62021CC0144
GENERALINIO ADVOKATO
GIOVANNI PITRUZZELLA IŠVADA,
pateikta 2022 m. spalio 27 d. (
1
)
Byla C‑144/21
Europos Parlamentas
prieš
Europos Komisiją
„Ieškinys dėl panaikinimo – 2020 m. gruodžio 18 d. Įgyvendinimo sprendimas C(2020) 8797, kuriuo iš dalies suteikiamas leidimas tam tikrais būdais naudoti chromo trioksidą – Reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 (REACH reglamentas) – 60 straipsnio 4 dalis – Vadinamoji socialinė ir ekonominė autorizacijos procedūra – Rizikos žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančios dėl cheminės medžiagos naudojimo, analizė – Tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų nebuvimo analizė“
Turinys
I. Teisinis pagrindas
II. Bylos faktinės aplinkybės
III. Ginčijamas sprendimas
IV. Šalių reikalavimai
V. Ieškinio nagrinėjimas
A. Šalių argumentai
1. Dėl pirmosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai galutinio vertinimo neatlikimu
2. Dėl antrosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su tuo, kad nebuvo nustatyta, jog nėra antram, ketvirtam ir penktam naudojimo būdams tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų
3. Dėl trečiosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su klaidingai suteikta autorizacija, nepaisant paraiškos autorizacijai gauti trūkumų
B. Teisinė analizė
1. Pirminės pastabos
2. Jurisprudencijoje suformuluoti principai, susiję su REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytų reikalavimų analize
3. Dėl pirmosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su galutinio rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai vertinimo neatlikimu
a) Ginčijamo sprendimo analizė
b) Vertinimas
4. Dėl antrosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su tuo, kad nebuvo nustatyta, jog nėra antram, ketvirtam ir penktam naudojimo būdams tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų
a) Požiūris, kurio laikėsi Komisija ginčijamame sprendime
b) Dėl analizės, ar yra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų
c) Dėl naudojimo būdų apribojimo nurodant pagrindines funkcijas
5. Dėl trečiosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies
C. Išvada dėl ieškinio
VI. Dėl prašymo palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius
VII. Dėl bylinėjimosi išlaidų
VIII. Išvada
1.
Ši byla – galimybė Teisingumo Teismui pateikti išaiškinimą dėl analizės, kurią Europos Komisija turi atlikti pagal REACH reglamentu (
2
) dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų sukurtą sistemą, kiek tai susiję su sąlygomis, kuriomis Komisija gali suteikti labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos, kaip antai šiuo atveju chromo trioksido, autorizaciją.
2.
Šioje byloje pareikšdamas ieškinį dėl panaikinimo Europos Parlamentas apskundė 2020 m. gruodžio 18 d. Įgyvendinimo sprendimą C(2020) 8797, kuriuo pagal [REACH] reglamentą (Chemservice GmbH ir kitiems) iš dalies suteikiamas leidimas tam tikrais būdais naudoti chromo trioksidą (toliau – ginčijamas sprendimas).
3.
Ši byla yra labai svarbi siekiant tiksliai apibrėžti, kokios apimties analizę reikia atlikti pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytą vadinamąją socialinę ir ekonominę autorizacijos procedūrą, kai prašoma leisti naudoti labai didelį susirūpinimą keliančią cheminę medžiagą. Iš Parlamento ieškinyje pateiktų argumentų matyti, kad Teisingumo Teismas turi įvertinti ginčijamame sprendime Komisijos pateiktą analizę, susijusią su abiem reikalavimais, minėtoje nuostatoje numatytais tam, kad pagal šią sistemą būtų galima suteikti autorizaciją naudoti labai didelį susirūpinimą keliančią cheminę medžiagą, t. y. pirma, kad socialinė ir ekonominė nauda nusvertų dėl cheminės medžiagos naudojimo kylančią riziką žmonių sveikatai ar aplinkai ir, antra, kad nebūtų tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų.
I. Teisinis pagrindas
4.
REACH reglamentas yra pagrindinė teisinė priemonė, kuria Sąjungoje reglamentuojamos cheminės medžiagos. Pagal šio reglamento 1 straipsnio 1 dalį juo siekiama užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, įskaitant cheminių medžiagų pavojaus vertinimo alternatyvių metodų skatinimą, taip pat laisvą cheminių medžiagų judėjimą vidaus rinkoje, kartu didinant konkurencingumą ir skatinant inovacijas (
3
). Šis aukštas apsaugos lygis užtikrinamas taikant integruotą Sąjungoje pagamintų, į ją importuotų ar joje pateiktų rinkai cheminių medžiagų kontrolės sistemą, apimančią šių medžiagų registraciją, vertinimą, jų autorizaciją ir galimą jų naudojimo ribojimą (
4
).
5.
Iš REACH reglamento 1 straipsnio 3 dalies matyti, pirma, kad šis reglamentas grindžiamas principu, pagal kurį gamintojams, importuotojams ir tolesniems naudotojams tenka atsakomybė užtikrinti, kad jų gaminamos, tiekiamos rinkai ar naudojamos cheminės medžiagos neturėtų neigiamo poveikio žmonių sveikatai arba aplinkai, ir, antra, kad šio reglamento nuostatos grindžiamos atsargumo principu.
6.
Kaip aiškiai nurodyta, be kita ko, REACH reglamento 69 ir 70 konstatuojamosiose dalyse, šiame reglamente skiriama ypač daug dėmesio labai didelį susirūpinimą keliančioms cheminėms medžiagoms. Šioms medžiagoms iš tikrųjų taikoma autorizacijos tvarka, nustatyta REACH reglamento VII antraštinėje dalyje. Iš minėto reglamento 55 straipsnio matyti, kad šios tvarkos tikslas – „užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, [kartu] tinkamai kontroliuojant didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų riziką ir palaipsniui pakeičiant šias chemines medžiagas tinkamomis alternatyviomis cheminėmis medžiagomis ar technologijomis, kai tai racionalu ekonominiu ir techniniu požiūri[ais]“.
7.
Taigi pagal REACH reglamento 56 ir 58 straipsnius gamintojai, importuotojai arba tolesni naudotojai negali naudoti arba tiekti rinkai naudoti į šio reglamento XIV priedą įtrauktos labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos po nustatytos datos, nebent tam tikras šios cheminės medžiagos naudojimo būdas buvo autorizuotas arba taikomos kitos REACH reglamente nurodytos sąlygos (
5
).
8.
Gamintojai ir importuotojai gali teikti paraiškas gauti autorizaciją dėl cheminės medžiagos naudojimo savo reikmėms ir pardavimo, taip pat dėl galimybės ją naudoti tolesniems naudotojams (
6
). Nors šios paraiškos teikiamos Europos cheminių medžiagų agentūrai (toliau – ECHA) (
7
), įsteigtai pagal šį reglamentą siekiant padėti administruoti jo nuostatas, sprendimą dėl autorizacijos suteikimo priima Komisija (
8
). Sprendimuose dėl autorizacijos nurodoma, be kita ko, naudojimo būdas (-ai), kuriam (-iems) suteikiama autorizacija, autorizacijos peržiūros laikotarpis ir autorizacijos suteikimo sąlygos (
9
).
9.
REACH reglamento 60 straipsnyje nustatytos dvi alternatyvios procedūros, pagal kurias Komisija gali suteikti autorizaciją naudoti labai didelį susirūpinimą keliančias chemines medžiagas: pirma, pagal REACH reglamento 60 straipsnio 2 dalį autorizacija suteikiama tuo atveju, kai cheminės medžiagos naudojimo keliama rizika žmonių sveikatai ar aplinkai yra tinkamai kontroliuojama (vadinamoji tinkamos kontrolės procedūra); antra, REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatyta vadinamoji socialinė ir ekonominė procedūra.
10.
Šiuo klausimu to reglamento 60 straipsnio 4, 5 ir 7 dalyse nustatyta:
„<…>
4.   Jei autorizacijos negalima suteikti pagal 2 dalį, ar cheminių medžiagų, nurodytų 3 dalyje, atveju, ji gali būti suteikiama tik įrodžius, kad socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo, ir jei nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų. Šis sprendimas priimamas apsvarsčius visus šiuos aspektus ir atsižvelgiant į Rizikos vertinimo komiteto [toliau – RVK] bei Socialinės ir ekonominės analizės komiteto [toliau – SEAK] nuomones, kaip nustatyta 64 straipsnio 4 dalies a ir b punktuose:
a)
riziką, kylančią naudojant cheminę medžiagą, įskaitant ir siūlomų rizikos valdymo priemonių tinkamumą ir veiksmingumą;
b)
cheminės medžiagos naudojimo teikiamą socialinę ir ekonominę naudą bei socialines ir ekonomines pasekmes, atsirandančias atsisakius suteikti autorizaciją, kurias įrodo pareiškėjas ar kitos suinteresuotos šalys;
c)
pareiškėjo pateiktą alternatyvų analizę pagal 62 straipsnio 4 dalies e punktą arba pareiškėjo pateiktą bet kokį pakeitimo planą pagal 62 straipsnio 4 dalies f punktą ir trečiosios šalies pateiktus pasiūlymus pagal 64 straipsnio 2 dalį;
d)
turimą informaciją apie riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų.
5.   Vertindama, ar tinkamos alternatyvios medžiagos arba technologijos yra prieinamos, Komisija atsižvelgia į visus svarbius aspektus, įskaitant:
a)
ar perėjimas prie alternatyvų naudojimo sumažins bendrą riziką žmonių sveikatai ir aplinkai, atsižvelgiant į rizikos valdymo priemonių tinkamumą ir veiksmingumą;
b)
alternatyvų techninį ir ekonominį įgyvendinamumą pareiškėjui.
<…>
7.   Autorizacija suteikiama tik tuo atveju, jei paraiška atitinka 62 straipsnio reikalavimus.“
11.
REACH reglamento 62 straipsnio „Paraiškos autorizacijai gauti“ 4 dalies d ir e punktuose nustatyta:
„Paraiškoje autorizacijai gauti nurodoma tokia informacija:
<…>
d)
pagal I priedą parengta cheminės saugos ataskaita, jei ji nebuvo pateikta registruojant, apie cheminės medžiagos (-ų) naudojimo keliamą riziką žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai dėl XIV priede nurodytų cheminei medžiagai būdingų savybių;
e)
alternatyvų analizė, kurioje apsvarstoma jų rizika ir techninis bei ekonominis pakeitimo įgyvendinamumas, įskaitant, kur tinkama, informaciją apie bet kokią pareiškėjo vykdomą mokslinių tyrimų ir plėtros veiklą; <…>“
12.
Sprendimą dėl paraiškos autorizacijai gauti Komisija priima REACH reglamento 64 straipsnyje nustatyta tvarka. Pagal to reglamento 64 straipsnio 2 dalį visų pirma vykdomos viešos konsultacijos, per kurias trečiosios šalys gali pateikti informaciją apie alternatyvias chemines medžiagas arba technologijas. Pagal REACH reglamento 64 straipsnio 3 ir 4 dalis RVK ir SEAK, kurie yra įvairias užduotis atliekantys ECHA subjektai (
10
), turi pateikti nuomones apie atitinkamus paraiškos aspektus. Pagal REACH reglamento 64 straipsnio 8 dalį per tris mėnesius po šių nuomonių gavimo Komisija parengia sprendimo projektą ir priima galutinį sprendimą, laikydamasi taikytinos komitologijos procedūros (
11
).
II. Bylos faktinės aplinkybės
13.
Pagal REACH reglamentą chromo trioksidas yra labai didelį susirūpinimą kelianti cheminė medžiaga. Jis įtrauktas į šio reglamento XIV priedą. Šios cheminės medžiagos naudojimo būdams taikomas reikalavimas gauti autorizaciją (
12
).
14.
2015 m. Lanxess Deutschland GmbH ir kiti ūkio subjektai (toliau – pareiškėjai) pateikė paraišką gauti autorizaciją dėl šešių chromo trioksido naudojimo būdų kategorijų.
15.
Šešios naudojimo būdų kategorijos, dėl kurių prašyta autorizacijos, yra šios: chromo trioksido naudojimas mišiniams ruošti („pirmas naudojimo būdas“); naudojimas funkciniam chromavimui („antras naudojimo būdas“); naudojimas dekoratyviniam funkciniam chromavimui („trečias naudojimo būdas“); naudojimas paviršiaus apdorojimui aeronautikos bei orlaivių ir erdvėlaivių pramonės reikmėms (nesusijusioms su funkciniu chromavimu ar dekoratyviniu funkciniu chromavimu) („ketvirtas naudojimo būdas“); naudojimas paviršiaus apdorojimui (išskyrus alavuotojo plieno pasyvinimą (elektrolitinį alavavimą (ETP)) architektūros, automobilių, metalurgijos bei poliravimo ir bendrosios inžinerijos, reikmėms (nesusijusioms su funkciniu chromavimu ar dekoratyviniu funkciniu chromavimu) („penktas naudojimo būdas“); ir naudojimas alavuotajam plienui pasyvinti (ETP) („šeštas naudojimo būdas“).
16.
2016 m. rugsėjo 30 d. Komisija gavo RVK ir SEAK nuomones dėl paraiškos.
17.
2019 m. kovo 27 d. Parlamentas priėmė rezoliuciją, ja nepritarė pirmajam sprendimo projektui. Iš esmės Parlamento pateikti prieštaravimai buvo grindžiami tuo, kad pareiškėjų pateikta informacija turėjo didelių trūkumų, todėl nebuvo galima tinkamai įvertinti, ar įvykdytos autorizacijos suteikimo sąlygos, visų pirma, ar yra prieinamos saugesnės alternatyvos. Pasak Parlamento, numatytų nagrinėjamos cheminės medžiagos naudojimo būdų aprašymas buvo toks abstraktus, kad autorizacijos taikymo sritis būtų labai plati. Šiuo klausimu Parlamentas taip pat manė, kad Komisijos požiūris – ištaisyti paraiškos trūkumus, prašant, kad pareiškėjai pateiktų nagrinėjamoje ataskaitoje trūkstamus duomenis, – neatitiko Sąjungos teismų jurisprudencijos (
13
).
18.
Po šios rezoliucijos Komisija iš savo sprendimo projekto taikymo srities išbraukė trečio naudojimo būdo kategoriją (dekoratyvinis funkcinis chromavimas). Vis dėlto dėl likusios dalies Komisija toliau laikėsi savo pradinio požiūrio suteikti autorizaciją su tam tikromis sąlygomis ir apribojimais ir 2020 m. gruodžio 18 d. priėmė ginčijamą sprendimą.
III. Ginčijamas sprendimas
19.
Ginčijamame sprendime Komisija pirmiausia pažymėjo, kad chromo trioksido autorizacija galėjo būti suteikta tik pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį (
14
).
20.
Tokiomis aplinkybėmis 9–15 konstatuojamosiose dalyse Komisija pirmiausia analizavo pirmąjį iš dviejų toje nuostatoje numatytų reikalavimų, t. y. kad socialinė ir ekonominė nauda turi nusverti dėl cheminės medžiagos naudojimo kylančią riziką žmonių sveikatai ir aplinkai.
21.
Ginčijamo sprendimo 9 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad „[s]avo nuomonėse dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK padarė išvadą, kad paraiškoje aprašytos rizikos valdymo priemonės ir veiklos sąlygos nėra tinkamos ir veiksmingos siekiant sumažinti riziką darbuotojams“.
22.
Visų pirma to sprendimo 10 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad dėl „pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK taip pat padarė išvadą, kad kilo didelių abejonių dėl poveikio darbuotojams, nes nebuvo pakankamai prieinamų duomenų apie išmatuotą poveikį. RVK taip pat padarė išvadą, kad dėl didelio kontekstinės informacijos trūkumo buvo sudėtinga nustatyti ryšį tarp paraiškoje aprašytų veiklos sąlygų ir rizikos valdymo priemonių ir nurodytų poveikio lygių, susijusių su konkrečiomis užduotimis ir gamybos vietomis, todėl RVK negalėjo atlikti tolesnio vertinimo. Tos abejonės yra susijusios su poveikio duomenų patikimumu ir reprezentatyvumu ir tuo, kaip jie susiję su konkrečiomis taikomomis rizikos valdymo priemonėmis, ypač dėl ketvirto naudojimo būdo, kurio atveju, be panardinimo į vonią, paraiška apima įvairius veiksmus, kaip antai purškimą, valcavimą, valymą šepečiu ir apdirbimo operacijas, tačiau pareiškėjai negalėjo visapusiškai įvertinti bendro visų šių veiksmų poveikio. Vis dėlto Komisija pažymi, kad šios abejonės netrukdė SEAK toliau analizuoti paraišką“.
23.
Ginčijamo sprendimo 11 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad dėl „pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK taip pat padarė išvadą, kad kyla abejonių ir vertinant toje vietoje patiriamą cheminės medžiagos poveikį plačiajai visuomenei per aplinką, ypač dėl chromo (VI) išmetimo per nuotekas. Tai ypač svarbu, kalbant apie oralinį poveikį per geriamąjį vandenį. Vis dėlto RVK nusprendė, kad rizikos plačiajai visuomenei per aplinką vertinimo pakanka tolesnei SEAK analizei, ir pažymėjo, kad pareiškėjų požiūris grindžiamas prielaidomis, kuriomis gali būti pervertinama rizika plačiajai visuomenei“.
24.
Ginčijamo sprendimo 12 konstatuojamojoje dalyje Komisija nuspendė, kad „[s]avo nuomonėse dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK dėl abejonių vertinant riziką darbuotojams ir plačiajai visuomenei per aplinką rekomendavo nustatyti papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones. Išnagrinėjusi RVK vertinimą Komisija pritaria tokiai išvadai“.
25.
Ginčijamo sprendimo 15 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat pažymėjo, kad „[s]avo nuomonėse dėl paraiškoje aprašytų pirmo, antro, ketvirto, penkto ir šešto chromo trioksido naudojimo būdų SEAK padarė išvadą, kad bendra kiekvieno iš šių naudojimo būdų teikiama socialinė ir ekonominė nauda viršija dėl tų naudojimo būdų kylančią riziką žmonių sveikatai“.
26.
Antra, ginčijamo sprendimo 16–24 konstatuojamosiose dalyse Komisija analizavo antrąjį REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytą reikalavimą, kad būtų galima suteikti autorizaciją, t. y. reikalavimą, kad nebūtų tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų.
27.
Dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų to sprendimo 18 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad „[s]avo nuomonėse dėl [šių] naudojimo būdų SEAK padarė išvadą, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų. Vis dėlto dėl labai plataus paraiškoje nurodytų naudojimo būdų masto SEAK negalėjo atmesti galimų abejonių, susijusių su galimybe techniškai įgyvendinti alternatyvas kelių konkrečių naudojimo būdų, įtrauktų į [jų] aprašymą, atveju. Komisija pritaria SEAK išvadai“.
28.
Taigi ginčijamo sprendimo 19 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad, „[s]iekiant užtikrinti, [kad] autorizacija būtų taikoma tik naudojimo būdams, kurių atveju nėra tinkamų alternatyvų, reikia iškart sukonkretinti antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų aprašymą ir suderinti jį su paraiškoje nurodytų ir SEAK vertintų alternatyvų analizės išvadomis. Komisija mano, kad pareiškėjai įvykdė jiems tenkančią įrodinėjimo pareigą ir įrodė, jog nėra tinkamų alternatyvų, kiek tai susiję su antru, ketvirtu ir penktu naudojimo būdais, tačiau tik dėl [to, kad jie riboti]“.
29.
To sprendimo 20 konstatuojamojoje dalyje Komisija pridūrė, kad „[d]ėl šios priežasties antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų aprašymas turi būti iškart sukonkretinamas, nurodant naudojimo būdus, kai numatomam naudojimui yra būtina viena iš <…> pagrindinių funkcijų“, ir dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų išvardijo pagrindines funkcijas (
15
).
30.
Remdamasi tais argumentais, ginčijamo sprendimo 22 konstatuojamojoje dalyje Komisija nusprendė, kad, išnagrinėjusi SEAK vertinimą ir atsižvelgusi į tai, kas išdėstyta, ji pritarė išvadai, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų.
31.
Ginčijamo sprendimo 26 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad „savo vertinimą grindė visais šiuo metu turimais susijusiais moksl[o] įrodymais, kuriuos vertino RVK, ir išvadas padarė remdamasi tuo, kad buvo pakankamai įrodymų. Vis dėlto Komisija manė, kad, turėdama papildomų moksl[o] duomenų, ji galėtų ateityje atlikti vertinimą remdamasi svaresniais ar išsamesniais įrodymais, todėl buvo tikslinga paprašyti pateikti papildomos informacijos, susijusios su poveikiu ir išmetimu.
32.
Ginčijamo sprendimo 27 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat nurodė, kad, siekiant palengvinti šio sprendimo taikymą, buvo būtina dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų paprašyti, kad į pranešimą, siunčiamą ECHA pagal REACH reglamento 66 straipsnio 1 dalį (
16
), po autorizacijos turėtojų tolesni naudotojai įtrauktų pagrindinių ginčijamame sprendime išvardytų funkcijų, kurios yra būtinos numatomam naudojimui, paaiškinimą kartu su pagrindimu, kodėl tokiam naudojimui jos yra būtinos.
33.
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje Komisija pareiškėjams suteikė autorizaciją dėl šešto naudojimo būdo, dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų – tik tuo atveju, kai naudojimui yra būtina viena iš jame nurodytų pagrindinių funkcijų, o dėl pirmo naudojimo būdo – tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal autorizuotų antro, ketvirto, penkto ir šešto naudojimo būdų paskirtis, ruošimu.
34.
Iš šio sprendimo 1 straipsnio 2–4 dalių taip pat matyti, kad chromo trioksido autorizacija nesuteikiama dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų tuo atveju, kai naudojimui nebūtina nė viena iš jame nurodytų pagrindinių funkcijų.
35.
Ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta:
„2.   Autorizacijos turėtojai parengia konkrečius poveikio scenarijus specialiems procesams, operacijoms ir užduotims (įskaitant automatines ir (arba) rankines sistemas ir atviras ir (arba) uždaras sistemas bei jų derinius) ir kiekvieno konkretaus scenarijaus atveju aprašo visoms gamybos vietoms, kuriose cheminė medžiaga naudojama autorizuotais būdais, taikomas rizikos valdymo priemones ir veiklos sąlygas, siekiant kontroliuoti chromo (VI) poveikį darbuotojams ir jo išmetimą į aplinką. Poveikio scenarijuose pateikiama informacija apie poveikio lygį, įgyvendinus tas rizikos valdymo priemones ir veiklos sąlygas. Autorizacijos turėtojai parenka poveikio scenarijuose aprašytas rizikos valdymo priemones pagal Direktyvos 2004/37/EB 5 straipsnį. Autorizacijos turėtojai dokumentuoja ir pagrindžia rizikos valdymo priemonių pasirinkimą ir paprašius atitinkamus dokumentus pateikia valstybės narės, kurioje cheminė medžiaga naudojama autorizuotu būdu, kompetentingoms institucijoms.
3.   Autorizacijos turėtojai ne vėliau kaip 2021 m. kovo 18 d. pateikia tolesniems naudotojams, kuriems taikomas šis sprendimas <…>, konkrečius poveikio scenarijus atnaujintame saugos duomenų lape. Autorizacijos turėtojai ir tolesni naudotojai nepagrįstai nedelsdami taiko į konkrečius poveikio scenarijus įtrauktas rizikos valdymo priemones ir veiklos sąlygas.“
36.
Ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje nustatyta, kad dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų autorizacijos tolesni naudotojai turi įtraukti į pranešimą ECHA, siunčiamą pagal REACH reglamento 66 straipsnio 1 dalį, pagrindinių 1 straipsnio 1 dalyje išvardytų chromo trioksido funkcijų, kurios yra būtinos numatomam naudojimui, paaiškinimą kartu su pagrindimu, kodėl tokiam naudojimui jos yra būtinos.
IV. Šalių reikalavimai
37.
Parlamentas prašo Teisingumo Teismo panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 ir 5 dalis ir 2, 3, 4, 5, 7, 9 ir 10 straipsnius tiek, kiek jie susiję su autorizacija dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų ir pirmo naudojimo būdo tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų paskirtis, ruošimu; nepatenkinus šio reikalavimo – panaikinti visą ginčijamą sprendimą; priteisti iš Komisijos ir ECHA bylinėjimosi išlaidas.
38.
Komisija prašo Teisingumo Teismo atmesti Parlamento reikalavimą iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą; nepatenkinus šio reikalavimo – atmesti Parlamento reikalavimą panaikinti visą ginčijamą sprendimą; tuo atveju, jei ginčijamas sprendimas būtų panaikintas, – palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius; priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
39.
ECHA, kurios prašymas leisti įstoti į šią bylą buvo patenkintas 2021 m. rugsėjo 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi, pateikė įstojimo į bylą paaiškinimą, jame palaikė Komisijos reikalavimus.
V. Ieškinio nagrinėjimas
A.
Šalių argumentai
40.
Savo ieškiniui pagrįsti Parlamentas nurodo vienintelį ieškinio pagrindą, susijusį su REACH reglamento 60 straipsnio 4 ir 7 dalių pažeidimu. Šis vienintelis pagrindas sudarytas iš trijų dalių.
1. Dėl pirmosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai galutinio vertinimo neatlikimu
41.
Pirmojoje savo vienintelio ieškinio pagrindo dalyje Parlamentas teigia, kad Komisija pažeidė REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, suteikdama autorizaciją dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų ir pirmo naudojimo būdo tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal antro, ketvirto ir penkto chromo trioksido naudojimo būdų paskirtis, ruošimu, neatlikusi galutinio vertinimo dėl rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai, kylančios dėl tų naudojimo būdų. Šis trūkumas neišvengiamai pakenkė vertinimui, kuriuo siekiama patikrinti, „kad socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo“, kaip numatyta minėtoje nuostatoje.
42.
Iš ginčijamo sprendimo 10–12 konstatuojamųjų dalių aiškiai matyti, kad, kiek tai susiję su pirmu, antru, ketvirtu ir penktu naudojimo būdais, kilo didelių abejonių dėl rizikos darbuotojams ir plačiajai visuomenei per aplinką vertinimo ir kad dėl šių abejonių RVK rekomendavo nustatyti papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones. Būtent iš ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamosios dalies matyti, kad šios abejonės, kalbant apie nagrinėjamos cheminės medžiagos poveikį darbuotojams, buvo tikrai didelės ir neleido atlikti išsamaus šios rizikos vertinimo. Iš to komiteto nuomonės matyti, kad informacija apie kiekvieną naudojimo būdą, dėl kurio prašyta autorizacijos, kurią pareiškėjai pateikė tam, kad būtų įvertinta rizika žmonių sveikatai ir aplinkai, buvo tokia neišsami ir nereprezentatyvi, kad minėtas komitetas turėjo padaryti išvadą, jog kilo didelių abejonių dėl šios rizikos masto ir lygio.
43.
Pasak Parlamento, nagrinėjamu atveju pareiškėjų pateikti duomenys apie poveikį nebuvo reprezentatyvūs ir neatitiko REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalies d punkto ir I priedo 5.2.4 skirsnio. Nors RVK konstatavo, kad, atsižvelgiant į pareiškėjų naudotą metodą, buvo galima paaiškinti žemą duomenų reprezentatyvumo lygį (duomenys reprezentavo mažiau kaip 3 % susijusių įmonių), vis dėlto šis komitetas to aiškiai nepripažino ir nepagrindė savo nuomonėse.
44.
Parlamentas priduria, kad, jei paraiškos taikymo sritis nebūtų buvusi pernelyg plati, būtų buvę galima pateikti surinktus duomenis apie poveikį (arba bent jau reprezentatyvius modeliavimo duomenis), taip pat tinkamą naudojimo sąlygų ir rizikos valdymo priemonių aprašymą dėl visų paraiškoje nurodytų naudojimo būdų, kaip reikalaujama REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalies d punkte ir I priedo 5.2.4 skirsnyje. Parlamentas taip pat mano, kad ginčijamame sprendime Komisija nenurodė, dėl kokių priežasčių padarė išvadą, kad, nepaisant nepakankamo duomenų reprezentatyvumo ir nustatytų didelių abejonių, pareiškėjai įvykdė jiems tenkančią įrodinėjimo pareigą; ji tik pažymėjo, kad tos abejonės netrukdė SEAK toliau analizuoti paraiškos.
45.
Būtent siekiant ištaisyti minėtus trūkumus ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje autorizacija buvo susieta su sąlyga, kad nagrinėjamoje ataskaitoje bus pateikti būtini duomenys (kaip antai poveikio scenarijai ir susijusios rizikos valdymo priemonės), kurių trūksta vertinant aptariamą riziką. Taigi iš ginčijamo sprendimo matyti, pirma, kad tuo momentu, kai buvo suteikta autorizacija, Komisija neturėjo reikšmingos informacijos, kurią pareiškėjai turėjo pateikti pagal REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalies d punktą ir kurią ji turėjo turėti, kad galėtų atlikti vertinimą pagal šio reglamento 60 straipsnio 4 dalį, ir, antra, kad ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje nustatytomis sąlygomis buvo siekiama ištaisyti šiuos trūkumus paraiškoje autorizacijai gauti ir šios paraiškos pagrindu atliktame vertinime. Be to, Komisija klaidingai aiškina REACH reglamento 56 ir 66 straipsnius, nurodydama, kad pagal šias nuostatas tik tolesni naudotojai gali pateikti pirminei autorizacijai būtiną informaciją po to, kai buvo suteikta autorizacija.
46.
Tokiomis aplinkybėmis Komisija negalėjo patikimai ir galutinai nustatyti, kad „socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo“, kaip reikalaujama 60 straipsnio 4 dalyje. Vis dėlto autorizacija negali būti suteikiama, jei Komisija galutinai neįsitikino, kad ši sąlyga įvykdyta, ir negalima ištaisyti paraiškos autorizacijai gauti trūkumų nustatant sąlygas sprendime suteikti autorizaciją.
47.
Komisija teigia, kad nepažeidė pareigos atlikti galutinį rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai vertinimą, kaip reikalaujama REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje.
48.
Iš esmės bet koks mokslinis vertinimas keltų abejonių. Tai, kad kyla abejonių, jokiu būdu nereiškia, kad mokslinis vertinimas yra neteisingas. Taigi Komisija neturi pašalinti visų abejonių ar reikalauti, kad autorizacijos prašantis asmuo įrodytų, kad jų nėra.
49.
Nepaisant Parlamento minėtų abejonių, nustatytų RVK nuomonėje ir pripažintų ginčijamame sprendime, Komisija mano, kad pareiškėjai įvykdė jiems tenkančią įrodinėjimo pareigą. Ji mano, kad šiuo pagrindu galėjo padaryti išvadą, jog socialinė ir ekonominė nauda nusvėrė riziką žmonių sveikatai ar aplinkai. Šiuo vertinimu nesiekiama tinkamai valdyti rizikos kiekvienu konkrečiu cheminės medžiagos naudojimo atveju, tačiau, jį atlikus, turėtų būti galima tinkamai pasverti riziką ir naudą.
50.
Cheminės saugos ataskaitoje pateikta informacija buvo pakankama, kad RVK galėtų atlikti tinkamą rizikos vertinimą, o SEAK – padaryti išvadą dėl rizikos ir naudos vertinimo, ir tai galiausiai leistų Komisijai patikrinti, kad buvo įvykdyta sąlyga, jog socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo. Komisija neginčija, kad kyla abejonių, tačiau pagal mokslo ekspertų vertinimą šios abejonės nebuvo tokios, kad trukdytų padaryti išvadą, jog pirmoji sąlyga buvo įvykdyta.
51.
Būtent dėl abejonių, susijusių su poveikiu darbuotojams, Komisija, pirma, paaiškina priežastis, dėl kurių, nepaisant ribotų surinktų duomenų apie poveikį, pateiktų cheminės saugos ataskaitoje, RVK nusprendė, kad pateiktų duomenų pakako, kad būtų galima toliau vertinti ir SEAK galėtų pasverti naudą, palyginti su rizika.
52.
Visų pirma dėl pirmo naudojimo būdo papildomam SEAK vertinimui RVK pasiūlė naudoti pareiškėjų apskaičiuotą didžiausią bendro poveikio lygį – 0.5 μg/m3. Dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų dėl didelio skaičiaus potencialių tolesnių naudotojų, kurie galėjo pasinaudoti paraiška ir vėlesne autorizacija (dėl antro naudojimo būdo pareiškėjai nurodė iki 1590 gamybos vietų skirtingose Sąjungos valstybėse narėse), RVK paprašė pareiškėjų paaiškinimo. Po šio paaiškinimo RVK pripažino, kad ribota naudotų duomenų apimtis buvo susijusi ir su naudotu metodu (sutelkiant dėmesį į asmens stebėsenos duomenis, o ne į statinių stebėsenos duomenų naudojimą); tai lėmė tik dalies turimų duomenų grupių panaudojimą.
53.
Be to, RVK pažymėjo, kad daug pareiškėjų pateiktų naujausiuose tyrimuose, įskaitant nepriklausomus tyrimus, prieinamų duomenų apie poveikį suteikė patikimumo jų poveikio vertinimui (dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų) arba paskatino SEAK taikyti blogiausio atvejo požiūrį („worst case approach“; dėl pirmo naudojimo būdo). Galiausiai pareiškėjai pateikė duomenų modeliavimą dėl visų naudojimo būdų, kuris, RVK nuomone, galėjo patvirtinti surinktus duomenis.
54.
Antra, negalima tikėtis (ir tai būtų neproporcinga), kad pareiškėjai pateiktų išmatuotus duomenis apie poveikį dėl daugiau kaip 1500 tolesnių naudotojų gamybos vietų, atsižvelgiant į tai, kad ne visi šie naudotojai gali būti žinomi autorizacijos suteikimo momentu.
55.
Trečia, tai, kad reikšmingos 2 μg/m3 (dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų kategorijų) ir 0,5 μg/m3 (dėl pirmo naudojimo būdo kategorijos) poveikio vertės atitinkamai sudaro penktadalį ir vieną dvidešimtąją privalomų Sąjungos profesinio poveikio verčių, susijusių su chromo (VI) junginiais, kurios šiuo metu taikomos pagal galiojančius teisės aktus, rodo, kad ginčijamu sprendimu prisidedama prie poveikio mažinimo, gerinant darbuotojų apsaugą, todėl jis atitinka tikslus.
56.
Ketvirta, RVK taip pat rekomendavo papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones, kurios buvo išdėstytos ginčijamame sprendime ir kuriomis siekta dar labiau sumažinti poveikį darbo vietoje.
57.
Dėl tariamo pareiškėjų įrodinėjimo pareigos neįvykdymo Komisija pažymi, kad REACH reglamente pareiškėjams jokiu būdu nenumatyta tokio įrodinėjimo standarto, kaip antai „be jokių pagrįstų abejonių“ ar „be abejonių“. Atvirkščiai, turėdami pakankamai objektyvių įrodymų ekspertai turėtų galėti atlikti įtikinamą vertinimą, pagrįstą patikima informacija.
58.
Pasak Komisijos, Parlamentas neatsižvelgia į tai, kad mokslinį vertinimą, kuriuo siekiama nustatyti, ar įvykdytas pirmasis REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalies reikalavimas, taip pat atliko SEAK. Savo nuomonėse SEAK atliko rizikos ir naudos vertinimą, paaiškindamas priežastis, dėl kurių RVK vertinti duomenys buvo pakankami, ir šiuo klausimu pateikė išvadą. Visų pirma SEAK, atsižvelgdamas į RVK nurodytas abejones ir siekdamas patikrinti rizikos ir naudos vertinimo patikimumą, rėmėsi papildomu konservatyviu scenarijumi („worst case scenario“), pagal kurį padarė išvadą, kad jam nekilo jokių abejonių, dėl kurių reikėtų pakeisti pareiškėjų padarytą išvadą, kad bendra nauda toliau naudojant chromo trioksidą nusvėrė riziką žmonių sveikatai. Komisija kruopščiai išnagrinėjo RVK ir SEAK nuomones ir laikė, kad jos yra išsamios, nuoseklios ir tinkamos.
59.
Priešingai, nei teigia Parlamentas, ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje išdėstyti stebėsenos reikalavimai nebuvo skirti paraiškos trūkumams ištaisyti. Pagal ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalį siekiama reikalauti, kad būtų pateikta papildoma informacija apie poveikį ir išmetimą, atsižvelgiant į ECHA nuomonėse pateiktas rekomendacijas. Pirma, tai leistų išsamiau apibūdinti nagrinėjamus procesus, veiklos sąlygas ir rizikos valdymo priemones, susijusias su individualiomis užduotimis, nurodomus autorizacijos turėtojų bendradarbiaujant su tolesniais naudotojais. Antra, šis reikalavimas atitinka bendrą REACH reglamento tvarką, grindžiamą principu, kuriuo siekiama nuolatinio gerinimo, ir juo konkrečiai norima laikui bėgant nuolat gerinti chemines medžiagas reglamentuojančių teisės aktų kokybę pateikiant duomenis apie chemines medžiagas, atsižvelgiant į šį reglamentą.
60.
Įstojusi į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų ECHA visų pirma nurodo, kad pareiškėjų pateikti duomenys, susiję su poveikiu darbuotojams, buvo reprezentatyvūs. Pirma, nors ECHA pripažįsta, kad RVK nusprendė, jog negalima daryti išvados, kad pareiškėjų pateikti duomenys apie poveikį darbuotojams apibūdino visus tolesnius naudotojus, ši agentūra pabrėžia, kad RVK nesirėmė tik pareiškėjų pateiktais matavimo duomenimis. Jis taip pat nagrinėjo literatūroje ir viešai prieinamuose tyrimuose pateikiamus duomenis, surinktus tiek pranešėjo, tiek pareiškėjų, taip pat pastarųjų pateiktus modeliavimo duomenis apie poveikį.
61.
RVK savo nuomonėse dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų nurodė kai kurias dėl pateiktų duomenų kylančias abejones. Vis dėlto RVK nusprendė, kad bendras 2 μg Cr (VI)/m3 poveikio lygis, apskaičiuotas pareiškėjų kaip didžiausia bendro poveikio vertė per 8 valandas, buvo grindžiamas prielaida pagal blogiausią scenarijų. Dėl šios priežasties RVK, remdamasis pateiktais duomenimis, galėjo užbaigti savo poveikio darbuotojams vertinimą, susijusį su antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų kategorijomis, ir nuspręsti, kad pareiškėjų apskaičiuotas 2 μg Cr (VI)/m3 poveikio lygis buvo tinkamas atskaitos taškas SEAK socialinei ir ekonominei analizei.
62.
Antra, ECHA teigia, kad ginčijamas sprendimas tiek, kiek grindžiamas RVK vertinimu dėl poveikio plačiajai visuomenei, buvo pagrįstas duomenimis, kurie pakankamai apibūdina poveikį, kurį gali patirti plačioji visuomenė, jei būtų toliau naudojamas chromo trioksidas.
63.
Trečia, ECHA teigia, kad Komisija, remdamasi RVK ir SEAK atliktu vertinimu, iš tikrųjų turėjo pakankamai informacijos, kad galėtų nuspręsti, ar, suteikus autorizaciją, nauda viršytų nuostolius, susijusius su rizika, kylančia dėl autorizuotų naudojimo būdų. Savo vertinime SEAK pritarė RVK nuomonei, kad pareiškėjų pateikti skaičiavimai, pagrįsti pažeidžiamų gyventojų skaičiumi ir poveikio trukme, galėjo būti naudojami siekiant įvertinti vėžio atvejų statistinius skaičiavimus, taigi – žalą, kuri galėtų kilti, jei cheminė medžiaga būtų toliau naudojama. Vis dėlto dėl kilusių abejonių SEAK, vertindamas žalą, kuri galėtų atsirasti, jei cheminė medžiaga būtų toliau naudojama, nusprendė pasirinkti blogiausią scenarijų. Tai reikštų, kad apskaičiuojant poveikį žmonių sveikatai darbuotojų atveju reikia numatyti, kad tokio poveikio piniginė išraiška yra didesnė nei ta, kurią apskaičiavo pareiškėjai. Net jei žala, susijusi su cheminės medžiagos tolesniu naudojimu, būtų grindžiama tokiu pesimistiniu požiūriu, SEAK bet kuriuo atveju būtų patvirtinęs pareiškėjų vertinimą, kad tolesnio naudojimo teikiama nauda nusvertų dėl šio naudojimo kylančią riziką žmonių sveikatai.
2. Dėl antrosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su tuo, kad nebuvo nustatyta, jog nėra antram, ketvirtam ir penktam naudojimo būdams tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų
64.
Antrojoje savo vienintelio ieškinio pagrindo dalyje Parlamentas teigia, kad ginčijamas sprendimas buvo priimtas pažeidžiant REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, nes Komisija nenustatė, kaip reikalaujama pagal šią nuostatą, kad nebuvo antram, ketvirtam ir penktam naudojimo būdams, dėl kurių pateikta paraiška autorizacijai gauti, tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų. Parlamentas ginčija požiūrį, kuriuo vadovaudamasi Komisija į ginčijamo sprendimo 18, 19 ir 20 konstatuojamąsias dalis ir 1 straipsnį įtraukė „numatomam naudojimui būtinas pagrindines funkcijas“, kad apribotų autorizacijos apimtį, kilus abejonių dėl tinkamų alternatyvų buvimo.
65.
Pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį įrodinėjimo pareiga dėl tinkamų alternatyvų buvimo tenka autorizacijos prašančiam asmeniui. Iš to išplaukia, kad būtent pareiškėjas turi prisiimti riziką dėl to, kad gali būti neįmanoma nustatyti, ar yra šių alternatyvų. Taigi vertinimas, kuriuo siekiama nustatyti, ar yra alternatyvų, turėtų leisti Komisijai prieiti prie įtikinamos išvados šiuo klausimu dar prieš priimant sprendimą suteikti autorizaciją. Atvirkščiai, esant abejonių dėl to, ar yra tinkamų alternatyvų, Komisija negali suteikti autorizacijos. Susiedama autorizaciją su tam tikromis sąlygomis Komisija negali ištaisyti pareiškėjų pateiktos alternatyvų analizės trūkumų arba savo vertinimo trūkumų ar spragų.
66.
Nagrinėjamu atveju, nors ginčijamo sprendimo 19 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad pareiškėjai įvykdė įrodinėjimo pareigą, įrodydami, kad nėra tinkamų antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų kategorijų alternatyvų, ji nusprendė, kad tai galiojo tik tiek, „kiek tai susiję su ribota šių naudojimo būdų apimtimi“, t. y. Komisijos apibrėžta ribota šių naudojimo būdų apimtimi. Taigi ginčijamame sprendime nustatomos sąlygos autorizacijai gauti, kuriomis siekiama ištaisyti paraiškos trūkumus, susijusius su pareiškėjų pateiktų alternatyvų analize (t. y. tai, kad, atsižvelgiant į labai abstraktų naudojimo būdų aprašymą, buvo pateikti pernelyg bendri ir ribotos apimties duomenys).
67.
Be to, kiek tai susiję su tinkamų alternatyvų nebuvimu, kurį reikia nustatyti prieš suteikiant autorizaciją, nuoroda „numatomam naudojimui būtinos pagrindinės funkcijos“ nėra lemiama. Kitaip tariant, suteikdama autorizaciją naudoti chromo trioksidą tam tikru būdu, kai tam naudojimui yra būtina bet kuri iš ginčijamame sprendime išvardytų „pagrindinių funkcijų“, Komisija nenustatė, ar kuri nors iš tų funkcijų iš tikrųjų yra būtina nagrinėjamam naudojimui, t. y. ar įmanoma jį užtikrinti naudojant alternatyvią technologiją ar cheminę medžiagą arba nenaudojant cheminės medžiagos, dėl kurios prašoma autorizacijos, ar ne.
68.
Analizės dėl to, ar yra tinkamų alternatyvų, nepakankamumą patvirtina ginčijamo sprendimo 27 konstatuojamoji dalis ir 5 straipsnis. Tolesniems naudotojams tenkanti pareiga pateikti informaciją rodo, kad net esant tariamai ribotai taikymo sričiai, kurią Komisija apibrėžė „pagrindinių funkcijų“ sąvoka, vis dar kilo abejonių dėl tinkamų antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų alternatyvų nebuvimo. Pagal ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalį, siejamą su jo 5 straipsniu, tolesni naudotojai turi paaiškinti pagrindines sprendime išvardytas funkcijas ir pagrįsti, kad numatomam naudojimui iš tikrųjų viena iš jų yra būtina. Kitaip tariant, tolesni naudotojai, naudodami chromo trioksidą, turi parodyti, kad tam naudojimui yra būtina viena iš pagrindinių funkcijų, kuriai užtikrinti pagal sprendimą suteikti autorizaciją nėra alternatyvų. Tai rodo, kad ginčijamame sprendime atlikta analizė dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų kategorijų alternatyvų nebuvimo iš tikrųjų nebuvo įtikinama ir kad pareiga įrodyti, jog tiems naudojimo būdams chromo trioksidas iš tikrųjų yra „būtinas“, t. y. kad tolesniems naudotojams nėra jokios tinkamos alternatyvos, buvo palikta tolesniems naudotojams. Turint papildomą informaciją, kurios pagal ginčijamą sprendimą reikalaujama iš tolesnių naudotojų, turėtų būti galima įvertinti, ar įvykdyta sąlyga, kad nėra alternatyvų dėl numatytų naudojimo būdų, bet tik ex post, po to, kai Komisija suteikė autorizaciją dėl tų naudojimo būdų.
69.
Be to, nurodant „pagrindines funkcijas“, nėra veiksmingai apribojama suteiktos autorizacijos taikymo sritis. Komisija ginčijamame sprendime neįrodė, kokiais atvejais ir kokiomis aplinkybėmis nagrinėjamiems naudojimo būdams yra būtinos tos „pagrindinės funkcijos“, todėl ši nuoroda yra tik tautologija, nes ja tik pakartojami bendrieji REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje pateikti reikalavimai, t. y. kad autorizacija dėl cheminės medžiagos gali būti suteikiama tik tuo atveju, kai ta medžiaga yra būtina numatomam naudojimui. Tai juo labiau tiesa, nes ginčijamame sprendime išvardytos „pagrindinės funkcijos“ iš tikrųjų yra visos antram, ketvirtam ir penktam naudojimo būdams reikalingos chromo trioksido funkcijos, kurias nustatė SEAK savo nuomonėse. Niekur ginčijamame sprendime nenurodyta, kokiomis aplinkybėmis tos funkcijos yra būtinos, t. y. kad nėra prieinamos tinkamos alternatyvos, todėl konkrečiu būdu leidžiama naudoti. Šis vertinimas visiškai paliekamas tolesniems naudotojams.
70.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad prieš suteikdama autorizaciją Komisija nenustatė, jog nebuvo tinkamų alternatyvų, kaip reikalaujama pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, todėl ginčijamas sprendimas priimtas pažeidžiant tą nuostatą.
71.
Parlamentas priduria, kad, remiantis viešai prieinamais šaltiniais, nuo paraiškos autorizacijai gauti pateikimo momento rinkoje iš tikrųjų buvo alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų, tinkamų individualiais naudojimo atvejais, kuriuos apima antras, ketvirtas ir penktas naudojimo būdai. Atsižvelgdama į pareigą išnagrinėti REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytas sąlygas, taip pat ex officio, prieš suteikdama autorizaciją Komisija turėjo išnagrinėti tas galimybes ir nustatyti, ar jos buvo „tinkamos“. Vis dėlto ginčijamame sprendime toks nagrinėjimas nenurodytas.
72.
Komisija mano, kad įvykdė pareigą patikrinti, ar nėra tinkamų autorizuotų naudojimo būdų alternatyvų, kaip reikalaujama REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje.
73.
Komisija primena, kad pagal REACH reglamento 62 straipsnio 3 dalį paraiškos gali būti teikiamos „vienam ar keletui naudojimo būdų“. REACH reglamento VII antraštinėje dalyje nėra jokios nuostatos, kuri nustatytų, kaip naudojimo būdas turi būti aprašytas paraiškoje autorizacijai gauti ar kaip išsamiai tai turi būti padaryta. Pareiškėjas turi apibūdinti naudojimo būdą ar būdus, dėl kurių prašo autorizacijos. Galimybė pirmesniems tiekimo grandinės dalyviams (paprastai cheminės medžiagos gamintojams ar importuotojams) pateikti paraišką dėl visos tiekimo grandinės (vadinamosios „upstream applications“) leidžia supaprastinti autorizacijos procedūrą.
74.
Komisija mano, kad tokiomis aplinkybėmis kyla toks pagrindinis klausimas: ar pakanka, kad pareiškėjas įrodytų, jog nė viena alternatyvi cheminė medžiaga ar technologija nėra tinkama, kad būtų patenkinti visų tolesnių naudotojų poreikiai, ar vis dėlto Komisija turi patikrinti, jog nė viena alternatyvi cheminė medžiaga ar technologija nėra tinkama kiekvieno konkretaus naudotojo poreikiams skirtinguose sektoriuose, atsižvelgiant į jų specifiką? Nors iš pradžių priimtuose sprendimuose suteikti autorizaciją laikėsi pirmojo požiūrio, dabar Komisija laikytųsi tarpinio požiūrio.
75.
Nagrinėjamu atveju Komisija, remdamasi visa turima informacija, nusprendė, kad yra patikimų įrodymų, bendrai ir horizontaliai įrodančių, jog visuose nustatytuose sektoriuose nebuvo tinkamų paraiškoje autorizacijai gauti aprašytų antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų alternatyvų. Vis dėlto Komisija taip pat nusprendė, kad pareiškėjai neįrodė, jog nėra tinkamos kiekvieno galimo tolesnio naudojimo alternatyvos, potencialiai galėjusios egzistuoti tuose skirtinguose sektoriuose. Visų pirma ECHA ir Komisija patikrino, kad cheminė medžiaga turėjo tam tikrų konkrečių funkcijų ir techninių charakteristikų, kurios iš tikrųjų negalėjo būti užtikrintos jokia antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų alternatyva. Vis dėlto ECHA ir Komisija negalėjo visapusiškai ir patikimai patikrinti, ar kiekvienam tolesniam naudotojui ir kiekvienam tolesniam naudojimui, kuriam buvo taikoma autorizacija, buvo techniškai reikalingos tos funkcijos ir techninės charakteristikos. Komisija įvertino ir konstatavo, kad tos techninės charakteristikos buvo esminės, siekiant užtikrinti produktams keliamus reikalavimus, įrangos saugumą ir atitikį teisės aktams, ir antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų atveju techniškai nebūtų buvę įmanoma patvirtinti akivaizdžiai prastesnės kokybės, visapusiškai atsižvelgiant į skirtingus sektorius arba skirtingus tolesnio naudojimo būdus. Komisija taip pat atsižvelgė į tai, kad sudėtingose tiekimo grandinėse ir gamybos procesuose yra labai svarbu, kad cheminė medžiaga atitiktų visus reikalavimus, nes įvairūs gamybos etapai yra tarpusavyje susiję ir negali būti skirstomi į skirtingus segmentus.
76.
Taigi Komisija išsamiai įvertino galimas cheminės medžiagos naudojimo alternatyvas ir išsamiai išnagrinėjo visą antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų, įskaitant skirtingus sektorius ir tolesnio naudojimo tipus, įtrauktus į naudojimo būdus, dėl kurių buvo prašyta autorizacijos, taikymo sritį. Komisija priėmė sprendimą, jame išvardijo kiekvienam konkrečiam naudojimo būdui reikalingas pagrindines cheminės medžiagos funkcijas, kurių negalėjo užtikrinti nė viena įgyvendinama alternatyva ir kurios, jos nuomone, buvo būtinos tokiam naudojimui, taip pat suteikė autorizaciją tik tiems naudojimo būdams, kuriems buvo būtinos tos pagrindinės funkcijos.
77.
Taigi ginčijamu sprendimu, kaip aiškiai matyti iš jo 1 straipsnio 2–4 dalių, pagal paraišką autorizacijai gauti suteikta tik dalinė autorizacija (ir kartu paraiška iš dalies atmesta). Visi tolesni naudotojai, kurie nori naudoti cheminę medžiagą, kuriai taikoma autorizacija, turi pranešti ECHA, kaip jie naudoja cheminę medžiagą pagal tą autorizaciją, ir nurodyti pagrindinę (-es) cheminės medžiagos funkciją (-as), kuri (-ios) yra techniškai būtina (-os) jų veiklai, taip pat paaiškinti priežastis. Valstybių narių kompetentingos institucijos, turinčios prieigą prie ECHA tolesnių naudotojų registro, pagal REACH reglamentą turi užtikrinti, kad jis būtų tinkamai įgyvendintas ir taikomas. Atvirkščiai, Komisija neatliko atskiro alternatyvų vertinimo dėl kiekvieno tolesnio naudotojo ar produkto (tam būtų reikėję tūkstančių ar net milijonų atskirų vertinimų, priklausomai nuo specifiškumo laipsnio), ir to daryti pagal REACH reglamentą nereikia. Pagal REACH reglamento nuostatas kompetentingos institucijos turi patikrinti, kad tolesni naudotojai iš tikrųjų naudoja cheminę medžiagą tokiu būdu, kuriam suteikta autorizacija, ir kad nenaudoja jokiu kitu neautorizuotu būdu. Šiame pranešime ECHA nėra svarstoma ar analizuojama, ar esama alternatyvų.
78.
Priešingai, nei teigia Parlamentas, ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje nurodyta sąlyga jokiu būdu nereikalauja, kad tolesni naudotojai pateiktų duomenis apie alternatyvų tinkamumą. Atvirkščiai, ji reikalauja, kad jie įrodytų kompetentingoms institucijoms, kad tos pagrindinės chromo trioksido funkcijos yra iš tikrųjų būtinos siekiant naudoti. Tolesni naudotojai turi pranešti, kaip konkrečiai naudoja cheminę medžiagą, ir nurodyti ECHA, kurį pramoninį, cheminį ar kitą procesą, kuriam (pagal teisės aktus arba techniškai) reikalinga viena iš išvardytų pagrindinių funkcijų, jie naudoja savo veikloje. Komisija taip pat teigia, kad Parlamentas negali remtis minėtu Sprendimu Komisija / Švedija. Pagal tą sprendimą nedraudžiama, kad Komisija apribotų savo autorizacijos taikymo sritį objektyviais kriterijais.
79.
Komisija taip pat teigia, kad, jei Teisingumo Teismas pareikalautų, kad tolesnių naudojimo būdų, kuriems taikoma paraiška autorizacijai gauti, vertinimas būtų išsamesnis ir konkretesnis nei dabar atliktas, visas autorizacijos suteikimo procesas taptų daug sudėtingesnis, nei jau yra. Pirma, tai prieštarautų REACH reglamento tikslui skatinti Sąjungos pramonės konkurencingumą, atsižvelgiant, visų pirma, į galimą poveikį mažosioms ir vidutinėms įmonėms. Antra, reiklesne tinkamų alternatyvų vertinimo koncepcija būtų viršijamas ECHA administracinis gebėjimas, į kurį aiškiai atsižvelgiama REACH reglamente (
17
), ir ji įpareigotų apriboti cheminių medžiagų, kurioms taikoma autorizacija, skaičių. Padidinus alternatyvų vertinimų skaičių, būtų užkirstas kelias pripažinti naujas labai didelį susirūpinimą keliančias chemines medžiagas. Laikantis laipsniškumo principo, Komisijos diskrecinis vertinimas laikui bėgant turėtų tapti reiklesnis. Komisijos ir ECHA atliekamo paraiškų autorizacijai gauti vertinimo metodas yra ilgametės patirties rezultatas ir yra grindžiamas labai subtilia mokslinių ir ekonominių bei socialinių aspektų pusiausvyra, taip pat įvairiais REACH reglamento tikslais.
80.
Galiausiai Parlamento nuoroda į viešai prieinamus šaltinius, kuriuose minimi chromo trioksido pakaitalai, yra susijusi su Vokietijos federalinio saugumo ir sveikatos instituto atliktu tyrimu, paviešintu 2020 m., t. y. praėjus penkeriems metams po paraiškos autorizacijai gauti pateikimo. Komisija nesutinka su Parlamento pateiktu šio tyrimo aiškinimu.
81.
Įstojusi į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų ECHA, pirma, nurodo, kad SEAK savo nuomonėje nusprendė, jog pareiškėjai atliko išsamų alternatyvų vertinimą, ypač dėl techninio įgyvendinamumo aspekto. Tiesa, SEAK nusprendė, jog pareiškėjų požiūris dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų nėra visiškai tinkamas. Vis dėlto šis komitetas patvirtino pareiškėjų išvadą dėl trijų naudojimo būdų, kad apskritai neatrodė, jog buvo techniškai įgyvendinamų alternatyvų iki pabaigos termino.
82.
Antra, ECHA mano, kad pareiškėjai pakankamai įrodė, jog nebuvo tinkamų alternatyvų dėl naudojimo būdų, apibrėžtų nuoroda į pagrindines funkcijas. Siekdama sumažinti abejones dėl atvejų, kai jau gali būti alternatyvų, Komisija apribojo autorizaciją naudojimo būdais, kuriems reikalingos techninės funkcijos, negalinčios būti pakeistos esamomis alternatyvomis. Tos pagrindinės funkcijos yra objektyvūs kriterijai. Taigi tolesnis naudotojas turi priežiūros institucijoms pateikti tik informaciją, įrodančią, kad dėl objektyvių techninių reikalavimų arba teisės aktuose nustatytų reguliavimo standartų yra būtina pagrindinė funkcija. Nereikalinga, kad tolesnis naudotojas ar priežiūros institucijos atliktų subjektyvų vertinimą dėl to, ar yra alternatyvų.
83.
Pareiškėjai tas pagrindines funkcijas nustatė, kai apibrėžė naudojimą savo paraiškoje autorizacijai gauti ir prieinamų alternatyvų analizėje. Taip pat jie įrodė, kad nebuvo tinkamų paraiškoje nurodytų naudojimo būdų alternatyvų tais atvejais, kai buvo būtinos tos pagrindinės funkcijos.
3. Dėl trečiosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su klaidingai suteikta autorizacija, nepaisant paraiškos autorizacijai gauti trūkumų
84.
Trečiojoje savo vienintelio ieškinio pagrindo dalyje Parlamentas teigia, kad ginčijamas sprendimas buvo priimtas pažeidžiant ir REACH reglamento 60 straipsnio 7 dalį, kurioje nustatyta, kad autorizacija suteikiama tik tuo atveju, jei paraiška atitinka REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalies reikalavimus. Nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į paraiškoje autorizacijai gauti pateiktos informacijos trūkumą ir netikslumus, autorizacija buvo suteikta pažeidžiant šią nuostatą.
85.
Pirma, iš to, kas išdėstyta antrojoje vienintelio ieškinio pagrindo dalyje, matyti, kad pirminėje paraiškoje autorizacijai gauti nebuvo pakankamai tiksliai aprašyti numatyti naudojimo būdai, todėl nebuvo įtraukta visa alternatyvų analizei svarbi informacija, taigi ši paraiška neatitiko REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalies e punkto nuostatos. Antra, iš to, kas išdėstyta pirmojoje vienintelio ieškinio pagrindo dalyje, matyti, kad į pirminę paraišką autorizacijai gauti nebuvo įtraukta visa svarbi informacija, siekiant įvertinti riziką žmonių sveikatai ir aplinkai, kylančią dėl nagrinėjamos cheminės medžiagos naudojimo, taigi ji neatitiko 62 straipsnio 4 dalies d punkto nuostatos.
86.
Atvirkščiai, Komisija teigia, kad pareiškėjų pateikta paraiška autorizacijai gauti atitiko REACH reglamento 60 straipsnio 7 dalį, o tai patvirtino aplinkybę, kad tiek RVK, tiek SEAK nusprendė, kad paraiška, nepaisant kai kurių trūkumų, atitiko tame straipsnyje nustatytus kriterijus.
B.
Teisinė analizė
1. Pirminės pastabos
87.
Ieškiniu Parlamentas prašo iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą – tiek, kiek jis susijęs su autorizacija dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų ir pirmo naudojimo būdo tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal antro, ketvirto ir penkto chromo trioksido naudojimo būdų paskirtis, ruošimu. Nepatenkinus šio reikalavimo, tuo atveju, jei Teisingumo Teismas nuspręstų, kad tame sprendime suteikta autorizacija dėl šešto naudojimo būdo yra neatskiriamai susijusi su autorizacija dėl kitų naudojimo būdų, Parlamentas prašo panaikinti visą ginčijamą sprendimą.
88.
Šiuo klausimu, visų pirma, reikia pažymėti, kad iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad Sąjungos aktą iš dalies panaikinti galima, tik jei prašomas panaikinti dalis įmanoma atskirti nuo likusios akto dalies. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra ne kartą nusprendęs, kad atskiriamumo reikalavimas netenkinamas, jei panaikinus aktą iš dalies būtų pakeista to akto esmė (
18
).
89.
Nagrinėjamu atveju atrodo, kad ginčijamas sprendimas yra individualių konkrečių naudojimo būdų autorizacijų rinkinys. Taigi, išskyrus pirmo naudojimo būdo autorizaciją, kuri, atrodo, yra susijusi su kitais naudojimo būdais (
19
), konkretaus naudojimo būdo autorizacijos panaikinimas neturėtų įtakos dėl kito naudojimo būdo suteiktai autorizacijai, todėl nepakeistų to akto esmės.
90.
Mano nuomone, Parlamento ieškinys turi būti laikomas priimtinu tiek, kiek juo prašoma iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą tik dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų ir dėl pirmo naudojimo būdo tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal antro, ketvirto ir penkto chromo trioksido naudojimo būdų paskirtis, ruošimu.
91.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad prieš išsamiau analizuojant Parlamento pateiktus argumentus trijose dalyse, į kurias suskirstytas jo vienintelis ieškinio pagrindas, yra tikslinga nurodyti kai kuriuos jurisprudencijoje išdėstytus principus, taikomus analizei, kurią reikia atlikti pagal vadinamąją „socialinę ir ekonominę“ autorizacijos procedūrą, nurodytą REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje. Šie jurisprudencijoje suformuluoti principai suteikia svarbios informacijos, į kurią atsižvelgdamas toliau analizuosiu minėtus ieškinyje pateiktus argumentus.
2. Jurisprudencijoje suformuluoti principai, susiję su REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytų reikalavimų analize
92.
Visų pirma reikia pažymėti, kad Sąjungos teismai turėjo galimybę išaiškinti, kad iš REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalies, siejamos su jo 69 konstatuojamąja dalimi (
20
), matyti, kad pagal vadinamąją „socialinę ir ekonominę“ autorizacijos procedūrą pareiškėjas turi įrodyti, kad įvykdytos dvi toje nuostatoje numatytos sąlygos autorizacijai suteikti (
21
).
93.
Ši pareiškėjui tenkanti įrodinėjimo pareiga reiškia, kad jis prisiima riziką dėl to, kad gali būti neįmanoma nustatyti, ar darytina išvada dėl vienos, ar abiejų REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytų sąlygų įvykdymo (
22
).
94.
Tokiomis aplinkybėmis REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalyje nurodoma informacija, kurią pareiškėjas turi pateikti savo paraiškoje autorizacijai gauti. Visų pirma, remiantis šia nuostata, prie paraiškų autorizacijai gauti turi būti pridėta, be kita ko, cheminės saugos ataskaita (
23
). Ši ataskaita turi būti parengta pagal šio reglamento I priedą ir yra susijusi su rizika žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai, kylančia dėl nagrinėjamos cheminės medžiagos naudojimo dėl XIV priede nurodytų jai būdingų savybių.
95.
Būtent iš minėto I priedo 5.2.4 skirsnio matyti, kad cheminės saugos ataskaitoje atliktuose poveikio lygio visoms visuomenės grupėms (darbuotojams, vartotojams ir žmonėms, kurie gali būti paveikti netiesiogiai per aplinką) skaičiavimuose turi būti atsižvelgiama į šiame skirsnyje nurodytus elementus, iš kurių pirmasis nurodytas elementas yra susijęs su „tinkamai išmatuotais reprezentatyviais poveikio duomenimis“.
96.
Taip pat iš jurisprudencijos matyti, kad nagrinėdama REACH reglamento 60 straipsnio 4 ir 5 dalyse numatytas sąlygas Komisija turi nustatyti, ar, atsižvelgiant į visas reikšmingas faktines aplinkybes ir atlikus atitinkamą techninį ir ekonominį vertinimą, galima daryti išvadą, kad šioje nuostatoje numatytos sąlygos iš tiesų įvykdytos (
24
). Tokiomis aplinkybėmis Komisija turi savo iniciatyva ištirti visą svarbią informaciją, nes ji neatlieka arbitro vaidmens, kurio kompetencija apsiribotų sprendimo priėmimu tik pagal autorizacijos procedūros dalyvių pateiktus duomenis ir įrodymus. Laikydamasi pareigos savo iniciatyva išnagrinėti, ar įvykdytos REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytos sąlygos, Komisija, remdamasi gero administravimo principu ir atsižvelgdama į jai tenkančią rūpestingumo pareigą, turi savo priemonėmis prisidėti prie reikšmingų faktų ir aplinkybių nustatymo (
25
).
97.
Šiuo klausimu iš jurisprudencijos matyti, kad RVK ir SEAK nuomonės laikomos mokslo nuomonėmis ir kad Komisijai šios nuomonės nėra privalomos. Vis dėlto Komisijai nėra užkirstas kelias visiškai ar iš dalies pritarti vieno iš ECHA komitetų nuomonėje išdėstytam vertinimui ir ji neprivalo kiekvienu atveju jo pakartoti ar pakeisti savais motyvais (
26
).
98.
Vis dėlto tokiomis aplinkybėmis Komisija negali priimti sprendimo suteikti autorizaciją, remdamasi vien hipotezėmis, kurių jos turima informacija neleidžia nei patvirtinti, nei paneigti (
27
).
99.
Atvirkščiai, kad galėtų padaryti įtikinamą išvadą dėl dviejų REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodytų reikalavimų įvykdymo, Komisija turi prieš tai patikrinti pakankamą kiekį esminės ir patikimos informacijos, kuri leistų padaryti išvadą, kad reikalavimas neįvykdytas, arba, nors vis dar liko tam tikrų abejonių, sprendimo priėmimo dieną tokios abejonės galėjo būti laikomos nereikšmingomis (
28
).
100.
Jei išnagrinėjus, ar įvykdytos REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytos sąlygos autorizacijai suteikti, dar lieka abejonių dėl mokslinio vertinimo, kurių negali išsklaidyti nei informacija, pareiškėjo pateikta Komisijos arba vieno iš ECHA komitetų prašymu, nei Komisijos ar minėtų komitetų arba trečiųjų asmenų ar valstybių narių surinkta informacija, darytina išvada, kad iš principo šios sąlygos neįvykdytos ir dėl šios priežasties Komisija neturi teisės suteikti net ir sąlyginės autorizacijos (
29
).
101.
Dėl sąlygų, su kuriomis Komisija gali susieti autorizacijos suteikimą, iš jurisprudencijos matyti, kad iš esmės pagal REACH reglamento 60 straipsnio 8 dalį ir 9 dalies d ir e punktus nustatytomis sąlygomis, neatsižvelgiant į jų turinį, nesiekiama ištaisyti galimų paraiškos autorizacijai gauti ar pareiškėjo pateiktos alternatyvų analizės trūkumų arba to, kad Komisija galbūt nepakankamai išnagrinėjo REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytas sąlygas (
30
).
102.
Kitaip tariant, galimybės nustatyti tam tikras autorizacijos sąlygas negalima aiškinti taip, kad Komisijai leidžiama neatsakyti į klausimą, ar įvykdytos REACH reglamento 60 straipsnio sąlygos, ir tokiomis aplinkybėmis nustatyti autorizacijos sąlygas, kuriomis siekiama ištaisyti vertinimo, kurį ji turi atlikti pagal pastarąją nuostatą, nepakankamumą ar trūkumus (
31
).
103.
Nagrinėdama REACH reglamento 60 straipsnyje numatytas sąlygas Komisija turi nustatyti, ar reikšmingų faktinių aplinkybių visuma ir su tuo susiję techniniai ir ekonominiai vertinimai leidžia daryti išvadą, kad toje nuostatoje numatytos sąlygos iš tikrųjų įvykdytos. Jei taip nėra, Komisija neturi teisės suteikti autorizacijos, netgi sąlyginės (
32
).
104.
Šalių pateiktus argumentus reikia analizuoti atsižvelgiant į ankstesniuose punktuose minėtus jurisprudencijoje suformuluotus principus.
3. Dėl pirmosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su galutinio rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai vertinimo neatlikimu
105.
Pirmojoje savo vienintelio ieškinio pagrindo dalyje Parlamentas iš esmės teigia, kad ginčijamame sprendime pateiktas vertinimas dėl to, ar įvykdyta pirmoji REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatyta sąlyga, t. y. „kad socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo“, yra neteisingas, nes kilo didelių abejonių dėl rizikos darbuotojams ir plačiajai visuomenei per aplinką vertinimo, kurios buvo aiškiai pripažintos ginčijamame sprendime ir yra susijusios su paraiškoje autorizacijai gauti šiuo klausimu pareiškėjų pateikta nepakankamai reprezentatyvia ir neišsamia informacija. Taigi Komisija neatliko įtikinamo vertinimo dėl chromo trioksido keliamos rizikos žmonių sveikatai ir aplinkai, klaidingai nusprendė, kad pareiškėjai įvykdė jiems tenkančią įrodinėjimo pareigą, ir nustatytomis sąlygomis bandė kompensuoti šiuos trūkumus paraiškoje autorizacijai gauti ir šios paraiškos pagrindu atliktame vertinime.
106.
Siekiant atsakyti į šiuos argumentus, reikia išsamiai išanalizuoti ginčijamą sprendimą, atsižvelgiant į susijusias ECHA patariamųjų komitetų nuomones.
a) Ginčijamo sprendimo analizė
107.
Visų pirma dėl chromo trioksido naudojimo būdų keliamos rizikos darbuotojams vertinimo iš ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisija aiškiai pažymėjo, jog dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK savo nuomonėje padarė išvadą, kad nebuvo pakankamai prieinamų duomenų apie išmatuotą poveikį, t. y. kuris būtų pagrįstas realiais pareiškėjų pateiktais duomenimis, todėl kilo „didelių abejonių“ dėl poveikio darbuotojams.
108.
Minėtoje 10 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat aiškiai pažymėjo, kad RVK irgi padarė išvadą, jog „dėl sistemingo išsamesnės informacijos trūkumo“ buvo sudėtinga nustatyti ryšį tarp paraiškoje aprašytų veiklos sąlygų bei rizikos valdymo priemonių ir nurodytų poveikio lygių, susijusių su konkrečiomis užduotimis ir gamybos vietomis, todėl RVK negalėjo atlikti tolesnio vertinimo.
109.
Minėtoje 10 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat pažymėjo, kad tos abejonės buvo susijusios „su poveikio duomenų patikimumu ir reprezentatyvumu ir tuo, kaip jie susiję su konkrečiomis taikomomis rizikos valdymo priemonėmis“, ypač dėl ketvirto naudojimo būdo, kurio atveju, be panardinimo į vonią, paraiška apima įvairias veiklas, įskaitant purškimą, valcavimą, valymą šepečiu ir apdirbimo operacijas, tačiau pareiškėjai negalėjo visapusiškai įvertinti bendro poveikio, susijusio su visomis šiomis užduotimis.
110.
RVK nuomonių dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų analizė leidžia geriau suprasti ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamojoje dalyje pateiktus argumentus.
111.
Dėl pirmo naudojimo būdo iš susijusios RVK nuomonės matyti, kad šis komitetas atliko poveikio analizę, nuspręsdamas, kad kilo „didelių abejonių maždaug 30 gamybos vietų vertinant poveikį darbuotojams, nes nebuvo pakankamai (aštuoni matavimai) kintančių duomenų apie poveikį ir labai trūko išsamesnės informacijos“. RVK taip pat pažymėjo, kad tas abejones „buvo galima sumažinti pateikiant modeliavimo duomenis, tačiau pareiškėjai jų nepateikė, nors RVK ir prašė“ (
33
).
112.
Šioje nuomonėje RVK taip pat pažymėjo, kad pareiškėjai neįrodė ryšio tarp, pirma, veiklos sąlygų ir rizikos valdymo priemonių ir, antra, pareiškėjų nurodytų poveikio lygių, nes trūko išsamesnės informacijos apie matavimus, todėl RVK negalėjo atlikti tolesnio vertinimo (
34
). Tai taip pat turėjo įtakos paraiškoje autorizacijai gauti aprašytų veiklos sąlygų ir rizikos valdymo priemonių tinkamumo ir veiksmingumo analizei, todėl RVK padarė išvadą, kad kilo „didelių abejonių“ dėl šių sąlygų ir priemonių aprašymo ir to, ar jomis galima tinkamai sumažinti riziką darbuotojams (
35
).
113.
Dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų iš atitinkamų RVK nuomonių matyti, kad šis komitetas atkreipė dėmesį į kiekvieno paraiškoje nurodyto naudojimo būdo neatitikimus, susijusius, pirma, su bendru galimų gamybos vietų, kurioms, pareiškėjų manymu, galėjo būti taikoma paraiška autorizacijai gauti (t. y. iki 1590 gamybos vietų), skaičiumi ir įmonių konsorciumo, kuris prašė autorizacijos (Chromium Trioxide REACH Authorization Consortium), narių skaičiumi (daugiau nei 150 įmonių) ir, antra, pateiktais duomenimis apie išmatuotą poveikį (6–23 gamybos vietos, kuriose taikomi pirmas–penktas naudojimo būdai) (
36
).
114.
Iš tų minėtose RVK nuomonėse pateiktų argumentų matyti, kad paraiškoje autorizacijai gauti pareiškėjų pateikti duomenys dėl poveikio darbuotojams matavimo buvo susiję su gamybos vietų skaičiumi, sudarančiu 0,3 %–1,44 % gamybos vietų, kuriose buvo taikomi chromo trioksido, dėl kurio prašyta autorizacija, naudojimo būdai.
115.
Konkrečiau kalbant, dėl antro naudojimo būdo iš susijusios RVK nuomonės matyti, kad pareiškėjai apskaičiavo iki 1590 galimų darbo vietų ES, kuriose taikomas funkcinis chromavimas, tačiau jie savo poveikio vertinimą grindė 23 bendrovių septyniose skirtingose valstybėse išmatuotais duomenimis, kurie reprezentavo mažiau kaip 2 % bendrovių, taikančių šį naudojimo būdą (
37
).
116.
Dėl ketvirto ir penkto naudojimo būdų iš susijusių RVK nuomonių matyti, kad pareiškėjai apskaičiavo atitinkamai iki 374 ir 515 galimų gamybos vietų ES, kuriose taikomi šie naudojimo būdai, tačiau pareiškėjai savo poveikio vertinimą dėl paviršiaus apdorojimo veiklos grindė 11 bendrovių išmatuotais duomenimis (kurie reprezentavo beveik 3 % bendrovių, kurios, pareiškėjų manymu, taiko šiuos naudojimo būdus) ir daugiausia Vakarų Europos šalių atliktų tyrimų duomenimis (
38
).
117.
Dėl visų trijų minėtų naudojimo būdų RVK savo nuomonėse nusprendė, kad, nors apskritai galėtų būti laikoma, jog naujausių tyrimų duomenys (ir antro naudojimo būdo atveju pareiškėjų pateikti modeliavimo duomenys) patvirtina skaičiavimus dėl didžiausios 2 μg Cr(VI)/m3 individualaus poveikio vertės, tiek minėtų tyrimų duomenys, tiek pareiškėjų pateikti duomenys rodė poveikio lygių pokyčius, kurie apėmė ir siūlomą 2 μg Cr(VI)/m3 ribą viršijančius poveikio lygius. Remdamasi šia išvada RVK galėjo nustatyti, kad buvo aiškių įrodymų, jog poveikis viršija siūlomą ribą (
39
).
118.
Dėl ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK taip pat padarė išvadą, kad dėl kai kurių veiksmų, įtrauktų į naudojimo būdus (
40
), buvo pateikti tik modeliavimo duomenys ir pareiškėjai negalėjo visapusiškai įvertinti bendro poveikio dėl visų šių veiksmų, taip pat RVK manė, kad išmatuoti, t. y. faktiniai, duomenys buvo būtini siekiant patikimai įvertinti poveikį darbuotojams (
41
).
119.
Dėl visų keturių minėtų naudojimo būdų (pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų) RVK taip pat padarė išvadą, kad dar daugiau abejonių kilo dėl to, kad trūko aiškaus ryšio tarp veiklos sąlygų, rizikos valdymo priemonių ir nurodytų poveikio verčių, susijusių su konkrečiomis užduotimis ir gamybos vietomis, ir RVK aiškiai laikė šį trūkumą esminiu paraiškos trūkumu (
42
).
120.
Antra, dėl rizikos žmonėms, susijusios su netiesioginiu poveikiu per chromo trioksido išmetimą į aplinką, vertinimo iš ginčijamo sprendimo 11 konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisija, vadovaudamasi RVK išvadomis, nusprendė, jog kyla abejonių ir vertinant toje vietoje patiriamą cheminės medžiagos poveikį plačiajai visuomenei per aplinką, ypač dėl chromo (VI) išmetimo per nuotekas, ir tai buvo ypač svarbu, kalbant apie oralinį poveikį per geriamąjį vandenį.
121.
Dėl visų keturių nagrinėjamų naudojimo būdų (t. y. dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų) iš atitinkamų nuomonių matyti, kad RVK padarė išvadą, jog pareiškėjai nepateikė vertinimo dėl išmetimo į nuotekas, ir kad tai padidino abejones RVK analizėje. Tose nuomonėse RVK aiškiai išreiškė nuostatą, kad šis klausimas turėjo būti išsamiau išnagrinėtas pareiškėjų poveikio analizėje ir kad todėl liko abejonių dėl jų teiginio, kad šis išmetimas yra nereikšmingas. Iš šių nuomonių taip pat matyti, kad RVK buvo neaišku dėl pateiktų duomenų, susijusių su poveikiu plačiajai visuomenei įkvėpus, reprezentatyvumo, net jei šis komitetas nusprendė, kad atsižvelgiant į požiūrį, kurio laikėsi pareiškėjai, „tikriausiai“ buvo pervertintas poveikis „didžiajai daliai“ visuomenės; pareiškėjų šiuo klausimu pateikti duomenys reprezentavo apie 1 % įmonių, taikančių antrą naudojimo būdą, ir mažiau kaip 2 % įmonių, taikančių ketvirtą ir penktą naudojimo būdus (
43
).
b) Vertinimas
122.
Iš ankstesniuose punktuose pateiktos ginčijamo sprendimo ir RVK nuomonių analizės visų pirma matyti, kad, kaip pripažįsta Komisija savo pareiškimuose, išanalizavus visą turimą svarbią informaciją, liko daug abejonių, kurias ginčijamame sprendime Komisija laikė „didelėmis“, dėl chromo trioksido poveikio būtent darbuotojams, susijusio su naudojimo būdais, dėl kurių buvo prašoma autorizacijos.
123.
Šiuo klausimu Komisija nurodo, kad iš esmės bet koks mokslinis vertinimas keltų abejonių, tačiau tai savaime nereiškia, kad toks vertinimas yra neteisingas. Vis dėlto, kaip matyti iš ankstesniame 99 punkte nurodytos jurisprudencijos, Teisingumo Teismas aiškiai nustatė priimtino neaiškumo laipsnį analizuojant REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodytas sąlygas, pažymėdamas, kad jis turi būti „nereikšmingas“.
124.
Vis dėlto iš minėtos ankstesniuose punktuose atliktos analizės matyti, kad nagrinėjamu atveju likusios abejonės dėl chromo trioksido poveikio bent dėl darbuotojų buvo „didelės“, todėl negalėjo būti laikomos tik „nereikšmingomis“ pagal tą jurisprudenciją. Be to, nei ginčijamame sprendime, nei RVK nuomonėse abejonės, susijusios tiek su poveikiu darbuotojams, tiek su netiesioginiu poveikiu žmonėms per chromo trioksido išmetimą į aplinką, nebuvo laikomos „nereikšmingomis“.
125.
Iš minėtos analizės taip pat matyti, kad tos abejonės buvo susijusios su vienu iš pagrindinių aspektų, į kuriuos turi būti atsižvelgiama atliekant analizę, siekiant nustatyti, ar įvykdyta pirmoji REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodyta sąlyga, t. y. riziką, kylančią naudojant nagrinėjamą cheminę medžiagą, ir rizikos valdymo priemonių tinkamumą ir veiksmingumą. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad 60 straipsnio 4 dalies a punkte aiškiai numatyta, kad į šį aspektą atsižvelgiama atliekant analizę pagal vadinamąją „socialinę ir ekonominę“ autorizacijos procedūrą.
126.
Iš minėtų RVK nuomonių taip pat matyti (ir tai pripažįsta ir Komisija savo pareiškimuose), kad kai kurias esmines abejones dėl chromo trioksido poveikio, taigi – dėl rizikos, kylančios naudojant šią cheminę medžiagą, lėmė ne paraiškos pobūdis, bet pareiškėjų požiūris dėl labai plačios paraiškos taikymo srities ir jų pasirinkta metodika, dėl kurios smarkiai sumažėjo analizei prieinami duomenys (
44
).
127.
Vis dėlto šiuo klausimu, kaip pažymėta 92 ir 93 punktuose, iš jurisprudencijos matyti, kad pareiga įrodyti, kad įvykdytos REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytos sąlygos, tenka pareiškėjui ir būtent jam tenka rizika dėl to, kad gali būti neįmanoma nustatyti, ar darytina išvada dėl vienos iš šių sąlygų įvykdymo. Šis principas juo labiau turi būti taikomas, kai, išanalizavus šioje nuostatoje numatytas sąlygas, likusios didelės abejonės dėl tinkamam moksliniam vertinimui atlikti būtinų duomenų yra pareiškėjo pasirinkimų rezultatas.
128.
Šiuo klausimu taip pat reikia pažymėti, kad iš ankstesniuose 107–121 punktuose atliktos ginčijamo sprendimo ir RVK nuomonių analizės taip pat matyti, kad vertinimas dėl poveikio darbuotojams buvo grindžiamas išmatuotais duomenimis, susijusiais su gamybos vietų, kuriose buvo taikomi chromo trioksido naudojimo būdai, dėl kurių prašyta autorizacijos, arba tuos naudojimo būdus taikančių įmonių, kurios bet kuriuo atveju sudarė mažiau kaip 3 % visų įmonių, skaičiumi. Mano nuomone, tokia ribota faktinių duomenų apimtimi pagrįsta analizė, remiantis ankstesniame 99 punkte nurodyta jurisprudencija, negali būti laikoma pagrįsta pakankamu kiekiu esminės informacijos. Kaip matyti iš ankstesnio 121 punkto, taip pat pareiškėjų pateikti duomenys dėl cheminės medžiagos poveikio „didžiajai daliai“ visuomenės įkvėpus buvo labai riboto reprezentatyvumo.
129.
Be to, mano nuomone, negali būti laikoma, kad tokia ribota duomenų apie realų poveikį apimtis atitinka REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalies, siejamos su I priedo 5.2.4 skirsniu, reikalavimą, kad pareiškėjas turi pateikti „tinkamai išmatuotus reprezentatyvius poveikio duomenis“, kad būtų galima nustatyti poveikio visoms visuomenės grupėms (darbuotojams, vartotojams ir žmonėms, kurie gali patirti netiesioginį poveikį per aplinką) lygį.
130.
Be to, kaip matyti iš ankstesnio 109 punkto, ginčijamame sprendime Komisija, kaip ir RVK, pabrėžė, kad pateikti duomenys dėl chromo trioksido poveikio, būtent – darbuotojams, buvo nereprezentatyvūs.
131.
Šiuo klausimu dėl Komisijos ir ECHA pateikto argumento, kad RVK atlikta analizė buvo grindžiama ir kitais duomenimis, kaip antai naujausių tyrimų duomenimis arba dėl antro naudojimo būdo pateiktais modeliavimo duomenimis, norėčiau pažymėti, kad iš tų pačių minėtų RVK nuomonių ir ginčijamo sprendimo matyti, kad šie papildomi duomenys nepašalino didelių abejonių dėl nagrinėjamos cheminės medžiagos poveikio, ypač kiek tai susiję su darbuotojais.
132.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, kaip matyti iš REACH reglamento 69 konstatuojamosios dalies, siekiant užtikrinti „žmonių <…> pakankamai aukšto lygio sveikatos <…> apsaug[ą], labai didelį susirūpinimą keliančioms cheminėms medžiagoms pagal atsargumo principą turėtų būti skiriama ypač daug dėmesio“. Be to, kaip matyti iš REACH reglamento parengiamųjų darbų, autorizacijos dėl labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų tvarka buvo, be kita ko, siekiama spręsti problemas, susijusias su duomenų apie šių cheminių medžiagų poveikį, būtent – tolesniems naudotojams, trūkumu, o tai paaiškina, kodėl įrodinėjimo pareiga pateikti šiuos duomenis buvo priskirta paraišką gauti autorizaciją pateikusiam asmeniui (
45
).
133.
Tokiomis aplinkybėmis požiūris, pagal kurį, remiantis labai ribotos apimties konkrečiais faktiniais duomenimis, kuriuos patvirtina bendro pobūdžio duomenys, negalintys išsklaidyti likusių didelių abejonių, galima suteikti autorizaciją labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos naudojimo būdams, mano manymu, akivaizdžiai prieštarauja reikalavimui tokio tipo cheminėms medžiagoms skirti ypač daug dėmesio. Sutikti su tuo, kad pareiškėjas gali prašyti autorizacijos naudoti tokią cheminę medžiagą, pateikdamas tik labai ribotos apimties konkrečius faktinius duomenis apie situaciją gamybos vietose, kuriose ta chemine medžiaga naudojama, mano nuomone, akivaizdžiai prieštarauja REACH reglamento tvarkai.
134.
Be to, reikalavimai, susiję su įrodinėjimo pareiga, negali priklausyti nuo paraiškos autorizacijai gauti taikymo srities taip, kad tuo atveju, kai paraiška yra susijusi su dideliu naudojimo būdų, taigi – ir gamybos vietų bei įmonių, kurios gali taikyti tuos naudojimo būdus, skaičiumi, gali būti laikoma, kad jie yra mažiau griežti. Mano nuomone, dėl šios priežasties reikia atmesti Komisijos argumentą, kad nebūtų buvę proporcinga reikalauti, kad pareiškėjai pateiktų išmatuotus duomenis, susijusius su daugiau kaip 1500 tolesnių naudotojų gamybos vietų, dėl visų paraiškoje nurodytų naudojimo būdų. Nebuvo būtina, kad pareiškėjai pateiktų duomenis, susijusius su visomis tolesnių naudotojų gamybos vietomis, tačiau buvo būtina, kad jie pateiktų reprezentatyvius duomenis ir pakankamą kiekį esminės informacijos, kad mokslinę analizę būtų galima pagrįsti faktiniais duomenimis, kurie tinkamai, o ne abstrakčiai, reprezentuotų tikrąją situaciją dėl labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos poveikio būtent darbuotojams.
135.
Kaip pažymėjo Komisija, pateikdama argumentus dėl antrosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies (
46
), galimybė pirmesniems tiekimo grandinės dalyviams pateikti paraišką dėl visos tiekimo grandinės (vadinamosios „upstream applications“) neabejotinai leidžia supaprastinti autorizacijos procedūrą ir padaryti ją veiksmingesnę. Vis dėlto šis supaprastinimas negali būti vykdomas labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų poveikio žmonių sveikatai analizės griežtumo sąskaita. Vadovaujantis jurisprudencija, net ir tokio tipo paraiškų autorizacijai gauti atveju informacija, kuria grindžiama analizė, turi būti esminė, patikima ir pakankamos apimties ir turi būti galima likusias abejones laikyti nereikšmingomis, kad būtų įmanoma suteikti autorizaciją.
136.
Vis dėlto, kaip aiškiai matyti iš ginčijamo sprendimo ir RVK nuomonės, nagrinėjamu atveju taip akivaizdžiai nebuvo, nes trūko duomenų apie labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos realų poveikį, taip pat buvo daug skirtingų gamybos vietų ir cheminės medžiagos apdorojimo operacijų ir nebuvo pakankamai aiškaus ryšio tarp veiklos sąlygų, rizikos valdymo priemonių ir poveikio verčių, susijusių su konkrečiomis užduotimis ir konkrečiomis gamybos vietomis.
137.
Dėl ankstesniame 55 punkte minėto Komisijos argumento, kad ginčijamas sprendimas bet kuriuo atveju prisidėtų prie darbuotojų apsaugos, nes sumažintų jiems kylantį chromo trioksido poveikį, palyginti su tuo, kuris leidžiamas pagal galiojančius teisės aktus, manau, kad tai nesusiję su nagrinėjamu argumentu. REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje jokiu būdu nenumatyta, kad labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos naudojimo autorizacija priklauso nuo to, ar sprendimu suteikti autorizaciją sumažinamas cheminės medžiagos poveikis, palyginti su tuo, kuris numatytas pagal galiojančius teisės aktus.
138.
Dėl argumento, kad Parlamentas neatsižvelgė į SEAK nuomonę, visų pirma noriu pažymėti, kad Komisija nepateikė jokios tikslios nuorodos pagrįsti savo teiginį, jog SEAK paaiškino priežastis, dėl kurių RVK vertinti duomenys buvo pakankami. Bet kuriuo atveju, kilus ankstesniuose punktuose minėtoms didelėms abejonėms, kurias pripažino Komisija ir RVK, negali būti laikoma, kad dėl cheminės medžiagos, kaip antai nagrinėjamos šioje byloje, poveikio kylančios rizikos vertinimas, kuris taip pat yra pagrindas, kuriuo remiantis pagal vadinamąją „socialinę ir ekonominę“ autorizacijos procedūrą atliekamas tinkamas rizikos ir naudos palyginimas, kaip reikalaujama pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, atitinka ankstesniuose 99 ir 100 punktuose minėtus jurisprudencijoje nustatytus reikalavimus.
139.
Parlamentas taip pat teigia, kad būtent siekiant pašalinti tas abejones ir ištaisyti trūkumus ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje autorizacija buvo susieta su sąlyga, kad nagrinėjamoje ataskaitoje turi būti pateikti būtini duomenys, kurių trūksta vertinant aptariamą riziką.
140.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje autorizacijos turėtojams ir tolesniems naudotojams numatytos įvairios pareigos. Pagal šį straipsnį autorizacijos turėtojai turi parengti konkrečius poveikio scenarijus (2 straipsnio 2 dalis), pateikti juos tolesniems naudotojams, kurie privalo juos taikyti (2 straipsnio 3 dalis), ir patikrinti bei patvirtinti šiuos scenarijus, remdamiesi tolesnių naudotojų jiems pateiktų duomenų apie realų poveikį ir išmatuotą cheminės medžiagos išmetimą analize (2 straipsnio 4 dalis). Autorizacijos turėtojai ir tolesni naudotojai taip pat turi įgyvendinti stebėsenos programas, kurios atitinka veiklos sąlygas ir rizikos valdymo priemones (2 straipsnio 6 dalis). Tolesni naudotojai taip pat turi pateikti pagal tas stebėsenos programas surinktą informaciją ECHA ir autorizacijos turėtojams, kad jie galėtų patikrinti ir patvirtinti poveikio scenarijus (2 straipsnio 9 dalis).
141.
Tokiomis aplinkybėmis, nors niekas netrukdo nustatyti sąlygas, kurios, laikui bėgant, leistų remiantis autorizacijos turėtojų bendradarbiaujant su tolesniais naudotojais pateiktais duomenimis išsamiau apibūdinti labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos naudojimo procesus, iš ginčijamo sprendimo 12 konstatuojamosios dalies aiškiai matyti, kad savo nuomonėse dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK „dėl abejonių vertinant riziką darbuotojams ir plačiajai visuomenei per aplinką“ rekomendavo nustatyti papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones.
142.
Vis dėlto iš ankstesniuose 100–102 punktuose minėtos jurisprudencijos matyti, kad pagal REACH reglamento 60 straipsnio 8 dalį ir 9 dalies d ir e punktus sąlygos negali būti nustatomos siekiant ištaisyti galimus paraiškos autorizacijai gauti trūkumus ar pašalinti dideles abejones, kilusias nagrinėjant REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodytas sąlygas, tačiau iš ginčijamo sprendimo aiškiai matyti, kad nagrinėjamu atveju tai buvo padaryta.
143.
Mano nuomone, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, matyti, kad pirmoji Parlamento vienintelio ieškinio pagrindo dalis turi būti patenkinta.
4. Dėl antrosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies, susijusios su tuo, kad nebuvo nustatyta, jog nėra antram, ketvirtam ir penktam naudojimo būdams tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų
144.
Antrojoje savo vienintelio ieškinio pagrindo dalyje Parlamentas teigia, kad prieš suteikdama antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų autorizaciją Komisija nenustatė, kad nebuvo tinkamų chromo trioksidui alternatyvių cheminių medžiagų ir technologijų, kaip reikalaujama REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje, todėl ginčijamas sprendimas buvo priimtas pažeidžiant šią nuostatą.
145.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal vadinamąją „socialinę ir ekonominę procedūrą“ antroji REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatyta sąlyga nustato, kad autorizacija naudoti labai didelį susirūpinimą keliančią cheminę medžiagą gali būti suteikiama tik tuo atveju, jei nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų.
146.
Šiuo klausimu iš REACH reglamento 12 konstatuojamosios dalies ir 55 straipsnio matyti, kad svarbus šiuo reglamentu kuriamos naujos sistemos tikslas – skatinti ir tam tikrais atvejais užtikrinti, kad labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos būtų galiausiai pakeistos mažiau pavojingomis medžiagomis ar technologijomis, jei esama ekonominiu ir techniniu požiūriu perspektyvių alternatyvų.
147.
Be to, iš jurisprudencijos matyti, kad pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį Komisijai neleidžiama suteikti autorizacijos naudoti labai didelį susirūpinimą keliančią medžiagą, jeigu ją galima pakeisti kita tinkama medžiaga. Taigi Komisija negali suteikti tokios autorizacijos, kol tinkamai nekonstatavo, kad nėra alternatyvų (
47
).
148.
Kad būtų galima nagrinėti šalių šiuo klausimu nurodytus argumentus, mano nuomone, visų pirma reikia išsamiai išanalizuoti Komisijos požiūrį į antrąją REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytą sąlygą, išdėstytą ginčijamame sprendime, kuris nagrinėtinas atsižvelgiant tiek į SEAK nuomonę, tiek į Komisijos ir ECHA pareiškimuose pateiktus paaiškinimus.
a) Požiūris, kurio laikėsi Komisija ginčijamame sprendime
149.
Iš ginčijamo sprendimo matyti, kad Komisija, atlikusi analizę ir atsižvelgusi į SEAK nuomonę, galėjo padaryti išvadą, kad pareiškėjai horizontaliai ir bendrai įrodė, kad visuose nustatytuose sektoriuose nebuvo tinkamų paraiškoje autorizacijai gauti aprašytų antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų alternatyvų (
48
).
150.
Vis dėlto atsižvelgdama į labai platų naudojimo būdų, dėl kurių buvo prašoma autorizacijos, mastą Komisija, pritardama SEAK nuomonėje padarytoms išvadoms, taip pat nusprendė, kad pareiškėjai neįrodė, jog nebuvo tinkamos kiekvieno galimo tolesnio naudojimo alternatyvos, galimos taikyti šiuose skirtinguose sektoriuose (
49
).
151.
Tokiomis aplinkybėmis siekdama užtikrinti, kad autorizacija būtų suteikta tik dėl naudojimo būdų, kurių atveju nebuvo tinkamų alternatyvų, Komisija nusprendė, kad „reikia iškart sukonkretinti antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų aprašymą“, kurį pateikė pareiškėjai savo paraiškoje. Komisija sukonkretino šių naudojimo būdų aprašymą, nurodydama tam tikras jos nustatytas „pagrindines funkcijas“, kurios yra būtinos numatomam naudojimui.
152.
Kaip paaiškino į bylą įstojusi ECHA, šios ginčijamo sprendimo 20 konstatuojamojoje dalyje nustatytos ir šios išvados 15 išnašoje minėtos pagrindinės funkcijos yra objektyvūs kriterijai (kaip antai atsparumas korozijai, kietumas, atsparumas drėgmei ar kaitrai, maisto sauga ir t. t.), kuriais siekiama apriboti autorizuoto naudojimo apimtį.
153.
Laikydamasi šio požiūrio Komisija ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje suteikė autorizaciją dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų tik tuo atveju, kai numatomam naudojimui yra būtina viena iš jame nurodytų pagrindinių funkcijų. Atvirkščiai, šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse Komisija nesuteikė autorizacijos tuo atveju, kai numatomam naudojimui nėra būtina nė viena iš jame nurodytų pagrindinių funkcijų.
154.
Taigi iš ginčijamo sprendimo, atsižvelgiant į byloje esančią informaciją, matyti, kad, jei, pavyzdžiui, atsparumas korozijai (pagrindinė funkcija, nustatyta ketvirtam naudojimo būdui) yra būtinas paviršiaus apdorojimo operacijoms aeronautikos pramonės reikmėms (ketvirtas naudojimo būdas), tuomet chromo trioksido naudojimas patenka į šiam naudojimo būdui suteiktos autorizacijos taikymo sritį. Atvirkščiai, tuo atveju, kai nė viena iš ginčijamame sprendime pagal šio ketvirto naudojimo būdo paskirtį nurodytų pagrindinių funkcijų nėra būtina operacijai, kurią apima šis naudojimo būdas, tuomet chromo trioksido naudojimas nepatenka į šiam naudojimo būdui ginčijamame sprendime suteiktos autorizacijos taikymo sritį.
155.
Tokiomis aplinkybėmis Komisija nusprendė, kad, siekiant palengvinti sprendimo taikymą, dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų būtina paprašyti, kad po autorizacijos turėtojų tolesni naudotojai įtrauktų į pranešimą, kurį jie siunčia ECHA, pagrindinių ginčijamame sprendime išvardytų funkcijų, kurios yra būtinos naudojimui, paaiškinimą kartu su pagrindimu, kodėl tokiam naudojimui jos yra būtinos (
50
). Tam ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje tolesniems naudotojams nustatyta pareiga pateikti ECHA pagrindinių chromo trioksido funkcijų, kurios yra būtinos jo naudojimui, paaiškinimą kartu su pagrindimu, kodėl tokiam naudojimui tos pagrindinės funkcijos yra būtinos.
156.
Parlamentas ginčija tiek Komisijos atliktą analizę, susijusią su išvada dėl tinkamų alternatyvų nebuvimo pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, tiek „pagrindinių funkcijų“ sąvokos naudojimą, siekiant išsklaidyti kilusias abejones dėl tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų buvimo. Parlamentas taip pat mano, kad sąlyga, kuria tolesni naudotojai įpareigojami pateikti informaciją, iš tikrųjų siekiama ištaisyti analizės dėl alternatyvų buvimo trūkumus. Atvirkščiai, Komisija ir ECHA laikosi ginčijamame sprendime priimto požiūrio.
157.
Tokiomis aplinkybėmis manau, kad reikia iš esmės konkrečiai analizuoti du klausimus: pirma, būtina įvertinti Komisijos atliktą analizę, atsižvelgiant į SEAK nuomonę, dėl to, ar yra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų pagal minėtą nuostatą; antra, – Komisijos naudotą metodiką, siekiant išsklaidyti kilusias abejones dėl tinkamų alternatyvų buvimo, skirtą sukonkretinti naudojimo būdų, dėl kurių pareiškėjai prašė autorizacijos, apimčiai ir apriboti autorizacijai nurodant pagrindines funkcijas kartu su tolesniems naudotojams nustatyta pareiga pateikti informacijos.
b) Dėl analizės, ar yra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų
158.
Visų pirma dėl Komisijos atliktos analizės, siekiant nustatyti, ar yra tinkamų alternatyvų, kaip minėta, ginčijamo sprendimo 18 konstatuojamojoje dalyje Komisija konstatavo, kad „[s]avo nuomonėse dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų SEAK padarė išvadą, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų“, bet „dėl labai plataus paraiškoje nurodytų naudojimo būdų masto SEAK negalėjo atmesti galimų abejonių, susijusių su galimybe techniškai įgyvendinti alternatyvas kelių konkrečių naudojimo būdų, įtrauktų į tų naudojimo būdų aprašymą, atveju“.
159.
Tokiomis aplinkybėmis pirmasis klausimas, kuris, mano nuomone, kyla, yra patikrinti, ar pagal vadinamąją socialinę ir ekonominę procedūrą vadinamosios „upstream application“ atveju, kaip antai nagrinėjamu, t. y. atveju, kai paraišką gauti autorizaciją naudoti labai didelį susirūpinimą keliančią cheminę medžiagą (paraišką, kuri paprastai suponuoja potencialiai labai platų naudojimo būdų aprašymą) pateikia pirmesni tiekimo grandinės dalyviai dėl visos tiekimo grandinės, tam, kad antrasis REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytas reikalavimas galėtų būti laikomas įvykdytu, pakanka, kad pareiškėjai bendrai ir horizontaliai įrodytų, jog nėra tinkamų alternatyvų dėl naudojimo būdų, aprašytų paraiškoje autorizacijai gauti, visuose nustatytuose sektoriuose, ar vis dėlto tam, kad būtų galima suteikti autorizaciją, būtina, kad Komisija nustatytų, jog nėra tinkamų alternatyvų dėl atskirų tolesnio cheminės medžiagos naudojimo būdų, taikomų šiuose skirtinguose sektoriuose.
160.
Šiuo klausimu manau, kad atlaidus antrojo REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodyto reikalavimo aiškinimas, pagal kurį „upstream application“ atveju pareiškėjai gali įvykdyti jiems tenkančią įrodinėjimo pareigą, apsiribodami tuo, kad bendrai ir horizontaliai įrodo, jog nėra tinkamų alternatyvų dėl naudojimo būdų, aprašytų paraiškoje autorizacijai gauti, nereikalaujant griežtos analizės dėl to, ar yra tolesnio naudojimo būdų alternatyvų, būtų nesuderinamas su REACH reglamento sistema ir tikslais.
161.
Pirma, nereikalaujant griežtos analizės dėl to, ar yra tinkamų cheminės medžiagos naudojimo alternatyvų dėl jos tolesnio naudojimo būdų, toks aiškinimas prieštarautų vienam iš pagrindinių REACH reglamento tikslų, nurodytam šio reglamento 12 konstatuojamojoje dalyje, kuri išdėstyta ankstesniame 146 punkte, ir 55 straipsnyje, t. y. skatinti ir tam tikrais atvejais užtikrinti, kad labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos būtų pakeistos mažiau pavojingomis medžiagomis ar technologijomis, jei esama ekonominiu ir techniniu požiūriu perspektyvių cheminės medžiagos naudojimo alternatyvų.
162.
Antra, kaip pažymėta ankstesniame 135 punkte, nors pageidautinas, supaprastinimas, susijęs su paraiškomis autorizacijai gauti vadinamosios „upstream application“ atveju, negali būti vykdomas analizės griežtumo sąskaita siekiant suteikti autorizaciją labai didelį susirūpinimą keliančioms cheminėms medžiagoms. Taigi, mano nuomone, antrojo REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodyto reikalavimo negalima aiškinti nuolaidžiai, sumažinant analizės griežtumą dėl galimų praktinių sunkumų siekiant įvykdyti šį reikalavimą, kurių kyla dėl labai plataus naudojimo būdų, dėl kurių prašoma autorizacijos, masto. Šiuo klausimu reikia priminti, kad REACH reglamentas grindžiamas atsargumo principu, pagal kurį būtina užtikrinti didžiausią rizikos sveikatai ir aplinkai, kylančios visų pirma naudojant labai didelį susirūpinimą keliančias chemines medžiagas, kurioms, kaip matyti iš REACH reglamento 69 konstatuojamosios dalies, „pagal atsargumo principą turėtų būti skiriama ypač daug dėmesio“, analizės griežtumo lygį.
163.
Taigi sutinku su Parlamentu, kai jis teigia, kad tai, jog paraiškoje nurodytų naudojimo būdų spektras yra toks platus, kad reikia atlikti daugybę vertinimų dėl prieinamų alternatyvų kiekvienu individualiu atveju, negali pateisinti mažiau griežto požiūrio vertinant prieinamas alternatyvas, nes tai prieštarautų pagrindiniam REACH reglamento tikslui – apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką.
164.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalies nuostata turi būti aiškinama taip, kad Komisija turi patikrinti, ar naudojimas, dėl kurio prašoma autorizacijos, apima skirtingus naudojimo būdus, kurie turi būti aprašyti atsižvelgiant į reikalaujamą technologinį efektyvumą, ir nustatyti, ar yra alternatyvų dėl kiekvieno iš tų naudojimo būdų.
165.
Taigi, jei tarp pareiškėjų bendrai aprašytų naudojimo būdų yra tolesnių naudotojų galbūt taikomų cheminės medžiagos naudojimo būdų, kuriems yra tinkamų alternatyvų, tokių naudojimo būdų negalės apimti dėl naudojimo būdo suteikta autorizacija.
166.
Tai nereiškia, kad Komisija turi, kaip ji nurodo, atlikti atskirą alternatyvų vertinimą dėl kiekvieno tolesnio naudotojo ar produkto, nes tai galėtų pareikalauti nepagrįsto skaičiaus atskirų vertinimų, priklausomai nuo specifiškumo laipsnio. Vis dėlto Komisija turi įsitikinti, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų dėl visų naudojimo būdų, dėl kurių prašoma autorizacijos, atsižvelgdama į visus galimus tolesnio šios cheminės medžiagos naudojimo būdus.
167.
Atsižvelgiant į taip nustatytą antrojo REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalies nuostatoje numatyto reikalavimo apimtį, reikia patikrinti, ar nagrinėjamu atveju Komisijos atlikta analizė atitinka šią nuostatą.
168.
Šiuo klausimu, siekiant geriau suprasti atitinkamų ginčijamo sprendimo konstatuojamųjų dalių, būtent – 18 konstatuojamosios dalies, apimtį, reikia atsižvelgti į SEAK nuomones dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų. Iš šių nuomonių matyti, kad nagrinėjamu atveju SEAK konstatavo taip:
„Pareiškėjai atliko išsamų alternatyvų vertinimą, visų pirma dėl techninio įgyvendinamumo aspekto.
<…>
Vis dėlto atsižvelgdamas į labai platų naudojimo būdo, dėl kurio prašoma autorizacijos, mastą SEAK negali atmesti, kad iš tikrųjų yra keli naudojimo būdai, kai pakeitimas jau yra arba netrukus bus galimas. SEAK neaišku, kada gali būti prieinamos konkrečių naudojimo būdų alternatyvos. Idealiu atveju SEAK turėjo būti pateiktas išsamus visų naudojimo būdų / sudedamųjų dalių, patenkančių į [nagrinėjamo] naudojimo būdo apimtį, sąrašas, siekiant įvertinti faktinį alternatyvų įgyvendinamumą / neįgyvendinamumą ir užtikrinti, kad pakeitimas būtų atliekamas tuo atveju, kai tai jau įmanoma. Vis dėlto SEAK pripažįsta, kad vargu ar tai įmanoma, kai paraiškų autorizacijai gauti apimtis yra tokia plati ir jos [apima] tokį didelį skaičių produktų. Pareiškėjai pateikė sąrašą, kuriame bendrai apžvelgiami aktualūs sektoriai, susijusių straipsnių pavyzdžiai ir [pateikiama analizė], ar galėjo būti taikomos alternatyvios technologijos, kurias trečiosios šalys laikė įgyvendinamomis. Dėl plataus naudojimo būdo, dėl kurio prašoma autorizacijos, masto ir dėl to, kad daugybė naudojimo būdų patenka į šio naudojimo būdo apimtį, šis sąrašas negali būti laikomas išsamiu. Pasak pareiškėjų, naudojimo būdai, kurių atveju pakeitimas jau yra galimas, bet kuriuo atveju nepatenka į paraiškos autorizacijai gauti taikymo sritį. Vis dėlto pareiškėjai konkrečiai nenurodo tų naudojimo būdų ir susijusių techninių reikalavimų. SEAK mano, kad pareiškėjų požiūris sprendžiant šį klausimą nėra visiškai tinkamas, ir pažymi, kad pareiškėjai turi konkrečiau įrodyti, jog pakeitimas atliktas tuo metu, kai jis iš tikrųjų buvo įmanomas. Tai buvo galima padaryti atliekant tikslesnį ir labiau su konkrečiu naudojimo būdu susijusį alternatyvų vertinimą. Apskritai pareiškėjai turėtų paaiškinti, kurie techniniai naudojimo būdai patenka į paraiškoje nurodyto naudojimo būdo apimtį, o kurie – ne.
Vis dėlto remdamasis turima informacija SEAK sutinka su pareiškėjų išvada, kad apskritai atrodo, jog iki pabaigos termino nėra techniškai įgyvendinamų chromo trioksido alternatyvų [dėl susijusio naudojimo būdo]. SEAK atsižvelgė į minėtas abejones rekomendacijoje dėl peržiūros laikotarpio ir sąlygos, susijusios su peržiūros ataskaita.“ (
51
)
169.
Iš šių nuomonių matyti, kad SEAK dėl labai plačios paraiškos autorizacijai gauti taikymo srities, būtent – dėl naudojimo būdų, dėl kurių buvo prašoma šios autorizacijos, nusprendė, kad negali nustatyti, ar buvo tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų, kuriomis būtų galima pakeisti chromo trioksidą tam tikrų naudojimo būdų, patenkančių į paraiškos autorizacijai gauti taikymo sritį, atveju. Iš šių nuomonių taip pat matyti, kad, nors pareiškėjai pateikė išsamų alternatyvų vertinimą, SEAK vertino jų požiūrį kaip „nevisiškai tinkamą“ ir manė, kad jie turi konkrečiau įrodyti, jog chromo trioksido pakeitimas atliktas tuo metu, kai jis iš tikrųjų buvo įmanomas.
170.
Šie argumentai rodo, kad buvo didelių abejonių dėl tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų buvimo dėl kai kurių naudojimo būdų, patenkančių į naudojimo būdų, dėl kurių buvo prašoma autorizacijos, apimtį. Šie argumentai taip pat rodo, kad pareiškėjai nepateikė pakankamai duomenų dėl tinkamų alternatyvų buvimo atskirų naudojimo būdų atveju, o tai lėmė labai platus pareiškėjų aprašytų naudojimo būdų, dėl kurių buvo prašoma autorizacijos, mastas.
171.
Nepaisant to, SEAK nusprendė, kad gali pritarti išvadai, jog apskritai atrodė, kad nėra techniškai įgyvendinamų chromo trioksido alternatyvų susijusių naudojimo būdų atveju.
172.
Iš ginčijamo sprendimo, kaip paaiškinta Komisijos pareiškimuose, matyti, kad sąvoka „apskritai“ turi būti suprantama taip, kad buvo laikoma bendrai ir horizontaliai įrodyta, jog nebuvo tinkamų naudojimo būdų alternatyvų, aprašytų paraiškoje autorizacijai gauti, visuose nustatytuose sektoriuose, tačiau ne dėl kiekvieno naudojimo būdo, patenkančio į šių naudojimo būdų apimtį, kaip nurodyta ankstesniame 160 punkte.
173.
Iš to matyti, kad nebuvo galima laikyti, jog REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytas reikalavimas, kaip jis aiškintas ankstesniuose 164 ir 165 punktuose, buvo įvykdytas nagrinėjamų naudojimo būdų atveju.
174.
Būtent dėl šios priežasties Komisija ginčijamame sprendime nusprendė apriboti nagrinėjamų naudojimo būdų aprašymo apimtį, suteikdama autorizaciją tik dėl tų naudojimo būdų, kai naudojimui buvo būtinos minėtos pagrindinės funkcijos, taip pat nustatydama ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje nurodytą sąlygą, t. y. pareigą, kad tolesni naudotojai pateiktų informaciją.
c) Dėl naudojimo būdų apribojimo nurodant pagrindines funkcijas
175.
Taigi kitas kylantis klausimas yra, ar, nepaisant minėtų abejonių, Komisija vis dėlto įvykdė antrąjį REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodytą reikalavimą, apribodama autorizacijos naudoti chromo trioksidą taikymo sritį tik tais atvejais, kai pagal nagrinėjamą naudojimo būdo paskirtį yra būtinos minėtos pagrindinės funkcijos, taip pat numatydama ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje nurodytą tolesniems naudotojams tenkančią pareigą pateikti informacijos.
176.
Abejoju, kad taip yra.
177.
Šiuo klausimu man visų pirma iš ginčijamo sprendimo neaišku, koks yra tikslus ryšys tarp „pagrindinių funkcijų“ sąvokos ir tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų, kuriomis galima pakeisti chromo trioksidą, nebuvimo.
178.
Iš ginčijamo sprendimo, net ir nagrinėjant jį kartu su susijusia medžiaga, neaišku, kaip antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų autorizacijos apribojimas, leidžiant naudoti chromo trioksidą tik tais atvejais, kai naudojimui yra būtina viena iš tame sprendime nustatytų pagrindinių funkcijų, lemia išvadą, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų, kuriomis galima pakeisti chromo trioksidą tokio naudojimo atveju. Pavyzdžiui, jokiu būdu neatrodo, kad, kalbant apie apribotus autorizuotus naudojimo būdus, chromo trioksido naudojimas yra būtinas siekiant užtikrinti tam tikrą pagrindinę funkciją (kaip antai atsparumą korozijai ar kaitrai), kuri negalėtų būti užtikrinta naudojant kitą alternatyvią cheminę medžiagą ar technologiją. Šiuo klausimu manau, kad ginčijamas sprendimas yra bent jau nemotyvuotas.
179.
Antra, kyla didelių abejonių dėl galimybės iš tikrųjų apriboti autorizacijos taikymo sritį sukonkretinant naudojimo būdų, dėl kurių prašoma autorizacijos, apimtį pasitelkiant „pagrindinių funkcijų“ sąvoka, kuri vartojama ginčijamame sprendime. Iš tiesų nei Komisija, nei ECHA neatsakė į Parlamento argumentą, kad Komisijos ginčijamo sprendimo 22 konstatuojamojoje dalyje nustatytos pagrindinės funkcijos atitinka visas chromo trioksido funkcijas, nustatytas SEAK ataskaitose.
180.
Vis dėlto, jei autorizacija taikoma visoms chromo trioksido funkcijoms pagal numatytus naudojimo būdus, tuomet autorizacijos apribojimas nurodant „pagrindines funkcijas“ iš tikrųjų yra, kaip teigia Parlamentas, tautologija. Taigi tokiu atveju šis apribojimas yra tik formalus, o ne esminis autorizacijos taikymo srities apribojimas.
181.
Trečia, ginčijamame sprendime vartojama pagrindinių funkcijų sąvoka atrodo nepakankamai aiški ir, neturint šioms pagrindinėms funkcijoms tiksliai nustatyti būtinų specifikacijų, atrodo, kad ja negalima iš tikrųjų apriboti autorizacijos taikymo srities.
182.
Dėl nė vienos iš ginčijamame sprendime nustatytų pagrindinių funkcijų šiame sprendime nėra nustatyta aiški nagrinėjamai pagrindinei funkcijai taikoma efektyvumo lygio ar spektro specifikacija. Pavyzdžiui, kaip pažymėjo Parlamentas, neatrodo, kad „kietumo“, kuris nurodomas kaip pagrindinė funkcija antro ir ketvirto naudojimo būdų atvejais, nuoroda pati savaime yra reikšminga, jei nenurodytas reikalaujamas kietumo lygis šiam reikalavimui įvykdyti. Taip pat atrodo, kad bendra „sluoksnio storio“ nuoroda yra netinkama apriboti cheminės medžiagos naudojimą, neturint jokių indikacijų dėl reikalaujamo storio lygio. Tas pats pasakytina dėl tokių pagrindinių funkcijų, kaip antai „atsparumas nusidėvėjimui“ ar „atsparumas korozijai“. Neturint techninių specifikacijų dėl atsparumo lygio, šios pagrindinės funkcijos atrodo kaip abstrakčios sąvokos ir jomis negalima konkrečiai nustatyti naudojimo būdų apimties ir atitinkamai – apriboti autorizacijos.
183.
Tokiomis aplinkybėmis tai, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje, taip pat 2, 3 ir 4 dalyse nurodoma, jog chromo trioksido naudojimas turi būti apribotas tik tais atvejais, kai naudojimui yra būtina viena iš jame nurodytų pagrindinių funkcijų (išskyrus ankstesniuose 179 ir 180 punktuose nurodytus atvejus), gali iš esmės reikšti apribojimą naudoti cheminę medžiagą, nes jos naudojimui nesuteikiama autorizacija tais atvejais, kai nėra būtina viena iš tų pagrindinių funkcijų. Vis dėlto, pirma, neturint specifikacijų dėl tų pagrindinių funkcijų, šis apribojimas tampa neaiškus ir praktiškai neįgyvendinamas ir, antra, iš ginčijamo sprendimo neaišku, kaip toks galimas autorizacijos apribojimas yra susijęs su tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų nebuvimu.
184.
Ketvirta, dėl ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje, susijusiame su jo 27 konstatuojamąja dalimi, nustatytos sąlygos dėl tolesniems naudotojams tenkančios pareigos pateikti ECHA pagrindinių ginčijamame sprendime išvardytų chromo trioksido funkcijų paaiškinimą kartu su pagrindimu, kodėl tokiam naudojimui jos yra būtinos, Komisija teigia, kad ši sąlyga nėra jokiu būdu susijusi su tinkamų alternatyvų buvimu.
185.
Vadinasi, ši sąlyga neleido išsklaidyti ankstesniuose 169 ir 170 punktuose minėtų abejonių dėl to, ar yra tinkamų alternatyvų atskirų naudojimo būdų atveju, todėl Komisija, nepaisant minėtų abejonių, negalėjo įvykdyti antrojo REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodyto reikalavimo.
186.
Bet kuriuo atveju, kaip matyti iš 100 ir 147 punktuose minėtos jurisprudencijos, nustatyti, ar įvykdytos REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodytos sąlygos, reikia prieš suteikiant autorizaciją, o dėl jų įvykdymo kilus abejonių, kurios nėra nereikšmingos, paraišką autorizacijai gauti reikia atmesti.
187.
Galiausiai, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, mano nuomone, matyti, pirma, kad iš ginčijamo sprendimo neatrodo, jog antroji REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodyta sąlyga nagrinėjamu atveju gali būti laikoma įvykdyta, ir, antra, kad todėl tame sprendime suteikta aptariama autorizacija neatitinka šios nuostatos.
188.
Pirma, kaip matyti iš ankstesnio 173 punkto, atlikus analizę dėl to, ar yra tinkamų alternatyvų dėl nagrinėjamų naudojimo būdų, negalėjo būti laikoma, kad buvo įvykdytas REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytas reikalavimas, kaip jis aiškintas ankstesniuose 164 ir 165 punktuose. Antra, kaip matyti iš ankstesnių punktų, Komisija neįvykdė šio reikalavimo ginčijamame sprendime nustatytais būdais apribodama autorizacijos naudoti chromo trioksidą taikymo sritį tik tais atvejais, kai nagrinėjamam naudojimui yra būtinos minėtos pagrindinės funkcijos, ir taip pat numatydama ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje nurodytą tolesniems naudotojams tenkančią pareigą pateikti informaciją.
189.
Kiti Komisijos pateikti argumentai, mano nuomone, negali paneigti šios išvados.
190.
Būtent – ankstesniame 79 punkte minėti argumentai, susiję su REACH reglamento tikslu skatinti Sąjungos pramonės konkurencingumą ir ECHA administraciniu gebėjimu, mano nuomone, turi būti atmesti.
191.
Šiuo klausimu, pirma, negali būti remiamasi tikslu skatinti Sąjungos pramonės konkurencingumą, siekiant pagrįsti atlaidų labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų autorizacijos kriterijų, numatytų REACH reglamento nuostatose, aiškinimą, kuriuo potencialiai gali būti pakenkiama pagrindiniam šio reglamento tikslui, t. y. užtikrinti aukštą apsaugos žmonių sveikatai ir aplinkai lygį. Antra, REACH reglamento 58 straipsnio 3 dalyje minėtas reikalavimas atsižvelgti į ECHA gebėjimą, kuriuo Komisija grindžia savo argumentą, jokiu būdu nereiškia, kad labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos autorizacijos procedūra ir įvairūs su ja susiję vertinimai gali būti atliekami ne taip tiksliai, kaip to reikalaujama pagal atsargumo principą.
192.
Mano nuomone, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, matyti, kad ir antroji Parlamento vienintelio ieškinio pagrindo dalis turi būti patenkinta.
5. Dėl trečiosios vienintelio ieškinio pagrindo dalies
193.
Trečiojoje savo vienintelio ieškinio pagrindo dalyje Parlamentas teigia, kad, atsižvelgiant paraiškoje autorizacijai gauti pateiktos informacijos didelį trūkumą ir daugybę netikslumų, ši paraiška neatitiko REACH reglamento 62 straipsnyje nurodytų reikalavimų, todėl suteikdama autorizaciją Komisija pažeidė šio reglamento 60 straipsnio 7 dalį.
194.
Pastarojoje nuostatoje numatyta, kad autorizacija gali būti suteikiama tik tuo atveju, jei paraiška autorizacijai gauti atitinka REACH reglamento 62 straipsnio reikalavimus.
195.
Konkrečiau kalbant, REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad paraiškoje autorizacijai gauti turi būti nurodoma, be kita ko, pirma, pagal I priedą parengta cheminės saugos ataskaita apie cheminės medžiagos (-ų) naudojimo keliamą riziką žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai dėl XIV priede nurodytų cheminei medžiagai būdingų savybių (d punktas) ir, antra, alternatyvų analizė, kurioje apsvarstoma jų rizika ir techninis bei ekonominis pakeitimo įgyvendinamumas (e punktas).
196.
Šiuo klausimu, pirma, iš ankstesniuose 111–121 punktuose pateiktų argumentų, analizuotų 128–130 ir 133–136 punktuose, matyti, kad pareiškėjų paraiškoje autorizacijai gauti pateikti duomenys buvo labai ribotos apimties ir iš dalies RVK ir Komisijos laikyti nereprezentatyviais, atsižvelgiant į pagrindinius aspektus, kurie turi būti apsvarstyti atliekant analizę, kad būtų galima nustatyti, ar įvykdyta pirmoji REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje nurodyta sąlyga, t. y. nagrinėjamos cheminės medžiagos naudojimo keliama rizika ir rizikos valdymo priemonių tinkamumas ir veiksmingumas.
197.
Antra, iš ankstesnių 168–170 punktų matyti, kad paraiškoje autorizacijai gauti pareiškėjai nepateikė pakankamai duomenų dėl alternatyvų buvimo atskirų naudojimo būdų atveju, o tai lėmė labai platus pareiškėjų aprašytų naudojimo būdų, dėl kurių buvo prašoma autorizacijos, mastas. Dėl šios priežasties SEAK negalėjo įtikinamai nustatyti, ar buvo keli naudojimo būdai, kai chromo trioksido pakeitimas iš tikrųjų jau buvo arba netrukus būtų buvęs galimas.
198.
Šiuo klausimu pažymiu, kad, jei tiesa, kaip nurodo Komisija, kad jokia VII antraštinės dalies nuostata nenumato tikslių taisyklių dėl to, kaip naudojimo būdai, dėl kurių prašoma autorizacijos, turi būti aprašyti (
52
), atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta ankstesniuose 135 ir 162 punktuose, aplinkybė, kad vadinamosios „upstream application“ atveju prašoma autorizacijos dėl labai plačiai aprašytų naudojimo būdų, neatleidžia pareiškėjo nuo pareigos pateikti išsamią ir neturinčią trūkumų informaciją, kuri atitiktų REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalyje numatytus reikalavimus.
199.
Mano nuomone, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, matyti, kad ir trečioji Parlamento vienintelio ieškinio pagrindo dalis turi būti patenkinta.
C.
Išvada dėl ieškinio
200.
Mano nuomone, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, matyti, kad Parlamento pareikštas ieškinys turi būti patenkintas visas.
201.
Taigi manau, kad ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas tiek, kiek jis susijęs su autorizacija naudoti chromo trioksidą dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų ir pirmo naudojimo būdo tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų paskirtis, ruošimu.
VI. Dėl prašymo palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius
202.
Tuo atveju, jei Teisingumo Teismas panaikintų ginčijamą sprendimą, kaip siūlau ankstesniame punkte, Komisija prašo, kad būtų palikti galioti šio sprendimo padariniai, kol ji priims naują sprendimą dėl susijusios paraiškos autorizacijai gauti.
203.
Komisija nurodo, kad REACH reglamento 56 straipsnio 1 dalies d punkte, siejamame su jo 58 straipsnio 1 dalies c punktu, numatytas pereinamasis mechanizmas, pagal kurį paraišką gauti autorizaciją pateikęs asmuo ir susiję tolesni naudotojai gali ir toliau tiekti cheminę medžiagą rinkai ir ją naudoti, net ir suėjus pabaigos terminui, jei dėl naudojimo yra pateikta atitinkama paraiška autorizacijai gauti, kai tokia paraiška buvo pateikta bent 18 mėnesių iki pabaigos termino, tačiau Komisija dar nepriėmė sprendimo dėl paraiškos autorizacijai gauti.
204.
Komisija teigia, kad, panaikinus ginčijamą sprendimą, paraišką gauti autorizaciją pateikę asmenys ir jų tolesni naudotojai galėtų ir toliau tiekti cheminę medžiagą rinkai ir ją naudoti dėl paraiškoje nurodytų naudojimo būdų iki tol, kol Komisija priims naują sprendimą, ir jiems nebūtų taikoma autorizacijos kontrolė, t. y. įvairios ginčijamame sprendime nustatytos priemonės, kurios buvo įtrauktos konkrečiai siekiant apsaugoti žmonių sveikatą.
205.
Parlamentas neprieštarauja Komisijos prašymui.
206.
Iš Komisijos teiginių matyti, kad, atmetus prašymą palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius, padidėtų didelės žalos žmonių sveikatai rizika. Tokiomis aplinkybėmis tuo atveju, jei Teisingumo Teismas panaikintų ginčijamą sprendimą, reikėtų nurodyti palikti galioti to sprendimo padarinius, kol Komisija priims naują sprendimą dėl pareiškėjų pateiktos susijusios paraiškos autorizacijai gauti (
53
).
VII. Dėl bylinėjimosi išlaidų
207.
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
208.
Iš atliktos analizės, atsižvelgiant į išvadą, kurią siūlau Teisingumo Teismui, matyti, kad Komisija būtų pralaimėjusi šalis, todėl, mano nuomone, iš jos turi būti priteistos bylinėjimosi išlaidos pagal Parlamento prašymą.
209.
Pagal Procedūros reglamento 140 straipsnio 3 dalį Teisingumo Teismas gali nuspręsti, kad į bylą įstojusi šalis, išskyrus valstybę narę ar Sąjungos instituciją, padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
210.
Pagal šią nuostatą, mano nuomone, ECHA turi padengti savo išlaidas
VIII. Išvada
211.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
1)
panaikinti 2020 m. gruodžio 18 d. Europos Komisijos įgyvendinimo sprendimą C(2020) 8797, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (Chemservice GmbH ir kitiems) iš dalies suteikiamas leidimas tam tikrais būdais naudoti chromo trioksidą, tiek, kiek jis susijęs su autorizacija dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų ir pirmo naudojimo būdo tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal antro, ketvirto ir penkto chromo trioksido naudojimo būdų paskirtis, ruošimu;
2)
palikti galioti šios rezoliucinės dalies 1 punkte nurodyto sprendimo padarinius, kol Europos Komisija priims naują sprendimą dėl susijusios paraiškos autorizacijai gauti;
3)
nurodyti Europos Komisijai padengti bylinėjimosi išlaidas;
4)
nurodyti, kad Europos cheminių medžiagų agentūra (ECHA) pati padengia savo išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: italų.
(
2
)	2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiantis Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiantis Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 331, 2014, p. 40; toliau – REACH reglamentas).
(
3
)	Šiuo klausimu žr. generalinio advokato E. Tanchev išvadą byloje Komisija / Švedija (C‑389/19 P, EU:C:2020:874, 9 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
4
)	Šiuo klausimu žr. 2021 m. sausio 21 d. Sprendimą Vokietija / Esso Raffinage (C‑471/18 P, EU:C:2021:48, 88 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
5
)	Žr. REACH reglamento 56 straipsnį.
(
6
)	Žr. REACH reglamento 56 straipsnio 1 dalies a–e punktus ir 2 dalį ir 62 straipsnio 2 ir 3 dalis.
(
7
)	Žr. REACH reglamento 62 straipsnio 1 dalį.
(
8
)	Žr. REACH reglamento 60 straipsnio 1 dalį.
(
9
)	Žr. REACH reglamento 60 straipsnio 8 ir 9 dalis ir 61 straipsnį; 72 konstatuojamąją dalį.
(
10
)	Žr. visų pirma REACH reglamento 76 straipsnio 1 dalies c ir d punktus, 77 straipsnio 3 dalį ir 85 straipsnį.
(
11
)	Taip pat žr. REACH reglamento 83 konstatuojamąją dalį.
(
12
)	Pagal šio reglamento 56 straipsnio 1 dalies a punktą.
(
13
)	Būtent – 2019 m. kovo 7 d. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija (T‑837/16, EU:T:2019:144, toliau – Bendrojo Teismo sprendimas Švedija / Komisija), kurį, išnagrinėjęs apeliacinį skundą, patvirtino Teisingumo Teismas 2021 m. vasario 25 d. Sprendimu Komisija / Švedija (C‑389/19 P, EU:C:2021:131, toliau – Sprendimas Komisija / Švedija).
(
14
)	Šiai cheminei medžiagai dėl kancerogeninių savybių negalima nustatyti išvestinės ribinės poveikio nesukeliančios vertės (DNEL), todėl negalima nustatyti ribų REACH reglamento 60 straipsnio 3 dalies a punkto tikslais, dėl to šio reglamento 60 straipsnio 2 dalis netaikoma (žr. ginčijamo sprendimo 8 konstatuojamąją dalį).
(
15
)	Komisija nurodė šias pagrindines funkcijas: dėl antro naudojimo būdo – atsparumas nusidėvėjimui, kietumas, sluoksnio storis, atsparumas korozijai, trinties faktorius arba poveikis paviršiaus morfologijai; dėl ketvirto naudojimo būdo – atsparumas korozijai ir (arba) korozijos inhibavimas paviršinio aktyvumo medžiagomis, cheminis atsparumas, kietumas, sukibimo skatinimas (sukibimas su danga arba dažais, kuriais paviršius padengiamas vėliau), atsparumas temperatūrai, atsparumas trupėjimui, atsparumas nusidėvėjimui, organizmų nusodinimą stabdančios paviršiaus savybės, sluoksnio storis, lankstumas ir varža; dėl penkto naudojimo būdo – atsparumas korozijai ir (arba) korozijos inhibavimas paviršinio aktyvumo medžiagomis, sluoksnio storis, atsparumas drėgmei, sukibimo skatinimas (sukibimas su danga arba dažais, kuriais paviršius padengiamas vėliau), varža, cheminis atsparumas, atsparumas nusidėvėjimui, elektrinis laidis, suderinamumas su substratais, (šiluminės ir) optinės savybės (išvaizda), atsparumas kaitrai, maisto sauga, dangos įtempis, elektros izoliacija arba nusodinimo greitis.
(
16
)	Pagal šią nuostatą tolesni naudotojai, naudojantys cheminę medžiagą pagal 56 straipsnio 2 dalį, per tris mėnesius nuo pirmo cheminės medžiagos tiekimo praneša apie tai ECHA.
(
17
)	Iš REACH reglamento 58 straipsnio 3 dalies matyti, kad į XIV priedą įtraukiamų cheminių medžiagų skaičius ir taikant 1 dalį nurodytos datos nustatomi atsižvelgiant į ECHA gebėjimą išnagrinėti paraiškas per numatytą laiką.
(
18
)	Žr., inter alia, 2017 m. lapkričio 9 d. Sprendimą SolarWorld / Taryba (C‑205/16 P, EU:C:2017:840, 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
19
)	Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalies ir šios išvados 33 punkto, autorizacija dėl pirmo naudojimo būdo buvo suteikta tik tiek, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal autorizuotų antro, ketvirto, penkto ir šešto naudojimo būdų paskirtis, ruošimu.
(
20
)	Pagal REACH reglamento 69 konstatuojamąją dalį „[a]utorizacija turėtų būti suteikiama, jei paraišką autorizacijai gauti teikiantys fiziniai ar juridiniai asmenys autorizaciją suteikiančiai institucijai įrodo, kad dėl cheminės medžiagos naudojimo kylanti rizika žmonių sveikatai ir aplinkai yra tinkamai kontroliuojama. Kitais atvejais naudojimas vis dėlto gali būti autorizuojamas, jei galima įrodyti, kad naudojant cheminę medžiagą socialinė ir ekonominė nauda yra didesnė nei su jos naudojimu susijusi rizika ir kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų, kurios yra ekonominiu ir techniniu požiūriu perspektyvios“.
(
21
)	Šiuo klausimu žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 77 punktą, kurį aiškiai patvirtino Teisingumo Teismas Sprendimo Komisija / Švedija 33 punkte.
(
22
)	Šiuo klausimu žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 79 punktą, kurį aiškiai patvirtino Teisingumo Teismas Sprendimo Komisija / Švedija 33 punkte.
(
23
)	Šiuo klausimu žr. 2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo sprendimą ClientEarth / Komisija (T‑108/17, EU:T:2019:215, 105 punktas).
(
24
)	Šiuo klausimu žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 78 punktą, kurį aiškiai patvirtino Teisingumo Teismas Sprendimo Komisija / Švedija 33 punkte.
(
25
)	Žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 64 punktą.
(
26
)	Šiuo klausimu žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 66 ir 67 punktus.
(
27
)	Šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 17 d. Sprendimą Komisija / MTU Friedrichshafen, C‑520/07 P, EU:C:2009:557, 51 ir 52 punktai). Taip pat žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 81 punktą.
(
28
)	Šiuo klausimu žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 86 punktą, kurį aiškiai patvirtino Teisingumo Teismas Sprendimo Komisija / Švedija 35 punkte.
(
29
)	Šiuo klausimu žr. Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 85 punktą, kurį aiškiai patvirtino Teisingumo Teismas Sprendimo Komisija / Švedija 34 punkte.
(
30
)	Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 82 punktas ir 2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas ClientEarth / Komisija (T‑108/17, EU:T:2019:215, 142 punktas).
(
31
)	Bendrojo Teismo sprendimo Švedija / Komisija 83 punktas ir 2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo sprendimas ClientEarth / Komisija (T‑108/17, EU:T:2019:215, 143 punktas).
(
32
)	2019 m. balandžio 4 d. Sprendimas ClientEarth / Komisija (T‑108/17, EU:T:2019:215, 144 punktas).
(
33
)	Žr. konsoliduotos 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl pirmo naudojimo būdo versijos (pateiktos kaip Priedas Nr. A4) p. 19. Išsami analizė pateikiama p. 7–13.
(
34
)	Ten pat.
(
35
)	Ten pat, p. 22.
(
36
)	Žr. 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų konsoliduotas versijas (atitinkamai pateiktas kaip priedai Nr. A5, A6 ir A7). Būtent dėl antro naudojimo būdo žr. p. 7, dėl ketvirto naudojimo būdo – p. 8, o dėl penkto naudojimo būdo – p. 9 ir 10.
(
37
)	Žr. 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl antro naudojimo būdo konsoliduotos versijos (pateiktos kaip Priedas Nr. A5) p. 12.
(
38
)	Žr. atitinkamai 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl ketvirto naudojimo būdo versijos (pateiktos kaip Priedas Nr. A6) p. 26 ir 33 ir konsoliduotos 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl penkto naudojimo būdo versijos (pateiktos kaip Priedas Nr. A7) p. 21 ir 35.
(
39
)	Ten pat, atitinkamai dėl antro naudojimo būdo – p. 12; dėl ketvirto naudojo būdo – p. 34; dėl penkto naudojimo būdo – p. 35.
(
40
)	Įskaitant paviršiaus apdorojimą taikant purškimą, valcavimą, valymą šepečiu, arba „penstick“, ir apdirbimą.
(
41
)	Žr. atitinkamai konsoliduotos 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl ketvirto naudojimo būdo versijos (pateiktos kaip Priedas Nr. A6) p. 34 ir konsoliduotos 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl penkto naudojimo būdo versijos (pateiktos kaip Priedas Nr. A7) p. 35.
(
42
)	Žr. minėtas nuomones dėl kiekvieno naudojimo būdo, atitinkamai dėl pirmo naudojimo būdo – p. 19, dėl antro naudojimo būdo – p. 12, dėl ketvirto naudojimo būdo – p. 34, dėl penkto naudojimo būdo – p. 35.
(
43
)	Žr. minėtas nuomones dėl kiekvieno naudojimo būdo: atitinkamai dėl pirmo naudojimo būdo – p. 18 ir 19; dėl antro naudojimo būdo – p. 11 ir 12; dėl ketvirto naudojimo būdo – p. 33 ir 34; dėl penkto naudojimo būdo – p. 34 ir 35.
(
44
)	Žr. minėtas nuomones dėl kiekvieno naudojimo būdo, atitinkamai dėl antro naudojimo būdo – p. 7; dėl ketvirto naudojimo būdo – p. 9; dėl penkto naudojimo būdo – p. 10.
(
45
)	Žr. ataskaitą dėl Pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų, įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiančio Direktyvą 1999/45/EB ir Reglamentą (EB) (KOM(2003) 0644 galutinis), kuriame pabrėžta, kad pagal ankstesnę sistemą buvo sunku iš pramonės gauti informaciją apie cheminių medžiagų naudojimą ir trūko informacijos apie poveikį, kylantį dėl tolesnio naudojimo.
(
46
)	Žr. šios išvados 73 punktą.
(
47
)	Žr. Sprendimo Komisija / Švedija 45 punktą.
(
48
)	Žr. ginčijamo sprendimo 18 konstatuojamąją dalį, minėtą ankstesniame 27 punkte.
(
49
)	Ten pat.
(
50
)	Ginčijamo sprendimo 27 konstatuojamoji dalis.
(
51
)	Žr. atitinkamai konsoliduotos 2016 m. rugsėjo 16 d. RVK ir SEAK nuomonių dėl antro naudojimo būdo versijos (pateiktos kaip Priedas Nr. A5) p. 25 ir 26. Beveik identiški argumentai išdėstyti atitinkamose nuomonėse dėl ketvirto naudojimo būdo (Priedas Nr. A6, p. 45 ir 46) ir dėl penkto naudojimo būdo (Priedas Nr. A7, p. 49). Laisvas vertimas iš anglų kalbos.
(
52
)	Naudojimo sąvoka apibrėžta REACH reglamento 3 straipsnio 24 punkte: „perdirbimas, preparatų ruošimas, suvartojimas, laikymas, sandėliavimas, apdorojimas, sudėjimas ar supylimas į talpyklas, perdėjimas ar perpylimas iš vienos talpyklos į kitą, sumaišymas, gaminio gaminimas arba kitoks naudojimas“.
(
53
)	Žr. Sprendimo Komisija / Švedija 74 punktą.