62024TO0319_RES
Byla T‑319/24
Meta Platforms Ireland Ltd
prieš
Europos duomenų apsaugos valdybą
2025 m. balandžio 29 d. Bendrojo Teismo (dešimtoji kolegija) nutartis
„Ieškinys dėl panaikinimo – Asmens duomenų apsauga – Europos duomenų apsaugos valdybos nuomonė dėl galiojančio sutikimo, duodamo pagal modelius „sutik arba mokėk“, įdiegtus didelėse interneto platformose – Reglamento (ES) 2016/679 64 straipsnio 2 dalis – Aktas, dėl kurio negalima pareikšti ieškinio – Nepriimtinumas – Atsakomybė – Žala – Priežastinis ryšys – Akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys“
Ieškinys dėl panaikinimo – Aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį – Sąvoka – Aktai, sukeliantys privalomų teisinių pasekmių – Europos duomenų apsaugos valdybos nuomonė dėl galiojančio naudotojų sutikimo, duodamo pagal modelius „sutik arba mokėk“, įdiegtus didelėse interneto platformose – Netaikymas – Nepriimtinumas
(SESV 263 straipsnis)
(žr. 19–42 punktus)
Deliktinė atsakomybė – Sąlygos – Neteisėti veiksmai – Žala – Priežastinis ryšys – Vienos iš sąlygų netenkinimas – Viso ieškinio dėl žalos atlyginimo atmetimas
(SESV 268 straipsnis ir 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 47–58 punktus)
Santrauka
Nutartimi Bendrasis Teismas kaip nepriimtiną atmetė Meta Platforms Ireland Ltd (toliau – Meta) ieškinį dėl panaikinimo (
1
), pareikštą dėl Europos duomenų apsaugos valdybos (toliau – EDAV) nuomonės 8/2024 dėl galiojančio sutikimo, duodamo pagal modelius „sutik arba mokėk“, įdiegtus didelėse interneto platformose. Taigi jis nusprendė, kad ši nuomonė, priimta remiantis Bendruoju duomenų apsaugos reglamentu (
2
), nėra aktas, dėl kurio galima pareikšti tokį ieškinį, nes trečiosioms šalims nesukeliama privalomų teisinių pasekmių. Be to, Bendrasis Teismas kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą atmetė Meta ieškinį dėl Europos Sąjungos deliktinės atsakomybės (
3
), kuriuo buvo siekiama žalos, jos tariamai patirtos dėl šios nuomonės, atlyginimo.
2024 m. balandžio 17 d. trijų nacionalinių priežiūros institucijų asmens duomenų apsaugos srityje prašymu EDAV priėmė Nuomonę 8/2024. Šios institucijos siekė išsiaiškinti, kokiomis aplinkybėmis ir sąlygomis didelių interneto platformų (
4
) taikoma praktika, kai naudotojams leidžiama rinktis iš dviejų variantų – pirma, sutikti su asmens duomenų tvarkymu vartotojų elgesiu grindžiamos reklamos tikslais arba, antra, sumokėti mokestį, kad galėtų naudotis paslauga taip, kad jų asmens duomenys nebūtų tvarkomi tuo tikslu (toliau – modeliai „sutik arba mokėk“), gali būti laikoma atitinkančia galiojančio sutikimo reikalavimą, kaip tai suprantama pagal BDAR.
Nuomonėje 8/2024 EDAV, be kita ko, patikslino, jog tam, kad iš naudotojų reikalaujamas sutikimas tvarkyti jų asmens duomenis vartotojų elgesiu grindžiamos reklamos tikslais būtų galiojantis, jis turi būti duotas laisva valia, būti konkretus, grindžiamas informacija ir nedviprasmiškas, taip pat susijęs su duomenų tvarkymu laikantis reikalingumo, proporcingumo, tikslų apribojimo, duomenų kiekio mažinimo ir sąžiningumo principų. Šios institucijos teigimu, tai, kad didelė interneto platforma naudotojams nemokamai siūlo papildomą alternatyvą be vartotojų elgesiu grindžiamos reklamos, pavyzdžiui, su tokios formos reklama, kad būtų tvarkoma mažiau (arba visai netvarkoma) asmens duomenų, gali turėti esminės reikšmės vertinant šio sutikimo galiojimą. Dėl mokesčio, reikalaujamo už mokamą paslaugos versiją, EDAV nurodė, kad jo dydis neturi trukdyti duomenų subjektams laisvai pasirinkti ir atsisakyti duoti sutikimą.
Šiomis aplinkybėmis Meta prašė, pirma, panaikinti Nuomonę 8/2024 ir, antra, atlyginti žalą, kurią ji tariamai patyrė dėl šios nuomonės.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirma, Bendrasis Teismas priminė, kad SESV 263 straipsnyje numatytą ieškinį dėl panaikinimo galima teikti dėl visų aktų, kuriuos priima Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai, nepaisant tų aktų pobūdžio ar formos, kuriais sukeliama privalomųjų teisinių pasekmių.
Nagrinėjamu atveju dėl Nuomonės 8/2024 Bendrasis Teismas manė, jog jos turinys neleidžia manyti, kad ja siekiama sukelti privalomų teisinių pasekmių. Iš tiesų šiame akte pateikiama didelių interneto platformų modelių „sutik arba mokėk“ analizė, atsižvelgiant į BDAR nustatytas taisykles dėl sutikimo galiojimo. Nuomonėje 8/2024 EDAV nurodė situaciją, kai tokia platforma nesiūlo naudotojui nemokamos alternatyvos duoti sutikimą tvarkyti asmens duomenis elgesiu grindžiamos reklamos tikslais. Daugeliu atvejų tokia situacija gali lemti tokio sutikimo negaliojimą. Šis vertinimas priklauso nuo kelių veiksnių, įskaitant nagrinėjamos paslaugos svarbą (arba ne) naudotojų socialiniame ar profesiniame gyvenime ir mokamos alternatyvos kainą. Be to, atrodo, kad Nuomonės 8/2024 pastraipose, kuriose yra tokios formuluotės, kaip „turėtų“ arba „neturėtų“, labiau raginama išsamiai apsvarstyti sprendimus, kuriuos kiekviena didelė interneto platforma galėtų pasiūlyti naudotojams, o ne apskritai smerkti šių platformų modelį „sutik arba mokėk“.
Bendrasis Teismas taip pat pabrėžė, kad BDAR nėra nuostatos, pagal kurią priežiūros institucijos būtų įpareigotos „kuo labiau atsižvelgti“ į EDAV nuomonę bendraisiais klausimais, kaip antai į Nuomonę 8/2024 (
5
). Vis dėlto tokia pareiga (
6
) taikoma nuomonėms, susijusioms su tam tikrų rūšių priežiūros institucijų konkrečių sprendimų projektais (
7
), apie kurias šios institucijos turi pranešti EDAV per šių sprendimų priėmimo procedūrą. Jeigu atitinkama priežiūros institucija neketina visiškai ar iš dalies atsižvelgti į tokią nuomonę, ji turi apie tai informuoti EDAV pirmininką, ir dėlto pradedamas EDAV privalomo sprendimo priėmimo procesas (
8
). Tokia tvarka nenumatyta, kiek tai susiję su EDAV nuomonėmis bendrais klausimais, kaip antai Nuomone 8/2024, kurios neskirtos jokiai konkrečiai institucijai. Iš tiesų tokios nuomonės savaime nėra privalomi aktai, nes jose pateiktos gairės, atsižvelgiant į EDAV įgaliojimus, ir jos prireikus privalomais nurodymais priežiūros institucijoms gali tapti vėliau, t. y. tik vėlesniame privalomame EDAV sprendime. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad Nuomonė 8/2024 nesukelia privalomų teisinių pasekmių trečiosioms šalims ir, konkrečiai kalbant, Meta.
Iš tiesų, pirma, net jei Meta atsidūrė Nuomonėje 8/2024 nurodytoje situacijoje, nesant išsamios jos atvejo analizės, kurią turi pateikti kompetentingos priežiūros institucijos, ši nuomonė negalėjo jai sukelti privalomų teisinių pasekmių šiuo aspektu. Antra, to, kad gali būti priimtas vėlesnis privalomas EDAV sprendimas, skirtas kompetentingoms priežiūros institucijoms, kurios nagrinėjo Meta pasirinktą modelį „sutik arba mokėk“, perimdamos visą Nuomonėje 8/2024 pateiktą analizę ar jos dalį, nepakanka, kad būtų galima manyti, jog ši nuomonė nuo pat pradžių yra privaloma. Todėl Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad ši nuomonė nėra aktas, kurį Meta gali ginčyti.
Ši išvada nepažeidė Meta teisės į veiksmingą teisminę gynybą (
9
), nes Nuomonė 8/2024 jai nesukėlė privalomų teisinių pasekmių. Joje išdėstyti argumentai galėtų turėti tiesioginės įtakos Meta tik tuo atveju, jei būtų pakartoti valstybės narės arba kitos valstybės, Europos Ekonominės Erdvės (EEE) susitarimo šalies, priežiūros institucijos arba teismo priimtame sprendime. Jei taip, šiuos sprendimus gali arba galės įvertinti teismas, atitinkantis šios veiksmingos teisminės gynybos reikalavimus.
Šios išvados taip pat negali paneigti tai, kad šį aktą gali skirtingai vertinti valstybių, kurios yra EEE susitarimo šalys, bet nėra Sąjungos narės, teismai ir Sąjungos valstybių narių teismai. Iš tiesų tokia galimybė būdinga EEE susitarime įtvirtintai sistemai, kuri grindžiama dviem ramsčiais – priežiūros ir teisminės kontrolės, kurių pirmasis taikomas Sąjungos valstybėms narėms, o antrasis – kitoms valstybėms, šio susitarimo šalims. Kiek tai susiję su pastarosiomis, EEE susitarime ir Europos laisvosios prekybos asociacijos (ELPA) valstybių susitarime dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (
10
), be kita ko, nustatyta, kad tų valstybių teismas gali kreiptis į ELPA teismą su prašymu pateikti nuomonę dėl šių taisyklių išaiškinimo, taigi, be kita ko, dėl BDAR išaiškinimo. ELPA teismas gali nurodyti, kiek, jo manymu, Nuomonėje 8/2024 išdėstyti argumentai atitinka minėtą reglamentą. Kalbant apie Sąjungos valstybes nares, pažymėtina, kad šių valstybių teismai gali kreiptis į Teisingumo Teismą, kad šis įvertintų šios nuomonės galiojimą.
Antra, Bendrasis Teismas atmetė Meta prašymą atlyginti žalą, kurią ji, remdamasi Sąjungos deliktine atsakomybe, tariamai patyrė dėl Nuomonės 8/2024.
Priminęs tris kumuliacines šios atsakomybės atsiradimo sąlygas, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad sąlyga, susijusi su realios ir tikros žalos buvimu, nebuvo įvykdyta. Dėl Meta nurodytos žalos, kurią sudaro pajamų iš reklamos ir pajamų iš prenumeratos sumažėjimas, kuris atsiras dėl Nuomonėje 8/2024 tariamai nustatyto „reikalavimo“ siūlyti naudotojams nemokamą alternatyvą, neapsiribojant galimybe rinktis tarp, pirma, sutikimo gauti vartotojų elgesiu grindžiamą reklamą ir, antra, mokėjimo, kad būtų galima naudotis atitinkama paslauga negaunant tokios reklamos, Bendrasis Teismas konstatavo, kad ji grindžiama klaidingu šios nuomonės supratimu. Iš tiesų nagrinėjama nuomone iš esmės buvo siekiama tik pateikti didelių interneto platformų modelių „sutik arba mokėk“ analizę, atsižvelgiant į BDAR nustatytas taisykles dėl sutikimo galiojimo, ir ji savaime nebuvo skirta sukelti privalomų teisinių pasekmių. Be to, Meta nurodyta žala buvo grindžiama būsimais ir neapibrėžtais įvykiais, o tai, kad Airijos duomenų apsaugos institucija nuspręstų savo iniciatyva taikyti minėtą analizę arba kad EDAV priimtų privalomą sprendimą šiuo klausimu, buvo tik tikimybė.
Papildomai dėl sąlygos, susijusios su priežastiniu ryšiu, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad nebuvo galima nustatyti jokio pakankamai tiesioginio priežastinio ryšio tarp Nuomonės 8/2024 ir Meta nurodytos žalos. Iš tiesų, nesant privalomų pasekmių, ši nuomonė negali būti pakankamai tiesioginė galimo pajamų sumažėjimo, kurio, kaip teigė Meta, tikimasi, priežastis. Tokia žala galėtų atsirasti tiesiogiai dėl jos savanoriškų veiksmų arba dėl bet kokių jai privalomų sprendimų, dėl kurių ji turėtų pasiūlyti naudotojams nemokamą alternatyvą, neapsiribojant galimybe rinktis tarp, pirma, sutikimo gauti vartotojų elgesiu grindžiamą reklamą ir, antra, mokėjimo, kad būtų galima naudotis atitinkama paslauga negaunant tokios reklamos.
(
1
)	SESV 263 straipsnis.
(
2
)	Pagal 2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1; toliau– BDAR) 64 straipsnio 2 dalį.
(
3
)	Remiantis SESV 268 straipsniu ir 340 straipsnio 2 dalimi.
(
4
)	2022 m. spalio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2022/2065 dėl bendrosios skaitmeninių paslaugų rinkos, kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2000/31/EB (Skaitmeninių paslaugų aktas) (OL L 277, 2022, p. 1). Šio reglamento 3 straipsnio i punkte apibrėžta sąvoka „interneto platforma“, o to paties reglamento 33 straipsnio 1 dalyje – sąvoka „labai didelė interneto platforma“.
(
5
)	Nuomonė grindžiama BDAR 64 straipsnio 2 dalimi.
(
6
)	Numatyta BDAR 64 straipsnio 7 dalyje.
(
7
)	Nuomonė grindžiama BDAR 64 straipsnio 1 dalimi.
(
8
)	BDAR 64 straipsnio 8 dalis.
(
9
)	Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis.
(
10
)	EEE susitarimo 108 straipsnio 2 dalis ir ELPA valstybių susitarimo dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (OL L 344, 1994, p. 1) 34 straipsnis.