62023CJ0143_RES
C‑143/23. sz. ügy
KIésFAkontraVolkswagen Bank GmbHésMercedes‑Benz Bank AG
(a Landgericht Ravensburg [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság (negyedik tanács) 2025. október 30‑i ítélete
„Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – Gépjármű vásárlására vonatkozó hitelmegállapodás – 2008/48/EK irányelv – A 10. cikk (2) bekezdésének l) pontja – A hitelmegállapodásban feltüntetendő információkra vonatkozó követelmények – A késedelmi kamatláb pontos meghatározására vonatkozó kötelezettség – A 14. cikk (1) bekezdése – Elállási jog – Az elállási időszak megkezdődése a késedelmi kamatláb feltüntetésének hiánya esetén – Az elállási jog gyakorlásának visszaélésszerű jellege – Az elállási jog gyakorlásának következményei a gépjármű adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelmegállapodás keretében – A fogyasztónak a hitelezővel szembeni kötelezettségei – A finanszírozott áru értékvesztésének ellentételezésére szolgáló összeg kiszámításának módszere – A 14. cikk (3) bekezdésének b) pontja – Az adásvételi szerződéshez kapcsolt kölcsönszerződéstől való elállást követő kamatfizetés”
Fogyasztóvédelem – Fogyasztói hitelmegállapodások – 2008/48 irányelv – A szerződésben feltüntetendő információkra vonatkozó követelmények – A késedelmi kamatláb konkrét százalékos formában való feltüntetésének kötelezettsége – A késedelmi kamatlábra vonatkozó információ hiánya a szerződésben, illetve e kamatlábnak a fogyasztóval történő utólagos közlésének hiánya – Az elállásra nyitva álló határidő megkezdődésének hiánya
(2008/48 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (7), (9) és (31) preambulumbekezdés, 10. cikk, (2) bekezdés, l) pont, 14. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 66–75. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Fogyasztóvédelem – Fogyasztói hitelmegállapodások – 2008/48 irányelv – A szerződésben feltüntetendő információkra vonatkozó követelmények – A késedelmi kamatláb konkrét százalékos formában való feltüntetésének kötelezettsége – A késedelmi kamatlábra vonatkozó információ hiánya a szerződésben, illetve e kamatlábnak a fogyasztóval történő utólagos közlésének hiánya – Az elállásra nyitva álló határidő megkezdődésének hiánya – A fogyasztó elállási jogának visszaélésszerű gyakorlása a szerződés megkötése és az elállás között tanúsított magatartása miatt – Hiány
(2008/48 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 10. cikk, (2) bekezdés, l) pont, és 14. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 78., 79., 82–85. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Fogyasztóvédelem – Fogyasztói hitelmegállapodások – 2008/48 irányelv – Elállási jog – Gépjármű‑adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelmegállapodástól való elállás következményei – A gépjármű visszaszolgáltatásakor az értékvesztésért a fogyasztó által a hitelezőnek fizetendő ellentételezés – Számítási módszer – Nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely előírja, hogy a gépjármű vételárából le kell vonni a kereskedő által a jármű visszaszolgáltatásakor fizetett vételárat – Megengedhetetlenség – Feltétel
(2008/48 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 3. cikk, n) pont, 10. cikk, (2) bekezdés, l) pont, és 14. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 89–100. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Fogyasztóvédelem – Fogyasztói hitelmegállapodások – 2008/48 irányelv – Elállási jog – Gépjármű‑adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelmegállapodástól való elállás következményei – Az e következményekre vonatkozó szabályok teljes harmonizációja – Hiány
(2008/48 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (35) preambulumbekezdés, 2. cikk, (1) bekezdése, 3. cikk, n) pont, és 14. cikk, (3) bekezdés, b) pont)
(lásd: 103–110. pont és a rendelkező rész 4. pontja)
Fogyasztóvédelem – Fogyasztói hitelmegállapodások – 2008/48 irányelv – Elállási jog – Gépjármű‑adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelmegállapodástól való elállás következményei – Nemzeti szabályozás, amely a fogyasztó számára azt a kötelezettséget írja elő, hogy fizessen a hitelezőnek a pénzösszegek folyósítása és a gépjármű visszaszolgáltatása közötti időszakra hitelkamatot – Megengedhetőség
(2008/48 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (8) preambulumbekezdés, 14. cikk, (1) bekezdés, és 3. cikk, b) pont)
(lásd: 113–119. pont és a rendelkező rész 5. pontja)
Összefoglalás
A Landgericht Ravensburg (ravensburgi regionális bíróság, Németország) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a Bíróság a 2008/48 irányelvre (
1
) tekintettel az elállási időszak megkezdődéséről, valamint arról határoz, hogy mikor lehet visszaélésszerűnek minősíteni egy gépjármű‑adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelmegállapodástól való elállás jogának fogyasztó általi gyakorlását. Ezenkívül megvizsgálja e jog gyakorlásának következményeit, és közelebbről meghatározza a fogyasztót a hitelezővel szemben terhelő kötelezettségeket.
A 2019. március 1‑jei és 2017. november 30‑i kérelmeiknek megfelelően KI és FA a Mercedes Benz Bankkal, illetve a Volkswagen Bankkal (a továbbiakban: a szóban forgó bankok) magáncélú gépjárművásárlásra vonatkozó hitelmegállapodásokat kötött. Azok a gépjárműkereskedők, amelyektől a gépjárműveket megvásárolták, a szóban forgó bankok hitelközvetítőjeként jártak el, így a hitelösszegeket közvetlenül e márkakereskedőknek utalták át. A szerződések megkötésekor a hitelmegállapodások egyike sem tüntette fel számszerűen, százalékos formában az alkalmazandó késedelmi kamatlábat.
Miután KI és FA előlegeket utalt át és havi törlesztő részleteket fizetett, 2019. október 31‑i, illetve 2020. július 20‑i leveleikben jelezték, hogy a hitelmegállapodások tekintetében gyakorolni kívánják elállási jogukat. Úgy vélték ugyanis, hogy a nemzeti jogban előírt elállási időszak még nem kezdődött meg, mivel e szerződések nem tüntették fel konkrét százalékos formában a késedelmi kamatlábat.
KI és FA keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság előtt a hitelnek a szóban forgó hitelszerződésektől való elállásukig megfizetett havi törlesztőrészletek és a kereskedőnek átutalt előleg visszatérítése, valamint annak megállapítása iránt, hogy ezen elállás miatt e szerződések alapján nem kötelesek semmilyen összeget megfizetni, legyen szó akár a kölcsön tőkeösszegéről, akár a kamatokról. KI ezenfelül azt állította, hogy a megvásárolt gépjármű értékcsökkenéséért nem kell semmiféle ellentételezést fizetnie.
A kérdést előterjesztő bíróság mindenekelőtt arra keresi a választ, hogy abban az esetben, ha a hitelfelvevő a gépjármű‑adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelszerződéstől való elállási jogát gyakorolja, a hitelező igényt tarthat‑e az e gépjármű értékvesztéséért járó ellentételezésre, és adott esetben milyen összeg erejéig. Ezt követően a kérdést előterjesztő bíróság arra szeretne választ kapni, hogy mikor kezdődik meg az elállási időszak abban az esetben, ha a szóban forgó hitelmegállapodások megkötésekor nem tüntették fel az alkalmazandó késedelmi kamatlábakat. A kérdést előterjesztő bíróságnak továbbá kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy visszaélésszerűnek minősíthető‑e a fogyasztó elállási jogának gyakorlása abban az esetben, ha a fogyasztó továbbra is használja a gépjárművet mindaddig, amíg a nemzeti bíróságok nem döntenek az elállás érvényességéről, és megtagadja a gépjárműnek az e használatból eredő értékvesztése miatti ellentételezés megfizetését. Végül a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a 2008/48 irányelv teljeskörűen harmonizálta‑e az adósnak a tőke után járó kamatok fizetésére vonatkozó kötelezettségét, ideértve azt az esetet is, amikor a finanszírozott hitel áruk megvásárlására irányuló szerződéshez kapcsolódik. Nemleges válasz esetén az előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy összeegyeztethető‑e ezzel az irányelvvel, ha a gépjármű értékesítésére vonatkozó adásvételi szerződéshez kapcsolt fogyasztói hitelmegállapodástól való elállást követően az adósnak a kölcsönnek a finanszírozott jármű eladója részére történő kifizetése és a gépjárműnek a hitelező (vagy eladó) részére történő visszaszolgáltatása közötti időszak tekintetében meg kell fizetnie a hitelmegállapodásban megállapított hitelkamatot.
A Bíróság álláspontja
Elsőként, az elállási időszak megkezdődéséről határozva, (
2
) a Bíróság emlékeztet arra, hogy az csak azon a napon kezdődik meg, amikor többek között a 2004/48 irányelv 10. cikkében említett információkat közölték a fogyasztóval. (
3
) Így amennyiben a hitelező által a fogyasztónak a 2008/48 irányelv 10. cikkének (2) bekezdése alapján nyújtott tájékoztatás hiányosnak vagy tévesnek bizonyul, az elállásra nyitva álló határidő csak akkor kezdődik meg, ha e tájékoztatás hiányos vagy téves jellege nem befolyásolhatja a fogyasztó azon képességét, hogy értékelje a szóban forgó irányelv szerinti jogai és kötelezettségei terjedelmét. A hiányos vagy téves információszolgáltatás által jellemzett helyzetet azonban meg kell különböztetni attól a helyzettől, amikor a megkövetelt információ hiányzik.
Ami a hitelmegállapodásban az e szerződés megkötésének időpontjában alkalmazandó késedelmi kamatláb feltüntetését illeti, a Bíróság emlékeztet arra, hogy az e kamatláb konkrét százalékos formában (
4
) való feltüntetésére vonatkozó kötelezettség lehetővé teszi a fogyasztó számára, hogy megismerje esetleges késedelmes fizetésének következményeit. E kamatláb konkrét százalékos formában való feltüntetése ugyanis elengedhetetlennek tűnik ahhoz, hogy a fogyasztó értékelni tudja, szerződéses kötelezettségvállalásának terjedelmét, különösen a fizetési kötelezettsége elmulasztásából vagy az e kötelezettség teljesítése során való késedelembeesésből eredő pénzügyi következményeket illetően. Ezen információ tehát nem csupán a fogyasztó azon döntését befolyásolhatja, hogy megköti‑e a szerződést, hanem azt is, hogy miként tudja megszervezni a szerződéses kölcsön visszafizetésének intézését. Következésképpen a Bíróság megállapítja, hogy a 2008/48 irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében említett elállási időszak nem kezdődik meg, ha a hitelmegállapodás nem tünteti fel konkrét százalékos formában a szerződés megkötésekor az alkalmazandó késedelmi kamatlábat, mindaddig, amíg ezt az információt nem közlik megfelelően a fogyasztóval.
Másodikként a Bíróság az elállási jog fogyasztó általi gyakorlásának esetlegesen visszaélésszerű jellegének kérdését vizsgálja. Miután emlékeztet arra, hogy a jogalanyok nem hivatkozhatnak csalárd módon vagy visszaélésszerűen az uniós jogi normákra, hangsúlyozza, hogy a hitelező nem tekintheti úgy érvényesen, hogy amiatt, hogy a szerződés megkötése és az elállási jog gyakorlása között jelentős idő telt el, a fogyasztó visszaélt e joggal, amennyiben a 2008/48 irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében említett kötelezően feltüntetendő információk valamelyike nem szerepelt a hitelmegállapodásban, és azt utólagosan sem közölték megfelelően, függetlenül attól, hogy e fogyasztó tudott e az elállási jogáról, vagy sem. E körülmények között a hitelező nem hivatkozhat az elállási jog gyakorlásának visszaélésszerű jellegére abban az esetben, ha a hitelmegállapodás nem tünteti fel konkrét százalékos formában a megkötésének időpontjában alkalmazandó késedelmi kamatlábat, amely e kötelezően feltüntetendő elemek között szerepel. Ilyen esetben ugyanis az elállásra nyitva álló határidő meg sem kezdődik. Következésképpen a Bíróság megállapítja, hogy a 2008/48 irányelv 14. cikkének (1) bekezdésével ellentétes lenne, ha a hitelező érvényesen hivatkozhatna arra, hogy a fogyasztó visszaélésszerűen gyakorolja az elállási jogot a fogyasztónak a szerződés megkötése és az elállási jog gyakorlása között, vagy akár e jog gyakorlását követően tanúsított magatartása miatt, amennyiben az e szerződés megkötésének időpontjában alkalmazandó késedelmi kamatlábnak a konkrét százalékos formában való feltüntetése nem szerepelt a hitelmegállapodásban, és azt később sem közölték megfelelően.
Harmadikként a Bíróság megállapítja, hogy a 2008/48 irányelv 14. cikkének (1) bekezdését a tényleges érvényesülés elvének fényében úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely szerint a gépjármű adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelmegállapodástól való elállási jognak a fogyasztó általi gyakorlása esetén az e fogyasztó által a gépjármű visszaszolgáltatásakor a hitelezőnek fizetendő értékvesztés miatti ellentételezés összegét úgy kell kiszámítani, hogy a kereskedő által a gépjárműnek az említett fogyasztó általi megvásárlásának időpontjában alkalmazott eladási árból le kell vonni a kereskedő által e gépjármű visszaszolgáltatásakor fizetett vételárat, amennyiben e számítási módszer az említett gépjármű ugyanezen fogyasztó általi használatán kívüli elemeket is magában foglal.
Ennek megállapítása előtt a Bíróság hangsúlyozza, hogy a 2008/48 irányelv nem tartalmaz olyan rendelkezéseket, amelyek az elállási jog fogyasztó általi gyakorlásának következményeit a termékértékesítési szerződésekhez kapcsolódó hitelmegállapodások tekintetében szabályoznák. Ennélfogva a tagállamok feladata a hitelből finanszírozott áruk visszaszolgáltatásával vagy bármely más kapcsolódó kérdéssel kapcsolatos kérdések rendezése, feltéve hogy az elállási jog gyakorlásának következményeit szabályozó nemzeti jogszabályok és ítélkezési gyakorlat nem sérti e jog hatékonyságát vagy hatékony érvényesülését oly módon, hogy annak gyakorlását a gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé tenné. Márpedig ez lenne a helyzet, ha az áru értékvesztéséért járó ellentételezés összege, amelyet a fogyasztónak meg kell fizetnie a hitelező részére az áru visszaszolgáltatásakor, ezen áru vételárához képest aránytalannak tűnik.
Ebben az összefüggésben a Bíróság pontosítja, hogy az elállási jogának gyakorlását követően a fogyasztótól követelhető ellentételezés arányos jellegét részletes elemzést követően kell értékelni, figyelembe véve az érintett árucikk használatának sajátos módjait és a járműnek a visszaszolgáltatás időpontjában fennálló állapotát, különösen az e használatból eredő esetleges mechanikai vagy esztétikai állagromlást illetően. E tekintetben önmagában az a tény, hogy az így meghatározott ellentételezés összege magas lehet a gépjármű fogyasztó általi megvásárlásának árához viszonyítva, önmagában nem alkalmas annak bizonyítására, hogy ez az ellentételezés aránytalan, és hogy az említett ellentételezés kiszámításának módszere a gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé teszi az elállási jog gyakorlását. Ez csak azzal a feltétellel igaz, ha ezen ellenérték összege objektíven tükrözi e gépjárműnek a fogyasztó általi használatából és a visszatérítés időpontjában fennálló állapotából eredő tényleges értékcsökkenését.
Ezzel szemben egy olyan számítási módszer, amely kizárólag a gépjármű megvásárlása és viszonteladása között megállapított árkülönbségen alapul, és amely e gépjármű használatán kívül eső olyan elemeket is magában foglal, mint a kereskedelmi árrés és a gépjármű kereskedő által egyoldalúan meghatározott viszonteladási költségek, valamint a hozzáadottérték‑adó, nem teszi lehetővé az említett gépjárműnek a fogyasztó általi használatából eredő értékcsökkenésének értékelését. Egyébiránt, mivel ezek az elemek abban az esetben is érvényesülnek, ha a járművet az elállási jog gyakorlása előtt nem vették nyilvántartásba és nem is használták, úgy tűnik, hogy ez a módszer olyan terhet ró e fogyasztóra, amely kizárólag az elállási jogának gyakorlásából ered. E körülmények között az áru értékvesztéséért járó ellentételezés kiszámításának ilyen módszere e termék vételárához képest aránytalan összegű ellentételezéshez vezethet, és a gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé teheti az elállási jog gyakorlását.
Negyedikként, a Bíróság megállapítja, hogy a 2008/48 irányelv nem valósít meg teljes harmonizációt az arra vonatkozó szabályokat illetően, hogy milyen következményekkel jár egy gépjármű‑adásvételi szerződéshez kapcsolt hitelmegállapodástól történő elállás jogának fogyasztó általi gyakorlása. E tekintetben emlékeztet arra, hogy ez az irányelv nem tartalmaz olyan rendelkezéseket, amelyek a kapcsolt hitelmegállapodástól való elállási jog fogyasztó általi gyakorlásának az áruértékesítési szerződésre gyakorolt következményeit szabályoznák. Közelebbről, a 2008/48 irányelv nem pontosítja sem a finanszírozott áru sorsát, sem a kapcsolt hitelmegállapodás és a gépjármű‑adásvételi szerződés közötti esetleges kölcsönhatásokat. (
5
) Egyébként, ezen irányelv egyetlen rendelkezése sem foglalkozik azzal a helyzettel, amikor az elállási jog fogyasztó általi gyakorlása magára a kapcsolt hitelmegállapodásra vonatkozik. Márpedig az e területre vonatkozó különös uniós szabályozás hiányában a fogyasztók védelmének a 2008/48 irányelvben előírt megvalósításának részletes szabályai a tagállamok eljárási autonómiájának elve alapján azok belső jogrendjébe tartoznak. Így a tagállamok feladata, hogy az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvének tiszteletben tartása mellett meghatározzák az elállási jognak valamely áruértékesítési szerződéshez kapcsolódó hitelszerződés alapján történő gyakorlásának joghatásait, ideértve adott esetben a kölcsönvett tőke után felhalmozódó kamatok megfizetésére vonatkozó kötelezettséget, valamint annak részletes szabályait is.
Végül ötödikként, a Bíróság kifejti, hogy a 2008/48 irányelv 14. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a fogyasztó, miután eláll egy gépjármű‑adásvételi szerződéshez kapcsolt fogyasztói hitelmegállapodástól, köteles megfizetni az elsőként említett szerződés által meghatározott kamatokat az autókereskedő részére a hitelből nyújtott összeg átutalása és a gépjárműnek a hitelező vagy az eladó részére történő visszaszolgáltatása közötti időszak tekintetében. A 2008/48 irányelv 14. cikke (3) bekezdése b) pontjának első mondata ugyanis a fogyasztóvédelem és a hitelajánlatok szabad mozgása közötti egyensúly biztosítására irányul. E körülmények között a fogyasztó számára esetlegesen előírt azon kötelezettség, hogy a pénzeszközök rendelkezésre bocsátásának tényleges időtartamát figyelembe véve kiszámított hitelkamatokat fizessen, lehetővé teszi a szerződéses egyensúly fenntartását, és megakadályozza, hogy az egyik fél az elállási jogának gyakorlásával jogtalan nyereségre tegyen szert a másik fél kárára, továbbá biztosítja a hitelmegállapodás – akár részleges, akár ideiglenes – teljesítéséből eredő terhek és hasznok méltányos megosztását. Egyrészt ugyanis a hitelező ideiglenesen átruházta a gépjármű eladójára a fogyasztó részére folyósított hitel összegét, ami számára pénzeszközök immobilizálását és pénzügyi kockázatvállalást jelent. Másrészt a kölcsönvett tőke után járó kamatok nem szankciót, hanem a hitelfelvétel ellenértékét képviselik, ami főszabály szerint, az elállási jog gyakorlásától függetlenül, fizetős ügyletnek minősül.
(
1
)	A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23‑i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.)
(
2
)	A 2008/48 irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében foglaltak szerint.
(
3
)	A 2008/48 irányelv 14. cikke (1) bekezdése második albekezdésének b) pontja.
(
4
)	A 2008/48 irányelv 10. cikke (2) bekezdése l) pontjának megfelelően.
(
5
)	A 2008/48 irányelv 14. cikke (3) bekezdése a) pontjának első mondata.