemzeti intézkedés egy közösségi irányelvvel azonos célokat követ, az irányelvben megállapított minimumkövetelmények meghaladását az EK 176. cikk szabályozza, és az abban meghatározott feltételek mellett engedélyezi.”
(17)  –	A szóban forgó minisztériumi rendelet preambuluma többek között a 2007. évi költségvetési törvény 1. cikkének (1226) bekezdésére hivatkozik, és úgy tűnik, hogy ez az említett rendelet részét képezi.
(18)  –	Lásd ezzel szemben a C‑194/94. sz. CIA SecurityInternational ügyben 1996. április 30‑án hozott ítélet (EBHT 1996., I‑2201. o.) 47–55. pontját. Lásd még a C‑443/98. sz. Unilever‑ügyben 2000. szeptember 26‑án hozott ítéletet (EBHT 2000., I‑7535. o.).
(19)  –	Lásd analógia útján a 380/87. sz., Enichem Base és társai ügyben 1989. július 13‑án hozott ítéletet (EBHT 1989., 2491. o.).
(20)  –	Az EUMSZ 194. cikkben szereplő, az energiáról szóló önálló címet a Lisszaboni Szerződés vezette be. Lásd azonban az EK 2. cikket, amely a gazdasági tevékenységek fenntartható fejlődésére hivatkozik, valamint az EK 3. cikk (1) bekezdésének u) pontját, amely előírja, hogy a Közösség tevékenysége magában foglalja az energiaügy területén hozott intézkedéseket.
(21)  –	Az említett eljárások eredményeként a Bíróság a C‑573/08. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2010. július 15‑én hozott ítéletben (az EBHT‑ban még nem tették közzé) megállapította, hogy az Olasz Köztársaság – mivel a madárvédelmi irányelvet az olasz jogrendbe átültető szabályozás nem felel meg teljes mértékben ezen irányelvnek, és az ezen irányelv 9. cikkét átültető rendszer nem biztosítja, hogy a hatáskörrel rendelkező olasz hatóságok által elfogadott eltérések teljesítik az e cikkben előírt feltételeket és követelményeket – nem teljesítette az említett irányelv 2–7., 9–11., 13. és 18. cikkéből eredő kötelezettségeit.
(22)  –	Lásd: a http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm honlapon elérhető a Guidance on wind energy and Natura 2000 (a szélenergiáról és a Natura 2000‑ről szóló útmutató) című dokumentumot.
(23)  –	A C‑215/06. sz., Bizottság kontra Írország ügyben 2008. július 3‑án hozott ítélet (EBHT 2008., I‑4911. o.).
(24)  –	Megjegyzem, hogy a 2001/77 irányelv jogalapja az EK 175. cikk (1) bekezdése (jelenleg EUMSZ 192. cikk (1) bekezdés), a 2009/28 irányelv jogalapja pedig elsődlegesen az EK 175. cikk (1) bekezdése.
(25)  –	Az említett irányelv cikkei nem állítanak fel fontossági sorrendet a célkitűzések között.
(26)  –	Lásd a 2001/77 irányelv (3) preambulumbekezdését.
(27)  –	Lásd a 2001/77 irányelv preambulumában hivatkozott, a 2000/116 irányelvre (COD) irányuló javaslat (COM (2000) 279 végleges) indokolását, valamint a megújuló energiaforrásokról szóló fehér könyvet (COM (97) 599 végleges). Az indokolás bevezető része a következőt mondja ki: „az irányelv azt javasolja, hogy a tagállamokat kötelezni kell arra, hogy elfogadják az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a [megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia] szintje a nemzeti és a közösségi szinten vállalt energiaügyi és környezetvédelmi célkitűzésekkel összhangban alakuljon.” [nem hivatalos fordítás] A 2.1. pont kimondja, hogy „[a] Közösség elsőrangú jelentőséget tulajdonít a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia előmozdításának az energiaellátás biztonsága, diverzifikálása, a környezetvédelem, valamint a társadalmi és gazdasági kohézió elősegítése érdekében.” [nem hivatalos fordítás]
(28)  –	A 2009/28 irányelv 3. cikke a megújuló energiaforrásokból előállított energia felhasználására vonatkozóan összesített kötelező nemzeti célértékeket és intézkedéseket határoz meg. Mivel azonban a tagállamoknak – a 2009/28 irányelv 27. cikkével összhangban – csupán 2010. december 5‑ig kell átültetniük a 3. cikket, úgy tűnik, hogy az említett rendelkezést az alapeljárásban nem kell alkalmazni.
(29)  –	A 2001/77 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése.
(30)  –	A kérdést előterjesztő bíróság megerősítésétől függően a Bizottság a tárgyaláson jelezte, hogy 2006‑ban az Olaszországban fogyasztott villamos energia 18,3%‑át megújuló forrásokból állították elő.
(31)  –	Lásd a fenti 28. és 29. pontot.
(32)  –	Lásd a C‑44/94. sz., Fishermen’s Organisations és társai ügyben 1995. október 17‑én hozott ítélet (EBHT 1995., I‑3115. o.) 46. pontját.
(33)  –	Lásd a fenti 24. lábjegyzetet.
(34)  –	Lásd ebben az értelemben a C‑127/07. sz., Arcelor Atlantique et Lorraine és társai ügyben 2008. december 16‑án hozott ítélet (EBHT 2008., I‑9895. o.) 30. pontját.
(35)  –	A Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnik, hogy a felperes társaságok nem szenvedtek el a honosságon alapuló hátrányos megkülönböztetést, és ezt nem is állítják.
(36)  –	Lásd a fenti 42. és azt követő pontokat.
(37)  –	Figyelemmel azok egyedi jellemzőire és céljára.
(38)  –	Lásd a C‑13/91. és C‑113/91. sz., Debus egyesített ügyekben 1992. június 4‑én hozott ítélet (EBHT 1992., I‑3617. o.) 16. pontját, valamint a C‑180/96. sz., Egyesült Királyság kontra Bizottság ügyben 1998. május 5‑én hozott ítélet (EBHT 1998., I‑2265. o.) 96. pontját.
(39)  –	Lásd a fenti 28. és 29. pontot.