62023TJ1088_RES
T‑1088/23. sz. ügy
RTL Group Markenverwaltungs GmbH
kontra
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Törvényszék (hetedik tanács) 2025. május 7‑i ítélete
„Európai uniós védjegy – Megszűnés megállapítása iránti eljárás – RTL európai uniós ábrás védjegy – A védjegy tényleges használatának hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja – A tényállításoknak és a bizonyítékoknak első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárásban való előterjesztése – A 2017/1001 rendelet 95. cikkének (2) bekezdése – Az (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 27. cikkének (4) bekezdése – Joggal való visszaélés”
Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Megszűnési okok – A védjegy tényleges használatának hiánya – A használat igazolása – Tényleges használat – Fogalom – Értékelési szempontok – Konkrét és objektív bizonyítékok követelménye
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 18. cikk, (1) bekezdés, és 58. cikk, (1) bekezdés, a) pont)
(lásd: 16., 19., 20., 91–93. pont)
Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Megszűnési okok – A védjegy tényleges használatának hiánya – A használat igazolása – Részleges használat – Hatás
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 18. cikk, (1) bekezdés, és 58. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 17., 18. pont)
Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Megszűnés megállapítása iránti kérelem – Elfogadhatóság – A joggal való visszaélés hiányának vagy a megszűnés megállapítása iránti kérelem benyújtója jóhiszeműségének való alárendeltség hiánya
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 63. cikk, (1) bekezdés, a) pont)
(lásd: 27–30. pont)
Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Megszűnési okok – A védjegy tényleges használatának hiánya – RTL ábrás védjegy
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 18. cikk, (1) bekezdés, és 58. cikk, (1) bekezdés, a) pont)
(lásd: 35., 55., 82., 83., 95., 101. pont)
Európai uniós védjegy – Eljárási rendelkezések – Megszűnés megállapítása iránti eljárás – Az e célból megszabott határidőn belül elő nem terjesztett tények és bizonyítékok – Figyelembevétel – A fellebbezési tanács mérlegelési jogköre
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 95. cikk, (2) bekezdés; 2018/625 bizottsági rendelet, 27. cikk, (4) bekezdés)
(lásd: 45–47., 49. pont)
Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Megszűnési okok – A védjegy tényleges használatának hiánya – A védjegyjogosult engedélyével történő, harmadik személy általi használat
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 18. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 62. pont)
Európai uniós védjegy – A védjegyoltalomról való lemondás, a védjegyoltalom megszűnése és a védjegy törlése – Megszűnési okok – A védjegy tényleges használatának hiánya – A használat igazolása – Tényleges használat – Fogalom – Értékelési szempontok – Az Unióban jóhírnevet élvező védjegy – Relevancia hiánya
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 8. cikk, (5) bekezdés, 18. cikk, (1) bekezdés, és 58. cikk, (1) bekezdés, a) pont)
(lásd: 94. pont)
Összefoglalás
Ítéletében a Törvényszék megváltoztatja az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) fellebbezési tanácsának határozatát. A Törvényszék tisztázza a megszűnés megállapítása iránti kérelem visszaélésszerű jellegére, az EUIPO fellebbezési tanácsának a 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendeletben (
1
) előírt beadványokon kívül első alkalommal hozzá benyújtott bizonyítékok figyelembevételének megtagadására vonatkozó mérlegelési jogkörének gyakorlására, a védjegynek a többek között reklámsugárzási szolgáltatásokat nyújtó csoporthoz tartozó vállalkozás általi, reklám‑, promóciós és marketingszolgáltatásokkal kapcsolatos tényleges használatára, valamint a védjegy jóhírének a védjegy más áruk és szolgáltatások tekintetében történő tényleges használatának értékelésére gyakorolt relevanciájára vonatkozó kérdéseket.
2016 óta a felperes RTL Group Markenverwaltungs GmbH a jogosultja az RTL európai uniós ábrás védjegynek, több áru és szolgáltatás tekintetében. (
2
) 2021‑ben a beavatkozó, Marcella Örtl e védjegy megszűnésének megállapítása iránti kérelmet (
3
) nyújtott be azzal az indokkal, hogy az az árujegyzékében szereplő összes áru és szolgáltatás tekintetében megszakítás nélküli öt éven át nem képezte tényleges használat tárgyát Az EUIPO törlési osztálya bizonyos áruk és szolgáltatások tekintetében részben helyt adott a kérelemnek.
Az EUIPO‑nak a felperes által benyújtott fellebbezés alapján eljáró fellebbezési tanácsa egyrészt elfogadhatónak nyilvánította a megszűnés megállapítása iránti kérelmet, másrészt részben hatályon kívül helyezte a törlési osztály határozatát abban a részében, amelyben az megállapította a vitatott védjegy megszűnését, többek között a „reklámozási, marketing és promóciós szolgáltatások” egyik alkategóriája, nevezetesen a „televíziós, rádiós és elektronikus médiareklámok” (
4
) megnevezésű szolgáltatások tekintetében, a fellebbezést ezt meghaladó részében pedig elutasította. A Törvényszékhez benyújtott keresetével a felperes e határozat hatályon kívül helyezését vagy megváltoztatását kérte.
A Törvényszék álláspontja
Először is a Törvényszék megjegyzi, hogy a megszűnési okok az őket megalapozó közérdek védelmét szolgálják, ami megmagyarázza azt, hogy miért nincs a kérelmező számára előírva az eljáráshoz fűződő érdek bizonyítása. Ezt az elemzést erősíti meg a 2017/1001 rendelet (24) preambulumbekezdése és e rendelet 63. cikke (1) bekezdése a) pontjának célja is, amely nem más, mint hogy lehetővé tegye az olyan európai uniós védjegyek vitatását, amelyek meghatározott időtartamon keresztül nem képezték tényleges használat tárgyát szélesebb körben, anélkül hogy megkövetelné, hogy az e kör részét képező személyek bizonyítsák az eljáráshoz fűződő érdeküket. Mivel megszűnés megállapítása iránti kérelmet „bármely természetes vagy jogi személy” benyújthat a védjegy használatának hiánya vagy nem elegendő használata miatt, a joggal való visszaélés esetleges fennállásának kérdése nem releváns az ilyen kérelem elfogadhatóságának elemzése szempontjából. Ráadásul, sem a megszűnés megállapítása iránti kérelem elfogadhatósága, sem annak megalapozottsága nem függ a kérelmező jóhiszeműségétől, hiszen a valamely védjegy használatának öt éven keresztül történő elmulasztása miatti megszűnés a 2017/1001 rendelet által meghatározott jogkövetkezmény. (
5
)
Bár a felperes e tekintetben a Sandra Pabst ügyre hivatkozik, a Törvényszék megjegyzi, hogy azt az ügyet a jelen ügyre nem jellemző, kivételes körülmények jellemezték. A Sandra Pabst üggyel (
6
) ellentétben a beavatkozó nem olyan mesterségesen létrehozott társaság, amelyet kizárólag azzal a céllal hoztak volna létre, hogy több megszűnés megállapítása iránti kérelmet nyújtson be. Ezenkívül a felperes nem bizonyította, hogy a megszűnés megállapítása iránti kérelem a jelen ügyben kudarcra volt ítélve, tehát kizárólag arra szolgált, hogy indokolatlan terhet rójanak rá, vagy hogy bármilyen nyomást gyakoroljanak rá. Ellenkezőleg, a beavatkozó arra irányuló szándéka, hogy egy olyan védjegyet használjon, amely a vitatott védjeggyel összetéveszthető, bizonyítja ez utóbbi ahhoz fűződő valós érdekét, hogy a felperes vitatott védjeggyel kapcsolatos monopóliuma terjedelmét illetően naprakésszé tegyék a védjegylajstromot.
Ennélfogva a Törvényszék elutasítja a felperesnek a megszűnés megállapítása iránti kérelem állítólagos visszaélésszerű jellege miatti elfogadhatatlanságára vonatkozó állítását.
Másodszor, a Törvényszék emlékeztet az EUIPO‑t a késedelmesen előterjesztett vagy előterjesztett tények és bizonyítékok figyelembevétele (
7
) tekintetében megillető mérlegelési jogkörre vonatkozó ítélkezési gyakorlatra, és hangsúlyozza, hogy e figyelembevételnek a mérlegelési jogkör objektív és indokolt gyakorlásának az eredményét kell megtestesítenie, amelynek felülvizsgálata a Törvényszék feladata.
Megállapítja, hogy a jelen ügyben a felperes késedelmesen nyújtott be észrevételeket és bizonyítékokat, így a fellebbezési tanácsnak gyakorolnia kellett mérlegelési mozgásterét annak eldöntése érdekében, hogy azokat figyelembe kell‑e venni az általa meghozandó határozat szempontjából. Márpedig e mérlegelési jogkör ilyen objektív és indokolt gyakorlása a jelen ügyben nem történt meg, mivel a fellebbezési tanács ezeket az elemeket kizárólag azzal az indokkal utasította el, hogy azokat nem a 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendeletben említett beadványokkal együtt nyújtották be, (
8
) anélkül hogy megvizsgálta volna, hogy az e rendelet 27. cikkének (4) bekezdésében említett feltételek teljesültek‑e. Az első alkalommal a fellebbezési tanácshoz benyújtott észrevételek és bizonyítékok elfogadhatóságának vizsgálata ugyanis nem korlátozódhat a 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendeletben említett beadványokkal együtt előterjesztett tényekre és bizonyítékokra, hiszen ilyen korlátozás nem következik sem a 2017/1001 rendelet 95. cikkének (2) bekezdéséből, sem a 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 27. cikkének (4) bekezdéséből.
Következésképpen a fellebbezési tanács hibát vétett, amikor figyelmen kívül hagyta a felperes által késedelmesen előterjesztett észrevételeket és bizonyítékokat, anélkül hogy gyakorolta volna a ráruházott mérlegelési jogkört.
Harmadszor, a Törvényszék megvizsgálja, hogy a felperes által előterjesztett, az azon csoporthoz tartozó társaságok tevékenységeire vonatkozó bizonyítékok, amelyhez tartozik, lehetővé teszik‑e a vitatott védjegy használatának igazolását nemcsak a reklámsugárzási szolgáltatások alkategóriája tekintetében, amint arra a fellebbezési tanács rámutatott, hanem ezen egyetlen alkategóriát meghaladóan a „reklám‑, marketing és promóciós” szolgáltatások kategóriájának egésze tekintetében is.
Először is megállapítja, hogy a felperes bizonyította, hogy azon csoport társaságai, amelyhez ő is tartozik, a hirdetőknek többek között reklámok – különösen televíziós reklámok – tervezésére és készítésére irányuló szolgáltatásokat nyújtottak. Így ő olyan szolgáltatásokra vonatkozó bizonyítékokat terjesztett elő, amelyek e társaságok részéről kreatív közreműködéssel jártak együtt a reklámok megtervezését illetően, és e szolgáltatások nem csupán a harmadik felek által megtervezett reklámtartalmak egyszerű sugárzására korlátozódtak.
Ezt követően megállapítja, hogy a felperes által előterjesztett bizonyítékokból kiderül, hogy a felperes a hozzá tartozó médiumoknál felajánlotta szolgáltatásait a hirdetőknek a reklámstratégia-fejlesztés területén, felkínálva számukra annak lehetőségét, hogy részt vegyenek az azon csoport által kidolgozott promóciós műveletekben, amelyhez ő is tartozik.
Végül a Törvényszék a benyújtott bizonyítékokra tekintettel úgy ítéli meg, hogy azon csoport társaságai, amelyhez a felperes is tartozik, a televíziós reklámok értékesítésével kapcsolatos tanácsadási szolgáltatásokat nyújtottak, amelyek az olyan vállalkozásoknak nyújtott speciális tanácsadási és támogató szolgáltatások körébe tartoznak, amelyek szeretnék előmozdítani áruik és szolgáltatásaik értékesítését, valamint reklámstratégiáikat fejleszteni.
E körülményekre tekintettel a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy a felperes által benyújtott bizonyítékok azt támasztják alá, hogy az a csoport, amelyhez ő is tartozik, a vitatott védjeggyel a releváns időszakban harmadik felek részére reklám‑, promóciós és marketingszolgáltatásokat nyújtott, amelyek nem csupán reklámok sugárzására korlátozódtak, hanem arra irányultak, hogy aktívan hozzájáruljanak az említett harmadik felek reklámstratégiájának fejlesztéséhez. Ennélfogva megváltoztatja a megtámadott határozatot, úgy, hogy a vitatott védjegy megszűnésének megállapítása iránti kérelmet a 35. osztályba tartozó érintett szolgáltatások egésze tekintetében el kell utasítani.
Végül a Törvényszék pontosítja, hogy a 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdése a) pontjának szövege és célja az európai uniós védjegyhez fűződő jogok fenntartását ahhoz a feltételhez köti, hogy a védjegyet ténylegesen használják. Nem igazolható ugyanis, hogy egy nem használt védjegy akadályozza a versenyt, és korlátozza az áruk szabad mozgását és a szolgáltatásnyújtás szabadságát. Ráadásul, az uniós bíróságok korábban már kimondták, hogy az Unióban jóhírnévvel rendelkező európai uniós védjegyeknek biztosított szélesebb körű oltalomra vonatkozó rendelkezések eltérő célt követnek, mint a tényleges használat igazolását megkövetelő rendelkezések, így a rendelkezések e két típusát egymástól függetlenül kell értelmezni. Ennélfogva, még ha feltételezzük is, hogy a jelen ügyben vitatott védjegy a médiaágazatban jóhírnévnek örvend, ez a körülmény még önmagában nem teszi lehetővé a védjegy tényleges használatának igazolását a szóban forgó áruk és szolgáltatások tekintetében. Egyébként a felperes nem hivatkozhat eredményesen sem az európai uniós védjegy egységes jellegére, sem a 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet (7) preambulumbekezdésére, amely csak eljárási szabályokra vonatkozik, a 2017/1001 rendelet anyagi jogi rendelkezéseinek értelmezése érdekében.
(
1
)	Az európai uniós védjegyről szóló (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet kiegészítéséről és az (EU) 2017/1430 felhatalmazáson alapuló rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. március 5‑i (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2018. L 104., 1. o.).
(
2
)	A védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 3., 6., 8., 9., 12., 14., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 30., 32., 33., 35., 38., 41., 42., 43. és 45. osztályba tartozó árukról és szolgáltatásokról volt szó.
(
3
)	Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.) 58. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján.
(
4
)	A többi áru és szolgáltatás, amelyek tekintetében a törlési osztály határozatát hatályon kívül helyezték, a 9. osztályba tartozó „optikai tárolólemezek” és a 45. osztályba tartozó „online közösségi hálózati szolgáltatások; online kapcsolatfelvételi szolgáltatások”.
(
5
)	Lásd: 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének c) pontja és 64. cikkének (2) bekezdése.
(
6
)	A fellebbezési nagytanács 2020. február 1‑jei határozatának alapjául szolgáló ügy (R 2445‑2017‑G. sz. ügy, a továbbiakban: Sandra Pabst ügy).
(
7
)	Amelyet a 2017/1001 rendelet 95. cikkének (2) bekezdése ír elő, és amelyet a 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 27. cikkének (4) bekezdése szabályoz.
(
8
)	A 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 22., 24. és 26. cikke.