62008CC0141
ELEANOR SHARPSTON
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2009. május 14. (
1
)
C-141/08. P. sz. ügy
Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd
kontra
az Európai Unió Tanácsa
„Fellebbezés — Kereskedelempolitika — Dömping — Kínai eredetű vasalódeszkák behozatala — 384/96/EK rendelet — A 2. cikk (7) bekezdésének c) pontja és a 20. cikk (4) és (5) bekezdése — A piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás — Védelemhez való jog — Dömpingellenes vizsgálat — A vállalkozások számára észrevételeik megtételére biztosított határidő”
1.
A jelen fellebbezés (
2
) röviden egy dömpingellenes vizsgálat alá vont kínai exportőrrel kapcsolatos, akinek arra irányuló kérelmét, hogy rendes árainak értékelésére a piacgazdasági feltételek alapján működő exportőrökkel azonos módon kerüljön sor, a Bizottság először elutasította, később számára kedvezően felülbírálta, végül pedig váratlanul, véglegesen elutasította.
2.
Az Elsőfokú Bíróság előtt az exportőr azzal érvelt, hogy a Bizottság i. tévesen vélte úgy, hogy nem változtathatja meg eredeti értékelését, továbbá ii. nem biztosított elegendő időt az exportőr végleges értékeléssel kapcsolatos észrevételének előterjesztésére.
3.
A Bíróság úgy vélte, hogy i. a Bizottságnak a múltbeli tények újbóli értékelésének tilalmára vonatkozó megjegyzése mellékes; következésképpen ii. még ha az exportőr elegendő idővel rendelkezett is volna észrevételei megtételére, ez nem az elutasítás anyagi jogi okaihoz, hanem csupán egy mellékes megjegyzéshez kapcsolódott volna, így ez az exportőr védelemhez való jogát nem érintette.
4.
Az exportőr most azzal érvel, hogy a Bizottság indokolásával kapcsolatos következtetés a bizonyítékok nyilvánvaló félreértelmezésén alapul, így amennyiben elégséges idő állt volna rendelkezésre, úgy az észrevételek előterjesztésének lehetett volna jelentősége.
5.
A Bíróságnak mindenekelőtt arról kell döntenie, hogy az Elsőfokú Bíróság „elferdítette-e a bizonyítékokat”. Egyebekben a Bíróságnak nem feladata annak mérlegelése, hogy e bizonyítékoknak milyen bizonyító erőt tulajdonít. (
3
) A Bíróság csak a bizonyítékok ilyen elferdítésének megállapítása esetében tudja vizsgálni az észrevételek előterjesztésére biztosított határidő elégtelen voltára vonatkozó érveket.
A dömpingellenes eljárás és a jogi szabályozás
6.
A közösségi ipar dömpingelt behozatallal szembeni védelmét elsősorban a 384/96/EK tanácsi rendelet (
4
) (a továbbiakban: alaprendelet) szabályozza.
7.
A rendelet 1. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében dömpingellenes vám vethető ki minden olyan dömpingelt termékre, amelynek a Közösségben történő szabad forgalomba bocsátása kárt okoz. Egy termék akkor tekinthető dömpingelt terméknek, ha a Közösségbe irányuló exportára alacsonyabb, mint egy hasonló terméknek a rendes kereskedelmi forgalomban az exportáló országra megállapított összehasonlítható ára.
8.
Az 5. cikk (1) bekezdése értelmében a dömping fennállásának, mértékének és hatásának megállapítására irányuló vizsgálatot a közösségi gazdasági ágazat nevében tett írásbeli panaszra meg kell indítani. A 6. cikk a vizsgálati eljárást szabályozza, míg a 2-4. cikk elsősorban az alkalmazandó feltételeket rögzíti.
9.
A 2. cikk tartalmazza a dömping meghatározását. Rögzíti a dömpingkülönbözet (D. rész, (11) és (12) bekezdés) megállapítása céljából összehasonlítandó (C. rész, (10) bekezdés) rendes érték (A. rész, (1)-(7) bekezdés) és exportár (B. rész, (8) és (9) bekezdés) meghatározásának szabályait. A jelen ügy szempontjából csak az A. rész bír jelentőséggel.
10.
A 2. cikk (1) bekezdésének első albekezdése értelmében a rendes érték az exportáló országban a független vevők által a rendes kereskedelmi forgalom keretében ténylegesen fizetett vagy fizetendő árakon alapszik. Meghatározása az (1)-(6) bekezdés többi részében rögzített, piacgazdaságban működő vállalkozásokra vonatkozó szabályokkal összhangban történik.
11.
A többi vállalkozás vonatkozásában a 2. cikk (7) bekezdésének a) pontja a következőképpen rendelkezik: „A nem piacgazdaságú országokból származó behozatal esetén a rendes értéket egy piacgazdaságú harmadik ország ára vagy számtanilag képzett értéke vagy az ilyen harmadik országból más országokba - beleértve a Közösséget is – történő kivitel esetén felszámított ár alapján kell megállapítani, illetve, ha ez nem lehetséges, bármilyen más elfogadható alapon megállapítható, ideértve a hasonló termékért a Közösségben ténylegesen fizetett vagy fizetendő árat, és azt szükség esetén megfelelően módosítani kell úgy, hogy egy ésszerűen elfogadható haszonkulcsot is magában foglaljon.”
12.
Ugyanakkor a 2. cikk (7) bekezdésének b) pontja alapján többek között a (nem piacgazdaságú országnak számító) Kínai Népköztársaságból származó behozatallal kapcsolatos dömpingellenes vizsgálatok során „a rendes értéket az (1)–(6) bekezdésnek megfelelően határozzák meg, amennyiben a vizsgálat alá eső egy vagy több gyártó megfelelően indokolt kérelme alapján, valamint a c) albekezdésben előírt kritériumoknak és eljárásoknak megfelelően kimutatható, hogy piacgazdasági feltételek érvényesülnek e gyártó vagy gyártók számára az érintett hasonló termék gyártása és értékesítése tekintetében. Ettől eltérő esetben az a) albekezdésben megállapított szabályokat kell alkalmazni”.
13.
A 2. cikk (7) bekezdésének c) pontja, amely meghatározó jelentőséggel bírt annak eldöntésekor, hogy az exportőr a jelen ügyben megkapja-e a fent említett jogállást (amely a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás néven ismert), több feltételt rögzít, mely feltételek mindegyikét teljesíteni kell e jogállás megszerzéséhez. Az első albekezdés második francia bekezdése e feltételek között rögzíti, hogy a vállalkozásnak „egyetlenegy átlátható könyvelést [kell] vezet[nie], amelyet a nemzetközi számviteli szabályoknak megfelelően független könyvvizsgálat alá vetnek, és amelyet minden területen alkalmaznak” (
5
).
14.
A 2. cikk (7) bekezdése c) pontjának utolsó albekezdése a következőket mondja ki: „A vizsgálat megkezdésétől számított három hónapon belül döntést hoznak arról, hogy a gyártó megfelel-e a fent említett kritériumoknak, miután külön konzultációkat folytattak a tanácsadó bizottsággal, és miután a Közösség érintett gazdasági ágazata számára lehetőséget biztosítottak az észrevételek megtételéhez. Ez a döntés az egész vizsgálat folyamán hatályban marad.” (
6
)
15.
A Nanjing Metalink ügyben hozott ítéletben (
7
) az Elsőfokú Bíróság e rendelkezést úgy értelmezte, hogy az „többek között azt kívánja biztosítani, hogy a kérdést [miszerint megadható-e a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás] ne a dömpingkülönbözet kiszámítására való hatása alapján döntsék el.” Megállapította továbbá, hogy „az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondatát úgy kell értelmezni, hogy az megtiltja, hogy az intézmények újraértékeljék azon információkat, amelyekkel már a piacgazdasági elbánás előzetes megállapításakor rendelkeztek. E rendelkezéssel azonban nem ellentétes az, hogy a piacgazdasági elbánást ne tartsák fenn akkor, ha azon ténybeli helyzet módosulása, amelyen ez az elbánás alapult, már nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy a szóban forgó termelő piacgazdasági feltételek alapján működik” (
8
).
16.
A vizsgálati eljárás során a Bizottság átmeneti vámokat vethet ki a 7. cikknek megfelelően. A Tanács azonban csak akkor vet ki - a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően, a Bizottság által az átmeneti vámok lejárta előtt legkésőbb egy hónappal előterjesztett javaslat alapján - végleges dömpingellenes vámot, ha a végül megállapított tények dömpingre és az ezzel okozott kárra utalnak, és ha a Közösség érdekei beavatkozást kívánnak meg (a 9. cikk (4) bekezdése). Végleges vám kivetése esetén az egész eljárást megindításától számított 15 hónapon belül minden esetben be kell fejezni (a 6. cikk (9) bekezdése).
17.
A vonatkozó utolsó rendelkezéseket a 20 cikk (4) és (5) bekezdése tartalmazza. A 20 cikk értelmében a vizsgálattal érintettek kérhetik a Bizottságtól azon részletek nyilvánosságra hozatalát, amelyeken átmeneti intézkedések alkalmazásának alapjául szolgáló lényeges tények és szempontok alapulnak (1. bekezdés), valamint azon alapvető tények és szempontok végső nyilvánosságra hozatalát, amelyeken a végleges intézkedések bevezetésére irányuló javaslatok alapulnak (2. bekezdés) A 20. cikk (4) és (5) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(4)   A végső nyilvánosságra hozatalt írásban kell megtenni. Ennek – a bizalmas információk védelmének megfelelő figyelembevételével – a lehető legrövidebb időn belül, rendszerint legkésőbb a végleges határozat vagy a 9. cikk szerinti a végső intézkedésre irányuló javaslat Bizottságnak történő benyújtása előtt egy hónappal meg kell történnie. Ha a Bizottság nincs abban a helyzetben, hogy bizonyos tényeket és szempontokat ezen időszak alatt nyilvánosságra hozzon, ezeket az ezt követő lehető legrövidebb időn belül nyilvánosságra kell hozni. A nyilvánosságra hozatal a Bizottság vagy a Tanács által meghozható döntéseket nem befolyásolja, de amennyiben ezek a döntések eltérő tényeken és szempontokon alapulnak, azokat a lehető legrövidebb időn belül nyilvánosságra kell hozni.
(5)   A végső nyilvánosságra hozatalt követően benyújtott előterjesztéseket csak akkor lehet figyelembe venni, ha azokat a Bizottság által, az adott ügyben meghatározott határidőn belül nyújtják be, amely határidő, az ügy sürgősségének megfelelő figyelembevétele mellett, 10 napnál nem lehet kevesebb.”
Tényállás
18.
A tényállást a megtámadott ítélet 4-23. pontja rögzíti. Azt az alábbiakban összefoglalom, egyben utalok az elsőfokú eljárásnak a fellebbezés által hivatkozott bizonyos irataira, és idézek is azokból.
19.
2006. február 4-én a Bizottság vizsgálatot indított vasalódeszkák, - köztük a kínai népköztársaságbeli Foshanban letelepedett Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (a továbbiakban: Yongjian) által gyártott és exportált vasalódeszkák - behozatala tárgyában.
20.
A Yongjian 2006. február 23-án kérelmet terjesztett elő aziránt, hogy megkapja a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállást. A Bizottság - vizsgálat elvégzését követően - azt a választ adta neki, hogy véleménye szerint a Yongjian nem felel meg az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja első albekezdésének második francia bekezdésében foglalt kritériumnak, mert a Yongjian könyvelése, valamint könyvvizsgálói jelentései nem felelnek meg a nemzetközi számviteli szabályok előírásainak. Ezt 2006 szeptemberében további levélváltás követte, a Bizottság azonban fenntartotta álláspontját.
21.
A Bizottság ezután elfogadta az 1620/2006/EK bizottsági rendeletet (
9
), amely megerősítette a Yongjian piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadása iránti kérelmének elutasítását, és 18,1%-os ideiglenes vámot vetett ki az általa gyártott vasalódeszkák behozatalára.
22.
A Yongjian ezután észrevételeket és statisztikákat terjesztett elő a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadása iránti kérelmének alátámasztása érdekében. Ezt követően, a megtámadott ítélet 13. pontjának szövege szerint:
„2007. február 20-i levelével a Bizottság kézbesített a felperesnek egy végleges általános tájékoztatót, valamint egy egyedi tájékoztatót. Az elsőben a Bizottság közölte azon szándékát, hogy megadja a felperesnek a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállást. (
10
) Ugyanis a Bizottság egyrészt úgy vélte, hogy a vállalkozás könyvvitelében tapasztalható hiányosságok, amelyekre az ideiglenes intézkedések szakaszában rámutattak, nincsenek jelentős hatással a könyvelésbe átírt pénzügyi eredményekre, másrészt pedig, hogy a könyvelés hiányos mivolta nem okoz problémát a kivitelre vonatkozó adatokat illetően, hiszen a Bizottság már elfogadta ezen adatokat akkor, amikor módja nyílt azok megbízhatóságáról meggyőződni, másodszor pedig ez nem volt meghatározó a belső értékesítéseket illetően, mivel azok nem voltak olyan jelentősek, hogy azokat reprezentatívnak lehessen minősíteni. A Bizottság ezért e körülmények között rámutatott arra, hogy a rendes értéket a gyártási költségek alapján kell meghatározni, amelyek sorában az acél költsége alapvető tényező. E tekintetben a Bizottság úgy vélte, hogy az acél importjára vonatkozó hivatalos kínai statisztikák, amelyeket a közigazgatási eljárás folyamán terjesztettek elő, megerősítik a vállalkozás könyvelési adatainak megbízhatóságát az acél költségének tárgyában, és így a Kínában számtanilag képzett érték alapján lehetővé teszik a rendes érték kiszámítását.”
23.
Következésképpen a végleges általános tájékoztatóban 0%-os végleges vám szerepelt a Yongjian vasalódeszkáinak behozatalára vonatkozóan.
24.
2007 márciusában a Bizottsághoz észrevételek érkeztek a panaszosoktól, akik a megtámadott ítélet 14. pontjának szövege szerint „azt állították, hogy a felperes nem felel meg az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja első alpontjának második francia bekezdésében foglalt kritériumnak, másrészt, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondatával mindenféleképpen ellentétes, ha az intézmények az eljárás közben módosítják a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás meghatározását”.
25.
2007. március 6-án és a tanácsadó bizottság megvizsgálta a Bizottság február 20-i javaslatát. A megtámadott ítélet 15. pontjának szövege szerint: „A tanácsadó bizottság több tagja tiltakozott a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás felperes részére történő megadása ellen.”
26.
E ponton hasznos lehet idézni az olasz kormány elsőfokú eljárás során előterjesztett beavatkozási beadványának 13-18. pontját (
11
):
„13.
A dömpingellenes bizottság 2007. március 6-án és 22-én tartott ülésein több tag tiltakozott a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás felperes részére történő megadása ellen.
14.
A Bizottságot különösen azzal vádolták, hogy a T-138/02. sz. Metalink-ügyben 2006. november 14-én hozott ítéletben rögzített értelmezés szerint megsértette a dömpingellenes alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésének c) pontját.
15.
A piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás a vizsgálat első három hónapjának eltelte után lényegében csak akkor adható meg a dömpingellenes vizsgálat alá vont harmadik országbeli vállalkozásoknak, ha a körülményekben jelentős változás következik be.
16.
Nem ez volt a helyzet a kínai vállalkozások esetében, amelyeknek a Bizottság később kívánta megadni a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállást. Ráadásul a jogállás ideiglenes szakaszbeli elutasítását igazoló indokok nagyon komolyak voltak, és gyors megoldásuk valószínűtlen volt: az IAS elveit sértő, szabálytalan könyvelésről volt szó.
17.
A dömpingellenes bizottság 2007. március 6-i ülésén az olasz küldöttség határozottan kiállt ezen álláspont mellett, és ebben támogatta őt a portugál, a litván, a francia, a spanyol, a lengyel, a görög, a belga és a cseh küldöttség is.
18.
A tagállamok határozott ellenállása és a Metalink-ügyben hozott ítéleten alapuló ítélkezési gyakorlat egyértelmű megsértése következtében a Bizottság 2007. március 23-i módosított végleges általános tájékoztatójában - megerősítve az ideiglenes rendeletben kinyilvánított álláspontját – megtagadta a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállásnak az érintett három kínai vállalkozás – köztük a felperes - részére történő megadását.”
27.
2007. március 23-án, pénteken este a Bizottság telefax útján kézbesítette a Yongjiannak a módosított végleges általános tájékoztatót és a módosított végleges egyedi tájékoztatót. Ezekben a dokumentumokban a Bizottság megerősítette a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállását megtagadó, első döntését, és lényegében arra hivatkozott, hogy a Yongjian könyvelési gyakorlata egyértelműen ellentétes a nemzetközi számviteli szabályokkal. Ennek megfelelően 18,1%-os végleges vám kivetését javasolta a Yongjian termékeire. A Bizottság utalt a Yongjian által a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megszerzése érdekében előadott érvekre, és elutasította azokat, nem utalt azonban a jogállás megadását javasló, saját korábbi álláspontjára, következésképpen nem adott magyarázatot álláspontjának február 20. óta történt megváltoztatására sem.
28.
A Yongjian elsőként 2007. március 29-ig, csütörtökig (hat naptári nap) kapott lehetőséget észrevételei megtételére vagy előterjesztései benyújtására. Március 26-án, hétfőn kérelmezte az ügyiratok megtekintését, amelyre március 27-én, kedden kapott lehetőséget. Március 28-án, szerdán az észrevételei benyújtására nyitva álló határidő egy héttel történő meghosszabbítását kérte.
29.
A Bizottság március 29-én válaszolt, kiemelve, hogy a Yongjian már négy alkalommal megtekintette az ügyiratokat, és új információként azóta csak a módosított tájékoztatók kerültek be az aktába. Kijelentette azt is, hogy e tájékoztatók „alapvetően nem tartalmaznak új megállapításokat […], hanem [a Bizottság] ideiglenes megállapításait erősítik meg”. A Bizottság az alábbi következtetésre jutott: „Következésképpen a határidő meghosszabbítása iránti kérelem alátámasztására felhozott érveket nem tekintjük kielégítőnek. Ugyanakkor kivételesen engedélyezzük a határidő 2007. április 2-ig (hétfő) történő meghosszabbítását.” A Yongjian tehát végül tíz naptári nappal rendelkezett észrevételei megtételére, illetve előterjesztései benyújtására.
30.
Mindeközben 2007. március 23-án a Bizottság konzultáció céljából megküldte a tanácsadó bizottságnak a módosított, végleges munkaanyagot. E dokumentumot a tanácsadó bizottság, az írásbeli szakaszt követően jóváhagyta. a Bizottság megküldte a Tanácsnak a módosított végleges általános tájékoztatón alapuló végleges intézkedésekre vonatkozó javaslatot.
31.
2007. április 2-án a Yongjian a Bizottság elé terjesztette észrevételeit, és ezekben vitatta a Bizottság azon következtetését, miszerint ő nem felel meg a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadásához megkövetelt feltételeknek, és arra kérte a Bizottságot, hogy ne fogadja el a panaszosok azon tézisét, miszerint az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondata tiltja, hogy a Bizottság megváltoztassa eredeti döntését.
32.
A Bizottság 2007. április 4-én kelt levelében válaszolt a Yongjian ügyvédjének. A levél jelen ügy szempontjából releváns része a következőképpen szól:
„2007. február 20-án a Bizottság szervezeti egységei közölték, hogy meg kívánják változtatni a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás meghatározását és - következésképpen - három kínai exportőr (köztük az Ön ügyfele) dömpingkülönbözeteit és vámtételeit, és felhívta az érintett feleket észrevételeik megtételére. Ez a tájékoztatás azonban semmi esetre sem jelentette a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás új meghatározását.
Mint az a módosított végleges általános tájékoztatóban egyértelműen rögzítésre került, a Bizottság továbbra is kereste és ellenőrizte a végleges megállapításaihoz általa szükségesnek vélt valamennyi információt (lásd a (4) preambulumbekezdést). Ily módon a Bizottság egyetlen érintett felet sem fosztott meg arra vonatkozó jogától, hogy megfelelően indokolt észrevételeit előterjessze.
A fent említett elvre tekintettel és az érintett közösségi ágazat vonatkozó észrevételeinek előterjesztését követően a Bizottság szervezeti egységei úgy döntöttek, mégsem változtatják meg a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás vonatkozásában hozott döntésüket, hanem ideiglenes megállapításaikat erősítik meg. Végül lényegében azt állapították meg, hogy a szóban forgó könyvelési gyakorlat hatásai, amelyről már bebizonyosodott, hogy egyértelműen sérti a nemzetközi számviteli szabályokat, nem tekinthetők lényegtelennek.
Az Ön ügyfele által az ideiglenes tájékoztató után benyújtott indokolás a Közösség érintett ágazata által - a 2007. február 20-i végleges tájékoztatót követően - előterjesztett észrevételekkel együtt került értékelésre, aminek során megállapítást nyert, hogy ügyfele könyvelését nem vetették az IAS-szabályoknak megfelelő könyvvizsgálat alá, mert az Ön ügyfeléről bebizonyosodott, hogy (az IAS 1.25 előírását megsértve) figyelmen kívül hagyta a kötelezettségvállalás keletkezésekor való könyvelésbe vétel elvét, (az IAS 1.32 előírását megsértve) kiegyenlítésekkel operált, és (az IAS 1.13 és az IAS 1.29 előírását megsértve) az egyes ügyleteket összesítve, és nem külön-külön tüntette fel. Az elvégzett könyvvizsgálatok e kérdésre vonatkozóan nem tartalmaztak észrevételt.
2007. április 2-i észrevételeiben az Ön ügyfele ugyanazon érveket ismételgeti, amelyeket a végleges tájékoztatót megelőzően már előterjesztett a könyvelésbeli anomáliákkal és azoknak az IAS-szabályokkal való összeegyeztethetőségének kérdésével kapcsolatban, azonban miként azt bizonyára tudja, a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadása iránti kérelmek elbírálására vonatkozó eseti gyakorlat nem teszi lehetővé a múltbeli tények átértékelését.
Ami az Ön ügyfele által az acél árára vonatkozóan az ideiglenes tájékoztatót követően szolgáltatott új adatokat illeti, megjegyezzük, hogy ezen adatok értékelésére is a Közösség érintett ágazata által - a 2007. február 20-i végleges tájékoztatót követően - előterjesztett észrevételekkel együtt került sor, aminek során megállapítást nyert, hogy az acél árára vonatkozó adatok nem teszik lehetővé a felperes könyvelésében megállapított valamennyi hiányosság átértékelését.
Mivel tehát az acél árára vonatkozó új bizonyíték nem lehetett hatással a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás meghatározására, az Ön ügyfelének rendes értékét az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének vonatkozó rendelkezéseivel összhangban, vagyis egy [hasonló] ország ára vagy számtanilag képzett értéke alapján kellett megállapítani.
Ami az exportár meghatározását illeti, megjegyezzük, hogy az Ön ügyfele sem az ideiglenes, sem a végleges tájékoztatóra tett észrevételeiben nem vitatta a független közösségi fogyasztóknak értékesített kivitel - a Bizottság szervezeti egységei általi - meghatározásának alapelveit. Az Ön ügyfele által tett észrevételek kizárólag az alkalmazott árfolyamokra, illetve a dömping kiszámításához használt, csoportosított termékellenőrzési kódok Excel kimutatásában szereplő technikai részletekre vonatkoztak (mindkettőt vizsgálta az általános és az egyedi végleges tájékoztató is). A fentiekből logikusan következik, hogy az Ön ügyfele elfogadta a Bizottság szervezeti egységeinek megállapításait. Ezért az e tárgyban most előterjesztett észrevételek nem vehetők figyelembe.
Az alaprendelet 20. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a nyilvánosságra hozatal a Bizottság vagy a Tanács által meghozható döntéseket nem befolyásolja, de amennyiben ezek a döntések eltérő tényeken és szempontokon alapulnak, azokat a lehető legrövidebb időn belül nyilvánosságra kell hozni. Ez volt a 2007. március 23-i módosított végleges általános tájékoztató célja.
Ugyanakkor tájékoztatjuk, hogy a Bizottság egy éven belül kész felülvizsgálni az Ön ügyfelének a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállását, ha e tekintetben elegendő bizonyíték kerül előterjesztésre.”
33.
Ami a Bizottság álláspontja megváltoztatásának indokait illeti, ezen a ponton hasznos lehet megjegyezni, hogy a Tanács a következőket adta elő az Elsőfokú Bíróság elé terjesztett ellenkérelmének (
12
) 23. pontjában:
„A Bizottság 2007 februárjában - az adott időpontban általa »jelentékenynek« vélt bizonyítékra tekintettel - ténylegesen fontolóra vette a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállásra vonatkozó álláspontjának megváltoztatását. Első tájékoztatójában jelezte, hogy e módosítás lehetősége az adatok újraértékelésén és az acélimport bizonyos - új bizonyítéknak tekintett - árainak megerősítésén alapszik. Kész volt arra a következtetésre jutni, hogy ily módon elegendő »új adat és indok« áll rendelkezésre a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás tárgyában elfogadott döntés felülbírálatának igazolásához. Ennek ellenére az érdekelt felek észrevételeinek beérkezését, illetve a dömpingellenes bizottsággal folytatott konzultációt követően a Bizottság megváltoztatta az e megfontolásokat tartalmazó álláspontját, és az elsőként elfogadott változatot erősítette meg, vagyis azt, amely szerint a kérelmező nem jogosult a jogállás elnyerésére, tekintettel a 2. cikk (7) bekezdése c) pontjának második francia bekezdésére, az elegendő új elem hiányára és a 2. cikk (7) bekezdése c) pontjának teljesen egyértelmű szövegére. Megállapította, hogy az elsőként elfogadott változat felülvizsgálatához szükséges, a Nanjing Metalink International ügyben hozott ítéletben meghatározott feltételek nem teljesültek, ezért a 2. cikk (7) bekezdése c) pontjának – az ítélet szerint értelmezett - utolsó mondatában rögzített alapvető kötelezettséget teljesíteni kell. […]”
34.
2007. április 5-i levelével a Yongjian arra kérte a Bizottságot, hogy a végleges általános tájékoztató alapján tegyen javaslatot a végleges intézkedésekre, mivel a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállásra vonatkozó végkövetkeztetés szerinte jogi tévedésen alapult.
35.
2007. április 23-án azonban a Tanács elfogadta a vitatott rendeletet (
13
), amely többek között 18,1%-os végleges dömpingellenes vámot vetett ki a Yongjian által gyártott vasalódeszkák behozatalára.
Az eljárás és az elsőfokú ítélet
36.
A Yongjian a rá vonatkozó rész tekintetében kérte a rendelet megsemmisítését. A Bizottság, a Közösség érintett gazdasági ágazatát képviselő három panaszos (
14
) és az Olasz Köztársaság egyaránt a Tanács támogatójaként avatkozott be.
37.
A Yongjian két jogalapot terjesztett elő: i. az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának téves értelmezését és ii. az alaprendelet 20. cikkének, illetve a védelemhez való jognak a megsértését.
Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának téves értelmezésére alapított első jogalapról
38.
A Yongjian azzal érvelt, hogy a Bizottság álláspontja hirtelen megváltoztatásának alátámasztására adott egyetlen magyarázat a 2007. április 4-i levélben szerepel, ez pedig az, hogy az irányadó eseti gyakorlat nem teszi lehetővé a múltbeli tények újbóli értékelését. (Amennyiben azonban a valós ok más volt, úgy a Tanácsnak megküldött javaslat semmiféle indokolást nem tartalmazott, megsértve ezzel az EK 253. cikket.)
39.
Az eseti gyakorlatra történő utalás csakis a Nanjing Metalink ügyben hozott ítéletre vonatkozhatott. Azon ítélet szerint azonban az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja utolsó mondatának célja a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás meghatározása tárgyilagosságának biztosítása, és annak elkerülése, hogy e kérdés ne annak alapján dőljön el, hogy annak mi a hatása a dömpingkülönbözet kiszámítására. Ezzel ellentétes, ha az intézmények átértékelik azokat az információkat, amelyekkel a jogállás első meghatározásakor már rendelkeztek, ugyanakkor az intézmények visszavonhatják a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállást, ha úgy tűnik, hogy a tényállás módosulását vagy új elemek felmerülését követően az érintett vállalkozás többé már nem felel meg az e jogállás megadásához szükséges kritériumoknak. Ez a szabály azt feltételezi, hogy a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállásra vonatkozó határozatot a rendes érték meghatározása előtt fogadják el.
40.
A jelen ügyben azonban a Bizottság egyidejűleg tette meg a két lépést. Semmi sem indokolta tehát, hogy eltérően kezeljék a Yongjian 2. cikk (7) bekezdésének c) pontja szerinti jogállásának kérdését, illetve az ideiglenes meghatározás azon egyéb szempontjait, amelyeket felül lehet vizsgálni. Mivel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállást – a 2007. február 20-i végleges általános tájékoztatóban kifejtett okok miatt – megalapozatlanul határozták meg, és nem adtak magyarázatot arra, hogy ezen okok miért voltak tévesek, nem csak joga, hanem kötelessége is e jogállás meghatározását javítani. Következésképpen, a végleges intézkedésekre vonatkozó javaslat az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának megsértésén alapult, ami a vitatott rendeletet is jogellenessé teszi.
41.
Az Elsőfokú Bíróság elsőként megjegyezte, hogy a vitatott rendelet (12)-(14) preambulumbekezdése kimondja, hogy„az ideiglenes rendeletben szereplő piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás meghatározása módosításának elvetését nem a múltbeli tények újbóli értékelésének az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondatában foglalt tilalma indokolta, hanem az, hogy a felperes könyvelése nincs összhangban az IAS-szabályokkal, valamint nem merült fel ezen értékelés módosítására alkalmas új elem. Következésképpen e lehetőség elvetésére az említett rendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja első alpontjának második francia bekezdésének anyagi jogi feltételeinek alkalmazása alapján került sor” (
15
).
42.
A módosított tájékoztatókból sem az következik, hogy a Bizottság azért nem javasolta a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadását, mert a múltbeli tényeket nem értékelheti újra; a Bizottság érvei kizárólag azon alapultak, hogy a Yongjian könyvelési gyakorlata nem megfelelő. (
16
)
43.
Az Elsőfokú Bíróság ezután utalt a Bizottság 2007. április 4-i levelére, amely „az egyetlen irat, amelyben a Bizottság kifejti, hogy a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás meghatározására vonatkozó eseti gyakorlat nem teszi lehetővé a múltbeli tények átértékelését”. Az Elsőfokú Bíróság idézte a vonatkozó bekezdést: „ észrevételeiben az Ön ügyfele ugyanazon érveket ismételgeti, amelyeket a végleges tájékoztatót megelőzően már előterjesztett a könyvelésbeli anomáliákkal és azoknak az IAS-szabályokkal való összeegyeztethetőségének kérdésével kapcsolatban, azonban miként azt bizonyára tudja, a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadása iránti kérelmek elbírálására vonatkozó eseti gyakorlat nem teszi lehetővé a múltbeli tények átértékelését” (
17
).
44.
A Bíróság ítéletének 47-50. pontjában a következőképpen folytatta:
„47.
Miként e levélből kitűnik, a Bizottság azért hivatkozott a múltbeli tények újbóli értékelését tiltó eseti gyakorlatra, hogy elvesse azokat az érveket, amelyeket a felperes a végleges tájékoztató kézbesítését megelőzően már előterjesztett. Az Elsőfokú Bíróság által a tárgyaláson feltett kérdésre válaszolva a Bizottság pontosította, anélkül, hogy ezt a felperes vitatta volna, hogy az ezen észrevételben szereplő érveket a felperes által 2006. szeptember 1-jén megküldött levél már tartalmazta, a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás első meghatározását megelőzően, amire az ideiglenes rendeletben, került sor.
48.
Ugyanakkor megjegyzendő, hogy 2007. április 4-i levelében a Bizottság a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadásának megtagadását azzal indokolta, hogy a felperes könyvelése – az IAS-szabályokkal ellentétesen – figyelmen kívül hagyta a kötelezettségvállalás keletkezésekor való könyvelésbe vétel elvét, kiegyenlítésekkel operált, és az egyes ügyleteket összesítve, és nem külön-külön tüntette fel. A Bizottság e tekintetben kiemelte, hogy az elvégzett könyvvizsgálatok e kérdésre vonatkozóan nem tartalmaztak észrevételt. Az Elsőfokú Bíróság megjegyzi, hogy a Bizottság rámutatott arra is, hogy az acél árára vonatkozó adatok nem teszik lehetővé a felperes könyvelésében megállapított hiányosságok újbóli értékelését.
49.
E levél egészéből tehát úgy tűnik, hogy a Bizottságnak a múltbeli tények újbóli értékelése tilalmára vonatkozó megjegyzése mellékes, mivel az intézmény a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadását azért nem javasolta, mert úgy értékelte, hogy a felperes nem felel meg az alkalmazandó anyagi jogi feltételeknek.
50.
Így meg kell állapítani, hogy a felperes azon állítása, miszerint a Bizottság a jelen esetben a múltbeli tények újbóli értékelésének tilalmára támaszkodott, nem megalapozott. Mivel emiatt az első jogalapnak nem lehet helyt adni, ezért az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja utolsó mondatának értelmezésével kapcsolatos vita, illetve a fent hivatkozott Nanjing Metalink kontra Tanács ügyben hozott ítélet 44. pontja irreleváns.”
45.
Az Elsőfokú Bíróság ezért - a fellebbezési eljárásban nem vizsgált számos további kérdés érintése után - elutasította a Yongjian első jogalapját.
A védelemhez való jog megsértésére és az alaprendelet 20. cikkének megsértésére alapított második jogalapról
46.
A Yongjian azzal érvelt, hogy az alaprendelet 20. cikkének (4) és (5) bekezdése értelmében a Bizottságnak kézbesítenie kell az azon alapvető tényekre és megfontolásokra vonatkozó végleges tájékoztatót, amelyek alapján azt tervezi, hogy az intézmény részére végleges intézkedéseket javasol, méghozzá legalább tíz nappal a végleges intézkedésekre vonatkozó javaslatának a Tanács részérő történő megküldését megelőzően, annak érdekében, hogy a felek észrevételt tudjanak tenni, és azt a Bizottság figyelembe tudja venni. Márpedig a Bizottság alig hat nappal a Yongjian részére történő kézbesítést követően, vagyis négy nappal a felperes részére észrevételeinek megtételére biztosított határidő lejárta előtt küldte meg a módosított végleges tájékoztatón alapuló javaslatot.
47.
E tekintetben az Elsőfokú Bíróság alapvetően egyetértett a Yongjiannal. Elsőként kiemelte, hogy az alaprendelet 20. cikkének (5) bekezdését - jóllehet az nem mondja ki, hogy a Bizottságnak meg kell várnia a tíznapos határidő lejártát, mielőtt megküldi javaslatát a Tanácsnak - nem lehet a 20. cikk (4) bekezdésével ellentétesen értelmezni, mely utóbbi rendelkezés megköveteli, hogy a Bizottság a végső nyilvánosságra hozatalt a végső intézkedésre irányuló javaslat Tanácsnak történő benyújtása előtt egy hónappal megtegye. Ennek megfelelően a Bizottság nem küldhette volna meg javaslatát a Tanácsnak a tíznapos határidő lejárta előtt. (
18
)
48.
Ezt követően az Elsőfokú Bíróság elutasította a Tanács azon érvelését, miszerint a Bizottság - a Tanács előtt lévő javaslatának módosításával - figyelembe tudta venni ezeket az észrevételeket. Az EK 250. cikk (2) bekezdése lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy az intézményen belüli különféle álláspontok vagy adott esetben a döntéshozatali eljárásba bevont intézmények közötti nézeteltérések összehangolásának elősegítése érdekében módosítsa javaslatát, ez a megoldás azonban nem alkalmas arra, hogy ezáltal vegyék a felek észrevételeit megfelelő módon figyelembe (
19
). Ezen észrevételeknek fontos következményei lehetnek továbbá a végleges jogi aktus tartalmára nézve. Márpedig maga az a körülmény, hogy akkorra már megérkezett a végleges intézkedésekre vonatkozó javaslat, önmagában is alkalmas azon következmények befolyásolására, amelyek az említett észrevételekre lehetett volna alapíthatók. Így előfordulhat, hogy az a lehetőség, hogy a Bizottság a javaslatát még az érintett felek észrevételeinek megérkezése előtt közölheti a Tanáccsal, zavarja azok tényleges figyelembevételét. (
20
)
49.
Jelen esetben a Bizottság köteles volt tájékoztatni a Yongjiant az alaprendelet 20. cikkének (4) bekezdése értelmében vett új, illetve eltérő megfontoláson alapuló, új álláspontjáról, amely szerint az acél behozatali árára vonatkozó adatok nem alkalmasak arra, hogy módosítsák az annak alapján levont következtetéseket a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadása tárgyában, hogy a Yongjian nem tartotta be az IAS-szabályokat. A 20. cikk (4) bekezdése nem támasztja alá a Bizottság azon tézisét, miszerint kizárólag azon ténybeli elemek értékelésének a módosulásáról, amelyek nem változtak, nem szükséges tájékoztatni az érintett feleket. Amikor a releváns ténybeli elemeket első alkalommal értékelik, azokról tájékoztatni kell az érintett feleket annak érdekében, hogy kifejthessék ezek tárgyában az észrevételeiket. Mivel a módosított végleges tájékoztatókat a Yongjiannak 2007. március 23-án kézbesítették, a végleges intézkedésekre vonatkozó javaslatot pedig, hat nappal később küldték meg a Tanácsnak, a Bizottság nem tartotta be a 20. cikk (5) bekezdésében foglalt előírásokat. (
21
)
50.
Az Elsőfokú Bíróság – noha egyetértett ezen állásponttal - elutasította a Yongjian második jogalapját.
51.
Úgy ítélte meg, hogy az alaprendelet 20. cikkének (5) bekezdésében foglalt tíznapos határidő betartásának elmulasztása csak abban az esetben vezethet a vitatott rendelet megsemmisítéséhez, ha e szabálytalanság hiányában a közigazgatási eljárás más eredménnyel zárulhatott volna, és az így ténylegesen érintette a Yongjian védelemhez való jogát. (
22
) Ugyanakkor a módosított végleges tájékoztatók nem tartalmaztak olyan új ténybeli elemet, amelyet korábban ne hoztak volna már a Yongjian tudomására, és a Yongjiannak korábban – a közigazgatási eljárás korábbi szakaszában – már volt alkalma arra, hogy kifejtse véleményét a 2007. március 23-i módosított végleges tájékoztatókban ismét leírt állásponttal kapcsolatban. Ezenfelül - leszámítva az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondatára vonatkozó érveket - a Yongjian levelében a Bizottság állásfoglalására adott válaszként új érveket nem terjesztett elő. Az e levélben szereplő, a 2. cikk (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondatára és a Nanjing Metalink ügyben hozott ítéletre vonatkozó észrevételek mindenesetre nem voltak olyan jellegűek, hogy hatással lettek volna a vitatott rendelet tartalmára. Amint az az első jogalap keretében már megállapításra került, a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadásának megtagadása a 2. cikk (7) bekezdése c) pontja első alpontjának második francia bekezdésében szereplő anyagi jogi feltételek alkalmazásán alapult. (
23
)
A fellebbezés
52.
A Yongjian két fellebbezési jogalapot terjesztett elő, amelyeket az alábbiakban a Tanács, a Bizottság és a panaszosok írásbeli és szóbeli, illetve az Olasz Köztársaság írásbeli észrevételeivel együtt foglalok össze.
A megállapítás és az ügyiratok tartalma közötti nyilvánvaló ellentmondásra alapított első fellebbezési jogalapról
53.
A Yongjian lényegében azt adja elő, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor arra a következtetésre jutott, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának, illetve a Nanjing Metalink ügyben hozott ítélet 44. pontjának értelmezése irreleváns; a következtetés ugyanis nyilvánvalóan ellentétben áll az ügyiratok tartalmával. Következésképpen az is hiba volt, hogy az Elsőfokú Bíróság nem határozott azon alapvető jelentőségű kérdésről, hogy a 2. cikk (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondata kizárja-e, hogy a Bizottság az első, piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállást meg nem adó döntését módosítsa.
54.
Érveinek középpontjában ezen előterjesztés első része áll, és kiemelten hivatkozik az olasz kormány és a Tanács elsőfokú eljárás során benyújtott kérelmeiben szereplő azon megállapításokra, (
24
) hogy a Bizottság azon ellenvetések miatt vizsgálta felül eredeti álláspontját, amelyek szerint az újbóli értékelés ellentétes lenne az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának - a Nanjing Metalink ügyben hozott ítéletben értelmezett - utolsó mondatával. A Yongjian előterjesztése szerint az iratanyagból egyértelműen kitűnik, hogy ez a kérdés nem mellékes, hanem alapvető fontosságú a Bizottság utolsó pillanatban történt módosítása, és így azon végleges döntés szempontjából, amelynek értelmében 0%-os helyett 18,1%-os dömpingellenes vám kivetésére került sor. Az Elsőfokú Bíróság ezzel ellentétes következtetése az ítélkezési gyakorlat értelmében a bizonyítékok egyértelmű elferdítése, amelyet ezért a Bíróságnak felül kell vizsgálnia.
55.
A Tanács, a Bizottság és a panaszosok egyaránt kiemelik, hogy az ítélkezési gyakorlat értelmében egyedül az Elsőfokú Bíróságnak van hatásköre arra, hogy megállapítsa és értékelje a tényeket, kivéve, ha megállapításainak anyagi pontatlansága a hozzá benyújtott eljárási iratokból ered, vagy ha az elé terjesztett bizonyítékok elferdítésének esete áll fenn, (
25
) és ha a fellebbező a bizonyítékok elferdítésére hivatkozik, akkor pontosan meg kell jelölnie az általa elferdítettnek vélt bizonyítékokat, és igazolnia kell azokat az értékelési hibákat, amelyek megítélése szerint a bizonyítékok elferdítéséhez vezettek. (
26
)
56.
A Tanács ezután kiemeli, hogy a Yongjian kizárólag a Tanács, illetve az olasz kormány kérelmeiben szereplő megállapításokra hivatkozik (amelyek közül előbbi gyakorlatilag már az Elsőfokú Bíróság rendelkezésére állt bizonyítékokon alapuló érv, utóbbira pedig a Bíróság azon megállapítása utal, amely szerint „a tanácsadó bizottság több tagja tiltakozott a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás felperes részére történő megadása ellen”). Nem utal az Elsőfokú Bíróság következtetésének ténylegesen alapjául szolgált bizonyító erejű iratokra, vagyis a vitatott rendelet preambulumbekezdéseire, továbbá a módosított végleges tájékoztatóban és a Bizottság 2007. április 4-i levelében szereplő indokolásra sem.
57.
A Bizottság ehhez hozzáteszi, hogy a Tanács és az olasz kormány észrevételei nem jelenthetik a Bizottság saját - eredeti álláspontjának megváltoztatását megalapozó - indokait. Ezen indokok a Tanácsnak szóló javaslatában szerepeltek, és azon alapultak, hogy a Yongjian nem teljesítette a vonatkozó anyagi jogi feltételeket.
58.
Az olasz kormány kiemeli, hogy a Yongjian nem vitatta azon tényeket és ténymegállapításokat, amelyek alapján az Elsőfokú Bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a Bizottság – amikor felülvizsgálta eredeti értékelését – lényegében egyáltalán nem vette figyelembe az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondatát.
59.
A tárgyaláson a panaszosok azt állították, hogy az álláspont megváltoztatásának valódi indoka az volt, hogy a 2007. február 20-i végső tájékoztatóban a Bizottság elfogadta a Yongjian azon álláspontját, miszerint a nemzetközi számviteli szabályok megszegése csak akkor képezi akadályát a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadásának, ha hatással van a dömping kiszámítására, azonban ezután meggyőzte a március 23-i módosított dokumentum alapjául szolgáló saját érve, miszerint e szabályok megszegésének ténye a hatástól függetlenül a jogállás megadásának akadályt jelenti.
60.
Az olasz kormány és a panaszosok is hangsúlyozzák, hogy a Nanjing Metalink ügyben hozott ítélet értelmében a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadásának megtagadása csak akkor változtatható meg, ha az ismert tényekben változás történik, holott a Yongjian csak azt kísérelte meg bizonyítani, hogy az általa beismert könyvelési szabálytalanságok nem befolyásolták az általa alkalmazott árakat.
Az alaprendelet 20. cikke (5) bekezdése megsértésének hatásával kapcsolatos hibás következtetésre alapított második fellebbezési jogalapról
61.
A Yongjian a meghallgatáshoz való jog közösségi jog szerinti, és különösen a dömpingellenes eljárásokban érvényesülő alapvető jellegét hangsúlyozza. (
27
) Jóllehet elismeri, hogy e jog tiszteletben tartásának elmulasztása csak akkor befolyásolhatja a megtámadott intézkedés érvényességét, ha a szabálytalanság hiányában más eredmény születhetett volna, (
28
) a Yongjian előadja, hogy ez csak abban az esetben igaz, ha más végkimenetelre egyáltalán nincs lehetőség. (
29
)
62.
A jelen ügyben a Yongjian emlékeztet arra, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja utolsó mondatának értelmezése döntő szerepet játszott abban, hogy 0%-os helyett 18,1%-os dömpingellenes vám kivetéséről született döntés. Ebből következőleg az a tény, hogy a Yongjian semmiféle lehetőséget nem kapott a Bizottság általi értelmezés téves voltának bizonyítására, a meghallgatáshoz való jog megtagadását jelentette. E jog gyakorlása alapvetően befolyásolhatta volna az ügy kimenetelét.
63.
A Tanács kiemeli, hogy az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy az alaprendelet 20. cikke (5) bekezdésének megsértése nem befolyásolta a vitatott rendelet tartalmát, és következésképpen a Yongjian meghallgatáshoz való jogát. Ebben az esetben a Yongjian érvelése nagy részében irreleváns. Ez az érvelés mindenesetre az első fellebbezési jogalap sikerét feltételezi. A Yongjian meghallgatáshoz való jogát a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadásának megtagadása nem érintette, mivel korábban lehetősége volt a meghallgatásra. Továbbá az Elsőfokú Bíróság - a fellebbezési eljárásban nem vitatható - tényként állapította meg, hogy a Yongjian a Bizottság álláspontjára válaszul nem terjesztett elő új érveket, és azt sem jelölte meg, hogy milyen érveket tudott volna előterjeszteni.
64.
A Bizottság előadja, hogy a fellebbezési jogalap téves előfeltevéseken alapul. E jogalap különösen azt feltételezi, hogy a Yongjian új és döntő jelentőségű érveket tudott volna előterjeszteni, ha a Bizottság 2007. április 2-a után küldte volna meg javaslatát a Tanács részére, és hogy a Bizottság meg volt arról győződve, hogy a Yongjian jogosult a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállásra, de úgy vélte, hogy a Nanjing Metalink ügyben hozott ítélet kizárja a jogállás megadását. Az Elsőfokú Bíróság egyik álláspontot sem osztotta, ugyanakkor a Yongjian a bizonyítékok elferdítésére hivatkozással nem támadja e megállapításokat.
65.
Az olasz kormány és a panaszosok alapvetően egyetértenek a Tanács és a Bizottság észrevételeivel.
Az alaprendelet 20. cikke (4) és (5) bekezdésének értelmezése
66.
A Tanács, a Bizottság és a panaszosok továbbá vitatják az Elsőfokú Bíróság azon álláspontját, miszerint az alaprendelet 20. cikkének (5) bekezdése minden olyan esetben tíznapos határidőt ír elő az észrevételek előterjesztésére, amikor a Bizottság a végleges tájékoztatókban szereplő tényektől és szempontoktól eltérőkre alapítja megállapításait.
67.
A tárgyaláson a két intézmény különbséget tett a következők között: i. a 20. cikk (4) bekezdésének első és második mondatában hivatkozott végleges nyilvánosságra hozatal, ii. a 20. cikk (4) bekezdésének harmadik mondatában hivatkozott azon tények és szempontok, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság nincs abban a helyzetben, hogy ezen időszak alatt nyilvánosságra hozza őket, és iii. a rendelkezés utolsó mondatában hivatkozott, azon eltérő tények és szempontok, amelyeken későbbi döntések alapulhatnak. Előadásuk szerint a tíznapos határidő követelménye csak az i. pont szerinti esetben alkalmazható, ami lefedi a teljes vizsgálatot, és így sokkal fontosabb, mint bármely későbbi módosítás. A ii. és iii. pont szerinti esetben a válaszadási jog mindig fennáll, (
30
) az egyetlen követelmény azonban az, hogy a biztosított határidőnek a tények és szempontok jellegére tekintettel ésszerűnek kell lennie.
68.
Az intézmények és a panaszosok is hangsúlyozzák, hogy a dömpingellenes eljárásban szigorú határidők érvényesek, (
31
) amelyek nehezen lennének tarthatók, ha a kisebb változtatások a határidők meghosszabbítását eredményeznék. A Bizottság hozzáteszi, hogy a Tanács részére benyújtott javaslatát módosíthatta és módosította volna, ha a Yongjian az eredeti javaslat előterjesztése után megtette volna vonatkozó észrevételeit. A panaszosok előadják, hogy ha a Bizottság a Yongjian 2007. április 2-i észrevételei miatt változtatta volna meg álláspontját, további tíz napot kellett volna biztosítania a Közösség érintett gazdasági ágazatai észrevételeinek előterjesztésére, ami az eljárás általános határidejének túllépését eredményezte volna. A Bizottságnak álláspontja megváltoztatásakor csak abban az esetben kell a feleket tájékoztatnia, és tíz napot biztosítania észrevételeik megtételére, amikor olyan új elemek bírnak döntő jelentőséggel, amelyekre vonatkozóan a felek korábban nem tehettek észrevételt, abban az esetben viszont erre nincs szükség, ha – miként a jelen ügyben - az összes hivatkozott elemet kimerítően megvitatták.
Értékelés
A megállapítás és az ügyiratok tartalma közötti nyilvánvaló ellentmondásra alapított első fellebbezési jogalapról
69.
E fellebbezési jogalap központi és lényegi eleme az az állítás, miszerint a Bizottság - az Elsőfokú Bíróság megállapításával ellentétben - ténylegesen arra a megfontolásra alapozta a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállással kapcsolatos végleges álláspontját, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondata kizárja eredeti döntésének módosítását.
70.
A Yongjian nem az Elsőfokú Bíróság ténymegállapításainak tárgyi pontosságát vitatja, hanem a feltárt tények Bíróság általi értékelését és az ezekből a Bíróság által levont következtetést.
71.
A terjedelmes és következetes ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a Bíróság „nem rendelkezik hatáskörrel sem a tényállás megállapítására, sem - főszabály szerint – az Elsőfokú Bíróság által az e tényállás alátámasztására elfogadott bizonyítékok megvizsgálására. Amennyiben ugyanis a bizonyítékok megszerzése szabályszerűen történt, valamint az általános jogelveket és a bizonyítási teherre és a bizonyításfelvételre vonatkozó eljárási szabályokat tiszteletben tartották, kizárólag az Elsőfokú Bíróság feladata annak mérlegelése, hogy a hozzá benyújtott bizonyítékoknak milyen bizonyító erőt tulajdonít. E mérlegelés, eltekintve e bizonyítékok elferdítésétől, nem minősül a Bíróság felülvizsgálata alá tartozó jogkérdésnek” (
32
).
72.
„A bizonyítékok elferdítése” fogalmát a Bíróság először a Hilti-ügyben hozott ítéletben (
33
) használta. Úgy tűnik, az a dénaturation francia jogi fogalomból ered, amely hatályon kívül helyezési okot jelent. Dénaturation akkor valósul meg, amikor az ügy érdemével foglalkozó bíróság úgy lépi túl hatáskörét, hogy egy egyértelműen és félreérthetetlenül szövegezett dokumentumot (például megállapodást, végrendeletet, jelentést, ítéletet vagy külföldi jogszabályt) annak szövegével összeegyeztethetetlen módon értelmez. Ezzel ellentétben egy homályosan és félreérthetően megszövegezett dokumentum értelmezése a bíróság hatáskörébe tartozik, és ilyen jogorvoslati kérelemmel nem támadható. (
34
)
73.
Jelen ügyben az Elsőfokú Bíróság a vitatott rendelet preambulumbekezdéseire, a módosított végleges általános tájékoztatóra és a Bizottság 2007. április 4-i levelére utalt értékelésében.
74.
Az első két dokumentumból az Elsőfokú Bíróság azt állapította meg, hogy a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállással kapcsolatban hozott végleges döntés indokai kizárólag azzal kapcsolatosak, hogy a Yongjian könyvelési gyakorlata nincs összhangban az IAS-szabályokkal. (
35
)
75.
E megállapítás vitathatatlannak és semmiképpen nem a bizonyítékok elferdítésének tűnik. Erre még a Yongjian sem hivatkozik.
76.
A 2007. április 4-i levélből az Elsőfokú Bíróság azt állapította meg, hogy noha a Bizottság kijelentette, hogy „miként azt bizonyára tudja, a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadása iránti kérelmek elbírálására vonatkozó eseti gyakorlat nem teszi lehetővé a múltbeli tények átértékelését”, a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadásának megtagadását valójában azzal igazolta, hogy a Yongjian könyvelése megsértette az IAS-szabályokat, amennyiben figyelmen kívül hagyta a kötelezettségvállalás keletkezésekor való könyvelésbe vétel elvét, kiegyenlítésekkel operált, és az egyes ügyleteket összesítve, és nem külön-külön tüntette fel, mely kérdésekre vonatkozóan az elvégzett könyvvizsgálatok nem tartalmaztak észrevételt. A Bíróság megjegyezte továbbá, hogy a Bizottság rámutatott arra is, hogy az acél árára vonatkozó adatok nem teszik lehetővé a felperes könyvelésében megállapított hiányosságok újbóli értékelését. Ezért az Elsőfokú Bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a Bizottságnak a múltbeli tények újbóli értékelése tilalmára vonatkozó megjegyzése mellékes, mivel a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás megadását azért nem javasolta, mert úgy értékelte, hogy a Yongjian nem felel meg az alkalmazandó anyagi jogi feltételeknek. (
36
)
77.
E megállapításokban és következtetésekben nem észlelek semmi olyat, ami a Bíróság ítélkezési gyakorlata alapján alkalmazandó szigorú feltételrendszer értelmében elferdítené a 2007. április 4-i levél vonatkozó szakaszainak értelmét. (
37
)
78.
Igaz, lehetne azzal érvelni, hogy a 2007. április 4-i levélből arra is lehetett volna következtetni, hogy a Bizottság álláspontjának váratlan megváltoztatását elsősorban ténylegesen a Bizottság az a nézete indokolta, hogy nem vizsgálhatja felül eredeti döntését. E feltételezésről nem nyilvánítok véleményt annak megállapításán túl, hogy nyilvánvalóan nem ez az egyedüli lehetséges következtetés, amely a levél szövegéből levonható. Ebből következően az Elsőfokú Bíróság által ténylegesen levont következtetés a bizonyítékok olyan értékeléséből ered, amely a bizonyítékok elferdítése hiányában nem tekinthető olyan jogkérdésnek, amelynek vizsgálata a Bíróság feladata lenne.
79.
Ezt nem érintheti az olasz kormány és a Tanács elsőfokú eljárás során előterjesztett észrevételeinek tartalma. Még ha a hivatkozott megállapításokat (
38
) nem pusztán érvnek, hanem bizonyítéknak is lehetne tekinteni, akkor is egyértelmű, hogy egyik félnek sem lehetett arról tudomása, hogy ténylegesen mi okozta a Bizottság álláspontjának végleges és módosított végleges tájékoztatók közötti megváltozását.
80.
Az elsőfokú eljárás során tett észrevételeiben a Bizottság – amely egyedül lehetett képes arra, hogy indítékairól hitelesen tájékoztassa a Bíróságot – ténylegesen és kifejezetten rögzítette, hogy a tagállamoktól származó kifogások beérkezését követően a Bizottsági tagjai és munkatársai is tovább gondolkodtak a végleges tájékoztatókat követően, és arra a következtetésre jutottak, hogy a Yongjian könyvelésében lévő hiányosságok nem alapozzák meg annak megállapítását, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja első albekezdésének második francia bekezdésében foglalt feltétel teljesült volna. A Nanjing Metalink ügyben hozott ítéletre a 2007. április 4-i levélben történt utalás csupán arra kívánt rámutatni, hogy új tényre nem történt hivatkozás. (
39
)
81.
Ebből következőleg az első fellebbezési jogalapot véleményem szerint el kell utasítani. Azon állításnak, miszerint az Elsőfokú Bíróság a bizonyítékokat elferdítette, nem adható hely. Ha helytálló a bizonyítékok Bíróság általi értékelése, amelyben arra a következtetésre jutott, hogy a Bizottság nem az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának a Nanjing Metalink ügyben hozott ítélet szerint értelmezett utolsó mondatára alapozta álláspontjának megváltoztatását, akkor nyilvánvaló, hogy az e rendelkezés és az azon alapuló ítélkezési gyakorlat értelmezéséhez kapcsolódó érvelés sem első fokon, sem a fellebbezési eljárásban nem releváns.
82.
Itt ragadom meg az alkalmat annak megállapítására, hogy az Elsőfokú Bíróság Nanjing Metalink ügyben hozott ítélete 44. és 47. pontjában alkalmazott megközelítésmódja - a fenti 15. pontban foglaltaknak megfelelően - véleményem szerint az általa kifejezetten említett valamennyi szempont vonatkozásában helytálló.
83.
E megközelítés véleményem szerint helyesen tesz különbséget a korábban már értékelt bizonyítékok újbóli értékelése (ami tilos) és a következtetésnek a vonatkozó ténybeli helyzet megváltozásán alapuló módosítása között (mely utóbbi megengedett). Hozzátenném, hogy - mint azt a Bizottság írásbeli észrevételeiben elismerte és a tárgyaláson is megerősítette – a következtetés ilyen megváltoztatásának lehetősége mindkét irányban érvényes: a döntés megváltoztatását az exportőrre kedvező és (miként az a Nanjing Metalink ügyben történt) az exportőrre kedvezőtlen irányba is lehetővé kell tennie.
84.
Ebből következően, ha a Yongjian bizonyította volna a megváltozott ténybeli körülményeket, a Bizottság azonban az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondatára hivatkozva elutasította volna azok figyelembevételét, a Yongjian elfogadható módon kérhette volna a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás vitatott rendeletben szereplő meghatározásának bírósági felülvizsgálatát.
Az alaprendelet 20. cikke (5) bekezdése megsértésének hatásával kapcsolatos hibás következtetésre alapított második fellebbezési jogalapról
85.
Azon következtetésem, miszerint a Yongjian első fellebbezési jogalapját el kell utasítani, közvetetten magában foglalja a második ok elutasítását is.
86.
Az Elsőfokú Bíróság a tényállás alapján úgy döntött, hogy a Bizottság álláspontjának a végleges és a módosított végleges tájékoztató közötti megváltozása kizárólag olyan kérdéseken alapult, amelyek vonatkozásában a Yongjiannak már lehetősége volt észrevételei előterjesztésére, és azt nem befolyásolta az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja utolsó mondatának a Bizottság általi értelmezése.
87.
Amennyiben e megállapítás – álláspontommal megegyezően - helytálló, úgy a Yongjian egyetlen olyan vonatkozásban sem volt megfosztva a meghallgatáshoz fűződő jogától, amely befolyásolhatta volna az ügy kimenetelét. Az Elsőfokú Bíróság azon következtetése, miszerint az alaprendelet 20. cikke (5) bekezdésének megsértése valóban megtörtént, ez azonban nem érintette a vitatott rendelet tartalmát és következésképpen a felperes védelemhez való jogát, ezért a szabálytalanság nem eredményezhette a vitatott rendelet jogellenességét és megsemmisítését, teljes mértékben megfelel az általa hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak. (
40
)
88.
A Yongjian sem terjesztett elő olyan érvet sem, amely ne abból a feltételezésből indult volna ki, hogy a Bizottság álláspontjának megváltozása ténylegesen azon a nézeten alapult, hogy a Bizottság az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának utolsó mondata értelmében nem bírálhatja felül a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállásra vonatkozó eredeti értékelését, így a Yongjian előterjeszthette volna az ezen álláspontot vitató észrevételeit. Az Alrosa-ügyben hozott ítéletre (
41
) hivatkozva azzal próbált érvelni, hogy a meghallgatáshoz fűződő jog megsértése csak akkor hagyható figyelmen kívül annak tisztán formális jellegére hivatkozással, ha semmilyen lehetőség nincs arra, hogy az eredmény eltérő lehetett volna; azonban az elfogadott intézkedés érvényességét érintő, érdemi hibáról van szó akkor, ha egyszerűen lehetetlen az eredményre esetlegesen gyakorolt hatás pontos terjedelmének meghatározása. Ez az érv azonban nem lehet releváns, ha az érintett fél állítása szerint elő nem adhatott észrevételek kizárólag olyan kérdésekhez kapcsolódnak, amelyekről bebizonyosodott, hogy nem képesek az eredményt befolyásolni.
Az alaprendelet 20. cikke (4) és (5) bekezdésének értelmezése
89.
Hátra van még a Tanács, a Bizottság és a panaszosok által felvetett, arra irányuló kérdés, hogy az Elsőfokú Bíróság helyesen vélte-e úgy, hogy az alaprendelet 20. cikkének (5) bekezdése értelmében a Bizottság - még mielőtt megküldené javaslatát a Tanácsnak - köteles tíz napot biztosítani a feleknek arra, hogy valamennyi nyilvánosságra hozott, új tényre és megfontolásra vonatkozóan észrevételt tegyenek.
90.
Ez a kérdés nem csatlakozó fellebbezésként került előterjesztésre, (
42
) és a fellebbezésről való döntés szempontjából is irreleváns. Ha az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja utolsó mondatának értelmezésére vonatkozó észrevételeknek nem lehetett hatása a Bizottság által a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás tárgyában hozott döntés eredményére és ily módon a vitatott rendelet tartalmára, akkor irreleváns az, hogy a Yongjiannak nem volt lehetősége ezen észrevételek megtételére, függetlenül attól, hogy e lehetőség hiánya formálisan az alaprendelet 20. cikke (5) bekezdésének megsértését jelentette-e, vagy sem.
91.
Ez a kérdés mindazonáltal alapvető fontosságú az intézmények és a dömpingellenes eljárásban érintett valamennyi fél számára. Ezért röviden kitérek rá.
92.
Először is nem lep meg túlságosan, hogy az intézmények és a panaszosok ekkora jelentőséget tulajdonítanak a dömpingellenes vizsgálatra vonatkozó, szigorú véghatáridőnek. Ezt a határidőt a közösségi jogalkotó több olyan, rövidebb határidővel együtt határozta meg, amelyeket e véghatáridőn belül kell figyelembe venni. Mindezen előírás betartása érdekében az intézményeknek kell megtenniük a megfelelő lépéseket, és nem indokolt, hogy arra való hivatkozással mentesülhessenek a részhatáridők betartásának kötelezettsége alól, hogy ez a véghatáridő betartását megnehezíti.
93.
Másodsorban egyetértek az Elsőfokú Bíróság azon következtetésével, miszerint az érdekelt felek észrevételeinek még az előtt be kell érkezniük, hogy a Bizottság a következtést megalapozó indokolással együtt megküldené javaslatát a Tanácsnak. (
43
) Egyértelmű, hogy a végleges tájékoztatóban szereplőktől különböző, és az eltérő következtetést megalapozó tényekre és szempontokra vonatkozó észrevételeket legalább ugyanolyan elbírálásnak kell megilletnie, mint magára a végleges tájékoztatóra vonatkozó észrevételeket. Gyakorlati jelentőségüket azonban nyilvánvalóan aláásná, ha csak az után érkeznének be, hogy a Bizottság véglegesítette és megküldte javaslatát a Tanácsnak; jelentős a kockázata annak, hogy nem vennék őket ugyanolyan mértékben figyelembe.
94.
Harmadsorban megjegyzem, hogy a Bizottság a jelen ügyben ténylegesen megállapított egy határidőt, amelyen belül a Yongjian észrevételeket tehetett a módosított dokumentumokra vonatkozóan, így irreleváns, hogy az alaprendelet kötelezte-e őt erre, vagy sem. Ugyanakkor e határidő kitűzésével a Bizottság szükségszerűen alávetette magát a 20. cikk (5) bekezdésében foglalt követelménynek, miszerint e határidőnek legalább tíznaposnak kell lennie. Először nem teljesítette ezt a követelményt, mivel csupán hatnapos határidőt állapított meg. Amikor ezt a hibát a határidő tíznaposra történő meghosszabbításával kijavította, logikailag köteles volt az észrevételeket javaslatának a Tanács részére történő megküldése előtt bevárni (és figyelembe venni).
95.
E tekintetben megjegyzem, hogy a javaslat megküldésére 2007. április 2-án került sor, vagyis valamivel kevesebb, mint 14 hónappal a vizsgálat történt megindítása után, a vitatott rendeletet pedig, vagyis a vizsgálat megindítása után 14 hónappal és 9 nappal fogadták el. Ily módon az alaprendeletben rögzített 15 hónapos határidő lejárta előtt még mindig volt mozgástér. Mindenesetre elég egyértelmű, hogy a Bizottságnak, amely tisztában van a rá vonatkozó időkorlátokkal, egy dömpingellenes vizsgálat lefolytatásakor e korlátok mellett a védelemhez való jog tiszteletben tartásának szükségességét is figyelembe kell vennie. Szükség esetén a megállapított határidőktől visszafelé kell számolnia annak érdekében, hogy a felek elő tudják terjeszteni szükséges észrevételeiket.
96.
Negyedrészt úgy tűnik számomra, hogy a Bizottság jelen ügyben tanúsított magatartása (különös tekintettel arra, hogy a módosított tájékoztató olyan radikális és teljességgel váratlan álláspontváltozást tartalmazott, amely jelentősen érintette a Yongjian érdekeit, és péntek este, a rendes munkaidő vége után, faxon került megküldésre) mindenképpen a gondos ügyintézés elvével ellentétesnek tekinthető. Függetlenül attól, hogy sor került-e az alaprendelet 20. cikke (5) bekezdésének megsértésére, vagy sem, egyértelmű, hogy a Bizottság nagyon kevéssé volt tekintettel egy olyan félre, akinek érdekeit hátrányosan befolyásolta, és aki egy közösségi intézménytől jogosan várt el nagyobb fokú hatékonyságot és figyelmet.
97.
Végül, mindazonáltal egyet tudok érteni az intézményekkel és a panaszosokkal abban, hogy nem minden olyan tény, illetve megfontolás módosítása követeli meg határidő megállapítását a további észrevételek megtételére, amelyen a Bizottság által a Tanács részére készített javaslat alapszik. Ezek közül némelyek ugyanis olyan csekélyek, hogy nincs szükség a rájuk vonatkozó észrevételek bekérésére, és nem lehetnek hatással az ügy kimenetelére sem. Utóbbi esetben azonban túlnyomórészt irreleváns, hogy formálisan sor került-e az alaprendelet 20. cikke (5) bekezdésének megsértésére, mivel az eredményt érintő lehetséges hatások hiánya azt jelenti, hogy ez a végső intézkedés érvényességét nem érinti.
98.
Jelen ügyben az álláspont megváltozása elegendően radikális és váratlan volt - és elegendően jelentős hatást fejtett ki - ahhoz, hogy az észrevételek benyújtásához szükséges további idő biztosítása alapvető jelentőségű legyen. Még ha a Yongjian nem is tudott olyan észrevételeket tenni, amelyek hatással lehettek volna az eredményre, ezt nem lehetett a kezdetektől fogva feltételezni.
Költségek
99.
A Bíróság eljárási szabályzatának 122. cikke alapján, ha a fellebbezés megalapozatlan, a Bíróság határoz a költségekről. A 69. cikk (2) bekezdése értelmében a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A 69. cikk (4) bekezdése alapján az eljárásba beavatkozó tagállamok és intézmények maguk viselik saját költségeiket, míg a Bíróság a többi beavatkozót kötelezheti saját költségei viselésére.
100.
Jelen ügyben álláspontom szerint a fellebbezést el kell utasítani. A Tanács kérte költségei megtérítését. A panaszosok szintén kérték a költségeik megtérítését, és a fellebbezési eljárásban való részvételük igazoltnak tűnik, mivel érdekeiket tekintve érintettek voltak. Következésképpen a Yongjiant kötelezni kell a Tanács és a panaszosok költségeinek megtérítésére, míg az olasz kormány és a Bizottság maga viseli saját költségeit.
Végkövetkeztetések
101.
A fenti megfontolások összességére figyelemmel azt javasolom, hogy a Bíróság
—
utasítsa el a fellebbezést;
—
a Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd-t kötelezze az Európai Unió Tanácsa, valamint a Vale Mill (Rochdale) Ltd, a Pirola SpA és a Colombo New Scal SpA költségeinek viselésére;
—
az Olasz Köztársaságot és az Európai Közösségek Bizottságát kötelezze saját költségeinek viselésére.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	Az Elsőfokú Bíróság T-206/07. sz., Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware kontra Tanács ügyben 2008. január 29-én hozott ítélete (EBHT 2008., II-1. o.) (a továbbiakban: megtámadott ítélet) ellen irányuló fellebbezés.
(
3
)	Lásd legutóbb a C-487/06. P. sz., British Aggregates Association kontra Bizottság és Egyesült Királyság ügyben 2008. december 22-én hozott ítélet (EBHT 2008., 10505. o.) 97. pontját.
(
4
)	Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i, módosított 384/96/EK tanácsi rendelet (HL 1996. L 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 10. kötet, 45. o.).
(
5
)	Ez az 1606/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel összhangban egyes nemzetközi számviteli standardok elfogadásáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1725/2003/EK bizottsági rendeletre (HL 2003. L 261., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 32. kötet, 4. o.). látszik utalni. Az IAS 1 nemzetközi számviteli standard (International Accounting Standards, a továbbiakban: IAS-szabály) a pénzügyi kimutatások prezentálására vonatkozik.
(
6
)	Az alaprendelet 15. cikke által felállított tanácsadó bizottság a tagállamok képviselőiből áll, elnöke a Bizottság képviselője.
(
7
)	Az Elsőfokú Bíróság T-138/02. sz., Nanjing Metalink International kontra Tanács ügyben 2006. november 14-én hozott ítélete (EBHT 2006., II-4347. o.), különösen annak 44. és 47. pontja.
(
8
)	Ebben az ítéletben az Elsőfokú Bíróságnak nem volt oka arra, hogy figyelembe vegye (ezért nem is vette figyelembe) az ezzel ellentétes helyzetet, amikor is előfordulhat, hogy a ténybeli helyzetnek a piacgazdasági elbánás megtagadását eredményező módosulása kizárja azt a következtetést, miszerint az érintett termelő nem piacgazdasági feltételek alapján működik.
(
9
)	A Kínai Népköztársaságból és Ukrajnából származó vasalódeszkák behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2006. október 30-i 1620/2006/EK bizottsági rendelet (HL 2006. L 300., 13. o.; a továbbiakban: ideiglenes rendelet).
(
10
)	Az egyedi tájékoztató kizárólag a dömping kiszámítására vonatkozott, a jelen ügyben akár első fokon, akár a fellebbezési eljárásban érintett kérdésekre pedig nem.
(
11
)	Hivatkozás a Yongjian fellebbezésében, fordítás az eredeti olasz szöveg alapján.
(
12
)	Hivatkozás a Yongjian fellebbezésében, fordítás a francia szöveg alapján.
(
13
)	A Kínai Népköztársaságból és Ukrajnából származó vasalódeszkák behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2007. április 23-i 452/2007/EK tanácsi rendelet (HL 2007. L 109., 12. o.).
(
14
)	A Vale Mill (Rochdale) Ltd, a Pirola SpA és a Colombo New Scal SpA (a továbbiakban: panaszosok).
(
15
)	A megtámadott ítélet 44. pontja.
(
16
)	45. pont.
(
17
)	46. pont; a levél jelen ügyben releváns részét a fenti 32. pontban teljes egészében idéztük.
(
18
)	65. pont, amely a T-147/97. sz., Champion Stationery és társai kontra Tanács ügyben 1998. november 19-én hozott ítélet (EBHT 1998., II-4137. o.) 81-83. pontjára hivatkozik.
(
19
)	66. pont, amely a C-280/93. sz., Németország kontra Tanács ügyben 1994. október 5-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-4973. o.) 36. pontjára hivatkozik.
(
20
)	67. pont.
(
21
)	68-70. pont.
(
22
)	71. pont, amely a 30/78. sz., Distillers Company kontra Bizottság ügyben 1980. július 10-én hozott ítéletének (EBHT 1980., 2229. o.) 26. pontjára és a T-35/01. sz., Shanghai Teraoka Electronic kontra Tanács ügyben hozott ítélet (EBHT 2004., II-3663. o.) 331. pontjára hivatkozik.
(
23
)	72-75. pont.
(
24
)	Idézet a fenti 26., illetve 33. pontban.
(
25
)	A C-390/95. P. sz., Antillean Rice Mills és társai kontra Bizottság ügyben 1999. február 11-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-769. o.) 29. pontja.
(
26
)	A C-204/00. P., C-205/00. P., C-211/00. P., C-213/00. P., C-217/00. P. és C-219/00. P. sz., Aalborg Portland és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2004. január 7-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-123. o.) 50. pontja.
(
27
)	A C-49/88. sz., Al-Jubail Fertilizer kontra Tanács ügyben 1991. június 27-én hozott ítélet (EBHT 1991., I-3187. o.) 16. pontja.
(
28
)	Lásd a fenti 22. lábjegyzetben hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
29
)	A T-170/06. sz., Alrosa kontra Bizottság ügyben 2007. július 11-én hozott ítélet (EBHT 2007., II-2601. o.) 203. pontja.
(
30
)	Az alaprendelet (5) preambulumbekezdése jelzi, hogy a rendelet a WTO 1994. évi dömpingellenes megállapodásán alapul, mely megállapodás 6. cikkének (9) bekezdése a következőket rögzíti: „A véghatározat meghozatala előtt a hatóságoknak tájékoztatniuk kell az érdekelt feleket azokról az alapvető tényekről, amelyek vizsgálatán a végleges intézkedésről szóló döntés alapul. Ezt a tájékoztatást úgy kell időzíteni, hogy a feleknek érdekeik megvédéséhez elegendő idő álljon rendelkezésükre.”
(
31
)	A 6. cikk (9) bekezdése 15 hónapos határidőt állapít meg a teljes vizsgálatra, a 7. cikk (7) bekezdése 9 hónapos határidőt az ideiglenes vámokra, a 9. cikk (4) bekezdése pedig előírja, hogy a végleges vámokra vonatkozó javaslat beterjesztésére egy hónappal az ideiglenes vámok lejárta előtt kell sort keríteni.
(
32
)	A 3. lábjegyzetben hivatkozott British Aggregates ügy 97. pontja, lásd még a fenti 55. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
33
)	A C-53/92. P. sz., Hilti kontra Bizottság ügyben 1994. március 2-án hozott ítélet (EBHT 1994., I-667. o.) 42. pontja.
(
34
)	A meghatározásokat lásd például: Cornu, Vocabulaire juridique, Paris, 1987., vagy https://www.dictionnaire-juridique.com.
(
35
)	A megtámadott ítélet 43-45. pontja.
(
36
)	A megtámadott ítélet 46-49. pontja.
(
37
)	Szó szerinti idézet a fenti 32. pontban.
(
38
)	Idézet a fenti 26., illetve 33. pontban.
(
39
)	Lásd különösen a Bizottság elsőfokú eljárás során előterjesztett beavatkozói beadványának 10. és 11. pontját.
(
40
)	Lásd az 51. pontot és a fenti 22. lábjegyzetet.
(
41
)	Lásd a 61. pontot és a fenti 29. lábjegyzetet.
(
42
)	Ha jól értettem, a tárgyaláson a Tanács azt adta elő, hogy kifogása az Elsőfokú Bíróság által tett elvi megállapítás ellen irányult, és nem azon megállapítás ellen, miszerint a Bizottság megsértette az alaprendelet 20. cikkének (5) bekezdését.
(
43
)	Lásd a fenti 48. pontot.