62008CC0199
VERICA TRSTENJAK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2009. május 14. (
1
)
C-199/08. sz. ügy
Erhard Eschig
kontra
UNIQA Sachversicherung AG
„Jogvédelmi biztosítás — 87/344/EGK irányelv — A 4. cikk (1) bekezdése — A biztosított szabad ügyvédválasztása — Szerződéses korlátozás — Ugyanazon esemény következtében károsodott több biztosított — A jogi képviselő biztosító általi kiválasztása”
I – Bevezetés
1.
Jelen előzetes döntéshozatali eljárás tárgya egy, az osztrák Oberster Gerichtshof (a továbbiakban: kérdést előterjesztő bíróság) által a jogvédelmi biztosítással kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1987. június 22-i, 87/344/EGK tanácsi irányelv (
2
) értelmezése tárgyában előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjára vonatkozik, amely szerint a jogvédelmi biztosítás biztosítottja szabadon választhatja ki a jogi képviselőt akkor, amikor ügyvédet vagy a nemzeti jogszabályok értelmében megfelelő szakképzettséggel bíró egyéb személyt vesznek igénybe a biztosított személy érdekeinek védelme, képviselete vagy szolgálata érdekében valamely vizsgálatban vagy eljárásban (a továbbiakban az ügyvédre vagy a nemzeti jogszabályok értelmében megfelelő szakképzettséggel bíró egyéb személyre együttesen a „jogi képviselő” fogalmat használom).
2.
Az alapeljárás alapjául az szolgált, hogy az alapeljárás alperese elutasította az alapeljárás felperesének az általa két befektetési szolgáltató vállalkozás fizetésképtelenségével összefüggésben megbízott ügyvéd költségeinek a megtérítését. Azzal indokolta ezt, hogy a szerződés alapjául szolgáló általános szerződési feltételek őt magát jogosítják fel a jogi képviselő kiválasztására, mert több nála biztosított személyt ért kár a fizetésképtelenség következtében, és így egy úgynevezett csoportos kár típusú ügyről van szó.
3.
A kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné tudni, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes egy nemzeti szabályozás olyan értelmezése, mely szerint a jogvédelmi biztosító felvehet egy olyan kikötést a jogvédelmi biztosításba, amely olyan biztosítási események esetén, amikor nagyobb számú biztosított károsodik ugyanazon esemény következtében, feljogosítja a jogvédelmi biztosítót a jogi képviselő kiválasztására, és ezzel korlátozza az egyes biztosítottaknak a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogát (a továbbiakban: a csoportos kár kikötése).
II – A jogi háttér
A – A közösségi jog
4.
A 87/344 irányelv tizenegyedik preambulumbekezdésének német nyelvi változata (
3
) szerint a jogvédelmi biztosítási fedezettel rendelkező személy érdeke azt jelenti, hogy a biztosított személynek képesnek kell lennie ügyvédet vagy a nemzeti jog szerint megfelelő szakképesítéssel rendelkező egyéb személyt választania bármely vizsgálat vagy bírósági eljárás esetén és bármikor, ha érdekütközés lép fel.
5.
A 87/344 irányelv tizenkettedik preambulumbekezdése szerint lehetőséget kell biztosítani a tagállamok számára arra, hogy mentesítsék a biztosítóintézeteket az alól a kötelezettség alól, hogy a biztosított személy számára lehetővé tegyék a szabad ügyvédválasztást, amennyiben a jogvédelmi biztosítás olyan ügyekre korlátozódik, amelyek közúti járművek használatával összefüggésben e tagállamok területén keletkeznek, és ha egyéb korlátozások érvényesülnek.
6.
A 87/344 irányelv 3. cikke a következőképpen szól:
„(1)   A jogvédelmi fedezet az egyéb biztosítási ágazatoktól elkülönített szerződés tárgyát képezi, vagy a szerződés különálló része foglalkozik vele, amelyben a jogvédelmi fedezet jellegét és, amennyiben a tagállam úgy kívánja, a vonatkozó biztosítási díj összegét meg kell határozni.
(2)   Minden tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a területükön létrehozott biztosítóintézetek az adott tagállam által előírt választási lehetőséggel összhangban, vagy ha ezt a tagállam elfogadja, saját elhatározásuk alapján, a következő, vagylagos megoldások legalább egyikét alkalmazzák:
a)
a biztosítóintézet biztosítja, hogy a jogvédelemmel kapcsolatos kárigények kezelésével, vagy az ezekhez kapcsolódó jogi tanácsadással foglalkozó egyetlen alkalmazottja se folytasson egyidejűleg hasonló tevékenységet:
—
egy másik, általa művelt ágazatban, ha a biztosítóintézet kompozit biztosító,
—
egy másik biztosítóintézetnél, amely pénzügyi, kereskedelmi vagy igazgatási kapcsolatban van az első biztosítóintézettel, és a 73/239/EGK irányelvben meghatározott egyéb biztosítási ágazatok közül egyet vagy többet művel, tekintet nélkül arra, hogy az első biztosítóintézet kompozit vagy szakosodott biztosító;
b)
a biztosítóintézet a jogvédelmi biztosítás kárigényeinek kezelését egy különálló jogi személyiségű biztosítóintézetre bízza. Ezt a biztosítóintézetet az első bekezdésben említett önálló szerződésben vagy önálló részben meg kell nevezni. Amennyiben a különálló jogi személyiségű biztosítóintézetnek kapcsolata van olyan biztosítóintézettel, amely a 73/239/EGK irányelv mellékletének A. pontjában említett egyéb biztosítási ágazatok közül egyet vagy többet biztosít, a biztosítóintézetnek azok az alkalmazottai, akik érintettek a kárigények kezelésében vagy az ezzel kapcsolatos jogi tanácsadásban, egyidejűleg nem folytathatják ugyanazt vagy hasonló tevékenységet a másik biztosítóintézetben. Ezen túlmenően a tagállamok ugyanilyen követelményeket írhatnak elő az ügyvezetés tagjaira is;
c)
A szerződésben a biztosítóintézet megadja a biztosított személy számára a jogot arra, hogy érdekei védelmét attól a pillanattól kezdődően, hogy a szerződés értelmében követelést támaszthat biztosítójával szemben, a saját maga által kiválasztott ügyvédre, vagy amennyiben ezt a nemzeti jogszabályok megengedik, bármely más megfelelő szakképzettségű személyre bízza.
(3)   Akármelyik megoldást is alkalmazzák, a jogi költségekre biztosítási fedezettel rendelkező személyek érdekét azonos módon védettnek kell tekinteni ennek az irányelvnek a keretében.”
7.
A 87/344 irányelv 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A jogvédelmi biztosítási szerződés kifejezett módon elismeri, hogy:
a)
amikor ügyvédet vagy a nemzeti jogszabályok értelmében megfelelő szakképzettséggel bíró egyéb személyt vesznek igénybe a biztosított személy érdekeinek védelme, képviselete vagy szolgálata érdekében valamely vizsgálatban vagy eljárásban, a biztosított személy szabadon választhatja ki a kérdéses ügyvédet vagy egyéb személyt;
b)
a biztosított személy szabadon választhat ügyvédet, vagy elhatározása szerint, és amennyiben a nemzeti jogszabályok azt lehetővé teszik, bármely más megfelelő szakképzettséggel bíró személyt érdekei szolgálatára, érdekütközés esetén.
(2)   Ügyvéd minden olyan személy, aki az ügyvédi szolgáltatásnyújtás szabadsága tényleges gyakorlásának elősegítéséről szóló, 1977. március 22-i 77/249/EGK tanácsi irányelvben meghatározott valamelyik elnevezéssel jogosult szakmai tevékenységének folytatására.”
8.
A 87/344 irányelv 4. cikke a következőképpen szól:
„(1)   Valamennyi tagállam mentességet adhat a 4. cikk (1) bekezdésének alkalmazása alól a jogvédelmi biztosításra vonatkozóan, amennyiben az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
a biztosítás olyan esetekre korlátozódik, amelyek az érintett tagállam területén közúti járművek használatából erednek;
b)
a biztosítás valamely közúti járművel kapcsolatos baleset vagy annak meghibásodása esetén nyújtandó segítségre vonatkozó szerződéshez kapcsolódik;
c)
sem a jogvédelmi biztosítást nyújtó, sem a segítségnyújtásra fedezetet nyújtó biztosító nem biztosít semmilyen felelősségbiztosítási ágazatot;
d)
intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy a jogvitában érdekelt mindkét fél számára biztosított jogi tanácsadást és képviseletet teljes mértékben független ügyvédek lássák el, amennyiben a felek jogvédelmi biztosítását ugyanaz a biztosító nyújtja.
(2)   A tagállam által az (1) bekezdés szerint egy biztosítóintézetnek nyújtott mentesség nem érinti a 3. cikk (2) bekezdésének alkalmazását.”
B – A nemzeti jog
9.
A nemzeti jogi hátteret az 1958. évi Versicherungsvertragsgesetz (a biztosítási szerződésről szóló törvény; a továbbiakban: VersVG) 158k. §-a és 158p. §-a alkotja. A VersVG 158k. §-a előírja:
„(1)   A biztosítottnak joga van arra, hogy bírósági vagy közigazgatási eljárásban történő képviseletére szabadon válasszon hivatásszerűen felek képviseletével foglalkozó és arra jogosult személyt. Ezen túlmenően a biztosított jogi érdekei egyéb érvényesítése céljából szabadon választhat ügyvédet, ha a biztosítóval érdekütközésbe kerül.
(2)   A biztosítási szerződésben kiköthető, hogy a biztosított bírósági vagy közigazgatási eljárásban történő képviseletére csak olyan képviseletre hivatásszerűen jogosult személyt választhat, akik a lefolytatandó bírósági vagy közigazgatási eljárásra első fokon illetékességgel rendelkező bíróság vagy közigazgatási hatóság székhelyén rendelkeznek irodával. Abban az esetben, ha ezen a helyen nem található legalább négy ilyen személy, akik itt rendelkeznek irodával, a választás jogának ki kell terjednie az ezen elsőfokú bíróság illetékességi területén található személyekre, amely területen az érintett hatóság található.
(3)   Tájékoztatni kell a biztosítottat az (1) bekezdés első mondata alapján megillető jogról, ha a biztosított egy jogi képviselő rendelkezésre bocsátását igényli egy bírósági vagy közigazgatási eljáráshoz; az (1) bekezdés első mondata szerinti jogról az érdekütközés bekövetkezésekor kell tájékoztatást adni. Amennyiben a biztosító a kárügyintézéssel egy másik vállalkozást bízott meg (a 158j. § második mondata), a tájékoztatási kötelezettség ezt a vállalkozást terheli.”
C – A jogvédelmi biztosítás általános feltételei
10.
A jogvédelmi biztosítás általános feltételei mintafeltételek, amelyeket az Österreichischer Versicherungsverband készített el. Ezen feltételek 6.7.3. §-ának az 1995-ben hatályos változata (a továbbiakban 1995. évi ARB) a következőképpen szól:
„Amennyiben a jogi érdekei érvényesítése céljából egy vagy több biztosítási szerződés alapján több biztosított rendelkezik biztosítási fedezettel, és érdekeik azonos vagy azonos jellegű ok alapján ugyanazon ellenfél/ellenfelek ellen irányulnak, a biztosító jogosult teljesítését először arra korlátozni, hogy a biztosítottak jogi érdekeinek peren kívüli védelmét és a szükséges próbaperek vitelét általa kiválasztott jogi képviselők lássák el. Ha vagy amint a biztosítottak számára ezen intézkedések nem biztosítanak megfelelő védelmet jogaik – többek között a közelgő elévülés útján történő – elvesztésével szemben, a biztosító ezenkívül átvállalja az általa kiválasztott jogi képviselők által indított csoportos keresetek vagy a peren kívüli és peres úton történő csoportos érdekérvényesítés más formáinak költségeit.”
III – A tényállás, az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
11.
Az alapeljárás felperese, Dr. Erhard Eschig az alapeljárás alperesénél, az UNIQA Sachversicherung AG-nál kötött jogvédelmi biztosítást, amely kapcsán az 1995. évi ARB alkalmazását kötötték ki.
12.
Az alapeljárás felperese pénzt fektetett be két befektetési szolgáltató vállalkozásnál. Ez a két vállalkozás fizetésképtelenné vált. Ez a fizetésképtelenség az alapeljárás felperesét és néhány ezer más befektetőt érintett. Az alapeljárás felperese a képviseletével megbízott egy, a lakóhelyén székhellyel rendelkező ügyvédi irodát többek között a vállalkozások vagyona vonatkozásában indított felszámolási eljárásokban, az ezen vállalkozások szervei ellen folytatott büntetőeljárásokban és az Osztrák Köztársasággal szemben a pénzpiaci felügyelet során elkövetett mulasztások miatt folytatott eljárásban.
13.
Az alapeljárás felperese kérte az alapeljárás alperesétől ügyvédei már megtörtént és jövőbeli beavatkozására a jogvédelmi fedezet jóváhagyását. Ezt az alperes az alapeljárásban elutasította. A felperes hivatkozott arra, hogy kereken 180 károsult rendelkezik nála jogvédelmi biztosítással. Az 1995. évi ARB 6.7.3. §-a ilyen esetre előírja, hogy a jogvédelmi biztosítottakat az egyéni perlés helyett arra próbaperek vagy csoportos keresetek folytatására lehet utalni, és ilyen esetben a biztosító jogosult a jogi képviselő kiválasztására. Az alperes ezért nem köteles a felperes által kezdeményezett egyéni eljárásának a költségeit megtéríteni.
14.
Ezt követően az alapeljárás felperese az alapeljárás alperesével szemben indított pert elsősorban annak megállapítása iránt, hogy az alperes köteles ügyvédeinek a fent nevezett eljárásokban és a jövőbeli eljárásokban történő beavatkozásának költségeit átvállalni, másodsorban annak megállapítása iránt, hogy az 1995. évi ARB 6.7.3. §-a hatálytalan, és így nem képezi a jogvédelmi biztosítás részét. Az alapeljárás felperesének kérelmeit a bíróság első- és másodfokon is elutasította A bíróságok mindkét fokon úgy döntöttek, hogy a VersVG 158k. §-ának olyan értelmezése, amely szerint megengedhető az 1995. évi ARB 6.7.3. §-ában szereplőhöz hasonló csoportos kár kikötése, összhangban van a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjával.
15.
A felülvizsgálati kérelem ügyében eljáró kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezése tekintetében. A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja egyrészről előírja a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogot. Ez az alapeljárás felperesének álláspontját támasztja alá. Másrészről jó oka van a csoportos kár kikötése megengedhetőségének, ha a jogvédelmi biztosítottak nagy száma ugyanazon esemény következtében szenvedett kárt. A próbaper vagy több biztosított egy jogi képviselő útján érvényesített csoportos keresete jelentősen kevesebb költséggel jár, mint az egyéni keresetek érvényesítése. A költségek ezen korlátozása a biztosítottak közössége érdekében is szükségesnek tűnik.
16.
Abban az esetben, ha a VersVG 158k. §-ának megfelelő értelmezése összeegyeztethető a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjával, felmerül a kérdés, hogy milyen szempontok szerint kell megkülönböztetni a csoportos kár típusú ügyet más ügyektől. A kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak afelől, hogy összeegyeztethető a 87/344 irányelv céljaival és követelményeivel az 1995. évi ARB 6.7.3. cikkéhez hasonló kikötés, amely szerint a jogvédelmi biztosító már akkor jogosult a jogi képviselő kiválasztására, ha több jogvédelmi biztosított érintettsége áll fenn.
17.
A kérdést előterjesztő bíróság felfüggesztette a nemzeti eljárást, és a következő kérdést terjesztette előzetes döntéshozatalra a Bírósághoz:
„1.
Úgy kell-e értelmezni a 87/344 irányelv 4. cikkének (1) bekezdését, hogy azzal ellentétes a jogvédelmi biztosító általános biztosítási feltételeiben foglalt kikötés, amely olyan biztosítási események esetén, amikor nagyobb számú biztosított károsodik ugyanazon esemény (mint például egy befektetési szolgáltatásokat nyújtó vállalkozás fizetésképtelensége) következtében, feljogosítja a biztosítót a jogi képviselő kiválasztására, és ezzel korlátozza az egyes biztosítottak szabad ügyvédválasztáshoz való jogát?
2.
Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén: milyen feltételek mellett állapítható meg »csoportos kár« fennállása, amely a megjelölt irányelv értelmében (illetve annak kiegészítéseként) megengedi, hogy a biztosított helyett a biztosító rendelkezzen a jogi képviselő kiválasztásának jogával?”
IV – A Bíróság előtti eljárás
18.
A 2008. április 23-i előzetes döntéshozatalra utaló határozat 2008. május 15-én érkezett a Bíróság Hivatalához.
19.
Az alapeljárás felperese és alperese, az Osztrák Köztársaság és a Cseh Köztársaság kormányai, valamint a Bizottság nyújtottak be írásbeli észrevételeket.
20.
A 2009. május 11-i tárgyaláson az alapeljárás felperesének és alperesének, az Osztrák Köztársaság és a Cseh Köztársaság kormányainak, valamint a Bizottságnak a képviselői vettek részt és nyilatkozataikat kiegészítették.
V – A felek főbb érvei
21.
Az eljárás minden résztvevője egyetért abban, hogy a 87/344 irányelv a piacra lépésnek az érdekütközéssel szembeni védelmet szolgáló nemzeti szabályozásokból esetlegesen adódó korlátait hivatott eltávolítani a jogvédelmi biztosítások területén. Németországban a 87/344 irányelv elfogadása előtt az úgynevezett ágazatszétválasztási követelmény volt hatályban, amely korlátozó hatást gyakorolt a más tagállamokbeli biztosítási vállalkozások piacra lépésére. A más tagállamokbeli biztosítási vállalkozások piacra lépésének a megkönnyítése érdekében, de ugyanakkor az érdekütközésekkel szembeni védelem biztosítása érdekében is a 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése három vagylagos strukturális megoldást tartalmaz az érdekütközések elkerülésére, amelyek egyrészről a jogvédelemmel kapcsolatos és más biztosítási ágazatba tartozó kárigények személyzeti szempontból elkülönítetten történő kezelése, másrészről a kárigények kezelésének egy másik vállalkozásba történő kihelyezése és harmadrészről az a modell, amely szerint a jogvédelmi biztosított szabadon igénybe vehet egy saját maga által kiválasztott jogi képviselőt.
22.
Az eljárás minden résztvevője egyetért továbbá abban, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja a jogvédelmi biztosított védelmében biztosítja a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogot arra az esetre, ha a 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése szerinti strukturális szabályozás ellenére tényleges érdekütközések adódnának.
23.
Eltérő állásponton vannak ugyanakkor az eljárás résztvevői a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjának értelmezése tekintetében.
24.
Az alapeljárás felperesének, az Osztrák Köztársaságnak és a Cseh Köztársaságnak az álláspontja szerint a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja biztosítja a bírósági és közigazgatási eljárásban a jogi képviselő szabad kiválasztásának jogát, amely sem a fent hivatkozott vagylagos megoldások közül történő választástól, sem a tényleges érdekütközés fennállásától nem függ. Az alapeljárás felperese úgy gondolja, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti jogi képviselő szabad kiválasztásának joga önálló jelentőségét mutatja, hogy az nem függ érdekütközés fennállásától, ezzel szemben azonban a hatósági és bírósági eljárásra történő korlátozás révén szűkebb a hatálya a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjánál. Az Osztrák Köztársaság rámutat, hogy a jogi képviselő szabad kiválasztásának a joga az irányelv eredeti tervezetéhez képest ugyan a hatósági és bírósági eljárásra korlátozódott, ezen korlátozott keretek között azonban önálló jelentőséggel bír.
25.
Az alapeljárás felperese, az Osztrák Köztársaság és a Cseh Köztársaság véleménye szerint a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának szóhasználata nem teszi lehetővé azt, hogy a jogi képviselőt a jogvédelmi biztosított helyett a jogvédelmi biztosító válassza ki.
26.
A korlátozás lehetősége nem alapítható a 87/344 irányelv 5. cikkére sem. A 87/344 irányelv elfogadása előtt néhány tagállamban autóklubok a közlekedési balesetekkel kapcsolatos jogviták kapcsán saját jogi képviselő révén biztosítottak segítséget a tagjaiknak. A 87/344 irányelv 5. cikke kivételt tartalmazó szabály, amely lehetővé teszi ezen gyakorlat fenntartását.
27.
El kell utasítani 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának megszorító értelmezését, illetve teleologikus korlátozását a csoportos kár típusú ügyek tekintetében. Az alapeljárás felperese hivatkozik arra, hogy a csoportos kár típusú ügyek ismertek voltak a 87/344 irányelv elfogadásakor. Ezért a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját nem lehet korlátozni a csoportos kár típusú ügyek újdonságára történő hivatkozással. Az Osztrák Köztársaság ebben az összefüggésben rámutat arra, hogy nincs meghatározva a csoportos kár fogalma. Végül az alapeljárás felperese és a Cseh Köztársaság számos olyan hátrányt felsorolnak, amelyet a csoportos kár kikötésének alkalmazása eredményezhet a jogvédelmi biztosítottak számára.
28.
Az alapeljárás felperese, az Osztrák Köztársaság és a Cseh Köztársaság azt javasolják, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést a Bíróság úgy válaszolja meg, hogy a 87/344 irányelv 4. cikkének (1) bekezdésével ellentétes a jogvédelmi biztosított a jogi képviselő szabad kiválasztásának olyan korlátozása, mint amely az alapeljárás tárgyát képezi.
29.
Az alapeljárás alperesének álláspontja szerint a 87/344 irányelvnek nem célja, hogy szabad ügyvédválasztáshoz való jogot biztosítson a jogvédelmi biztosított részére.
30.
Mivel a 87/344 irányelv 3. cikke három alternatívát ír elő az érdekütközések elkerülésére és egyiket sem részesíti előnyben, a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját nem lehet úgy értelmezni, hogy az minden esetben biztosítja a jogi képviselő szabad kiválasztásának jogát.
31.
Ez már a 87/344 irányelv tizenegyedik preambulumbekezdésének szóhasználatában is megmutatkozik, amely ezt a jogot mindig akkor ismeri el, ha nem áll fenn érdekütközés. Ebből a contrario arra kell következtetni, hogy érdekütközés fenn nem állása esetén alapvetően nem áll fenn a jogi képviselő szabad kiválasztásának joga.
32.
A 87/344 irányelv 5. cikkének kivételt tartalmazó szabálya is ezt igazolja. Ez a rendelkezés azt mutatja, hogy megengedett a jogi képviselő szabad kiválasztása alól kivételt tenni. A 87/344 irányelv 5. cikke nem abszolút kivétel, hanem csak példa. A csoportos károk figyelembevételének hiánya szükségessé teszi, hogy a jogvédelmi biztosított érdekében sor kerüljön a 87/344 irányelv 5. cikkének megfelelő értelmezésére, illetve az annak megfelelő analógia alkalmazására. Ausztria már foganatosított törvényi úton egy ilyen korlátozást a jogi képviselő kiválasztásának területi korlátozása tekintetében a VersVG 158k. § (2) bekezdésében.
33.
Ez felel meg továbbá az irányelv hatékony érvényesülésének. Annak van jelentősége, hogy mely értelmezés révén lehet elérni a legnagyobb gyakorlati hasznot. A biztosítás területén mindig a jogvédelmi biztosítottak összességének érdekéből kell kiindulni. Eszerint annak kell a célnak lennie, hogy a biztosítottak a legmesszebbmenőkig egyenlő bánásmódban részesüljenek, és hogy a rendelkezésre álló tőke minden jogvédelmi biztosított részére a lehető legnagyobb hatékonysággal egyenlő módon hozzáférhetővé váljon. Egy minden fogyasztó számára nyújtható jogvédelem érdekének figyelembevételével feltétlenül szükséges, hogy a csoportos kár típusú ügyekre külön szabályozás készüljön.
34.
Továbbá a 87/344 irányelv 1987-ben történő elfogadásának időpontjában még számításon kívül hagyták a csoportos kár típusú ügyeket.
35.
Ezen túlmenően az alapeljárás alperese hivatkozik a csoportos kár kikötése megengedhetőségének hatásaira. Ebben az összefüggésben egyrészről a jogvédelmi biztosítások és a perköltség-finanszírozás közötti versenyhelyzetre tér ki. Másrészről utal arra, hogy a jogvédelmi biztosítás fedezetének terjedelmét nem a 87/344 irányelv szabályozza. Ezért a csoportos kár kikötésének meg nem engedhetősége bizonyos kockázatok kizárásához és felső fedezeti értékhatárok meghatározásához vezethet.
36.
Végül az alapeljárás alperese utal azokra az előnyökre, amelyeket a csoportos kár kikötése a jogvédelmi biztosítottak részére jelent.
37.
Az alapeljárás alperese azt javasolja a Bíróságnak, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést úgy válaszolja meg, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy csoportos kár típusú ügyekben megengedettnek kell tekinteni a jogi képviselő kiválasztásának a jogvédelmi biztosítottól a jogvédelmi biztosítóhoz történő áthelyezését.
38.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés tekintetében az alapeljárás alperese kifejti, hogy a csoportos kár olyan esemény, amely során több személy szenved kárt, és amely legalább elviekben alkalmas arra, hogy egyetlen bírósági eljárásban vagy egy próbaperrel gazdaságosan kerüljön elbírálásra. Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni, hogy olyan esetekről van-e szó, amelyekben a károsító eseménynek messze ható jelentősége van, a károk az egyes biztosításban résztvevőket közvetlenül érik és hasonlóak, a jogalap hasonló és a követelés kötelezettjei lényegében ugyanazok.
39.
A Bizottság álláspontja szerint a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint a jogi képviselő szabad kiválasztásának követelménye nem tekinthető az irányelv önálló céljának. Máskülönben a 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében írt első két strukturális alternatívának nem volna jelentősége. Ebben az esetben azok már nem vagylagos megoldások, hanem csupán további intézkedések lennének.
40.
A Bizottság emlékeztet arra, hogy a 87/344 irányelv ebben a pontban eltér a Bizottság eredeti irányelv-tervezetétől. Az a jogi képviselő szabad kiválasztásához való eredeti jogot irányozta elő. A közösségi jogalkotó azonban nem fogadta el maradéktalanul ezt a javaslatot. Különösen a szabad ügyvédválasztást korlátozták a bírósági és közigazgatási eljárásokra.
41.
Az irányelv tizenegyedik preambulumbekezdése is ehhez az értelmezéshez áll közel. Eszerint a jogvédelmi biztosítási fedezettel rendelkező személy érdeke magában foglalja, hogy utóbbi, érdekütközés esetén, bármikor jogi képviselőt választhasson.
42.
A Bizottság véleménye az, hogy a 87/344 irányelv nem irányoz elő abszolút jogot a jogi képviselő szabad kiválasztására. A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjából eredő jog ezért korlátozható, amennyiben a korlátozás az egyes jogvédelmi biztosítottak érdekeit szolgálja.
43.
Nincs arra vonatkozó támpont, hogy a csoportos kár típusú ügyek megfontolás tárgyát képezték-e az irányelv megalkotása során. Ezért nem tiltja meg a 87/344 irányelv a csoportos kár kikötésének alkalmazását addig, amíg a biztosítottak védelme garantált.
44.
Amennyiben arról a kérdésről van szó, hogy milyen szempontok alapján lehet megállapítani azt, hogy csoportos kárról van-e szó, jelen ügy a legalább 16000 károsulttal mindenesetre semmi kétséget nem hagy, és így ezen kérdés megválaszolása nem szükséges.
45.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre a Bizottság válaszként azt javasolja, hogy a 87/344 irányelv 4. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan kikötés, amely ugyanazon esemény következtében károsodott nagyobb számú jogvédelmi biztosítottat érintő biztosítási ügyekben a jogvédelmi biztosítót jogosítja fel a jogi képviselő kiválasztására, és ezzel korlátozza az egyes jogvédelmi biztosítottnak a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogát.
VI – A jogi értékelés
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés
46.
Az első kérdéssel a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjával kapcsolatos értelmezési kérdést tesz fel nekünk a kérdést előterjesztő bíróság. Ez a bíróság azt szeretné megtudni, hogy azt a rendelkezést úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a VersVG 158k. §-ához hasonló nemzeti előírás értelmezése, amely szerint a jogvédelmi biztosítási szerződésekben megengedett a csoportos kár kikötése.
47.
Meggyőződésem szerint a következő okokból kell igenlő választ adni erre a kérdésre. Először a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának szóhasználata nem ír elő kivételt a csoportos kár típusú ügyekre (1). Másodszor a 87/344 irányelv teljes szerkezete a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti, bírósági és közigazgatási ügyekben fennálló, a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jog önálló jelentősége mellett szól (2). Harmadszor a 87/344 irányelv 5. cikkét nem lehet analógia útján a csoportos kár típusú ügyekre alkalmazni (3). Negyedszer a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának teleologikus korlátozásának feltételei nem állnak fenn (4).
1. A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának szóhasználatáról
48.
A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján minden jogvédelmi biztosítási szerződésben kifejezetten el kell ismerni azt, hogy ha jogi képviselőt vesznek igénybe a jogvédelmi biztosított érdekeinek bírósági vagy közigazgatási eljárásban történő védelme, képviselete vagy szolgálata érdekében, a jogvédelmi biztosítottat megilleti ennek a jogi képviselőnek a szabad kiválasztásához való jog.
49.
A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának szóhasználata alapján a választási jog a bírósági vagy közigazgatási eljárásra korlátozódik. Ebből a korlátozásból azonban nem tűnik ki semmilyen korlátozás a csoportos kár típusú ügyekre vonatkozóan. Az ubi lex non distinguit, nec nos distinguere debemus elve alapján a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának szóhasználata a csoportos kár típusú ügyek és az egyéb kárügyek közötti különbségtétel ellen szól. A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának szóhasználata így az olyan csoportos kár kikötés megengedhetősége ellen szól, amely szerint a jogvédelmi biztosító és nem a jogvédelmi biztosított választhatja ki a jogi képviselőt.
2. A jogi képviselő bírósági és közigazgatási eljárásban történő szabad kiválasztásához való jog önálló jelentőségéről
50.
Az alapeljárás alperesének és a Bizottságnak az álláspontja szerint a jogi képviselő szabad kiválasztásának a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti joga nem bír önálló jelentőséggel. Mivel álláspontjuk alátámasztásaként a 87/344 irányelv rendszerére, céljára és keletkezésének történetére hivatkoznak, ezért röviden kitérek az irányelv keletkezésének történetére, céljára és tartalmára.
51.
A 87/344 irányelv az egyike azon számos irányelvnek (
4
), amelyek a piacra lépést voltak hivatottak megkönnyíteni a közvetlen biztosítások területén. (
5
) A jogvédelmi biztosítások területén az érdekütközés elkerülését szolgáló eltérő szabályozásokból adódtak piacra lépési korlátozások. (
6
)
52.
Érdekütközés különösen akkor állhat elő, ha egy biztosítási vállalkozás több biztosítási ágazatban kínál biztosításokat. Amennyiben például egy biztosítási vállalkozás felelősségbiztosítást és jogvédelmi biztosítást kínál, nem lehet kizárni, hogy egy jogvita esetén mind a károkozó, mind a károsult oldalán érdekeltté válik. (
7
)
53.
Az érdekütközések elkerülése érdekében Németországban az ágazatszétválasztás követelménye volt hatályban. Mivel azonban a biztosítási vállalkozások a legtöbb más tagállamban kompozit vállalkozási formába szerveződtek, ezek a biztosítási vállalkozások nem feleltek meg az ágazatok szétválasztására vonatkozó követelménynek. Az ágazatok szétválasztásának követelménye így ezen biztosítási vállalkozások számára a piacra lépést korlátozó hatást gyakorolt.
54.
Ezt a piacra lépési korlátozást megszüntetése volt a tárgya 87/344 irányelvnek, amely az érdekütközés elkerülésének garanciáit volt hivatott megalkotni. (
8
) Ilyen előzmények fényében kell a 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdését vizsgálni, amely három vagylagos szerkezeti megoldást ír elő az érdekütközés elkerülésére:
—
az a) pont szerinti első megoldás lényegében azt írja elő, hogy a biztosítási vállalkozás jogvédelemmel kapcsolatos kárigények kezelésével, vagy az ezekhez kapcsolódó jogi tanácsadással foglalkozó egyetlen alkalmazottja se folytasson egyidejűleg hasonló tevékenységet (a továbbiakban: speciális hatásköri modell);
—
a b) pont szerinti második megoldás alapján a jogvédelmi biztosítás kárigényeinek kezelését egy különálló jogi személyiségű biztosítóintézetre kell bízni (a továbbiakban: kihelyezési modell);
—
a c) pont szerinti megoldás értelmében a szerződésben a biztosítóintézet megadja a biztosított személy számára a jogot arra, hogy érdekei védelmét attól a pillanattól kezdődően, hogy a szerződés értelmében követelést támaszthat biztosítójával szemben, a saját maga által kiválasztott jogi képviselőre bízza (a továbbiakban: jogi képviseleti modell).
55.
A 87/344 irányelv 3. cikkének (3) bekezdése értelmében ezen megoldások mindegyike a jogvédelmi biztosított érdekeinek egyenrangú védelmének minősül. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az államban székhellyel rendelkező biztosítási vállalkozások ezen vagylagos megoldások legalább egyikét alkalmazzák. A tagállam mindazonáltal dönthet úgy, hogy előírja ezen megoldások egyikét, vagy úgy, hogy a lehetőséget ad vállalkozás számára az egynél több vagylagos megoldás közül való választásra.
56.
A 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése szerinti, érdekütközések elkerülését szolgáló strukturális intézkedéseken túlmenően a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja konkrét érdekütközéssel szembeni védelmet ír elő. Ezen rendelkezés értelmében a jogvédelmi biztosítottnak joga van a jogi képviselő szabad kiválasztásához, ha érdekütközés lép fel.
57.
Az alapeljárás alperesének és a Bizottságnak a véleményével ellentétben nem következik sem a jogi képviselő bírósági és közigazgatási ügyekben fennálló szabad kiválasztása jogának az irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti érdekütközés elkerülését szolgáló strukturális intézkedésekhez való viszonyából (a), sem a jogi képviselő érdekütközés esetén történő szabad kiválasztásához való joghoz való viszonyából (b), sem a 87/344 irányelv céljából (c), sem a 87/344 irányelv fejlődéstörténetéből (d) az, hogy annak nincs önálló jelentése.
a) A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti jogi képviselő szabad kiválasztásához való jognak a 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése szerinti érdekütközés elkerülését szolgáló strukturális intézkedésekhez való viszonyáról
58.
Az alapeljárás alperese és a Bizottság előadják, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogot a 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) pontjával összefüggésben kell értelmezni, és az pusztán a jogi képviseleti modell különleges kifejeződése. A jogi képviselő szabad kiválasztásához való jog önálló jelentésének elismerése esetén végül mindig a 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti jogi képviseleti modellt alkalmaznák. A két másik vagylagos megoldási modell – tehát a 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti speciális hatásköri modell és a 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti kihelyezési modell – jelentősége így csökkenne.
59.
Ez a megközelítés nem meggyőző.
60.
Először is a 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti speciális hatásköri modell és a 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti kihelyezési modell akkor is megőrzi saját tárgyi hatályát, ha a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjából levezethető a jogi képviselő bírósági és közigazgatási eljárásban történő szabad kiválasztásának a joga.
61.
A 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti jogi képviselői modell ugyanis tartalmilag túlmegy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontján. A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja csak arra az esetre írja elő a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogot, ha hatósági vagy bírósági eljárásra kerül sor. Ezzel szemben a jogvédelmi biztosított a 87/344 irányelv 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti jogi képviselői modell értelmében jogosult jogi képviselőre bízni az érdekei védelmét attól a pillanattól kezdődően, hogy a szerződés értelmében követelést támaszthat biztosítójával szemben, tehát már a hatósági vagy bírósági eljárását megelőzően. (
9
)
62.
A speciális hatásköri modell és a kihelyezési modell tárgyi hatálya a jogi képviselő bírósági és hatósági eljárásban történő szabad kiválasztásához való jog önálló jelentésének elfogadásával korlátozódik; megmarad azonban a speciális tárgyi hatályuk.
63.
Ezzel szemben az alapeljárás alperesének és a Bizottságnak az értelmezése szerint a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának nem lenne önálló tárgyi hatálya. A jogi képviselői modell választása esetén már egy hatósági vagy bírósági eljárás kezdete előtt fennáll a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jog. Amennyiben a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja csak a jogi képviselői modell esetén kerülne alkalmazásra, úgy az előírás kiüresedne. (
10
)
64.
Az ut magis valeat quam pereat római jogi alapelv figyelembevételével – amely szerint minden cikknek önálló jelentést tulajdonító értelmezést előnyben kell részesíteni az olyan értelmezéssel szemben, amely az egyes cikkeket megfosztja önálló jelentésüktől – a 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése és 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja közötti viszony az olyan értelmezés mellett szól, amely a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját a jogi képviselő szabad kiválasztásához való önálló jognak tekinti.
b) A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti jogi képviselő szabad kiválasztásához való jognak a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti konkrét érdekütközés elkerülését szolgáló védelemhez való viszonyáról
65.
Megítélésem szerint a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogot konkrét érdekütközés esetére előíró 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjának léte is a jogi képviselőnek a hatósági és bírósági eljárásban történő 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti szabad kiválasztásához való jognak az önálló jelentése mellett szól. Amennyiben a 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját azokra az esetekre korlátoznánk, amelyekben érdekütközés áll fenn, úgy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja mellett már nem bírna önálló jelentéssel.
c) A 87/344 irányelv céljáról
66.
A 87/344 irányelv céljára történő hivatkozással sem lehet megkérdőjelezni a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának önálló jelentését.
67.
Nem meggyőző az alapeljárás alperesének első hivatkozása, amely szerint a 87/344 irányelv fő célja a piacra lépési korlátok eltörlése volt, ehhez a jogvédelmi biztosított védelmére vonatkozó szabályok harmonizálása volt szükség, és ezen túlmenően nem volt cél a jogvédelmi biztosított részére jogok vagy garanciák létrehozására.
68.
A 87/344 irányelv fő célja nem vitatottan a piacra lépési korlátoknak az érdekütközéssel szembeni védelemre vonatkozó szabályozások harmonizálása révén történő eltörlése volt. Ez azonban nem zárja ki per se, hogy az irányelvnek lehet olyan szabályozási tárgyköre, amely túlmegy az érdekütközéssel szembeni védelmen.
69.
Az alapeljárás alperese és a Bizottság írásbeli beadványaikban másodszor arra hivatkoztak, hogy a 87/344 irányelv preambulumbekezdései csupán az érdekütközéssel szembeni védelem céljára hivatkoznak.
70.
Ez az érv sem meggyőző. Először utalni kell arra, hogy az irányelv céljai, amelyekhez a tagállamok az EK 249. cikk harmadik bekezdése alapján kötve vannak, a szóban forgó irányelv cikkeiből következnek. Nem feltétele a kötelező erőnek, hogy ezekre a célokra egyenként hivatkozzanak az irányelv preambulumbekezdései.
71.
Egyebekben a 87/344 irányelv tizenegyedik preambulumbekezdésének német nyelvi változatára történő hivatkozás azért sem igazolhatja a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának megszorító értelmezését, mert ez a nyelvi változat eltér a többi nyelvi változattól. Más nyelvi változatok szerint a jogvédelmi biztosítási fedezettel rendelkező személy érdeke azt jelenti, hogy a biztosított személynek képesnek kell lennie ügyvédet, vagy a nemzeti jog szerint megfelelő szakképesítéssel rendelkező egyéb személyt választania bármely vizsgálat vagy bírósági eljárás esetén és bármikor, ha érdekütközés lép fel. (
11
) Más nyelvi változatokban a tizenegyedik preambulumbekezdés így kifejezetten a jogvédelmi biztosítottnak a jogi képviselő bírósági vagy közigazgatási eljárás esetén történő kiválasztásához fűződő érdekére hivatkozik, méghozzá az érdekütközéstől függetlenül. (
12
)
d) A 87/344 irányelv fejlődéstörténetéről
72.
A Bizottság további érvelése szerint a 87/344 irányelv fejlődéstörténetéből kitűnik, hogy az eredeti irányelv-tervezettel ellentétben az irányelv alapján nem áll fenn a jogi képviselő szabad kiválasztásának általános joga. A tervezet a jogi képviselő kiválasztásának korlátozásoktól mentes jogát írta elő. (
13
)
73.
Ez az érv sem meggyőző. A fent már említettek szerint a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogot a végleges változatban más szavakkal fogalmazták meg, és azt a bírósági és közigazgatási eljárásban történő képviseletre korlátozták. Önmagában ez a tény mindazonáltal nem minősül arra vonatkozó bizonyítéknak, hogy a jogi képviselő kiválasztásának bírósági és hatósági ügyekre történő korlátozása ne bírna önálló jelentéssel az érdekütközés elkerülésének célja mellett. Az irányelv fejlődéstörténetéből sokkal inkább ugyanúgy levonható az a következtetés is, hogy jóllehet a jogi képviselő szabad kiválasztásához való eredeti jogot a bírósági és közigazgatási eljárásra korlátozták, ebben a korlátozott formában azonban ez a jog nem függ az érdekütközés fennállásától. Sem a Bizottság eredeti irányelv-tervezete (
14
), sem a jogalkotási eljárás egyéb dokumentumai (
15
) nem bizonyítják azt, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja csupán az érdekütközés elkerülésének egy további eszközét és nem a jogi képviselő kiválasztásához való önálló jogot volt hivatott teremteni. (
16
)
e) Következtetés
74.
Közbenső következtetésként ezért megállapítom, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja a 87/344 irányelv rendszerében elfoglalt helye és az irányelv célja a jogi képviselő hatósági és bírósági eljárásban történő szabad kiválasztásához való jog önálló jelentése mellett szól, és az irányelv fejlődéstörténete legalábbis nem mond ennek ellent. (
17
)
3. A 87/344 irányelv 5. cikkének a csoportos kár típusú ügyekre analógia útján történő alkalmazásáról
75.
Az alapeljárás alperese arra hivatkozik, hogy a 87/344 irányelv 5. cikkéből az következik, hogy a jogi képviselő szabad kiválasztásának 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti joga korlátozható. Ezt is el kell utasítani. A 87/344 irányelv 5. cikkéből sem közvetlenül, sem analógia útján nem lehet a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jognak a csoportos kár típusú ügyekben történő korlátozásának lehetőségére következtetni.
76.
Először is a 87/344 irányelv 5. cikke a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jog alóli szigorúan korlátozott kivételt írja elő. A 87/344 irányelv 5. cikke kifejezetten rögzíti, hogy egy tagállam a jogi képviselő szabad kiválasztásához való jogot csak akkor korlátozhatja, ha az 5. cikk minden feltétele együttesen teljesül. Szóhasználata alapján a 87/344 irányelv 5. cikke tehát nem tekinthető példálózó felsorolásnak.
77.
Ez a rendelkezés továbbá egy sajátos esetre vonatkozó, és ezáltal analógiára nem alkalmas egyedi szabályozást tartalmaz. Ezt a szabályozást bizonyos tagállamok szorgalmazására fogadták el annak érdekében, hogy a brit és holland autóklubok közlekedési balesettel kapcsolatos jogvédelmi biztosításai kapcsán fennálló helyzetet (status quo) fenntartsák. (
18
)
78.
Ezen túlmenően a szigorúan korlátozott, analógiára nem alkalmas egyedi szabályozás léte megítélésem szerint inkább a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti jog korlátozhatóságának lehetősége ellen szól, mint mellette.
4. A 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti jogi képviselő szabad kiválasztásához való jog csoportos kár típusú ügyekben történő teleologikus korlátozásáról
79.
Végezetül az alapeljárás alperese és a Bizottság arra hivatkozik, hogy a 87/344 irányelv elfogadásakor a csoportos kár jelensége még nem volt ismert. Ezért a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti jogi képviselő szabad kiválasztásához való jog nem alkalmazható a csoportos kár típusú ügyekre.
80.
Ezt az érvet is el kell utasítani. Mivel a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja nem ír elő kivételt a csoportos kár típusú ügyekre vonatkozóan, az alapeljárás alperese és a Bizottság végeredményben a rendelkezés teleologikus korlátozását kéri. Az ilyen korlátozás ugyanakkor azt feltételezi, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját a jogalkotó akarata ellenére túl széleskörűen fogalmazták meg. Ez a helyzet jelen ügyben nem áll fenn.
81.
Először is ténylegesen nem elfogadható, hogy a csoportos károk ismeretlenek voltak a közösségi jogalkotó előtt. A csoportos kár jelensége nem korlátozódik a pénzügyi területre. Az alapeljárás felperese helyesen hivatkozott arra, hogy az irányelvet az úgynevezett Contergan-, illetve Thalidomid-ügy (
19
) után fogadták el.
82.
Abban a tekintetben, hogy az alapeljárás alperese jogi szempontból arra hivatkozik, hogy figyelembe kell venni a csoportos kereseteknek az osztrák polgári eljárásjogba történő bevezetését, elegendő arra utalni, hogy ez az előadás egy jövőbeli potenciális lehetőségre irányul, (
20
) és így már ezért sem igazolhatja a teleologikus korlátozást. Az a körülmény sem igazolja a teleologikus korlátozást, hogy a Bizottság a versenyjog (
21
) vagy a fogyasztóvédelem (
22
) területén felismerte a csoportos keresetek választásának lehetőségét. Amennyiben ebben az összefüggésben a jövőben a 87/344 irányelv rendelkezéseinek a módosítása válna szükségessé, a közösségi jogalkotó feladata a 87/344 irányelv rendelkezéseinek megfelelő módosítása.
83.
Jelentős kétségeim vannak továbbá a tekintetben, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfogalmazását túl széles körűnek lehetne tekinteni.
84.
Először is a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának szabályozási tartalma korlátozott. Ez a rendelkezés csak azt szabályozza, hogy fennáll a jogi képviselő szabad kiválasztásának a joga, amikor jogi képviselőt vesznek igénybe a biztosított személy érdekeinek védelme, képviselete vagy szolgálata érdekében valamely bírósági vagy közigazgatási eljárásban. Ezzel szemben a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja nem szabályozza azokat a feltételeket, amelyek fennállása esetén a jogvédelmi biztosított a jogvédelmi biztosítása alapján jogosult a biztosítótól jogi képviselő igénybevételét kérni. Ezeket a feltételeket ezáltal – további erre vonatkozó kötelező erejű közösségi jogi vagy nemzeti előírás hiányában – a jogvédelmi biztosítási szerződés határozza meg.
85.
Másodszor a 87/344 irányelv csak kevés egyedi előírást tartalmaz a jogvédelmi biztosítások tartalmi kialakítása tekintetében. Különösen nincs szabályozva, hogy mely területeket fedi le a jogvédelmi biztosítás. Így a biztosítási vállalkozás eltérő nemzeti rendelkezés hiányában szabadon kizárhat bizonyos területeket, amelyeken jellemző a csoportos kár, illetve ezen területek fedezetére magasabb biztosítási díjat követelhet. (
23
)
86.
A biztosítási közösség alperes által kért védelmét az állandó biztosítási díjakat és az átlátható költségstruktúrákat illetően nem feltétlenül a jogi képviselő szabad kiválasztásának korlátozásával kell elérni.
5. Következtetés
87.
Következtetésként meg kell állapítani, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem összeegyeztethető a VersVG 158k. §-ához hasonló nemzeti szabályozás, amely szerint a jogvédelmi biztosítási szerződésben kiköthető, hogy amikor nagyobb számú biztosított károsodik ugyanazon esemény következtében, a jogvédelmi biztosító és nem a jogvédelmi biztosított jogosult a jogi képviselő kiválasztására.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
88.
Mivel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést csak másodlagosan tették fel, azt nem kell megválaszolni.
VII – Végkövetkeztetések
89.
A fenti megállapításokra tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kérdéseire a következő válaszokat adja:
„A jogvédelmi biztosítással kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1987. június 22-i, 87/344/EGK tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem összeegyeztethető a VersVG 158k. §-ához hasonló nemzeti szabályozás, amely szerint a jogvédelmi biztosítási szerződésben megengedett az olyan kikötés, amelynek alapján, amennyiben nagyobb számú biztosított károsodik ugyanazon esemény következtében, a jogvédelmi biztosító és nem a jogvédelmi biztosított jogosult a biztosított személy érdekeinek védelme, képviselete vagy szolgálata érdekében valamely bírósági vagy közigazgatási eljárásban eljáró jogi képviselő kiválasztására.”
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	HL L 185., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 187. o.
(
3
)	A tizenegyedik preambulumbekezdés német nyelvű szövegváltozata jelentősen eltér a többi nyelv szövegváltozatától. Erre az eltérésre a jelen indítvány 71. pontjában fogok kitérni.
(
4
)	Lásd az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelvet (HL L 228., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 14. o.); az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosításokra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő rendelkezések megállapításáról, valamint a 73/239/EGK irányelv módosításáról szóló, 1988. június 22-i, 88/357/EGK második tanácsi irányelvet (HL L 172., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 198. o.); a közvetlen életbiztosítási tevékenységekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról, a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő rendelkezések megállapításáról, valamint a 79/267/EGK irányelv módosításáról szóló, 1990. november 8-i 90/619/EGK második tanácsi irányelvet (HL L 330., 50. o.).
(
5
)	A célkitűzések kapcsán lásd a 87/344 irányelv harmadik preambulumbekezdését; lásd még ehhez Bähr, G. W., „Der Rechtsrahmen für Niederlassungen von europäischen Versicherungsunternehmen in Deutschland – zugleich Anmerkungen zur Corporate Compliance für Niederlassungen” (in: Liber amicorum für Gerrit Winter, Verlag Versicherungswirtschaft, 2007., 191–208. o.).
(
6
)	Lásd a 87/344 irányelv negyedik preambulumbekezdését.
(
7
)	Lásd Cerveau, B. és Margeat, H., „Commentaire de la directive du Conseil des Communautés européennes portant coordination des dispositions législatives réglementaires et administratives concernant l’assurance protection juridique” (Gazette du Palais, 1987., 580., 581. o.).
(
8
)	Lásd a 87/344 irányelv nyolcadik preambulumbekezdését.
(
9
)	A „jogi eljárások” fogalmának értelmezési kérdései kapcsán lásd Blundell, H., „Free to choose? Before the event legal expenses insurance and freedom of choice” (Journal of Personal Injury Law, 2004., 93. és azt követő o.).
(
10
)	Lásd Cerveau, B. és Margeat, H. 7. lábjegyzetben hivatkozott művét (584. o.).
(
11
)	Sok minden szól amellett, hogy a német nyelvi változat egy kiindulási és egy következtetési hibán alapul. A kiindulási hiba, hogy a valamely vizsgálatban vagy eljárásban történő képviseletre vonatkozó szavak csoportját nem egy önálló alternatíva kifejezése (ahogy ez a 4. cikk (1) bekezdésének a) pontjában is kifejezésre jut), hanem az „andere Person” (bárnely más személy) szakképzettségének a további megjelölése. Végül hibásan az „und zwar immer” szavakkal fordították le azokat a szavakat, amelyek a más nyelvi változatokban a két esetcsoport közötti vagylagos viszonyt juttatják kifejezésre (például „et chaque fois” a francia nyelvi változatban és „and whenever” az angol nyelvi változatban).
(
12
)	Lásd a 11. lábjegyzetben hivatkozott francia és angol nyelvi változatot. Különösen az olasz, portugál, román, szlovén és spanyol nyelvi változatok elemzése is ugyanarra az eredményre vezet.
(
13
)	Lásd a Bizottság 1979. július 19-i irányelvre vonatkozó COM (1979) 396 végleges javaslatának (HL 1979. C 98., 2. o.) 5. cikkét.
(
14
)	Lásd a fenti 13. pontot.
(
15
)	Lásd az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak a jogvédelmi biztosítással kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló irányelv-tervezetről szóló 1980. november 19-i véleményét (HL 1980. C 348., 22. o.); az Európai Parlamentnek az Európai Közösségek Bizottság által a Tanácshoz intézett, a jogvédelmi biztosítással kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló irányelv-tervezetről szóló 1981. szeptember 17-i véleményét (HL 1981. C 260., 78. o.) és a jogvédelmi biztosítással kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló 1982. február 8-i módosított irányelv-tervezetet (HL 1982. C 78., 9. o.).
(
16
)	Lásd Fenyves, A., „Zur Zulässigkeit der Massenschadenklausel in der Rechtsschutzversicherung” (Versicherungsrundschau, 2006., 22. és azt követő o., 25. o.), amely rámutat arra, hogy a történeti értelmezés nem elégséges.
(
17
)	Így Paris, C., „Le régime de l’assurance protection juridique” (Collection des thèses, Édition Larcier, 2004., 67. o.), aki rámutat arra, hogy a 87/344 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja önálló garanciát jelent, amelyet nem szabad összekeverni a 87/344 irányelv 3. cikkének (2) bekezdése szerinti strukturális intézkedésekkel.
(
18
)	Cerveau, B. és Margeat, H. 7. lábjegyzetben hivatkozott műve (584. o.), Fenyves, A. 16. lábjegyzetben hivatkozott műve (23. o.).
(
19
)	Ennek kapcsán egy thalidomid hatóanyagú gyógyszerről volt szó, amelyet az 50-es évek végén különösen Németországban és az Egyesült Királyságban hoztak forgalomba, és amely fejlődési rendellenességeket okozott a magzatoknál.
(
20
)	A több károsult által indított kereset feltételeihez lásd Rechberger, W. H., „Zur Einführung eines »Gruppenverfahrens« in Österreich” (in: Rechtsschutz gestern, heute, morgen, Festgabe zum 80. Geburtstag von Rudolf Machacek und Franz Matscher, Neuer Wissenschaftlicher Verlag, 2008., 861–869. o.).
(
21
)	Az EK trösztellenes szabályainak megsértésén alapuló kártérítési keresetekről szóló 2008. április 2-i, COM (2008) 165 végleges bizottsági fehér könyv.
(
22
)	A kollektív fogyasztói jogorvoslatról szóló 2008. november 27-i, COM (2008) 794 végleges bizottsági zöld könyv.
(
23
)	Lásd Paris, C. 15. lábjegyzetben hivatkozott művét (70. o.).