62023CC0554
ĢENERĀLADVOKĀTES LAILAS MEDINAS
SECINĀJUMI,
sniegti 2024. gada 28. novembrī (
1
)
Apvienotās lietas C‑554/23 P un C‑568/23 P
Fertilizers Europe
pret
AO Nevinnomysskiy Azot,
AO Novomoskovskaya Aktsionernaya Kompania NAK
“Azot
” (C‑554/23 P)
un
Eiropas Komisija
pret
AO Nevinnomysskiy Azot,
AO Novomoskovskaya Aktsionernaya Kompania NAK
“Azot
” (C‑568/23 P)
Apelācija – Dempings – Krievijas izcelsmes amonija nitrāta imports – Galīgie antidempinga maksājumi – Pieprasījums veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu – Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 2. punkts – Regulas 2016/1036 5. panta 3. un 9. punkts – Tiesību normā paredzētais termiņš – Pierādījumu pietiekamība
I. Ievads
1.
Šo secinājumu priekšmets ir Eiropas Komisija un Fertilizers Europe iesniegtā apelācijas sūdzība, kurā lūgts atcelt 2023. gada 5. jūlija spriedumu Nevinnomysskiy Azot un NAK Azot/Komisija (T‑126/21, EU:T:2023:376) (
2
).
2.
Ar minēto spriedumu Vispārējā tiesa atcēla Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/2100 (
3
), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kas veikta atbilstīgi Regulas (ES) 2016/1036 (
4
) 11. panta 2. punktam, nosaka galīgo antidempinga maksājumu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam. Vispārējā tiesa būtībā konstatēja, ka saskaņā ar minētā panta otro un ceturto daļu Savienības ražotājiem, kuri iesnieguši pieprasījumu veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, pietiekami pierādījumi par kaitējumu radoša dempinga iespējamību jāiesniedz vismaz trīs mēnešus pirms attiecīgā antidempinga pasākuma spēkā esamības termiņa beigām. Tas nozīmē, ka, tiklīdz šie ražotāji ir iesnieguši pieprasījumu veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, Komisijai nav jānovērš iesniegto pierādījumu nepietiekamība minētajā trīs mēnešu termiņā.
3.
Gan Komisija, gan Fertilizers Europe uzskata, ka Vispārējās tiesas sniegtā Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta interpretācija būtiski ierobežojot to pierādījumu vākšanu, kas vajadzīgi, lai noteiktu, vai pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas izmeklēšanas uzsākšana, kuras dēļ var tikt pagarināti antidempinga pasākumi, ir pamatota. Tās apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu šīs tiesību normas interpretācijā vai katrā ziņā esot pieļāvusi kļūdu, piemērojot pati savu juridisko kritēriju lietas faktiem pirmajā instancē.
4.
Šī lieta Tiesai sniedz iespēju lemt par tādas tiesību normas interpretāciju, kurai ir būtiska nozīme aizsardzības pasākumu saglabāšanā par labu Savienības ražotājiem pret valstu, kas nav Eiropas Savienības valstis, dempinga praksi. Tiesai būs jāizlemj, vai Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās un ceturtās daļas interpretācija apstiprina Vispārējās tiesas secinājumu par ierobežojumiem laikā, kas – tās ieskatā – piemērojami Savienības ražotāju pierādījumu iesniegšanai pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas procedūrā. Tas tostarp prasa, lai Tiesa noteiktu, vai daži Regulas 2016/1036 noteikumi, kas piemērojami Komisijas izmeklēšanām pēc sākotnējām sūdzībām, attiecas arī uz pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu.
II. Atbilstošās tiesību normas
A.
Regula 2016/1036
5.
Regulā 2016/1036 izklāstīti tirdzniecības aizsardzības noteikumi, lai novērstu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, par dempinga cenām Eiropas Savienības tirgū.
6.
Regulas 2016/1036 5. pantā paredzēts:
“[..]
3.   Ciktāl iespējams, Komisija pārbauda sūdzībā ietverto pierādījumu precizitāti un atbilstību, lai noteiktu, vai pietiek pierādījumu izmeklēšanas uzsākšanai.
[..]
9.   Ja izrādās, ka ir pietiekami pierādījumi, lai pamatotu lietas izskatīšanas uzsākšanu, Komisija to dara 45 dienu laikā pēc sūdzības iesniegšanas dienas un publicē paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Ja iesniegtie pierādījumi nav pietiekami, tad 45 dienu laikā pēc sūdzības iesniegšanas dienas Komisija[..] par to informē sūdzības iesniedzēju. Parasti 21 dienas laikā pēc dienas, kad Komisijai ir iesniegta sūdzība, Komisija nodrošina dalībvalstīm informāciju par saņemtās sūdzības analīzi.”
7.
Regulas 2016/1036 11. pantā noteikts:
“1.   Antidempinga pasākums paliek spēkā tik ilgi un tādā apmērā, kāds nepieciešams, lai neitralizētu dempingu, kas rada kaitējumu.
2.   Galīgā antidempinga pasākuma termiņš beidzas piecus gadus pēc tā uzlikšanas vai piecus gadus pēc datuma, kurā pabeigta pēdējā dempinga un kaitējuma pārskatīšana, ja vien pārskatīšanā nekonstatē, ka pasākuma beigas var novest pie dempinga un kaitējuma turpināšanās vai atkārtošanās. Šādu termiņa beigu pārskatīšanu sāk pēc Komisijas iniciatīvas vai pēc Savienības ražotāju pieprasījuma vai to vārdā iesniegta pieprasījuma, un pasākums paliek spēkā, kamēr nav zināmi minētās pārskatīšanas rezultāti.
Termiņa beigu pārskatīšanu sāk, ja pieprasījums satur pietiekamus pierādījumus tam, ka pasākumu beigas varētu novest pie dempinga un kaitējuma turpināšanās vai atkārtošanās. Uz šādu varbūtību var norādīt, piemēram, pierādījumi par turpinātu dempingu un kaitējumu vai pierādījumi, ka kaitējuma novēršana ir daļēji vai pilnīgi atkarīga no pasākumu piemērošanas, vai pierādījumi, ka eksportētāju situācija vai tirgus apstākļi norāda, ka kaitīgais dempings var turpināties, vai pierādījumi par to, ka traucējumi izejvielu tirgū turpinās.
Veicot izmeklēšanu saskaņā ar šo punktu, eksportētājiem, importētājiem, eksportētājvalsts pārstāvjiem un ražotājiem Savienībā nodrošina iespēju izvērst paskaidrojumus, atspēkot vai sniegt piezīmes par jautājumiem, kas izklāstīti pārskatīšanas pieprasījumā, un secinājumus izdara, ņemot vērā visus būtiskos un pienācīgi dokumentētos pierādījumus, kas iesniegti saistībā ar jautājumu, vai pasākumu izbeigšana var vai nevar novest pie dempinga un kaitējuma turpināšanās vai atkārtošanās.
Paziņojumu par gaidāmajām termiņa beigām savlaicīgi publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī pasākumu piemērošanas termiņa pēdējā gadā, kā noteikts šajā punktā. Pēc tam ražotājiem Savienībā ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām ir tiesības iesniegt pārskatīšanas pieprasījumu saskaņā ar otro daļu. Publicē arī paziņojumu par pasākumu faktisko izbeigšanu, ievērojot šo punktu.
[..]
5.   Šīs regulas attiecīgos noteikumus par procedūrām un izmeklēšanu veikšanu, izņemot tos, kas attiecas uz termiņiem, piemēro ikvienas pārskatīšanas gadījumā, ko veic atbilstīgi 2., 3. un 4. punktam.”
B.
Apstrīdētā regula
8.
Apstrīdētās regulas 20., 23. un 29. apsvērumā noteikts:
(20)
Komisija sāka termiņbeigu pārskatīšanu, balstoties uz pārskatīšanas pieprasījumu, kas sākotnēji tika iesniegts 2019. gada 21. jūnijā un pēc tam papildināts ar papildu informāciju (abi kopā saukti par “konsolidēto pārskatīšanas pieprasījumu”). Konsolidētais pārskatīšanas pieprasījums, kas ir šīs termiņbeigu pārskatīšanas sākšanas pamats, tika pievienots lietas materiālu atklātajā daļā un darīts pieejams ieinteresētajām personām, lai tās ar to iepazītos. Kā norādīts paziņojuma 4.1. punktā, pieprasījuma iesniedzējs pārskatīšanas pieprasījumā sniedza pierādījumus par normālo vērtību, kas balstīta uz faktiskajām iekšzemes cenām, un arī noteica normālo vērtību, ja netiktu uzskatīts, ka iekšzemes cenas ir uzticamas un atspoguļo parasto tirdzniecības apriti. Tam, vai sākotnējais pieprasījums bija papildināts ar aplēstajām normālajām vērtībām, balstoties uz pieejamo informāciju par attiecīgās valsts faktiskajām iekšzemes cenām, nav nozīmes, jo Komisija sāka termiņbeigu pārskatīšanu, pamatojoties uz konsolidēto pārskatīšanas pieprasījumu.
[..]
(23)
[..] Komisija atgādina par 20. apsvērumā izklāstīto nostāju, ka šī termiņbeigu pārskatīšana tika ierosināta, pamatojoties uz konsolidēto pārskatīšanas pieprasījumu. Komisija uzskata, ka pieprasījums tādā redakcijā, kādā tas tika iesniegts trīs mēnešu termiņā, saturēja pietiekamus pierādījumus, kas pamatoja termiņbeigu pārskatīšanas sākšanu, pēc tam, kad pēc nepilnību novēršanas procedūras tika izdarīti pieprasījuma iesniedzēju sniegti precizējumi tā sākotnējā pieprasījuma papildināšanai.
[..]
(29)
[..] kā izklāstīts 20. apsvērumā, šīs termiņbeigu pārskatīšanas uzsākšana nav balstīta tikai uz 2019. gada 21. jūnija sākotnējā pārskatīšanas pieprasījumā saņemto informāciju, bet arī uz papildu pierādījumiem, ko pieprasījuma iesniedzējs papildus iesniedza pirms izmeklēšanas sākšanas un kas ir iekļauti konsolidētajā pārskatīšanas pieprasījumā (kurā ietverti pierādījumi par normālo vērtību, kas noskaidrota, balstoties uz faktiskajām iekšzemes cenām, kā arī salikta normālā vērtība, ja iekšzemes cenas netiktu uzskatītas par uzticamām).”
9.
Apstrīdētās regulas 1. pantā paredzēts:
“1.   Ar šo nosaka galīgo antidempinga maksājumu tādu cieto mēslošanas līdzekļu importam, kuru amonija nitrāta saturs pārsniedz 80 % no kopējās masas [..] un kuru izcelsme ir Krievijā.
[..]”
III. Fakti un tiesvedība
A.
Tiesvedības priekšvēsture
10.
Pārsūdzētā sprieduma 1.–13. punktā aprakstīta tiesvedības pirmajā instancē priekšvēsture. Šo secinājumu vajadzībām šo priekšvēsturi var apkopot šādi.
11.
AO Nevinnomysskiy Azot un AO Novomoskovskaya Aktsionernaya Kompania NAK “Azot” (
5
) ir Krievijā reģistrētas amonija nitrāta ražotājas un eksportētājas. Tām piemēro antidempinga maksājumus, kuri izriet no Padomes Regulas (EK) Nr. 2022/95 (1995. gada 16. augusts), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam (OV 1995, L 198, 1. lpp.) [neoficiāls tulkojums], un kuri saglabāti pēc vairākām pasākumu termiņa beigu pārskatīšanām 2002., 2008. un 2014. gadā.
12.
2019. gada 21. jūnijā Eiropas mēslošanas līdzekļu ražotāju apvienība Fertilizers Europe iesniedza Komisijai pieprasījumu sākt šo maksājumu termiņa beigu pārskatīšanu, pamatojoties uz Regulas 2016/1036 (
6
) 11. panta 2. punktu. Šis pieprasījums saņemts pēc tam, kad Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts paziņojums par konkrētu antidempinga pasākumu gaidāmajām termiņa beigām (OV 2019, C 53, 3. lpp.), tostarp attiecībā uz šo secinājumu 11. punktā minēto maksājumu.
13.
Sākotnējā pieprasījumā apgalvots, ka pastāv pierādījumi par dempinga turpināšanos, ja pasākumi tiktu izbeigti, pamatojoties uz eksporta cenu un saliktās normālās vērtības salīdzinājumu. Fertilizers Europe šajā ziņā atsaucās uz īpašu Krievijas tirgus situāciju, kas izriet no saskaņotas vienošanās par cenu ierobežošanu un Krievijas valdības stratēģijas noteikt mākslīgi pazeminātas cenas dabasgāzei, kas ir amonija nitrāta galvenā izejviela.
14.
Pēc Komisijas lūguma Fertilizers Europe2019. gada 20. augustā iesniedza papildu informāciju, kura tika iekļauta pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu pieprasījuma konsolidētajā versijā (
7
). Konsolidētajam pieprasījumam pievienotā papildu informācija bija pamatota ar normālo vērtību, kas balstīta uz faktiskajām cenām Krievijas iekšzemes tirgū.
15.
2019. gada 23. septembrī Komisija publicēja Paziņojumu par Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam piemērojamo antidempinga pasākumu termiņbeigu pārskatīšanas sākšanu (OV 2019, C 318, 6. lpp.; turpmāk tekstā – “paziņojums par procedūras sākšanu”) (
8
), uzskatot, ka ir pietiekami pierādījumi pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas sākšanai un izmeklēšanai.
16.
Izmeklēšanas noslēgumā Komisija secināja, ka pastāv dempinga un kaitējuma atkārtošanās iespējamība, ja saistībā ar Krievijas izcelsmes amonija nitrātu spēkā esošie antidempinga pasākumi zaudētu spēku. Tādējādi, pieņemot apstrīdēto regulu, tā nolēma pagarināt šos pasākumus uz pieciem gadiem.
B.
Vispārējā tiesā celtā atcelšanas prasība un pārsūdzētais spriedums
17.
Ar Vispārējās tiesas kancelejā iesniegto prasības pieteikumu prasītājas pirmajā instancē cēla prasību atcelt apstrīdēto regulu saskaņā ar LESD 263. pantu. Prasības pamatojumam prasītājas izvirza vienu pamatu, kas būtībā attiecas uz Regulas 2016/1036 11. panta 2. un 5. punkta, kā arī 5. panta 3. punkta pārkāpumu, jo, lai gan nebija pietiekamu pierādījumu to darīt, Komisija esot kļūdaini sākusi pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas procedūru.
18.
It īpaši prasītājas pirmajā instancē uzskatīja, ka, pirmkārt, Komisijai esot bijis jāņem vērā tikai sākotnējais pieprasījums, lai pamatotu savu vērtējumu par to, vai iesniegtie pierādījumi ir pietiekami pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanai, nevis papildu informācija, kas esot mainījusi minētā pieprasījuma būtību. Otrkārt, tās apgalvoja, ka sākotnējā pieprasījumā neesot bijis pietiekamu pierādījumu par dempinga turpināšanās iespējamību, ja pasākumi zaudētu spēku. Treškārt, tās norādīja, ka Komisija katrā ziņā esot kļūdījusies, uzskatīdama, ka konsolidētajā pieprasījumā bija ietverti pietiekami pierādījumi par šādu iespējamību.
19.
Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa konstatēja, ka no Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta gramatiskās interpretācijas (
9
), kā arī no šīs tiesību normas mērķa (
10
) izriet, ka pārbaude par to, vai Savienības ražotāju pieprasījumā ir pietiekami pierādījumi pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanai, jāveic tikai pamatojoties uz informāciju, kas iesniegta ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms attiecīgā antidempinga pasākuma spēkā esamības termiņa beigām (
11
). Vispārējā tiesa uzskatīja, ka šo trīs mēnešu laikā Komisijai esot atļauts saņemt vai lūgt papildu skaidrojumus no Savienības ražotājiem, lai sagatavotu pieprasījuma konsolidēto versiju. Tomēr šī informācija varot tikai papildināt vai apstiprināt pietiekamus pierādījumus, kas iesniegti šajā tiesību normā paredzētajā termiņā. Tie nevarot būt nedz jauni argumenti vai pierādījumi, nedz arī novērst tajos ietverto pierādījumu nepietiekamību (
12
). Turklāt Vispārējā tiesa uzskatīja, ka Regulas 2016/1036 11. panta 5. punkts kopsakarā ar šīs pašas regulas 5. panta 3. un 9. punktu neatspēkojot šo konstatējumu (
13
).
20.
Ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējā tiesa konstatēja, pirmkārt, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, apstrīdētajā regulā apgalvojot – nav nozīmes, ka sākotnējais pieteikums tika papildināts ar papildu pierādījumiem un ka pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu varēja attaisnot, pamatojoties uz konsolidēto pieprasījumu (
14
). Otrkārt, tā uzskatīja, ka Savienības ražotāju trīs mēnešu termiņā iesniegto papildu informāciju nevarot uzskatīt par tādu, kuras mērķis ir papildināt sākotnējā pieprasījumā ietvertos pierādījumus (
15
).
21.
Tādējādi Vispārējā tiesa secināja, ka prasītāju pirmajā instancē izvirzītais iebildums par Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta pārkāpumu jāapmierina un apstrīdētā regula jāatceļ, neizvērtējot pārējos viņu izvirzītos iebildumus (
16
).
IV. Tiesvedība Tiesā un lietas dalībnieku prasījumi
22.
Ar attiecīgajām apelācijas sūdzībām, kas Tiesā iesniegtas 2023. gada 4. un 14. septembrī, Fertilizers Europe un Komisija lietās C‑554/23 P un C‑568/23 P lūdz Tiesu:
–
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
–
noraidīt pirmajā instancē celto prasību;
–
piespriest prasītājām pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
23.
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2023. gada 9. oktobra lēmumu lietas C‑554/23 P un C‑568/23 P apvienotas rakstveida un mutvārdu procesā, kā arī sprieduma taisīšanai.
24.
Prasītājas pirmajā instancē lūdz Tiesu:
–
noraidīt apelācijas sūdzību un apstiprināt pārsūdzēto spriedumu;
–
pakārtoti – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;
–
piespriest apelācijas sūdzību iesniedzējām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
25.
Šajā lietā tiesas sēde mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai netika rīkota.
V. Izvērtējums
26.
Apelācijas sūdzības pamatošanai lietā C‑554/23 P Fertilizers Europe izvirza četrus pamatus. Tā it īpaši norāda, ka:
–
Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinot, ka pietiekamiem pierādījumiem, kas pamatotu pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu, jābūt ietvertiem pieprasījumā, kas iesniegts pirms trīs mēnešu termiņa beigām, nevis jābūt Komisijas rīcībā pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanas brīdī;
–
Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatīdama, ka Regulas 2016/1036 11. panta 5. punktā, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 5. panta 3. punktu un 5. panta 9. punktu, nav atļauts iesniegt jaunu informāciju attiecībā uz pieprasījumiem veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu pēc trīs mēnešu termiņa sākuma;
–
Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, secinādama, ka Fertilizers Europe Komisijai iesniegtie dempinga aprēķini, kas balstīti uz cenām pēc trīs mēnešu termiņa sākuma, ir jauni pierādījumi un ka Komisija, pieņemot lēmumu par pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu, nevarēja balstīties uz šo informāciju;
–
Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un sagrozījusi tai iesniegtos faktus un pierādījumus, konstatēdama – no apstrīdētās regulas neizriet, ka Komisija uzskatījusi, ka sākotnējā pieprasījumā veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu bija ietverti pietiekami pierādījumi, ka pasākumu izbeigšana varētu izraisīt dempinga turpināšanos.
27.
Savukārt lietā C‑568/23 P Komisija izvirza divus pamatus, no kuriem pirmais attiecas uz tiesību kļūdu saistībā ar Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta interpretāciju un otrais – uz tiesību kļūdu saistībā ar Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta piemērošanu attiecībā uz apstrīdēto regulu.
28.
Tā kā, ņemot vērā Fertilizers Europe izvirzītos īpašos argumentus, tās apelācijas sūdzības četrus pamatus būtībā var apvienot ar diviem Komisijas apelācijas sūdzības pamatiem, izskatīšu šo lietu, ievērojot šīs iestādes Tiesā iesniegto apsvērumu struktūru. Turklāt jāuzsver, ka gadījumā, ja, analizējot Komisijas pirmo apelācijas pamatu, tiktu secināts, ka tas ir pamatots, otrais apelācijas pamats nebūtu jāizskata, jo tas ir izvirzīts tikai pakārtoti.
A.
Par pirmo apelācijas pamatu – tiesību kļūdu saistībā ar Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta interpretāciju
1. Lietas dalībnieku argumentācija
29.
Komisija un Fertilizers Europe apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, secinādama, ka saskaņā ar Regulu 2016/1036 veicamā pārbaude pirms pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas sākuma ir ierobežota ar informāciju un pierādījumiem, ko Savienības ražotāji iesnieguši pirms Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtajā daļā paredzētā trīs mēnešu termiņa. Tās uzskata, ka nosacījums par pierādījumu pietiekamību, kā izriet no šīs tiesību normas otrās daļas, esot jāizpilda tikai brīdī, kad tiek pieņemts lēmums par pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu. Tāpēc trīs mēnešu laikā Komisija varot lūgt jebkādu papildu informāciju, ko tā uzskata par būtisku, lai noteiktu, vai jāuzsāk pasākumu termiņa beigu pārskatīšana.
30.
Precīzāk – Komisija un Fertilizers Europe apgalvo, ka – pretēji Vispārējās tiesas konstatējumiem pārsūdzētajā spriedumā – Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta gramatiskā interpretācija esot neitrāla attiecībā uz to, vai Komisijai vērtējums par pierādījumu pietiekamību jāattiecina tikai uz pieprasījumu, kas iesniegts šajā pantā paredzētajā termiņā. Šo gramatisko interpretāciju apstiprinot arī Regulas 2016/1036 sistēmiskā interpretācija, it īpaši tās 5. panta 3. un 9. punkts, kas uzskatāmi par piemērojamiem pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanai saskaņā ar šīs regulas 11. panta 5. punktu. Visbeidzot – abas puses apgalvo, ka trīs mēnešu termiņa mērķis esot norādīt Savienības ražotājiem uz pieprasījuma iesniegšanas brīdi, lai pienācīgi organizētu iespējamo pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu un attiecīgi informētu ieinteresētās personas. Pēc to domām, šā termiņa mērķis neesot nodrošināt tirgus dalībniekiem tiesisko drošību tādā veidā, lai, balstoties uz to, ierobežotu informāciju, ko Komisija var iegūt, izvērtējot pieprasījuma veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu pamatotību.
31.
Prasītājas pirmajā instancē apstrīd šos argumentus. Tās uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pareizi interpretējusi Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturto daļu, lasot to kopsakarā ar tā otro daļu, tādējādi, ka pierādījumu pietiekamība, lai uzsāktu pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, jāizvērtē, ņemot vērā pieprasījumu, kas iesniegts ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms antidempinga pasākuma termiņa beigām. Tās apgalvo, ka saskaņā ar Regulu 2016/1036 neesot atļauts iesniegt jaunus pierādījumus pēc šā tiesību normā paredzētā termiņa. Trīs mēnešu termiņā varot lūgt vai iesniegt vienīgi paskaidrojumus un precizējumus, kas ļauj izprast šajā termiņā jau iesniegtos pierādījumus vai apstiprināt to pietiekamību. Turpretī, kā uzskatīja Vispārējā tiesa, šī papildu informācija nevarot būt jauni argumenti vai pierādījumi, kas nepastāvēja pārskatīšanas pieprasījuma iesniegšanas brīdī.
2. Juridiskā analīze
32.
Ar pirmo pamatu Tiesai tiek lūgts noteikt, vai ar Regulas 2016/1036 11. panta 2. punktu Komisija, izvērtējot, vai jāuzsāk pasākumu termiņa beigu pārskatīšana, ir ierobežota ar pierādījumiem, kurus Savienības ražotāji ir iesnieguši savā pieprasījumā pirms šīs tiesību normas ceturtajā daļā paredzētā trīs mēnešu termiņa, papildinot tos tikai ar papildu informāciju, kas pamato šos pierādījumus.
33.
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī tās konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (
17
). Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka šie trīs interpretācijas noteikumi ļauj secināt, ka atbilstoši Regulas 2016/1036 11. panta 2. punktam Savienības ražotājiem pirms pieprasījumiem veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu piemērojamā trīs mēnešu termiņa beigām jāiesniedz pietiekami pierādījumi, ka attiecīgā pasākuma izbeigšana varētu izraisīt dempinga un kaitējuma turpināšanos vai atkārtošanos.
34.
Regulas 2016/1036 11. panta 1. punktā paredzēts, ka antidempinga maksājums ir piemērojams tik ilgi un tādā apmērā, kāds nepieciešams, lai neitralizētu dempingu, kas rada kaitējumu. Turklāt Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta pirmajā daļā noteikts, ka galīgā antidempinga pasākuma termiņš beidzas tostarp piecus gadus pēc datuma, kurā pabeigta pēdējā dempinga un kaitējuma pārskatīšana, ja vien jaunā pārskatīšanā nekonstatē, ka pasākuma beigas var novest pie dempinga un kaitējuma turpināšanās vai atkārtošanās. Šādu pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu sāk pēc Savienības ražotāju pieprasījuma vai to vārdā iesniegta pieprasījuma, kā tas ir šajā lietā, vai pēc Komisijas iniciatīvas.
35.
Turklāt Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrajā daļā precizēts, ka pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu sāk, ja pieprasījums satur pietiekamus pierādījumus, ka antidempinga pasākuma izbeigšana varētu novest pie dempinga un kaitējuma turpināšanās vai atkārtošanās. Šajā tiesību normā uzskaitīti arī pierādījumu veidi, ar kuriem var pierādīt šādu varbūtību. Savukārt Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtās daļas otrajā teikumā paredzēts, ka ražotājiem Savienībā ne vēlāk kā trīs mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām ir tiesības iesniegt pārskatīšanas pieprasījumu. Šis teikums beidzas ar norādi “saskaņā ar otro daļu”.
a) Gramatiskā interpretācija
36.
Attiecībā uz Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta gramatisko interpretāciju lietas dalībnieki būtībā nav vienisprātis par frāzes “saskaņā ar otro daļu” tvērumu, kurš, kā norādīts, izriet no minētā panta ceturtās daļas otrā teikuma. Prasītājas pirmajā instancē atbilstoši pārsūdzētajam spriedumam apgalvo, ka šī atsauce nozīmējot, ka trīs mēnešu termiņš, līdz kuram Savienības ražotāji var iesniegt pārskatīšanas pieprasījumu, attiecas arī uz nosacījumu par to pierādījumu pietiekamību, kuram šim pieprasījumam jāatbilst, lai pamatotu pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu. Savukārt Komisija un Fertilizers Europe uzskata, ka šī interpretācija vienkārši neizrietot ne no vienas no minētajām tiesību normām formulējuma, pat ne no to interpretācijas kopsakarā.
37.
Vispirms jāatgādina, ka frāze “saskaņā ar”, ja to izmanto normatīvajā aktā, parasti tiek definēta kā “atbilstoši” konkrētam noteikumam vai “ievērojot” to (
18
). Ja normatīvā aktā paredzēts, ka kaut kas jādara saskaņā ar šo konkrēto noteikumu, tas jādara tādā veidā, kādā šis noteikums to nosaka (
19
).
38.
Attiecībā uz Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturto daļu frāze “saskaņā ar” ir Savienības ražotājiem adresēta teikuma beigās. Šajā teikumā noteikts, ka pēc paziņojuma par gaidāmajām termiņa beigām publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī ražotājiem Savienībā ir tiesības iesniegt Komisijai pārskatīšanas pieprasījumu. Šajā nolūkā tajā ir noteikts konkrēts termiņš un kā atsevišķs nosacījums ir norādīts, ka pieprasījuma iesniegšana jāveic, ievērojot – “saskaņā ar” – Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrajā daļā noteikto.
39.
Neskaidrības cēlonis, kas ir pušu domstarpību pamatā, ir tas, ka no gramatiskā viedokļa Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās daļas pirmajā teikumā nav uzskaitīti Savienības ražotājiem adresēti nosacījumi pieprasījuma veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu iesniegšanai. Tā vietā šajā teikumā definēts juridiskais kritērijs, kas reglamentē pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu, kas adresēts Komisijai un saskaņā ar ko būtībā ir norādīts, ka šajā iestādē jāiesniedz pieprasījums ar pietiekamiem pierādījumiem par kaitējumu radoša dempinga iespējamību šīs pārskatīšanas uzsākšanas brīdī. Tāpēc ir grūti noteikt, kā tieši saskaņā ar Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās daļas pirmo teikumu jāiesniedz pieprasījums veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu.
40.
Tomēr, ja no Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās daļas izrietošie elementi ir jāpiemēro Savienības ražotāju pieprasījuma iesniegšanai, varētu saprast, ka to pieprasījumā šiem ražotājiem jānorāda, ka attiecīgā antidempinga pasākuma izbeigšana varētu izraisīt kaitējumu radoša dempinga turpināšanos vai atkārtošanos. Šajā nolūkā tiem būtu arī jāsniedz šajā tiesību normā uzskaitītie pierādījumu veidi. Savukārt, tā kā pierādījumu apjoms attiecas tikai uz Komisiju brīdī, kad tiek pieņemts lēmums par pārskatīšanas uzsākšanu, neuzskatu, ka no Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās daļas interpretācijas var secināt, ka Savienības ražotājiem jāatbilst šim standartam pirms tā ceturtajā daļā paredzētā trīs mēnešu termiņa. Manuprāt, šādai interpretācijai ir nepieciešams papildu hermeneitisks solis, kuru, ja nav skaidrākas norādes šajā ziņā, neatbalsta neviens no attiecīgo apakšpunktu formulējumiem.
41.
Šo viedokli pastiprina Regulas 2016/1036 citu valodu versijas, kas jāņem vērā, kā Tiesa ir vairākkārt nospriedusi, ja Savienības tiesību normas formulējums ir neskaidrs vai ja pastāv atšķirības starp dažādām valodu versijām (
20
). Piemēram, kā uzsver Komisija un Fertilizers Europe, Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtās daļas spāņu valodas versijā ir izmantota frāze “en virtud de” (
21
) (“pamatojoties uz”) angļu valodas versijas frāzes “in accordance with” vietā. Izmantojot šo frāzi, no spāņu valodas versijas izriet, ka Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtajā daļā minētais pieprasījums ir arī šā panta otrajā daļā minētais. Tomēr tajā nav obligāti noteikts, ka Savienības ražotājiem jāiesniedz pieprasījums veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu saskaņā ar otrajā daļā paredzētajiem nosacījumiem, un tas liedz konstatēt, ka prasība par pierādījumu pietiekamību attiecas uz šiem ražotājiem šajā brīdī.
42.
Tāpēc pretēji tam, ko apgalvo prasītājas pirmajā instancē, man nav pārliecības, ka Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta, it īpaši tā otrās un ceturtās daļas, gramatiskā interpretācija nepārprotami apstiprina Vispārējās tiesas secinājumu, saskaņā ar kuru Savienības ražotāju iesniegtajā pieprasījumā veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu pirms šajā tiesību normā paredzētā trīs mēnešu termiņa jau jābūt pietiekamiem pierādījumiem par kaitējumu radoša dempinga turpināšanās vai atkārtošanās iespējamību, un it īpaši attiecībā uz standartu, kas nepieciešams, lai uzsāktu pārskatīšanu saskaņā ar šīm tiesību normām. Šī interpretācija arī neļauj skaidri konstatēt, ka Komisijai ir liegts novērst šo ražotāju iesniegto pierādījumu nepietiekamību šajā trīs mēnešu termiņā un ka jebkuram lūgumam, ko Komisija tiem adresējusi, lai savāktu papildu pierādījumus, kas pamato to prasību, jābūt vienīgi apstiprinošam vai papildinošam.
b) Sistēmiskā interpretācija
43.
Ņemot vērā iepriekš aplūkoto [punktu] daļu neskaidrību, šīs tiesību normas jāaplūko kontekstā atbilstoši šo secinājumu 33. punktā minētajai judikatūrai, lai noskaidrotu to pareizo nozīmi. Arī šajā ziņā prasītājas pirmajā instancē un apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza diametrāli pretējus viedokļus. Prasītājas pirmajā instancē apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pareizi interpretējusi Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta kontekstu, savukārt apelācijas sūdzības iesniedzējas uzskata, ka tā ir pieļāvusi kļūdu, pietiekami neņemot vērā citas atbilstošās šīs regulas tiesību normas, it īpaši tās 5. panta 3. un 9. punktu.
44.
Vispirms aicinu Tiesu, veicot Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās un ceturtās daļas sistēmisku interpretāciju, ņemt vērā tās pirmo un trešo daļu.
45.
Attiecībā uz Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta pirmo daļu pēdējā teikumā ir paredzēts, ka antidempinga pasākumu var pārskatīt ne tikai pēc Savienības ražotāju, bet arī pēc Komisijas iniciatīvas. Tādējādi Komisija joprojām ir pilnvarota pēc savas iniciatīvas savākt pierādījumus, kas vajadzīgi, lai uzsāktu pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, pat ja ir beidzies Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtajā daļā paredzētais termiņš, kas attiecas tikai uz Savienības ražotāju iesniegtajiem pieprasījumiem.
46.
Iekšējās saskaņotības labad ir ļoti apšaubāma interpretācija, saskaņā ar kuru, no vienas puses, Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrajā un ceturtajā daļā ir noteikts termiņš Komisijas pārskatīšanas pilnvarām saistībā ar Savienības ražotāju iesniegtajiem pieprasījumiem, bet, no otras puses, pirmajā daļā ir paredzētas Komisijas tiesības jebkurā laikā savākt nepieciešamos pierādījumus, lai tā pati varētu lemt par pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu.
47.
Ņemot vērā šo apsvērumu, prasītājas pirmajā instancē apgalvo, ka, tā kā pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, kuras noslēgumā tika pieņemta apstrīdētā regula, Komisija nebija sākusi pēc savas iniciatīvas, apgalvojumi par termiņu neesamību, lai iegūtu pietiekamus pierādījumus saistībā ar šādu iniciatīvu, esot jānoraida. Tomēr šajā ziņā pietiek norādīt, ka konkrētas tiesību normas sistēmiskās interpretācijas mērķis ir tieši sasaistīt to ar pārējām tajā pašā normatīvajā aktā ietvertajām normām, pat ja tās nav piemērojamas izskatāmajā lietā, un rast visharmoniskāko un saskaņotāko jēgu kopumā. Tāpēc uzskatu, ka prasītāju pirmajā instancē izvirzītajam prasījumam nav nozīmes.
48.
Attiecībā uz Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta trešo daļu šajā tiesību normā ir paredzēts, ka Komisija, veicot izmeklēšanas, secinājumus izdara, ņemot vērā visus būtiskos un pienācīgi dokumentētos pierādījumus, kas iesniegti saistībā ar jautājumu, vai pasākumu izbeigšana varētu vai nevarētu izraisīt dempinga un kaitējuma turpināšanos vai atkārtošanos.
49.
Minētajā tiesību normā ir skaidri norādīts, ka Komisijas veiktās izmeklēšanas mērķis saistībā ar pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu ir saskaņā ar Regulas 2016/1036 11. panta 1. punktā noteikto prasību nodrošināt, ka antidempinga pasākums paliek spēkā tik ilgi, cik nepieciešams, lai neitralizētu dempingu, kas rada kaitējumu. Arī šajā gadījumā, ja Komisijai izmeklēšanas laikā jābalstās uz visiem attiecīgajiem pierādījumiem, lai veiktu šo uzdevumu, tomēr tai nav jābūt ierobežotai, pat ne no laika viedokļa, attiecībā uz informāciju, ko tā varētu uzskatīt par nepieciešamu pieprasīt no Savienības ražotājiem, lai sākotnēji izlemtu, vai uzsākt šādu izmeklēšanu.
50.
No tā izriet, ka, sasaistot to ar Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta pirmo un trešo daļu, šīs pašas tiesību normas otrā un ceturtā daļa ir interpretējamas saskaņotāk, uzskatot, ka Komisijai nav liegts vākt papildu vai jaunus pierādījumus no Savienības ražotājiem, ja tā uzskata, ka, lai sāktu pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, to sākotnējā pieprasījumā ir vajadzīgi šādi pierādījumi pat ceturtajā daļā paredzētajā trīs mēnešu termiņā.
51.
Iepriekš minētais secinājums turklāt atbilst citu Regulas 2016/1036 tiesību normu jēgai, kuras, manuprāt, pretēji pārsūdzētajā spriedumā izdarītajiem konstatējumiem, jāuzskata par piemērojamām pasākumu termiņa beigu pārskatīšanai saskaņā ar Regulas 2016/1036 11. panta 5. punktu. Šajā pantā paredzēts, ka attiecīgās Regulas 2016/1036 noteikumi par procedūrām un izmeklēšanu veikšanu, izņemot tos, kas attiecas uz termiņiem, ir piemērojami pasākumu termiņa beigu pārskatīšanai. Kā apgalvo Komisija un Fertilizers Europe, tā tas ir Regulas 2016/1036 5. panta 3. un 9. punkta gadījumā.
52.
Vispirms jāatgādina, ka Regulas 2016/1036 5. panta “Lietas izskatīšanas uzsākšana” 3. punktā ir paredzēts juridiskais kritērijs, kas Komisijai jāpiemēro, lemjot par to, vai sūdzība pamato sākotnējās izmeklēšanas uzsākšanu. Konkrētāk – šajā punktā noteikts, ka Komisijai, cik vien iespējams, jāpārbauda sūdzībā ietverto pierādījumu precizitāte un atbilstība, lai noteiktu, vai pietiek pierādījumu izmeklēšanas uzsākšanai.
53.
Vispārējā tiesa savā judikatūrā (
22
), balstoties uz interpretāciju, kuru Tiesa varētu viegli apstiprināt, ir atzinusi, ka saskaņā ar Regulas 2016/1036 5. panta 3. punktu Komisijai nav pienākuma aprobežoties tikai ar sūdzībā sniegto informāciju. Šī iestāde var brīvi vākt jaunus papildu pierādījumus un informāciju, tostarp no sūdzības iesniedzēja, lai izpildītu šajā tiesību normā noteikto kritēriju par izmeklēšanas uzsākšanai nepieciešamo pierādījumu pietiekamību (
23
).
54.
Šajā ziņā jāuzsver, ka gan sākotnējās sūdzības, gan pieprasījuma veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu kontekstā Komisija, pirmkārt un galvenokārt, pārbauda, vai ir pietiekami pierādījumi, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu. Pirmajā gadījumā iesniegto pierādījumu pietiekamības novērtējums tiek veikts, ņemot vērā dempingu, kaitējumu un cēloņsakarību starp importu, ko uzskata par importu par dempinga cenām, un kaitējumu, kuru uzskata par dempinga nodarītu kaitējumu (
24
). Otrajā gadījumā, kā jau norādīts iepriekš, šis novērtējums attiecas uz iespējamību, ka antidempinga pasākuma beigas izraisīs dempinga un kaitējuma turpināšanos vai atkārtošanos (
25
). Tāpēc pēc izmeklēšanas sākšanas un veikšanas Komisija var pieņemt jaunu antidempinga pasākumu (
26
) vai saglabāt antidempinga pasākumu, kura termiņš drīz beigsies (
27
).
55.
Ir taisnība, kā prasītājas atzīmē pirmajā instancē saskaņā ar pārsūdzēto spriedumu, Tiesa judikatūrā ir nospriedusi, ka pārskatīšanas procedūra atšķiras no sākotnējās izmeklēšanas procedūras, kas regulēta citos tās pašas regulas noteikumos (
28
). Tādēļ, ņemot vērā Regulā 2016/1036 paredzētās sistēmas vispārējo uzbūvi un mērķus, visus noteikumus, kas reglamentē sākotnējo izmeklēšanu, nav paredzēts piemērot pārskatīšanas procedūrai (
29
).
56.
Tomēr, ņemot vērā to, kas paredzēts Regulas 2016/1036 11. panta 5. punktā, kura galvenais mērķis ir piemērot noteikumus par izmeklēšanu veikšanu saistībā ar pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, manuprāt, nav iemesla, kas objektīvi attaisnotu Komisijas izmeklēšanas pilnvaru ierobežošanu šīs pārskatīšanas uzsākšanai salīdzinājumā ar pilnvarām, kuras tā var izmantot, lai uzsāktu sākotnējo antidempinga izmeklēšanu. Vienīgais būtiskais elements, kas jāņem vērā šajā ziņā, ir tas, ka Komisijai abos gadījumos jānosaka, vai ir jāuzsāk izmeklēšana, un tas prasa, lai tai būtu tādas pašas pārbaudes pilnvaras, it īpaši attiecībā uz sūdzībā vai pieprasījumā veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu sniegto pierādījumu un informācijas pietiekamību.
57.
Otrkārt, tādu pašu secinājumu var izdarīt, ja tiek ņemts vērā Regulas 2016/1036 5. panta 9. punkts, kuru Vispārējā tiesa uzskatīja par nepiemērojamu šajā lietā pirmajā instancē. Šī tiesa uzskata, ka minētā tiesību norma attiecoties tikai uz termiņiem un tādēļ tā esot jānodala, piemērojot Regulas 2016/1036 11. panta 5. punktā paredzēto izņēmumu.
58.
Regulas 2016/1036 5. panta 9. punktā ir precizēta procedūra, kas Komisijai jāievēro, saņemot sūdzību saskaņā ar šīs pašas regulas 5. panta 1. punktu. Šī procedūra ietver sūdzības iesniedzēja informēšanu par sākotnējās sūdzības pietiekamību vai nepietiekamību.
59.
Jāatzīst, ka Regulas 2016/1036 5. panta 9. punktā precizēts, ka Komisijas pienākums sniegt informāciju jāizpilda 45 dienu laikā pēc sākotnējās sūdzības iesniegšanas. Tomēr atsauci uz šajā gadījumā piemērojamo termiņu var viegli nošķirt no paziņojuma par pienākumu sniegt informāciju, kas piemērojams saskaņā ar šo tiesību normu. Galu galā, kā pareizi norāda Komisija, neviena cita Regulas 2016/1036 norma faktiski nav šā pienākuma pamats, un tas nozīmē, ka Regulas 2016/1036 5. panta 9. punkts ir vienīgais šā pienākuma normatīvais avots.
60.
No tā izriet, ka, ciktāl Regulas 2016/1036 5. panta 9. punkts ļauj Komisijai pieprasīt sūdzības iesniedzējam papildu informāciju izmeklēšanas uzsākšanai, ja sākotnējo sūdzību uzskata par nepietiekamu, līdzīga iespēja jāparedz, izvērtējot, vai būtu jāuzsāk pasākumu termiņa beigu pārskatīšana. Arī šajā ziņā uzskatu, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, nonākdama pie pretēja secinājuma (
30
).
61.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās un ceturtās daļas sistēmiskā interpretācija un it īpaši veids, kādā šīs daļas ir saistītas ar citām attiecīgajām šīs regulas tiesību normām, manuprāt, var sniegt skaidrību, kāda nozīme tām būtu jāpiešķir. Šī interpretācija faktiski liecina par labu tam, ka, izvērtējot, vai jāuzsāk pasākumu termiņa beigu pārskatīšana, Komisijai nav pienākuma ņemt vērā vienīgi pierādījumus, kas ietverti sākotnējā pieprasījumā, ko Savienības ražotāji iesnieguši pirms Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtajā daļā paredzētā trīs mēnešu termiņa. Gluži pretēji – Komisijai jābūt iespējai pieprasīt jebkādu papildu informāciju, ko tā uzskata par būtisku, lai noteiktu, vai jāuzsāk pasākumu termiņa beigu pārskatīšana.
c) Teleoloģiskā interpretācija
62.
Šajā posmā jāpārbauda, vai šo secinājumu iepriekšējos punktos piedāvātā sistemātiskā interpretācija ir pieļaujama arī uz Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās un ceturtās daļas teleoloģisko interpretācijas pamata, ņemot vērā pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas mērķus un ar šo regulu izveidotās sistēmas mērķus.
63.
Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa faktiski uzskatīja, ka no Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtās daļas izrietošā termiņa mērķis esot veicināt tiesiskās drošības nodrošināšanu. Pirmkārt, Vispārējā tiesa nosprieda, ka šis termiņš ļaujot tirgus dalībniekiem laikus uzzināt, vai antidempinga pasākumi var tikt saglabāti. Otrkārt, tas pats termiņš ļaujot Komisijai atvēlēt pienācīgu laikposmu, lai izvērtētu pierādījumus, kas ietverti pārskatīšanas pieprasījumā, kuru Savienības ražotāji iesnieguši šajā tiesību normā paredzētajā termiņā, un pārliecinātos, ka pierādījumi ir pietiekami un atbilstīgi, lai izvairītos no antidempinga pasākuma nepamatotas saglabāšanas pēc noteiktā laikposma.
64.
Vispirms jāatgādina, ka Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtajā daļā paredzētais trīs mēnešu termiņš attiecībā uz procedūru, kas piemērojama pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas pārbaudei, pirmo reizi tika ieviests ar Regulas (EK) Nr. 3283/94 11. panta 2. punkta c) apakšpunktu (
31
). Lietas dalībnieki ir vienisprātis, ka viens no šā ievada mērķiem bija norādīt Savienības ražotājiem, kad jāiesniedz pieprasījums, lai pienācīgi organizētu pasākumu izbeigšanu vai pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas uzsākšanu un attiecīgi informētu ieinteresētās personas.
65.
Tādēļ Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā pamatoti ir nospriedusi, ka Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtajā daļā paredzētais termiņš ļauj Komisijai izmantot atbilstošu laikposmu, lai izvērtētu pierādījumus, kuri ietverti pārskatīšanas pieprasījumā, ko iesnieguši Savienības ražotāji vai kas iesniegts to vārdā šajā tiesību normā paredzētajā termiņā, un pārliecināties, ka pierādījumi ir pietiekami un atbilstīgi.
66.
Tomēr jānorāda, ka ne Regulas 2016/1036 pieņemšanas vēsturiskajā kontekstā, ne arī tās vēlākos grozījumos nav neviena elementa, kas pamatotu argumentu, ka šīs regulas mērķis bija arī nodrošināt tirgus dalībniekiem tiesisko drošību, ierobežojot tās informācijas veidu, ko Komisija varētu savākt, lai noteiktu, vai pieprasījums veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu ir pamatots.
67.
Šajā ziņā ir svarīgi norādīt, ka, pirmām kārtām, kā to apgalvo Komisija, Savienības ražotāju iesniegtais pieprasījums veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu netiek izpausts nevienai ieinteresētajai personai līdz brīdim, kad Oficiālajā Vēstnesī tiek publicēts paziņojums par izmeklēšanas uzsākšanu, kā paredzēts Regulas 2016/1036 11. panta 5. punktā. Tas nozīmē, pirmkārt, ka pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas posms pirms procedūras sākšanas nav balstīts uz sacīkstes principu, un, otrkārt, ka trīs mēnešu termiņu nevar uzskatīt par tādu, kura mērķis ir aizsargāt jebkuras citas ieinteresētās personas tiesības uz aizstāvību. Šīs puses var pilnībā izmantot savas procesuālās un materiālās tiesības termiņa beigu pārskatīšanas laikā.
68.
Otrām kārtām, kā īsi norādīts šo secinājumu 49. punktā, Regulas 2016/1036 11. panta 1. punktā ir noteikts, ka pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas galvenais mērķis ir nodrošināt, ka antidempinga pasākums paliek spēkā, ja tas ir nepieciešams, lai neitralizētu dempingu, kas rada kaitējumu. Šis apgalvojums acīmredzami atbilst Regulas 2016/1036 vispārējam mērķim, kuras 1. panta “Principi” 1. punktā ir paredzēts, ka antidempinga maksājumu var piemērot visiem izstrādājumiem par dempinga cenām, kuru brīva apgrozība Eiropas Savienībā rada kaitējumu. Visticamāk, Komisija nevarētu viennozīmīgi izpildīt uzdevumus, kas šai iestādei noteikti ar Regulas 2016/1036 11. panta 1. punktu un kas saderīgi ar starptautiskās tirdzniecības tiesību aktiem, it īpaši Pasaules Tirdzniecības organizācijas tiesību aktiem, ja tiktu konstatēts, ka Komisija no laika viedokļa ir ierobežota attiecībā uz informāciju, ko tā var iegūt no Savienības ražotājiem. Neviens cits pārliecinošs mērķis, it īpaši saistībā ar uzņēmumiem, kuriem tiek piemērots pārskatāmais antidempinga maksājums, neattaisno iepriekš minētā apsvēruma neievērošanu.
69.
No tā izriet, ka, lai gan Vispārējā tiesa varēja pareizi konstatēt, ka Regulas 2016/1036 11. panta 2. punktā paredzētais termiņš piešķir Komisijai pienācīgu laikposmu, lai izvērtētu pierādījumus, kas ietverti pārskatīšanas pieprasījumā, kuru Savienības ražotāji ir iesnieguši šajā tiesību normā paredzētajā termiņā, un šai iestādei jāpārliecinās, ka pierādījumi ir pietiekami un atbilstīgi, lai izvairītos no antidempinga pasākuma nepamatotas saglabāšanas pēc noteiktā laikposma, šī tiesa nav pareizi izvērtējusi mērķus, kuriem saskaņā ar Regulas 2016/1036 11. panta 1. punktu jāatbilst pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas procedūrām. It īpaši tā ir pieļāvusi kļūdu, uzskatīdama, ka Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtajā daļā paredzētā trīs mēnešu termiņa mērķis ir nodrošināt tirgus dalībniekiem tiesisko drošību, konkrēti – ierobežojot tās informācijas veidu, ko Komisija varētu savākt, lai noteiktu, vai jāuzsāk pasākumu termiņa beigu pārskatīšana.
70.
Ņemot vērā iepriekšējos punktos ierosināto teleoloģisko analīzi, mērķi, kas jāsasniedz ar pasākumu termiņa beigu pārskatīšanas procedūrām, ņemot vērā Regulas 2016/1036 11. panta 1. punktu un tās 11. panta 2. punkta otro un ceturto daļu, apstiprina šo tiesību normu sistēmiskās interpretācijas secinājumus, kā paskaidrots šo secinājumu 61. punktā.
3. Nobeiguma apsvērumi
71.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka neviens no Tiesas judikatūrā iedibinātajiem noteikumiem Savienības tiesību normas jēgas noteikšanai nevar pamatot Vispārējās tiesas veikto Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otrās un ceturtās daļas interpretāciju, kāda izriet no pārsūdzētā sprieduma.
72.
Tādēļ jāsecina, ka pretēji Vispārējās tiesas secinājumam Komisija ir pamatoti uzskatījusi, ka saskaņā ar šīm tiesību normām pēc tam, kad Savienības ražotāji ir iesnieguši pieprasījumu veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, šī iestāde nav ierobežota savās pilnvarās savākt visu papildu informāciju, ko tā uzskata par nepieciešamu, lai noteiktu, vai jāuzsāk pārskatīšanas procedūra. Tāpat Komisija arī nav pieļāvusi kļūdu, apstrīdētajā regulā norādot, ka nav nozīmes tam, vai sākotnējam pieprasījumam ir pievienota papildu informāciju, un ka pārskatīšanas uzsākšana var būt pamatota, balstoties uz konsolidēto pieprasījumu.
73.
Komisijas un Fertilizers Europe iesniegtais pirmais apelācijas pamats līdz ar to ir jāapmierina.
74.
Turklāt saskaņā ar Tiesas statūtu 61. panta pirmo daļu Eiropas Savienības Tiesa atceļ Vispārējās tiesas spriedumu, ja apelācijas sūdzība ir pamatota. Ja to ļauj tiesvedības stadija, tā var pati pieņemt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā. Tā var arī nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai.
75.
Tā kā ierosinu Tiesai apmierināt Komisijas un Fertilizers Europe izvirzīto pirmo apelācijas pamatu par tiesību kļūdu attiecībā uz Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta interpretāciju, pārsūdzētais spriedums jāatceļ, neizskatot otro pakārtoti izvirzīto apelācijas sūdzības pamatu, kas attiecas uz jautājumu, vai Fertilizers Europe sniegto papildu informāciju katrā ziņā var kvalificēt kā tādu, kurš apstiprina vai papildina sākotnējā pieprasījumā ietverto informāciju.
76.
Turklāt, tā kā prasītājas pirmajā instancē, pamatojot atcelšanas prasību Vispārējā tiesā, apgalvoja, ka Komisija katrā ziņā esot pieļāvusi kļūdu, uzskatīdama, ka konsolidētajā pieprasījumā bija pietiekami pierādījumi par dempinga turpināšanās iespējamību, un šis apgalvojums netika pārbaudīts pirmajā instancē, tiesvedības stadija neļauj Tiesai pieņemt galīgo spriedumu šajā lietā.
77.
Tāpēc, manuprāt, lieta jānodod atpakaļ Vispārējai tiesai un lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana jāatliek.
VI. Secinājumi
78.
Ņemot vērā šajos secinājumos izklāstīto analīzi, ierosinu Tiesai:
–
atcelt 2023. gada 5. jūlija spriedumu Nevinnomysskiy Azot un NAK Azot/Komisija (T‑126/21, EU:T:2023:376);
–
nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;
–
atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.
(
1
)	Oriģinālvaloda – angļu.
(
2
)	Turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”.
(
3
)	Komisijas Īstenošanas regula (2020. gada 15. decembris), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kas veikta atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 2. punktam, nosaka galīgo antidempinga maksājumu Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importam (OV 2020, L 425, 21. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”).
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.), ar grozījumiem (turpmāk tekstā – “Regula 2016/1036”).
(
5
)	Turpmāk tekstā – “prasītājas pirmajā instancē”.
(
6
)	Turpmāk tekstā – “sākotnējais pieprasījums”.
(
7
)	Turpmāk tekstā – “konsolidētais pieprasījums”.
(
8
)	Turpmāk tekstā – “paziņojums par procedūras sākšanu”.
(
9
)	Pārsūdzētā sprieduma 65.–68. punkts.
(
10
)	Pārsūdzētā sprieduma 69. un 70. punkts.
(
11
)	Pārsūdzētā sprieduma 76., 77. un 103. punkts.
(
12
)	Pārsūdzētā sprieduma 71.–74. punkts.
(
13
)	Pārsūdzētā sprieduma 78.–85. un 86.–92. punkts.
(
14
)	Pārsūdzētā sprieduma 104. punkts.
(
15
)	Pārsūdzētā sprieduma 136. punkts.
(
16
)	Pārsūdzētā sprieduma 141. un 142. punkts.
(
17
)	Skat. it īpaši spriedumu, 2016. gada 16. novembris, Hemming u.c. (C‑316/15, EU:C:2016:879, 27. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
18
)	Skat. Cambridge English Dictionary (2024), pieejams https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/accordance?q=in+accordance+with.
(
19
)	Skat. Collins Dictionary (2024), pieejams https://www.collinsdictionary.com/dictionary/english/in‑accordance‑with#google_vignette.
(
20
)	Skat. it īpaši spriedumu, 2023. gada 17. janvāris, Spānija/Komisija (C‑632/20 P, EU:C:2023:28, 42. punkts).
(
21
)	Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta ceturtās daļas spāņu valodas versijā ir norādīts, ka “[..] los productores de la Unión podrán presentar una solicitud de reconsideración en virtud de lo dispuesto en el párrafo segundo por lo menos tres meses antes de la finalización del período de cinco años [..]”.
(
22
)	Skat. spriedumu, 2016. gada 15. decembris, Gul Ahmed Textile Mills/Padome (T‑199/04 RENV, EU:T:2016:740).
(
23
)	Turpat (96. punkts).
(
24
)	Skat. Regulas 2016/1036 5. panta 2. punktu.
(
25
)	Skat. Regulas 2016/1036 11. panta 2. punkta otro daļu.
(
26
)	Skat. Regulas 2016/1036 9. pantu.
(
27
)	Skat. Regulas 2016/1036 11. pantu.
(
28
)	Spriedums, 2010. gada 11. februāris, Hoesch Metals un Alloys (C‑373/08, EU:C:2010:68, 65. un 66. punkts).
(
29
)	Turpat (77. punkts).
(
30
)	Īsi jāpiebilst – kā izriet no šo secinājumu iepriekšējiem punktiem, Eiropas Savienības likumdevējs paredz Komisijai ilgāku termiņu, lai pieņemtu lēmumu par pierādījumu pietiekamību pieprasījumā veikt pasākumu termiņa beigu pārskatīšanu, – proti, 90 dienas –salīdzinājumā ar pieprasījumu sākt sākotnējo izmeklēšanu – proti, 45 dienas. Iekšējās saskaņotības labad šis apstāklis mudina uzskatīt, ka attiecībā uz Komisiju būtu jāatzīst, ka tai ir vismaz tādas pašas pilnvaras novērtēt pierādījumu pietiekamību pārskatīšanas procedūras kontekstā kā sākotnējās izmeklēšanas kontekstā un noteikti ne mazākas pilnvaras. Pretējā gadījumā šādai termiņu ilguma atšķirībai, ko nevar pamatot vienīgi ar īpašo procedūru, kura atbilstoši prasītāju pirmajā instancē apgalvotajam ir piemērojama pasākumu termiņa beigu pārskatīšanai saskaņā ar Regulas 2016/1036 11. panta 6. punktu, trūktu jēgas.
(
31
)	Padomes Regula (1994. gada 22. decembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1994, L 349, 1. lpp.).