62022CJ0546
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hetedik tanács)
2024. október 4. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek – (EU) 2015/2302 irányelv – A 12. cikk (3) bekezdése – Utazási csomagra vonatkozó szerződés szervező általi felmondása – Elháríthatatlan és rendkívüli körülmények – Az utazás ilyen körülmények okán akadályozott teljesítése – A célországba történő utazások Covid19 terjedése miatti elkerülésére vonatkozó hivatalos ajánlás”
A C‑546/22. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria) a Bírósághoz 2022. augusztus 16‑án érkezett, 2022. június 29‑i határozatával terjesztett elő a
GF
és
a Schauinsland‑Reisen GmbH
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hetedik tanács),
tagjai: F. Biltgen tanácselnök, A. Prechal, a második tanács elnöke, a hetedik tanács bírájaként eljárva (előadó), és N. Wahl bíró,
főtanácsnok: L. Medina,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
GF képviseletében A. Konrad Rechtsanwalt,
–
a Schauinsland‑Reisen GmbH képviseletében M. Wukoschitz Rechtsanwalt,
–
a görög kormány képviseletében A. Dimitrakopoulou, C. Kokkosi és E. Tsaousi, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében B.‑R. Killmann és I. Rubene, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről, valamint a 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, továbbá a 90/314/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i (EU) 2015/2302 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 326., 1. o.) 12. cikke (3) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a GF és a Schauinsland‑Reisen GmbH között a GF által a Schauinsland‑Reisennel szemben amiatt benyújtott kártérítési kérelem tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, hogy ez utóbbi felmondta az e felek között utazási csomagra vonatkozóan létrejött szerződést egy olyan hivatalos ajánlás közzétételét követően, amely a célországba történő utazások elkerülését javasolta.
Jogi háttér
Az uniós jog
3
A 2015/2302 irányelv (29)–(32) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„(29)
Figyelembe véve az utazási csomagokra vonatkozó szerződések sajátosságait, rögzíteni kell a szerződő felek jogait és kötelezettségeit az utazási csomag megkezdése előtti és utáni időszakra vonatkozóan, különösen az utazási csomag nem megfelelő teljesítése vagy egyes körülmények változása esetére.
(30)
Mivel az utazási csomagokat gyakran hosszú idővel a teljesítésük előtt vásárolják meg, előre nem látható események következhetnek be. […]
(31)
Szükséges, hogy az utazók – a várható költségmegtakarítások, valamint az utazási szolgáltatások más módon való hasznosításából származó bevétel figyelembevételével megállapított, megfelelő és indokolt mértékű lemondási díj megfizetése ellenében – az utazási csomag megkezdése előtt bármikor felmondhassák az utazási csomagra vonatkozó szerződést. Biztosítani kell továbbá számukra a jogot arra, hogy díjmentesen felmondhassák az utazási csomagra vonatkozó szerződést, amennyiben elháríthatatlan és rendkívüli körülmények lényegesen befolyásolják az utazási csomag teljesítését. Ez kiterjedhet például a háborúra és más olyan súlyos biztonsági problémára, mint a terrorizmus, valamint az emberi egészséget veszélyeztető jelentős kockázatokra, például az úti cél helyén terjedő súlyos betegségekre, továbbá a természeti katasztrófákra, például az árvizekre vagy a földrengésekre, illetve az olyan időjárási körülményekre, amelyek következtében lehetetlen az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott módon biztonságosan elutazni a célállomásra.
(32)
Egyes meghatározott helyzetekben az utazásszervezőnek is jogosultnak kell lennie arra, hogy az utazási csomag megkezdése előtt – kártérítés fizetése nélkül – felmondja az utazási csomagra vonatkozó szerződést […].”
4
Ezen irányelv „Tárgy” című 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv célja, hogy hozzájáruljon a belső piac megfelelő működéséhez és a fogyasztók lehető legegységesebb, magas szintű védelmének megvalósulásához azáltal, hogy az utazók és kereskedők közötti, utazási csomagokra és utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozó szerződések tekintetében közelíti a tagállamok törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek bizonyos vonatkozásait.”
5
Az említett irányelv „Fogalommeghatározások” című 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
12.
»elháríthatatlan és rendkívüli körülmények«: az ilyen körülményekre hivatkozó fél által nem befolyásolható olyan helyzet, és amelynek következményeit valamennyi észszerű intézkedés megtétele esetén sem lehetett volna elhárítani;
[…]”
6
A 2015/2302 irányelv „Az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondása és elállási jog az utazási csomag megkezdése előtt” című 12. cikkének (2) és (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(2)   […] Az […] utazó lemondási díj fizetése nélkül jogosult felmondani az utazási csomagra vonatkozó szerződést, ha a célállomás helyén vagy annak közvetlen közelében olyan elháríthatatlan és rendkívüli körülmények merülnek fel, amelyek az utazási csomag teljesítését jelentős mértékben befolyásolják, vagy lényegesen befolyásolják az utasoknak a célállomásra való szállítását. Az e bekezdés szerinti, az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondása esetén az utazó a csomag fejében befizetett teljes összeg visszafizetésére jogosult, de további kártérítésre nem.
(3)   Az utazásszervező felmondhatja az utazási csomagra vonatkozó szerződést és visszafizetheti az utazónak az általa az utazási csomag fejében befizetett teljes összeget, anélkül, hogy további kártérítést kellene fizetnie, amennyiben:
[…]
b)
az utazásszervezőt elháríthatatlan és rendkívüli körülmények gátolják a szerződés teljesítésében, és indokolatlan késedelem nélkül, az utazási csomag megkezdése előtt értesíti az utazót a szerződés felmondásáról.”
7
Ezen irányelvnek a „Felelősség az utazási csomag teljesítéséért” című 13. cikkének (3) bekezdése a következőket mondja ki:
„Abban az esetben, ha bármely utazási szolgáltatás teljesítése nem felel meg az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek, az utazásszervező köteles orvosolni a nem szerződésszerű teljesítést, kivéve, ha:
a)
az lehetetlen; vagy
b)
aránytalan költségekkel jár a nem szerződésszerű teljesítés mértékének és az érintett utazási szolgáltatások értékének figyelembevételével.
Amennyiben az utazásszervező az ezen bekezdés első albekezdése a) vagy b) pontjában megjelölt ok miatt nem orvosolja a nem szerződésszerű teljesítést, a 14. cikk alkalmazandó.”
8
Az említett irányelv „Segítségnyújtási kötelezettség” című 16. cikke előírja:
„A tagállamok biztosítják, hogy az utazásszervező indokolatlan késedelem nélkül megfelelő segítséget nyújtson a nehéz helyzetbe került utazónak, a 13. cikk (7) bekezdésében említett körülmények között is, különösen az alábbiak révén:
a)
megfelelő tájékoztatást nyújt az egészségügyi szolgáltatásokról, a helyi hatóságokról és a konzuli segítségnyújtásról; és
b)
támogatja az utazót a távközlési eszközökkel végzett kommunikációban, és segítséget nyújt neki abban, hogy alternatív utazási megoldást találjon.
Az utazásszervező számára lehetővé kell tenni, hogy az általa nyújtott ilyen támogatásért észszerű díjat számítson fel, amennyiben a nehéz helyzetet az utazó szándékosan vagy gondatlanságból maga idézte elő. A díj semmilyen esetben nem haladhatja meg az utazásszervezőnél ténylegesen felmerült költségeket.”
Az osztrák jog
9
A 2017. április 24‑i Bundesgesetz über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen (Pauschalreisegesetz – PRG; BGBl. I., 50/2017) (az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről szóló törvény) alapeljárásokra alkalmazandó változata 10. §‑a (3) bekezdésének 2. pontja szerint az utazásszervező az utazási csomag megkezdését megelőzően az ezen utazási csomag fejében befizetett teljes összeg visszafizetése ellenében, de további kártérítés fizetése nélkül felmondhatja az érintett utazási csomagra vonatkozó szerződést, ha az utazásszervezőt elháríthatatlan és rendkívüli körülmények gátolják ezen utazási szerződés teljesítésében, és az említett utazási szerződés felmondásáról az utazót felróható késedelem nélkül, legkésőbb azonban az említett csomag megkezdése előtt értesíti.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10
2020. május 13‑án GF, egy orvosi rendelőben praktizáló szakorvos és felesége a Schauinsland‑Reisennel szerződést kötött az utóbbi által a Maldív‑szigetekre a 2020. december 26. és 2021. január 2. közötti időszakra szervezett utazási csomagra vonatkozóan. E csomag teljes ára 8620 euró volt.
11
2020 decemberétől a Maldív‑szigetekre a COVID‑19 világjárvány okozta egészségügyi kockázatok miatt az Außenministerium (külügyminisztérium, Ausztria) a legmagasabb fokú utazási figyelmeztetést adta ki, amely szerint a külügyminisztérium „[ó]va int minden, ezen országba irányuló turisztikai célú és nem szükséges utazástól, az üdülési és családlátogatási célú utazásokat is ideértve”.
12
Ebben az időszakban a Maldív‑szigeteken a vírus hét napon belüli előfordulása 100000 lakosra vetítve mindössze 34,7 új fertőzést jelentett, és így alacsonyabb volt, mint az Ausztriában megállapított érték, amely az említett 2020. december 14‑i referencia‑időpontban 220 új fertőzést jelentett 100000 lakosra vetítve.
13
A Schauinsland‑Reisen 2020. december 3‑án e figyelmeztetés alapján felmondta az utazási csomagra vonatkozó szerződést. E felmondás indokairól Gf‑t legkésőbb 2020. december 9‑én tájékoztatta, és visszafizette neki a befizetett előleget.
14
GF 21821,82 euró összegű kártérítés iránti kérelemmel fordult a Landesgericht für Zivilrechtssachen Grazhoz (polgári jogi ügyekben eljáró grazi regionális bíróság, Ausztria) saját maga és házastársa javára. Ennek keretében az említett felmondás következtében elszenvedett károkra hivatkozott az üdülés élvezeti értékének elvesztése, valamint a praxisának a tervezett utazás miatti bezárása miatt elszenvedett jövedelemkiesés miatt, amely bezárást e felmondást követően rövid időn belül már nem tudta lemondani. Ezenfelül egy „költségátalánynak” megfelelő összeg megfizetését kéri.
15
E célból GF arra hivatkozott, hogy a külügyminisztérium által közzétett utazási figyelmeztetés nem minősül rendkívüli és elháríthatatlan körülménynek, amely megakadályozta volna a Schauinsland‑Reisent abban, hogy teljesítse az utazási csomagra vonatkozó szerződést, különösen mivel a felmondás időpontjában a Maldív‑szigeteken a vírus hét napon belüli előfordulása alacsonyabb volt, mint Ausztriában, valamint ott is lett volna lehetőség megfelelő orvosi ellátásra, és a felperes és felesége ezenfelül utazási egészségbiztosítást is kötött.
16
A Schauinsland‑Reisen ezzel szemben azt hozta fel ellenérvként, hogy észszerűen nem várható el tőle, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződést ilyen figyelmeztetés ellenére teljesítse, tekintettel azokra az előre nem látható következményekre, amelyeknek így az utazásszervezői felelőssége miatt ki lehetett volna téve. Egyébiránt az Ausztriában 2020. december 26‑tól érvényes kijárási korlátozások miatt GF meg sem kezdhette volna az utazást.
17
A Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (polgári jogi ügyekben eljáró grazi regionális bíróság) a 2021. július 13‑i ítéletében elutasította a GF által előterjesztett kártérítés iránti kérelmet, úgy ítélve, hogy a Schauinsland‑Reisen érvényesen hivatkozott elháríthatatlan és rendkívüli körülményekre az utazási csomagra vonatkozó szerződés általa történt felmondásának igazolása érdekében.
18
2022. január 27‑i ítéletében a fellebbezés alapján eljáró Oberlandesgericht Graz (grazi regionális felsőbíróság, Ausztria) helybenhagyta az elsőfokon hozott ítéletet. E bíróság úgy találta, hogy még ha az utazási figyelmeztetést csak rendkívüli akadályokra utaló valószínűsítő körülménynek is tekintené, a Schauinsland‑Reisen akkor sem követett volna el hibát, tekintettel az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondásának időpontjában a Covid19‑világjárvány alakulását illetően fennálló bizonytalanságra.
19
GF felülvizsgálati kérelmet nyújtott be az Oberster Gerichtshofhoz (legfelsőbb bíróság, Ausztria), a kérdést előterjesztő bírósághoz.
20
A bíróság pontosítja, hogy az utazási figyelmeztetést, amely azt javasolta a lakosság számára, hogy tartózkodjon a tervezett utazás célországába irányuló turisztikai célú utazásoktól, körülbelül három héttel az érintett utazási csomag kezdete előtt tették közzé. Ezenfelül az említett bíróság szerint mind a COVID‑19 járvány alakulása, mind pedig e közzététel a Schauinsland‑Reisen által nem befolyásolható körülmények, amelyek következményeit észszerű intézkedésekkel sem tudta volna elkerülni.
21
Ugyanakkor felmerül először is a kérdés, hogy az ilyen figyelmeztetés közzététele önmagában elegendő‑e olyan fokozott kockázat megállapításához, amely feljogosítja az utazásszervezőt arra, hogy az érintett utazási csomagra vonatkozó szerződést további kártérítési kötelezettség nélkül felmondja, különös tekintettel ezen utazási szerződés teljesítésének megakadályozására alkalmas egészségügyi intézkedésekre, vagy pedig az utazásszervezőnek magától e figyelmeztetéstől függetlenül, az eset összes körülményét figyelembe véve, magának kell‑e értékelnie a kockázatokat.
22
A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy a közérdekű utazási figyelmeztetés irányadó mivolta mellett azzal lehet érvelni, hogy azt egy pártatlan minősített szerv adta ki, és az egyértelmű, és így megfelel az érintett közönség egyértelműség és jogbiztonság iránti igényének. Ráadásul a szóban forgóhoz hasonló állami hatóság főszabály szerint egy vállalkozásnál megbízhatóbb eszközökkel rendelkezik a célországban fennálló kockázati helyzet értékelésére.
23
Ezen irányadó mivolt ellen szól azonban az a tény, hogy a különböző érintett régiók egészségügyi helyzetének állandó alakulására tekintettel, a hatóságok által közzétett utazási figyelmeztetés nem feltétlenül tükrözi hűen az érintett utazás időpontjában a helyszínen fennálló tényleges kockázatot.
24
Másodszor, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a legmagasabb fokú utazási figyelmeztetés esetén úgy tekinthető‑e, hogy a 2015/2302 irányelv 12. cikkének (3) bekezdése értelmében „az utazásszervezőt elháríthatatlan és rendkívüli körülmények gátolják a szerződés teljesítésében”, annak ellenére, hogy főszabály szerint nem lehetetlen az érintett utazás teljesítése, és ezen utazásszervező ügyfele úgy nyilatkozott, hogy elfogadja az azonosított kockázatot.
25
E körülmények között az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a[2015/2302] irányelv 12. cikkének (3) bekezdését, hogy az utazásszervező már akkor is hivatkozhat az utazási szerződés teljesítésében őt gátló elháríthatatlan és rendkívüli körülményekre, ha az ügyfél tagállamának erre hatáskörrel rendelkező hatósága a legmagasabb fokú utazási figyelmeztetést adta ki a célországra az utazás tervezett kezdete előtt?
2)
Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
Úgy kell‑e értelmezni a 2015/2302 irányelv 12. cikkének (3) bekezdését, hogy nem állnak fenn elháríthatatlan és rendkívüli körülmények, ha az utazó az utazási figyelmeztetés és a világjárványhelyzet további alakulásával kapcsolatos bizonytalanság tudatában úgy nyilatkozott, hogy ennek ellenére ragaszkodni kíván az utazáshoz, és a szervező számára nem lett volna lehetetlen az utazás teljesítése?”
A Bíróság előtti eljárás
26
2023. március 3‑i határozatával a Bíróság elnöke a C‑299/22. sz. ügyben történő határozathozatalig felfüggesztette a jelen eljárást.
27
2024. március 4‑i határozatával a Bíróság elnöke értesítette a kérdést előterjesztő bíróságot a 2024. február 29‑iTez Tour ítéletről (C‑299/22, EU:C:2024:181), valamint a 2024. február 29‑iKiwi Tours ítéletről (C‑584/22, EU:C:2024:188), és felhívta, hogy tájékoztassa arról, hogy ezen ítéletek fényében fent kívánja‑e tartani előzetes döntéshozatal iránti kérelmét.
28
E bíróság a Bíróság Hivatalához 2024. március 8‑án benyújtott, 2024. március 7‑i levelében jelezte, hogy fenntartja az előzetes döntéshozatal iránti kérelmét. E tekintetben megjegyezte, hogy bár a jelen ítélet előző pontjában említett ítéletek hasznos elemeket szolgáltattak a feltett kérdések megválaszolásához, mivel pontosították a 2015/2302 irányelv értelmében vett „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” fogalmának értelmezését, mindazonáltal lényegesnek tartja annak tisztázását is, hogy milyen feltételek mellett tekinthető úgy, hogy a szervezőt ezen irányelv 12. cikkének (3) bekezdése értelmében e körülmények „gátolják a szerződés teljesítésében”.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
29
Az előterjesztő bíróság a két kérdésével lényegében azt kívánja megtudni, hogy a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy annak megállapításához, hogy az utazásszervezőt e rendelkezés értelmében „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” gátolják adott utazási csomagra vonatkozó szerződés teljesítésében, elegendő, hogy az érintett utazásszervező a hatáskörrel rendelkező hatóságok által közzétett, a céltérségbe történő utazások elkerülésére vonatkozó hivatalos ajánlásra hivatkozik, annak ellenére, hogy az utazó úgy nyilatkozott, hogy ennek ellenére ragaszkodni kíván az utazáshoz, és e szervező számára nem lett volna objektíve lehetetlen az ezen utazási csomagra vonatkozó szerződés teljesítése.
30
E tekintetben előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja előírja, hogy az utazásszervező felmondhatja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, és teljes egészében visszatérítheti az utazónak az érintett csomagért fizetett összegeket, azonban nem köteles további kártérítésre, ha elháríthatatlan és rendkívüli körülmények gátolják ezen utazási szerződés teljesítésében, és ha az utazásszervező az utazási csomag megkezdése előtt indokolatlan késedelem nélkül értesíti az utazót az említett utazási szerződés felmondásáról.
31
Az e rendelkezés szerinti „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” fogalmát ezen irányelv 3. cikkének 12. pontja úgy határozza meg mint „az ilyen körülményekre hivatkozó fél által nem befolyásolható olyan helyzet, amelynek következményeit valamennyi észszerű intézkedés megtétele esetén sem lehetett volna elhárítani”.
32
Az említett irányelv (31) preambulumbekezdése szemlélteti e fogalom jelentését azáltal, hogy kimondja, hogy „[e]z kiterjedhet például a háborúra és más olyan súlyos biztonsági problémára, mint a terrorizmus, valamint az emberi egészséget veszélyeztető jelentős kockázatokra, például az úti cél helyén terjedő súlyos betegségekre, továbbá a természeti katasztrófákra, például az árvizekre vagy a földrengésekre, illetve az olyan időjárási körülményekre, amelyek következtében lehetetlen az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott módon biztonságosan elutazni a célállomásra.”
33
A 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdése b) pontjával együttesen értelmezett 3. cikke 12. pontjának szövegéből az irányelv (31) preambulumbekezdésének fényében az következik, hogy a szervező azon jogának gyakorlása, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződést további kártérítési kötelezettség nélkül felmondhassa, kizárólag attól függ, hogy olyan objektív körülmények merülnek‑e fel, amelyek az érintett utazási csomag teljesítését befolyásolják, valamint attól, hogy ezen utazási szerződés felmondásáról az utazót az utazás megkezdése előtt indokolatlan késedelem nélkül értesítik‑e (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 31. pont).
34
Ezenfelül, amennyiben e jog gyakorlása többek között attól a feltételtől függ, hogy „az utazásszervezőt elháríthatatlan és rendkívüli körülmények gátolják a szerződés teljesítésében”, e feltételnek az ilyen felmondás időpontjában feltétlenül teljesülnie kell (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iKiwi Tours ítélet, C‑584/22, EU:C:2024:188, 27. pont, valamint 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 65. pont).
35
Először is e feltételt illetően, amennyiben az „elháríthatatlan és rendkívüli körülményekre” vonatkozik, e feltétel teljesülése abban az esetben állapítható meg, ha az ilyen körülmények ténylegesen bekövetkeztek az érintett utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondásának időpontjában, ami azt jelenti, hogy ebben az időpontban olyan helyzet áll fenn, amely megfelel a 2015/2302 irányelv 3. cikkének 12. pontjában meghatározott és az ezen irányelv (31) preambulumbekezdésében szemléltetett „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” fogalmának (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iKiwi Tours ítélet, C‑584/22, EU:C:2024:188, 29. pont).
36
Ezzel szemben annak megállapításához, hogy ilyen „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” következtek be, nem elegendő automatikusan az, hogy az illetékes hatóságok az érintett területre történő utazások elkerülésére vonatkozó hivatalos utazási figyelmeztetést tettek közzé (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 32. pont).
37
Az ilyen automatizmus ugyanis ellentétes lenne az ilyen ajánlások elfogadásának jellegével és magával az alapjával is, mivel ezen ajánlások a lakosság tájékoztatása céljából a 2015/2302 irányelv 12. cikkének (3) bekezdése szerinti „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” fogalma alá vonható, egészségügyi vagy egyéb kockázatokat keletkeztető objektív körülményekre, azaz szükségszerűen az érintett helyektől függően alakuló és változékony helyzetre utalnak (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 33. pont).
38
Az ilyen ajánlások tehát nem feltétlenül tükrözik pontosan azt a helyzetet, amely objektíve egy adott időpontban az érintett utazás célhelyszínén fennáll, amint azt a kérdést előterjesztő bíróság is kiemelte.
39
Így, noha az ilyen ajánlások jellegüknél fogva jelentős bizonyító erővel rendelkezhetnek a tekintetben, hogy az azokban említett országokban valóban felmerültek ilyen körülmények, valamint az ezekből fakadó, az érintett utazási csomag teljesítését befolyásoló következmények, ugyanakkor az ilyen ajánlásoknak nem tulajdonítható olyan fokú bizonyító erő, hogy e tekintetben megdönthetetlen bizonyítéknak minősüljenek (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 37. pont).
40
Ezt az elemzést támasztja alá a 2015/2302 irányelv keletkezése is. Amint azt ugyanis az Európai Bizottság is kiemelte, ellentétben a Bizottság által 2013. július 9‑én elfogadott, az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről, valamint a 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, továbbá a 90/314/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó, ezen irányelv alapjául szolgáló javaslattal [COM(2013) 512 final], mely (26) preambulumbekezdésének utolsó mondata kimondta, hogy „[t]öbbek között akkor lehet elháríthatatlan és rendkívüli körülmények fennállását megállapítani, ha megbízható és közzétett jelentések – mint például a tagállami hatóságok által kiadott ajánlások – a rendeltetési helyre történő utazás elkerülését javasolják”, az említett irányelv végül is nem tartalmaz semmilyen pontosítást az ilyen ajánlások bizonyító erejére vagy adott esetben meghatározó bizonyító erejére vonatkozóan.
41
E körülmények között, mivel a 2015/2302 irányelv nem tartalmaz az ezen irányelv 12. cikkének (3) bekezdése értelmében vett „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” felmerülésére vonatkozó bizonyítási módra vonatkozó rendelkezéseket, az eljárási autonómia elve alapján – az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvének tiszteletben tartására is figyelemmel – az egyes tagállamok belső jogrendjébe tartozik a bizonyításfelvétel módjainak, a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróság által elfogadható bizonyítási eszközöknek és a hozzá benyújtott bizonyítékok bizonyító erejének az e bíróság általi értékelését szabályozó elveknek, valamint a bizonyítás megkövetelt szintjének a meghatározása (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 38. pont).
42
Mindazonáltal ami konkrétabban a tényleges érvényesülés elvét illeti, az a jogalanyok uniós jogból eredő jogai védelmének biztosítását célzó jogorvoslat eljárási szabályai vonatkozásában megköveteli, hogy ezek a szabályok nem tehetik gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jogrend által biztosított jogok érvényesítését (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 39. pont).
43
Márpedig annak elismerése, hogy az utazóknak az érintett területre való utazás elkerülését javasló hivatalos ajánlások közzététele automatikusan elegendő ahhoz, hogy a szervező a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében vett „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” alapján elállhasson az érintett utazási csomagra vonatkozó szerződéstől, és így ne legyen köteles további kártérítésre, lehetetlenné teheti az utazó számára az ilyen kártérítéshez való jogának gyakorlását, mivel az ilyen felmondás időpontjában előfordulhat, hogy e körülmények ezen ajánlások elfogadása ellenére nem vagy már nem állnak fenn e területen (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 40. pont).
44
Ennélfogva, azon jelentős bizonyító erő sérelme nélkül, amelyet a tagállamok az eljárási autonómia elve alapján szabadon biztosíthatnak az említett ajánlásoknak a súlyos egészségügyi kockázat fennállását illetően, az utazónak mindazonáltal lehetősége kell legyen arra, hogy az ugyanezen ajánlások bizonyító erejének megcáfolására alkalmas elemekre hivatkozzon annak érdekében, hogy ezáltal vitassa az érintett utazási csomagra vonatkozó szerződés szervező által a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján történő felmondásának megalapozottságát.
45
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a GF által hivatkozott érvekre tekintettel értékelje, hogy a Schauinsland‑Reisen az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondásának időpontjában jogosan vélhette‑e úgy, hogy a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében vett „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” állnak fenn, tekintettel többek között az alapügyben szóban forgó, az osztrák külügyminisztérium által a Covid19‑világjárvány által okozott egészségügyi kockázatok miatt közzétett, legmagasabb fokú utazási figyelmeztetésre.
46
Másodszor, amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondásának időpontjában valóban fennálltak a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerinti „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények”, annyiban meg kell vizsgálni, hogy e körülmények a szervezőt e rendelkezés értelmében „gátol[ták‑e] a szerződés teljesítésében”.
47
E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontjában használt „gátolják a szerződés teljesítésében” kifejezés eltér az ezen irányelv utazó elállási jogára vonatkozó 12. cikkének (2) bekezdésében használt „az utazási csomag teljesítését jelentős mértékben befolyásolják, vagy lényegesen befolyásolják az utasoknak a célállomásra való szállítását” fordulattól, mely utóbbi fordulatot a Bíróság úgy értelmezte, hogy abba nemcsak azok a következmények tartoznak bele, amelyek már magát az utazási csomag teljesítésének a lehetőségét is kizárják, hanem azok is, amelyek jelentősen kihatnak az érintett utazási csomag teljesítésének feltételeire (2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 48. pont).
48
Mindemellett e két rendelkezés azt a célt követi, hogy – elháríthatatlan és rendkívüli körülmények bekövetkezése esetén – mind az utazó, mind pedig az utazásszervező számára elismerje az őket megillető felmondási jogot (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 70. pont).
49
E körülmények között a 2015/2302 irányelv 12. cikke (2) bekezdésének a Bíróság által e tekintetben elfogadott értelmezéséhez hasonlóan meg kell jegyezni, hogy annak megállapításához, hogy a szervezőt az ezen irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében vett elháríthatatlan és rendkívüli körülmények „gátolják a szerződés teljesítésében”, nem szükséges, hogy a szervező számára e körülmények miatt objektíve lehetetlen legyen az érintett utazási csomag teljesítése. Elegendő ellenben, ha a hivatkozott körülmények jelentősen befolyásolják ezen utazási csomag teljesítési feltételeit.
50
Következésképpen az olyan egészségügyi válsághelyzet, mint a Covid19 terjedése, tekintettel az emberi egészségre jelentett súlyos kockázatra, tekinthető olyan eseménynek, amely a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében a szervezőt „gátolja a szerződés teljesítésében”, függetlenül attól, hogy az nem feltétlenül olyan jellegű, amely a teljesítést objektíve lehetetlenné teszi (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 53. pont).
51
Ennek keretében figyelembe kell venni azokat az észszerű intézkedéseket is, amelyeket az utazásszervező vagy maga az utazó tett, vagy adott esetben megtehet annak érdekében, hogy az érintett utazás az utazásszervező által hivatkozott elháríthatatlan és rendkívüli körülmények által okozott egészségügyi vagy egyéb kockázatok ellenére megtörténjen, azzal a pontosítással, hogy az utazásszervezőtől nem várható el, hogy az ilyen kockázatok fennállása esetén az utazás lebonyolítása érdekében az érintett utazási szolgáltatások értékére figyelemmel aránytalan költségeket viseljen.
52
Ezzel szemben nincs jelentősége azon puszta ténynek, hogy az utazó úgy nyilatkozott, hogy a megállapított kockázatok ellenére fenn kívánja tartani az említett utazást, mivel azon kérdést, hogy az utazásszervező gátolva volt‑e az érintett utazási szerződés teljesítésében, objektív módon, nem pedig tisztán szubjektív értékelések alapján kell vizsgálni (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 54. és 69. pont).
53
Másodszor, mivel az utazási csomagra vonatkozó szerződés teljesítésének akadálya csak abban az időpontban mutatkozik meg véglegesen, amikor az érintett utazásnak meg kellett volna történnie, tehát ezen utazási szerződés felmondásának időpontját követően, az ilyen akadályozás értékelése szükségképpen jövőre vonatkozó jelleget ölt (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iKiwi Tours ítélet, C‑584/22, EU:C:2024:188, 30. pont, valamint 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 66. pont).
54
Ebből következik, hogy ezen értékelésnek az arra vonatkozó előrejelzésen kell alapulnia, hogy mennyire valószínű, hogy a szervezőt a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében „gátolják a szerződés teljesítésében” az általa hivatkozott elháríthatatlan és rendkívüli körülmények (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iKiwi Tours ítélet, C‑584/22, EU:C:2024:188, 31. pont, valamint 2024. február 29‑iTez Tour ítélet, C‑299/22, EU:C:2024:181, 67. pont).
55
Ebben az összefüggésben nincs jelentősége annak, hogy végső soron a tervezett utazás időpontjában fennálló helyzet lehetővé tette volna az érintett utazási szerződés teljesítését, vagy sem (lásd ebben az értelemben: 2024. február 29‑iKiwi Tours ítélet, C‑584/22, EU:C:2024:188, 49. pont).
56
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak értékelése, hogy a Schauinsland‑Reisen az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondásának időpontjában észszerűen vélhette‑e úgy – különösen az alapügyben szóban forgó utazási figyelmeztetés alapján –, hogy a Covid19‑világjárvány által okozott egészségügyi kockázatok miatt valószínűleg gátolva lenne e szerződés teljesítésében, mivel e világjárvány – anélkül, hogy szükségképpen objektíve lehetetlenné tette volna az említett utazási szerződés teljesítését – jelentős mértékben érintette e teljesítés feltételeit, anélkül hogy arányos költséggel járó intézkedések meghozatalával orvosolni tudta volna ezt a helyzetet.
57
A fenti megfontolásokra tekintettel a feltett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 2015/2302 irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy annak megállapításához, hogy az utazásszervezőt e rendelkezés értelmében „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” gátolják adott utazási csomagra vonatkozó szerződés teljesítésében, az utazásszervező hivatkozhat a hatáskörrel rendelkező hatóságok által közzétett, az érintett térségbe történő utazások elkerülésére vonatkozó hivatalos ajánlásra, akkor is, ha az utazó úgy nyilatkozott, hogy mindezek ellenére ragaszkodni kíván az utazáshoz, és e szervező számára nem lett volna objektíve lehetetlen az ezen utazási szerződés teljesítése. Az ilyen ajánlás azonban nem minősülhet e tekintetben megdönthetetlen bizonyítéknak.
A költségekről
58
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:
Az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről, valamint a 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, továbbá a 90/314/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25‑i (EU) 2015/2302 európai parlamenti és tanácsi irányelv 12. cikke (3) bekezdésének b) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
annak megállapításához, hogy az utazásszervezőt e rendelkezés értelmében „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények” gátolják adott utazási csomagra vonatkozó szerződés teljesítésében, e szervező hivatkozhat a hatáskörrel rendelkező hatóságok által közzétett, az érintett térségbe történő utazások elkerülésére vonatkozó hivatalos ajánlásra, akkor is, ha az utazó úgy nyilatkozott, hogy mindezek ellenére ragaszkodni kíván az utazáshoz, és e szervező számára nem lett volna objektíve lehetetlen az ezen utazási szerződés teljesítése. Az ilyen ajánlás azonban nem minősülhet e tekintetben megdönthetetlen bizonyítéknak.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.