62005CC0430_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Pagal Bendrijos teisės aktus reikalaujama, kad bendrovės akcijų įtraukimas į biržos oficialųjį prekybos sąrašą priklausytų nuo informacinio biuletenio, kuriame pateikiama tam tikra informacija, įskaitant už tai atsakingų fizinių ir juridinių asmenų duomenis, paskelbimo. Šis Graikijos valstybės tarybos ( Simvoulio tis Epikratias)
prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su valstybių narių kompetencija nubausti bendrovę ir vieną iš jos direktorių už pateiktą netikslią informaciją informaciniame biuletenyje, tačiau nei bendrovė, nei šis direktorius nėra nurodyti kaip atsakingi asmenys.
Bendrijos teisės aktai
2. 2001 m. gegužės 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/34/EB dėl vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą ir dėl informacijos, kuri turi būti skelbiama apie tuos vertybinius popierius,(2) kodifikuoja, be kita ko, 1979 m. kovo 5 d. Tarybos direktyvą 79/279/EEB dėl vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą sąlygų derinimo(3) ir 1980 m. kovo 17 d. Tarybos direktyvą 80/390/EEB dėl informacinių biuletenių, kuriuos privaloma paskelbti prieš įtraukiant vertybinius popierius į biržos oficialųjį prekybos sąrašą, sudarymo, patikrinimo ir platinimo reikalavimų derinimo(4) .
3. Direktyvos 79/279 ir 80/390 buvo pirmoji ir antroji iš keturių direktyvų, derinančių sąlygas, kurias būtina įvykdyti įtraukiant vertybinius popierius į biržos oficialųjį prekybos sąrašą ir jas įtraukus į šį sąrašą(5) .
4. Direktyva 79/279 nustatė sąlygas, kurias turi įvykdyti bendrovė, pageidaujanti įtraukti savo vertybinius popierius į valstybės narės biržos prekybos sąrašą; pavyzdžiui, bendrovė turi būti pateikusi metinę finansinę atskaitomybę pagal nacionalinę teisę už trejus finansinius metus, ėjusius prieš paduodant paraišką dėl įtraukimo į sąrašą; numatoma akcijų, kurias prašoma įtraukti į oficialųjį prekybos sąrašą, rinkos kapitalizacija turi viršyti minimalią sumą; akcijos turi būti laisvai cirkuliuojančios; bent 25 % atitinkamų akcijų klasės turi būti išplatinta viešai.
5. Direktyva 80/390 nustatė dokumento, kuris turi būti skelbiamas įtraukiant akcijas į oficialųjį prekybos sąrašą („listing particulars“ anglų kalba, „prospectus“ prancūzų kalba(6) ), turinio, išdėstymo, patvirtinimo ir paskelbimo reikalavimus.
6. Kaip jau nurodyta, Direktyva 2001/34 kodifikuoja direktyvas 79/279 ir 80/390(7) .
7. Direktyvos 2001/34 preambulėje nurodyta:
(5) Iš pradžių šis vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą sąlygų suderinimas turėtų būti pakankamai lankstus, kad būtų galima atsižvelgti į dabar egzistuojančius vertybinių popierių rinkos struktūros skirtumus valstybėse narėse ir kad tai leistų valstybėms narėms atsižvelgti į konkrečias situacijas, kurios joms gali pasitaikyti.
(6) Dėl šios priežasties suderinimas turėtų visų pirma apsiriboti minimalių vertybinių popierių įtraukimo į oficialųjį prekybos sąrašą biržose, kurios yra ar veikia valstybėse narėse, sąlygų nustatymu, tačiau nesuteikiant emitentams jokios teisės būti įtrauktiems į biržos oficialųjį prekybos sąrašą.
(7) Šis dalinis sąlygų dėl įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą suderinimas yra pirmas žingsnis tolesnio ir glaudesnio valstybių narių teisės aktų suderinimo šioje srityje link.
< … >
(9) Daugumoje valstybių narių, esamų ir potencialių investuotojų interesų gynimui iš įmonių, kurios viešai platina savo vertybinius popierius, reikalaujama apsaugos priemonių arba platinimo metu, arba juos įtraukiant į biržos oficialųjį prekybos sąrašą; viena iš tokių apsaugos priemonių yra reikalavimas skelbti informaciją, kuri būtų pakankama ir kiek įmanoma objektyvi, apie emitento finansinę būklę ir apie vertybinius popierius, kuriuos prašoma įtraukti į biržos oficialųjį prekybos sąrašą; paprastai reikalaujama tokią informaciją pateikti, paskelbiant informacinį biuletenį, skirtą vertybinių popierių įtraukimui į biržos oficialųjį prekybos sąrašą.
(10) Privalomos apsaugos priemonės kiekvienoje valstybėje narėje skiriasi tiek tokio informacinio biuletenio turinio ir įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą aprašo atžvilgiu, tiek jame pateiktos informacijos patikrinimo veiksmingumu, metodais ir laiko parinkimu; dėl tokių skirtumų ne tik įmonėms sunkiau būti įtrauktoms į oficialųjį prekybos sąrašą kelių valstybių narių biržose, bet ir vienoje valstybėje narėje gyvenantiems investuotojams trukdoma įsigyti vertybinių popierių, esančių kitų valstybių narių biržų prekybos sąrašuose, o taip trukdoma įmonių finansavimui ir investicijoms visoje Bendrijoje.
(11) Tokius skirtumus reikėtų panaikinti suderinant norminius ir teisės aktus nebūtinai juos visiškai suvienodinant, kad reikalavimai apsaugos priemonėms būtų lygiaverčiai visose valstybėse narėse, tuo būdu garantuojant pakankamos ir kiek įmanoma objektyvios informacijos pateikimą esamiems ir potencialiems vertybinių popierių turėtojams.“(8)
8. Pagal Direktyvos 2001/34 20 straipsnį valstybės narės turi užtikrinti, kad vertybinių popierių įtraukimas į biržos oficialųjį prekybos sąrašą priklausytų nuo informacinio biuletenio paskelbimo.
9. Pagrindinis reikalavimas dėl informacinio biuletenio turinio šiuo metu nustatytas Direktyvos 2001/34 21 straipsnio 1 dalyje, kurioje teigiama:
„Informaciniame biuletenyje turi būti informacija, kuri pagal emitento ir vertybinių popierių, kuriuos įtraukti į oficialųjį prekybos sąrašą yra paduota paraiška, pobūdį yra reikalinga, kad investuotojai ir jų investavimo konsultantai galėtų motyvuotai įvertinti emitento turtą, įsipareigojimus, finansinę būklę, pelną, nuostolius bei perspektyvas, taip pat tų vertybinių popierių suteikiamas teises.“
10. Direktyvos 2001/34 21 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės turi užtikrinti, kad šio straipsnio 1 dalyje nurodyta prievolė būtų privaloma visiems asmenims, atsakingiems už informacinius biuletenius, kaip numatyta šios direktyvos I priedo A ir B aprašų 1.1 punkte.“
11. I priedo A apraše reglamentuojamas „Informacinio biuletenio, skirto vertybinių popierių įtraukimui į biržos oficialųjį prekybos sąrašą, išdėstymas“; B apraše reglamentuojamas lygiavertis informacinio biuletenio išdėstymas skolos vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą atveju.
12. A aprašo 1.1 punkte, be informacijos, kuri turi būti pateikta, taip pat reikalaujama nurodyti tokią informaciją: „Fizinių asmenų pavardės ir pareigos, juridinių asmenų, atsakingų už informacinį biuletenį < … > pavadinimai ir registruotos buveinės.“
13. Direktyvos 2001/34 100 straipsnyje nustatyta:
„Kiekvienas reikšmingas naujas veiksnys, galintis turėti įtakos vertybinių popierių įvertinimui, atsirandantis laikotarpiu nuo informacinio biuletenio patvirtinimo iki prasidedant prekybai biržoje, turi būti nurodytas informacinio biuletenio papildyme, kuris patikrinamas taip pat, kaip ir tas informacinis biuletenis, ir paskelbiamas kompetentingų institucijų nustatyta tvarka.“ (Pataisytas vertimas)
14. Pagal Direktyvos 2001/34 105 straipsnio 1 dalį valstybės narės privalo paskirti vieną ar daugiau kompetentingų institucijų.
15. Nuo pagrindinės bylos faktinių aplinkybių atsiradimo momento Direktyva 2001/34 buvo iš dalies pakeista Direktyva 2003/71(9) . Konkrečiai kalbant, buvo išbrauktas Direktyvos 2001/34 21 straipsnis, kuris iš esmės pakeistas Direktyvos 2003/71 5 straipsnio 1 dalimi ir 6 straipsnio 1 dalimi.
16. Direktyvos 2003/71 5 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Nepažeidžiant 8 straipsnio 2 dalies, prospekte nurodoma visa informacija, kuri, remiantis konkrečiu emitento ir vertybinių popierių, kurie siūlomi visuomenei arba įtraukiami į prekybos reguliuojamoje rinkoje sąrašą, pobūdžiu, yra būtina siekiant leisti investuotojams motyvuotai įvertinti emitento ir bet kokio garanto turtus ir įsipareigojimus, finansinę padėtį, pelną ir nuostolį bei perspektyvas, taip pat su tokiais vertybiniais popieriais susijusias teises. Ši informacija pateikiama lengvai analizuojama ir suprantama forma.“
17. Direktyvos 2003/71 6 straipsnyje nustatyta:
„1.	Valstybės narės užtikrina, kad atsakomybė už prospekte nurodytą informaciją būtų skiriama bent jau emitentui arba jo administraciniams, valdymo ar priežiūros organams, siūlytojui, asmeniui, prašančiam įtraukimo į prekybos reguliuojamoje rinkoje sąrašą, arba garantui. Atsakingi asmenys aiškiai įvardijami prospekte nurodant jų vardus, pavardes ir funkcijas arba, jei tai juridiniai asmenys, jų pavadinimus ir registruotas buveines, taip pat turi būti jų pareiškimai, kad, jų žiniomis, prospekte esanti informacija atitinka tikrovę ir kad prospekte nepraleista nieko, kas galėtų turėti įtakos jo reikšmei.
2.	Valstybės narės užtikrina, kad jų įstatymai ir kiti teisės aktai dėl civilinės atsakomybės būtų taikomi asmenims, atsakingiems už prospekte nurodomą informaciją.
Tačiau valstybės narės užtikrina, kad jokia civilinė atsakomybė neskiriama jokiam asmeniui tik dėl santraukos, įskaitant bet kokį jos vertimą, nebent ji yra klaidinanti, netiksli ar nenuosekli skaitant kartu su kitomis prospekto dalimis.“
18. Direktyvos 2003/71 25 straipsnyje, pavadintame „Sankcijos“, nustatyta:
„1.	Nepažeidžiant valstybių narių teisės skirti baudžiamojoje teisėje numatytas sankcijas ir nepažeidžiant jų civilinės atsakomybės režimo, valstybės narės, laikydamosi savo nacionalinės teisės, užtikrina, kad būtų galima imtis atitinkamų administracinių priemonių arba skirti administracines sankcijas atsakingiems asmenims, jei nesilaikoma įgyvendinant šią direktyvą priimtų nuostatų. Valstybės narės užtikrina, kad tos priemonės būtų veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
2.	Valstybės narės numato, kad kompetentinga institucija galėtų atskleisti visuomenei kiekvieną priemonę ar sankciją, kuri buvo skirta už pagal šią direktyvą priimtų nuostatų pažeidimą, išskyrus jei toks atskleidimas keltų rimtą pavojų finansų rinkoms arba atneštų neproporcingą žalą susijusioms šalims.“
Nacionalinės teisės aktai
19. Direktyva 80/390 Graikijoje buvo įgyvendinta Prezidento dekretu Nr. 348/1985(10), kurio 24 straipsniu pažodžiui perkeliamas Direktyvos 80/390 23 straipsnis (dabar – Direktyvos 2001/34 100 straipsnis).
20. Įstatymo Nr. 1969/1991 72 straipsnio 2 dalyje bylai svarbiu laikotarpiu buvo nustatyta(11) :
„Fiziniams arba juridiniams asmenims, bet kokiu būdu paskelbusiems ar paskleidusiems netikslią ar klaidingą informaciją apie į biržos oficialųjį prekybos sąrašą įtraukiamus ar jau įtrauktus vertybinius popierius, jeigu tokia informacija dėl savo pobūdžio gali turėti įtakos tokių vertybinių popierių kainai ar prekybai jais, Kapitalo rinkos komisija gali skirti iki penkių šimtų milijonų (500 000 000) GRD dydžio baudą < … > Ši nuostata taip pat taikoma bendrovių, kurios teikia paraišką dėl savo akcijų įtraukimo į pripažintos biržos oficialųjį prekybos sąrašą, direktorių valdybos nariams, jeigu netiksli ar klaidinga informacija pateikiama informaciniame biuletenyje, kuris yra būtinas įtraukiant vertybinius popierius į minėtą sąrašą, arba kuri bet kokiu būdu yra paskelbiama arba paskleidžiama.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
21. Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateiktos faktinės aplinkybės, kurios buvo atkartotos kai kuriose iš rašytinių pastabų, aprašytos labai išsamiai. Tačiau siekiant atsakyti į pateiktą klausimą, manau, šias faktines aplinkybes galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
22. Ieškovai yra akcinė bendrovė Ntionik Anonymi Etaireia Emporias I/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis
(toliau – Ntionik AE ), kurios akcijos yra įtrauktos į Atėnų vertybinių popierių biržos paralelinės rinkos prekybos sąrašą, ir vienas iš Ntionik AE
direktorių Ioannis Michail Pikoulas. Jie ginčija du Kapitalo rinkos komisijos (Epitropi Kefalaiagoras), Graikijos kompetentingos institucijos Direktyvos 2001/34 prasme, sprendimus, kuriais paskirtos baudos i) (abiem atvejais) pagal Įstatymo Nr. 1969/1991 72 straipsnio 2 dalį ir ii) (papildomai, Ntionik AE
atveju) už Prezidento dekreto Nr. 348/1985 24 straipsnio pažeidimą.
23. Kapitalo rinkos komisija skyrė baudas, nes nusprendė, kad Ntionik AE
informaciniuose biuleteniuose, išleistuose 2001 m. padidinus akcinį kapitalą, buvo pateikta netiksli ir klaidinga informacija apie jos 2000 m. finansinių metų pelną ir nuostolį, kuri dėl savo pobūdžio galėjo turėti įtakos Ntionik AE
vertybinių popierių kainai ar prekyb ai jais.
24. Nei Ntionik AE, nei I. M. Pikoulas nebuvo tarp informaciniame biuletenyje įvardytų asmenų, kurie laikytini „atsakingais už informacinį biuletenį“ pagal Direktyvos 2001/34 I priedo A aprašo 1.1 punktą.
25. Byla pateko į Valstybės Tarybą. Šis teismas mano, kad pagal Direktyvos 2001/34 21 straipsnį paaiškėjus, jog informaciniame biuletenyje pateikta informacija yra netiksli ar klaidinga, valstybės narės gali skirti administracines nuobaudas tik emitentui ir asmenims, kurie informaciniame biuletenyje yra aiškiai įvardyti kaip atsakingi asmenys. Todėl Įstatymo Nr. 1969/1991 72 straipsnio 2 dalis neprieštarauja direktyvos 21 straipsniui tiek, kiek ja leidžiama paskirti baudą emitentui. Tačiau tiek, kiek 72 straipsnio 2 dalimi reikalaujama paskirti baudą emitento direktorių valdybos nariams, kaip atsakingiems už tokiame informaciniame biuletenyje pateiktos informacijos tikslumą, nepaisant to, ar jie buvo paminėti atitinkamame informaciniame biuletenyje, ar ne, ši nuostata prieštarautų direktyvos 21 straipsniui. Tačiau, manydama, kad Direktyvos 2001/34 21 straipsnio aiškinimas nėra visiškai aiškus, Valstybės Taryba pateikė šį prejudicinį klausimą:
„Ar, atsižvelgiant į Direktyvos 2001/34/EB 21 straipsnį, nacionalinės teisės aktų leidėjas tais atvejais, kai informaciniuose biuleteniuose pateikta netiksli ar klaidinga informacija, gali nustatyti administracines nuobaudas ne tik tuose biuleteniuose aiškiai nurodytiems atsakingiems asmenims, bet ir į biržos prekybos sąrašą įtraukiamų vertybinių popierių emitentui ir visiems jo valdybos nariams, nesvarbu, ar tokiuose biuleteniuose jie buvo nurodyti kaip atsakingi asmenys?“
26. Rašytines pastabas pateikė Ntionik AE, Graikijos, Italijos ir Portugalijos vyriausybės bei Komisija. Ntionik AE, Graikijos vyriausybė ir Komisija buvo atstovaujamos per teismo posėdį.
Priimtinumas
27. Italijos vyriausybė teigia, kad klausimas yra nepriimtinas, nes iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą neaišku, jog taikytinas Direktyvos 2001/34 21 straipsnis. Žinoma, kad Ntionik AE
akcijos jau buvo kotiruojamos ir ji paprasčiausiai nusprendė išleisti daugiau akcijų, kad padidintų savo kapitalą. Direktyvos 64 straipsnyje nustatyta, kad tokiomis aplinkybėmis informacinis biuletenis nėra būtinas (nors valstybės narės gali pagal direktyvos 8 straipsnio 2 dalį nustatyti tokį reikalavimą).
28. Manęs šis argumentas neįtikina. Italija, atrodo, daro prielaidą, kad dėl to, jog Ntionik AE
akcijos jau buvo kotiruojamos, padidinus jos kapitalą, nebuvo būtina paduoti paraišką dėl įtraukimo į biržos prekybos sąrašą. Tačiau į biržos prekybos sąrašą įtraukiami vertybiniai popieriai, o ne bendrovės (nors patogu sutrumpintai teigti „į biržos prekybos sąrašą įtrauktos bendrovės“). Iš tiesų Direktyva 2001/34 nustatyta galimybė daugeliu atvejų iš dalies arba visiškai atleisti nuo įpareigojimo skelbti informacinį biuletenį (23 straipsnis), o kitais atvejais leidžiama informaciniame biuletenyje neskelbti tam tikros informacijos (24–34 straipsniai). Tačiau nėra nieko, kas leistų manyti, jog šioje byloje bet kurios iš minėtų nuostatų poveikis yra toks, kad Ntionik AE
apskritai neprivalėjo išleisti informacinio biuletenio arba kad ji turėjo teisę neskelbti A aprašo 1.1 punkte reikalaujamos informacijos. Be to, Ntionik AE
per teismo posėdį patvirtino, kad aptariamos akcijos nebuvo „automatiškai įtrauktos“ 64 straipsnio prasme, kad kapitalo padidinimas buvo viešas pasiūlymas, atsižvelgiant į esamų akcininkų pirmumo teisę, ir kad A aprašo 1.1 punktas atitinkamai buvo taikytinas.
Vertinimas
29. Ntionik AE
mano, kad į prejudicinį klausimą turėtų būti atsakyta neigiamai. Trys vyriausybės ir Komisija mano priešingai.
30. Ntionik AE
teigia, kad Direktyva 2001/34 nustatytos aiškios ir tikslios nacionalinės valdžios institucijoms suteiktos diskrecijos ribos įgyvendinant šią direktyvą. 21 straipsnio 2 dalis aiškiai rodo, kad šią diskreciją riboja sankcijų skyrimo mechanizmo pasirinkimas. Aiškinant 21 straipsnio 2 dalį pažodžiui, aiškiai matyti, kad bet kokios sankcijos už pažeidimus, padarytus rengiant informacinius biuletenius, turi būti skiriamos tik už tai atsakingiems asmenims, o ne akcijas išleidžiančiai bendrovei ar jos direktoriams. Jeigu direktyva iš tikrųjų būtų buvę ketinta išplėsti atsakomybę už informacinio biuletenio turinį visiems direktoriams ir pačiai bendrovei, jos I priede nebūtų reikalavimo pateikti informaciją apie asmenis, atsakingus už informacinį biuletenį.
31. Aš nesutinku.
32. Pirma, kaip teigia Graikijos ir Portugalijos vyriausybės bei Komisija, Direktyvos 2001/34 preambulėje labai aiškiai nustatyta, kad teisės akto tikslas – nustatyti minimalius standartus. 11 konstatuojamojoje dalyje teigiama, kad apsaugos priemonių, kurių reikalaujama kiekvienoje valstybėje narėje, siekiant garantuoti pakankamos ir kuo objektyvesnės informacijos pateikimą esamiems ar potencialiems vertybinių popierių turėtojams, skirtumus „reikėtų panaikinti suderinant norminius ir teisės aktus nebūtinai juos visiškai suvienodinant, kad reikalavimai apsaugos priemonėms būtų lygiaverčiai (12) “
33. Mano nuomone, toks požiūris nėra stebinantis. Kaip jau esu nurodžiusi, Direktyva 2001/34 kodifikuoja Direktyvą 80/390. Pasiūlymas dėl Direktyvos 80/390 buvo pateiktas 1972 metais(13) . Direktyvos 2001/34 11 konstatuojamojoje dalyje yra tiesioginė sąsaja su šiuo pasiūlymu(14) . 1972 metais būtinas atskleidimo mastas įtraukiant vertybinius popierius į biržos prekybos sąrašą labai skyrėsi(15) . Atsižvelgiant į šias aplinkybes, siekti didesnio suderinimo lygio priimant pirmąjį teisės aktą būtų buvęs labai ambicingas Komisijos tikslas.
34. Tai buvo pripažinta Išminčių komiteto Europos vertybinių popierių rinkos reguliavimo klausimams nagrinėti pradinėje ataskaitoje ( Lamfalussy
ataskaita)(16), kurios III skyriaus, pavadinto „Pagrindiniai Europos reguliavimo trūkumai šiandien“, pirmojoje dalyje pasakyta, kad „šiuo metu vertybinių popierių rinkos srityje galiojantys ES teisės aktai < … > grindžiami minimaliu suderinimu“(17) .
35. Man atrodo, kad, kaip teigia Italijos vyriausybė, pažodinis Direktyvos Nr. 2001/34 21 straipsnio 2 dalies aiškinimas taip pat leidžia manyti, kad teisės aktais siekiama nustatyti minimalius standartus, o ne didelio masto suderinimą. 21 straipsnio 2 dalimi reikalaujama, kad valstybės narės iš esmės užtikrintų, jog atsakomybė už informaciniame biuletenyje pateikiamą informaciją tektų „asmenims, atsakingiems už informacinius biuletenius, kaip numatyta šios direktyvos I priedo A ir B aprašų 1.1 punkte“. Šių aprašų 1.1 punkte paprasčiausiai reikalaujama, kad į informacinius biuletenius būtų įtraukta informacija apie už juos atsakingus asmenis. Aš neįžvelgiu to, kad, šias nuostatas taikant kartu, valstybėms narėms būtų neleidžiama nustatyti už tokią informaciją atsakingų asmenų kategorijų. Reikalavimas 1.1 punkte, kad atsakingi asmenys turėtų būti paminėti informaciniame biuletenyje, yra aiškiai skirtas apsaugoti tokia informacija besiremiančius investuotojus(18), o ne apsaugoti nuo atsakomybės asmenis, kurie yra aiškiai įvardyti kaip atsakingi pagal nacionalinę teisę ir kurie dėl kokių nors priežasčių nėra paminėti informaciniame biuletenyje.
36. Be to, mano nuomone, Direktyvoje 2001/34 nėra nieko, kas leistų manyti, jog valstybė narė, apibrėžusi tam tikras kategorijas asmenų, atsakingų už informaciniame biuletenyje pateiktą netikslią ar klaidingą informaciją, negali tokiems asmenims skirti baudžiamųjų ar administracinių sankcijų, kaip antai aptariamos šioje byloje, jeigu paskelbiama netiksli ar neišsami informacija.
37. Galiausiai turėčiau pažymėti, kad Direktyvos 2001/34 21 straipsnio 2 dalis nuo pagrindinės bylos faktinių aplinkybių atsiradimo momento buvo pakeista Direktyvos 2003/71 5 straipsnio 1 dalimi ir 6 straipsnio 1 dalimi(19) . Tiek Graikijos, tiek Italijos vyriausybės teikia tam tikros svarbos Direktyvai 2003/71. Graikijos vyriausybė teigia, kad direktyva, kuria aiškiai siekiama didžiausio įmanomo suderinimo lygio, vis dėlto vienodai nesureguliuoja atsakomybės už informaciniame biuletenyje pateiktą informaciją klausimo, bet spręsti šį klausimą palieka valstybėms narėms. Be to, Direktyvoje 2003/71 nepateikiamas išsamus atsakingų asmenų sąrašas, o paprasčiausiai reikalaujama, kad atsakomybė „tektų bent jau “(20) išvardytiems asmenims. Italijos vyriausybė teigia, kad administracinių sankcijų sistemą nustatė tik Direktyvos 2003/71 25 straipsnis, pagal kurio formuluotę tokios sankcijos aiškiai taikomos ne tik tiems, kurie yra formaliai „atsakingi“ už informacinius biuletenius.
38. Iš tikrųjų tiesa yra ta, kad Direktyvos 2003/71 6 straipsnio 1 dalyje aiškiai nustatyta, jog valstybės narės gali skirti atsakomybę už prospekte pateiktą informaciją platesniam ratui asmenų nei išvardytieji tame straipsnyje ir kad 25 straipsnio 1 dalis taip pat suformuluota bendrais terminais. Tačiau dėl to, kad nė viena iš šių nuostatų nėra tiesiogiai aptariama šioje byloje, nesiūlau sustoti prie jų galimo aiškinimo.
Išvada
39. Atsižvelgdama į pateiktus svarstymus, manau, kad į Simvoulio tis Epikratias
pateiktą klausimą reikėtų atsakyti taip:
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/34/EB dėl vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą ir dėl informacijos, kuri turi būti skelbiama apie tuos vertybinius popierius, 21 straipsnis nedraudžia nacionaliniam teisės aktų leidėjui tais atvejais, kai paaiškėja, kad informaciniame biuletenyje pateikta informacija yra netiksli ar klaidinga, nustatyti, kad administracinės nuobaudos gali būti skiriamos ne tik tokiuose biuleteniuose aiškiai nurodytiems atsakingiems asmenims, bet ir į biržos oficialųjį prekybos sąrašą įtraukiamų vertybinių popierių emitentui ir visiems tokio emitento direktorių valdybos nariams, nepaisant to, ar direktorių valdybos nariai buvo nurodyti kaip atsakingi asmenys pirmiau nurodyta prasme.
(1) .
(2)  –	OL L 184, 2001, p. 1.
(3)  –	OL L 66, 1979, p. 21.
(4)  –	OL L 100, 1980, p. 1.
(5)  –	Kitos dvi direktyvos – tai 1982 m. vasario 15 d. Tarybos direktyva 82/121/EEB dėl informacijos, kurią turi reguliariai skelbti bendrovės, kurių akcijos yra įtrauktos į biržos oficialųjį prekybos sąrašą (OL L 48, 1982, p. 26), ir 1988 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyva 88/627/EEB dėl informavimo apie biržos prekybos sąrašuose esančios bendrovės kontrolinio akcijų paketo įsigijimą ar pardavimą (OL L 348, 1988, p. 62).
(6)  –	Atsirado painiavos, nes „prospectus“ anglų k. tradiciškai reiškė (iki šiol, kai buvo reglamentuota atskirai) dokumentą, kuris išduodamas, kai į oficialųjį prekybos sąrašą iki tol neįtrauktos akcijos, nepaisant to, ar vėliau jos bus į jį įtrauktos, pirmą kartą platinamos viešai. Šis dokumentas prancūzų kalba taip pat vadinamas „prospectus“, nors daromas skirtumas tarp „prospectus d'émission“ ir „prospectus d'admission“. Abiejų dokumentų turinio, išdėstymo, patvirtinimo ir paskelbimo reikalavimai šiuo metu jau yra suderinti (ir abu dokumentai dabar, bent jau Bendrijos teisės aktuose, anglų kalba vadinami „prospectus“) 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/71/EB dėl prospekto, kuris turi būti skelbiamas, kai vertybiniai popieriai siūlomi visuomenei ar įtraukiami į prekybos sąrašą, iš dalies keičiančia direktyvą 2001/34/EB (OL L 345, 2003, p. 64). Šioje byloje pagrindinės bylos faktinės aplinkybės atsirado dar prieš įsigaliojant Direktyvai 2003/71 (ir ją priimant).
(7)  –	Žr. 1 konstatuojamąją dalį. Materialinės nuostatos atitinkamai nebuvo pakeistos. Direktyvos 2001/34 III priede yra Koreliacijos lentelė, kiekvienos tos direktyvos nuostatos atveju parodanti vienos iš keturių kodifikuotų direktyvų nuostatą, kuria buvo remtasi.
(8)  – 5–7 konstatuojamųjų dalių tekstas yra identiškas Direktyvos 79/279 4–6 konstatuojamųjų dalių tekstui; 9–11 konstatuojamųjų dalių tekstas yra identiškas Direktyvos 80/390 2–4 konstatuojamųjų dalių tekstui.
(9)  –	Minėta 6 išnašoje.
(10)  –	Valstybės žinios A 125.
(11)  –	Įstatymo Nr. 1969/1991 72 straipsnio 2 dalis per tą laiką buvo panaikinta Įstatymu Nr. 3340/2005. Tačiau tai neturi reikšmės šiai bylai.
(12)  –	Išskirta mano.
(13)  –	Proposition de directive du Conseil concernant le contenu, le contrôle et la diffusion du prospectus à publier lors de l'admission à la cote officielle d'une bourse de valeurs de titres émis par des sociétés au sens de l'article 58 alinéa 2 du traité (JO 1972 C 131, p. 61).
(14)  –	Žr. pasiūlymo ketvirtąją konstatuojamąją dalį, kurios tekstas iš esmės yra identiškas Direktyvos 2001/34 11 konstatuojamosios dalies tekstui.
(15)  –	Žr. Samuel Suckow. „The European Prospectus“, American Journal of Comparative Law, 1975, p. 50, 52; Richard M. Buxbaum ir Klaus Hopt. „Legal Harmonization and the Business Enterprise“, 1988, p. 189–192; Vanessa Edwards. „EC Company Law“, 1999, p. 233 ir Niamh Moloney. „EC Securities Regulation“, 2002, p. 64.
(16)  –	2000 m. lapkričio 9 d. ataskaita, su kuria galima susipažinti Komisijos tinklavietėje, nuspaudus nuorodą http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/lamfalussy/wisemen/initial-report-wise-men_en.pdf.
(17)  –	p 15.
(18)  –	žr. Direktyvos 2001/34 9–11 konstatuojamąsias dalis.
(19)  –	žr. Direktyvos 2003/71 27 straipsnio 1 dalį.
(20)
– 	Išskirta mano.