62006CJ0464
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a treia)
18 octombrie 2007 (
*1
)
„Agricultură — Sistemul de restituiri la exportul produselor agricole — Regulamentul (CE) nr. 800/1999 — Articolul 5 — Depunerea declarației de export — Transmitere prin fax”
În cauzaC-464/06,
având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda), prin Decizia din 16 noiembrie 2006, primită de Curte la 20 noiembrie 2006, în procedura inițiată de
Avena Nordic Grain Oy
CURTEA (Camera a treia),
compusă din domnul A. Rosas, președinte de cameră, domnii J. Klučka, A. Ó Caoimh (raportor), doamna P. Lindh și domnul A. Arabadjiev, judecători,
avocat general: doamna V. Trstenjak,
grefier: domnul R. Grass,
având în vedere procedura scrisă,
luând în considerare observațiile prezentate:
—
pentru Avena Nordic Grain Oy, de doamna K. Viljanen, în calitate de director;
—
pentru guvernul finlandez, de domnul J. Heliskoski, în calitate de agent;
—
pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul P. Aalto și de doamna F. Clotuche-Duvieusart, în calitate de agenți,
având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 102, p. 11, Ediție specială, 03/vol. 27, p. 187), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 90/2001 al Comisiei din 17 ianuarie 2001 (JO L 14, p. 22, Ediție specială, 03/vol. 36, p. 14, denumit în continuare „Regulamentul nr. 800/1999”).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unei proceduri inițiate de Avena Nordic Grain Oy (denumită în continuare „ANG”) împotriva unei decizii a Maa- ja metsätalousministeriö (Ministerul Agriculturii și Pădurilor, denumit în continuare „ministerul”), autoritate care gestionează, în Finlanda, ajutoarele acordate prin Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), cu privire la refuzarea plății unei restituiri la export.
Cadrul juridic
Reglementarea comunitară
Controlul produselor agricole cu ocazia exportului
3
Regulamentul (CEE) nr. 386/90 al Consiliului din 12 februarie 1990 privind controlul la exportul de produse agricole care beneficiază de restituire sau de alte sume (JO L 42, p. 6, Ediție specială, 03/vol. 7, p. 234) prevede, la articolul 2 litera (a), că statele membre efectuează „controlul fizic al mărfurilor […] la îndeplinirea formalităților vamale de export și înainte de acordarea autorizației de export a mărfurilor, pe baza documentelor prezentate în sprijinul declarației de export”.
4
Regulamentul (CE) nr. 2090/2002 al Comisiei din 26 noiembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 386/90 al Consiliului privind controlul la export pentru produsele agricole care beneficiază de o restituire (JO L 322, p. 4, Ediție specială, 03/vol. 45, p. 159) prevede, la articolul 5 alineatul (1), că prin „control fizic” în sensul articolului 2 litera (a) din Regulamentul nr. 386/90 trebuie să se înțeleagă „verificarea concordanței dintre declarația de export, inclusiv documentele prezentate în sprijinul acesteia, și marfă, în ceea ce privește cantitatea, tipul și caracteristicile acesteia”.
Normele de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole
5
Considerentele (4), (6) și (63) ale Regulamentului nr. 800/1999 prevăd:
„(4)
întrucât, în sensul prezentului regulament, data exportului reprezintă data la care autoritățile vamale acceptă actul prin care declarantul își manifestă intenția de a exporta produsele pentru care solicită să beneficieze de o restituire la export; întrucât un astfel de document are scopul de a atrage atenția, și îndeosebi atenția autorităților vamale, asupra faptului că operațiunea în cauză se desfășoară cu sprijin din partea fondurilor Comunității, pentru ca respectivele autorități vamale să întreprindă verificările corespunzătoare; întrucât de la data acceptării produsele sunt puse sub supraveghere vamală până în momentul exportului lor efectiv; întrucât data servește drept element de referință pentru stabilirea cantității, naturii și caracteristicilor produsului exportat;
[…]
(6)
întrucât, pentru o aplicare corespunzătoare a Regulamentului [nr. 386/90], modificat de Regulamentul (CE) nr. 163/94 [JO L 24, p. 2, Ediție specială, 03/vol. 14, p. 185], trebuie luate măsuri pentru ca verificarea corespondenței dintre declarația de export și produsele agricole să se desfășoare în momentul încărcării containerului, camionului, vasului sau unui alt container similar;
[…]
(63)
întrucât reglementările comunitare prevăd acordarea restituirii la export doar pe baza criteriilor obiective, în special legate de cantitatea, natura și caracteristicile produsului exportat și destinația sa geografică; întrucât experiența dovedește că trebuie intensificate măsurile de combatere a încălcărilor și îndeosebi a fraudei în detrimentul bugetului comunitar; întrucât în acest scop trebuie stabilite măsuri pentru recuperarea sumelor plătite în plus și sancțiuni pentru încurajarea respectării reglementărilor comunitare de către exportatori”.
6
Articolul 5 din regulamentul menționat prevede următoarele:
„(1)   «Data exportului» reprezintă data la care autoritățile vamale acceptă declarația de export în care este menționat faptul că trebuie solicitată o restituire.
(2)   Data acceptării declarației de export determină:
(a)
cuantumul de restituire aplicabil în cazul în care restituirea nu este stabilită în avans;
(b)
orice rectificare a cuantumului de restituire care se face în cazul în care aceasta este stabilită în avans;
(c)
cantitatea, natura și caracteristicile produsului exportat.
(3)   Oricare alt document care are efect juridic identic cu acela al acceptării declarației de export este considerat echivalent cu respectiva acceptare.
(4)   Documentul utilizat cu ocazia exportului pentru a beneficia de o restituire trebuie să includă toate informațiile necesare pentru calcularea restituirii și, în special:
(a)
pentru produse:
—
o descriere, simplificată unde este cazul, a produselor în conformitate cu nomenclatura pentru restituiri la export și codul din nomenclatură privind restituirile, iar în cazul în care este necesară calcularea restituirii, compoziția produselor în cauză sau o referire la aceasta;
—
greutatea netă a produselor sau, unde este cazul, cantitatea exprimată în unități de măsură folosite la calcularea restituirii;
(b)
în cazul mărfurilor se aplică dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1222/94 [al Comisiei din 30 mai 1994 privind stabilirea normelor comune de aplicare a sistemului de acordare a restituirilor la export și a criteriilor de calculare a valorii acestora, pentru anumite produse agricole exportate sub formă de mărfuri care nu sunt prevăzute în anexa II la Tratat (JO L 136, p. 5)].
(5)   De la data acceptării documentului prevăzut la alineatul (3) și până la părăsirea teritoriului vamal al Comunității, produsele trebuie să fie plasate sub control vamal […].
[…]
(7)   Orice persoană care exportă produse pentru care solicită o restituire este ținută:
(a)
să completeze declarația de export la biroul vamal competent din locul în care urmează să fie încărcate produsele pentru transportare în vederea exportului;
(b)
să anunțe biroul vamal cu cel puțin 24 de ore înainte de începerea operațiunilor de încărcare și să indice durata aproximativă a operațiunilor de încărcare. […]
[…]
Biroul vamal competent poate să autorizeze operațiunile de încărcare după ce a acceptat declarația de export, anterior expirării termenului limită menționat la litera (b).
Birourilor vamale competente li se va asigura la biroul de ieșire de pe teritoriul vamal al Comunității posibilitatea efectuării de verificări fizice și a identificării mărfurilor transportate.
[…]”
Reglementarea națională
7
Conform articolului 9 din Legea privind administrația on-line [Laki sähköisestä asioinnista viranomaistoiminnassa (13/2003)] și articolului 18 din Legea privind semnătura electronică [Laki sähköisistä allekirjoituksista (14/2003)], cererile administrative pot fi introduse pe cale electronică.
8
Cu toate acestea, decretul ministerului privind punerea în aplicare a sistemului de restituiri la export, de asigurări, de licențe de export și de import, precum și de certificate de stabilire în avans a sumei [maataloustuotteiden vientituki- ja vakuus- sekä tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusjärjestelmän täytäntöönpanosta annettu maa- ja metsätalousministeriön asetus (1363/2002)] prevede, la articolul 4, obligația de a transmite biroului vamal competent prevăzut la articolul 5 alineatul (7) primul paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 800/1999 originalul declarației de export.
Acțiunea principală și întrebarea preliminară
9
La 14 iunie 2003, ANG a exportat, cu punct de plecare portul Vaasa (Finlanda), două loturi de ovăz cu destinația Canada. Din decizia de trimitere reiese că declarația de export aferentă acestor loturi a fost transmisă biroului vamal competent înaintea încărcării numai prin fax și că originalul respectivei declarații nu a fost transmis decât după încărcare. Potrivit aceleiași decizii, nu se contestă faptul că originalul respectiv este identic cu versiunea transmisă prin fax, că folosirea acestei căi de transmitere este rezultatul unei neînțelegeri între comisionarul transportatorului societății ANG și autoritățile vamale competente, survenite cu ocazia unei întâlniri cu privire la încărcare, că aceste autorități au avut din plin ocazia să efectueze controalele necesare, că loturile respective au ajuns în portul de destinație și că nimic nu indică faptul că ANG ar fi încercat să abuzeze de procedura de restituire sau să acționeze în mod fraudulos.
10
Fiind întrebată de către minister cu privire la plata unei restituiri în astfel de împrejurări, Comisia Comunităților Europene i-a răspuns acestuia, prin scrisorile din 23 mai și din 30 iulie 2004, că, în opinia sa, ANG nu are dreptul să primească o astfel de plată pentru operațiunea care face obiectul acțiunii principale.
11
Prin Decizia din 2 septembrie 2004, ministerul a refuzat în consecință plata restituirii solicitate de ANG pentru loturile respective, motivând că originalul declarației de export nu s-a aflat la dispoziția autorităților vamale înaintea momentului unui potențial control al încărcăturii.
12
ANG a sesizat Korkein hallinto-oikeus (Curtea Administrativă Supremă) cu o acțiune împotriva acestei decizii. În opinia acestei instanțe, din Hotărârea din 1 octombrie 1998, Țările de Jos/Comisia (C-27/94, Rec., p. I-5581), și din Hotărârea din 6 martie 2001, Țările de Jos/Comisia (C-278/98, Rec., p. I-1501), rezultă că o declarație de export trebuie transmisă în prealabil sub forma unui document original și că o declarație transmisă prin fax nu ar putea, de regulă, să fie considerată suficientă. Într-adevăr, în situația în care controlul vamal ar evidenția inexactități, operatorul în cauză ar putea întocmi o nouă declarație, în care să înscrie informațiile exacte. Cu toate acestea, instanța menționată arată că, în acțiunea principală, declarația de export transmisă prin fax și originalul declarației de export transmis ulterior sunt identice și că autoritățile naționale nu au nicio suspiciune în privința existenței unui comportament potențial fraudulos, transmiterea prin fax fiind rezultatul unei neînțelegeri intervenite în legătură cu un aviz dat de autoritățile vamale competente. Prin urmare, dacă acțiunea principală ar fi apreciată prin prisma dreptului național, societății ANG nu i s-ar refuza, după toate aparențele, plata restituirii. În plus, principiile proporționalității și bunei administrări, care ar constitui principii generale ale dreptului comunitar, ar fi susceptibile să se aplice în contextul acțiunii principale.
13
În aceste condiții, Korkein hallinto-oikeus a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 5 din Regulamentul [nr. 800/1999], coroborat cu principiul proporționalității și cu principiul bunei administrări, trebuie interpretat în sensul că o autoritate națională competentă poate să accepte o declarație de export transmisă prin fax înainte de încărcare în cazul în care această autoritate constată că nu există nici cea mai mică suspiciune de comportament fraudulos, când deficiența referitoare la modul de transmitere a declarației de export respective a rezultat dintr-o eroare referitoare la un aviz dat de respectiva autoritate și când aceasta a putut să constate că originalul semnat al declarației de export, transmis ulterior, este identic cu declarația de export transmisă prin fax?”
Cu privire la întrebarea preliminară
14
Prin intermediul întrebării preliminare, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă articolul 5 din Regulamentul nr. 800/1999 se opune acceptării de către autoritățile vamale competente a unei declarații de export de produse agricole care a fost transmisă înainte de încărcarea acestor produse numai prin fax, atunci când acest comportament nu are la bază o intenție de fraudare, această transmitere limitată la un simplu fax fiind rezultatul unei erori săvârșite în legătură cu un aviz dat de respectivele autorități și când originalul declarației transmis după încărcare este identic cu declarația transmisă prin fax.
15
Conform articolului 5 alineatul (7) primul paragraf litera (a) din Regulamentul nr. 800/1999, orice persoană care exportă produse agricole este ținută să completeze declarația de export cu privire la produsele pentru care solicită o restituire. Astfel cum reiese din al treilea și din al patrulea paragraf ale acestui alineat, după ce respectiva declarație este acceptată, operațiunile de încărcare pot fi autorizate de autoritățile vamale competente, acestea trebuind să aibă posibilitatea, astfel cum rezultă și din considerentele (4) și (6) ale respectivului regulament, precum și din articolul 2 din Regulamentul nr. 386/90 și din articolul 5 din Regulamentul nr. 2090/2002, să realizeze controlul fizic al produselor agricole în cauză în vederea verificării concordanței dintre acestea și declarația de export la momentul încărcării.
16
În temeiul articolului 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 800/1999, declarația de export trebuie să conțină toate informațiile relevante necesare pentru a stabili existența dreptului la restituire și calcularea acesteia (a se vedea în acest sens Hotărârea din 1 decembrie 2005, Fleisch-Winter, C-309/04, Rec., p. I-10349, punctul 31, și Hotărârea din 27 aprilie 2006, Elfering Export, C-27/05, Rec., p. I-3681, punctul 26).
17
Pe de altă parte, conform alineatului (5) al respectivului articol, la data acceptării declarației de către autoritățile vamale competente, produsele sunt plasate sub control vamal până când acestea părăsesc teritoriul vamal al Comunității.
18
Din ansamblul acestor dispoziții rezultă că, deși acestea nu precizează în mod explicit forma în care trebuie depusă declarația de export, aceasta trebuie, pe de o parte, să fie făcută în scris, în special pentru a permite să se verifice dacă informațiile prezentate de exportator corespund mărfurilor prezentate în vederea exportării, și, pe de altă parte, trebuie depusă înainte ca mărfurile să părăsească teritoriul vamal al Comunității (a se vedea Hotărârea din 22 iunie 1993, Germania/Comisia, C-54/91, Rec., p. I-3399, punctul 22, și Hotărârea din 1 octombrie 1998, Țările de Jos/Comisia, citată anterior, punctul 25).
19
Depunerea unei declarații de export, care este susceptibilă să constituie temeiul juridic al unei restituiri (Hotărârea Fleisch-Winter, citată anterior, punctul 41), constituie astfel o formalitate esențială în cadrul cooperării instituite în acest sens între exportator și autoritățile vamale competente, care permite acestora din urmă să dispună de toate datele necesare pentru a exercita controalele fizice corespunzătoare cu privire la mărfurile respective înainte de a fi încărcate, pentru a exclude, conform considerentului (63) al Regulamentului nr. 800/1999, orice risc de ilegalitate sau de abuz în materia restituirilor la export [a se vedea în acest sens Hotărârea Elfering Export, citată anterior, punctul 31, și, în ceea ce privește Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1), Hotărârea din 14 aprilie 2005, Käserei Champignon Hofmeister, C-385/03, Rec., p. I-2997, punctele 27 și 28].
20
Or, astfel cum au arătat în esență toate părțile interesate care au prezentat observații Curții, împrejurarea că o declarație este transmisă prin fax presupune depunerea unui înscris care, din moment ce a fost transmis înainte de încărcarea mărfurilor în cauză și cuprinde toate informațiile necesare pentru verificarea acestora, nu împiedică în niciun fel efectuarea controlului de către autoritățile vamale competente.
21
Desigur, exportatorului nu i s-ar putea permite să își modifice cererea de restituire în funcție de rezultatul unui eventual control (Hotărârea Käserei Champignon Hofmeister, citată anterior, punctul 28).
22
Astfel, s-a hotărât deja că autoritățile vamale competente nu pot accepta retroactiv o declarație de export prezentată după efectuarea exportului în scopul de a obține restituiri (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 ianuarie 2002, British Sugar, C-101/99, Rec., p. I-205, punctele 68 și 73). De asemenea, aceste autorități nu pot nici să efectueze controale mai degrabă în temeiul unei informații comunicate prin fax decât în temeiul exemplarului original al declarațiilor de plată care vizează finanțarea în avans a restituirilor, dacă rezultă din aceasta un risc de plată nedatorată a subvențiilor, constând în faptul că respectivul comerciant ar putea să depună, după constatarea unei inexactități cu ocazia controlului vamal efectuat în baza acestui fax, o altă declarație care să conțină informații exacte (a se vedea Hotărârea din 6 martie 2001, Țările de Jos/Comisia, citată anterior, punctul 70).
23
Cu toate acestea, un asemenea risc este exclus atunci când operațiunea de export nu este viciată de vreo fraudă sau tentativă de fraudă din partea exportatorului, mărfurile vizate de declarația de export transmisă prin fax ajung în statul terț de destinație, iar originalul declarației, transmis după încărcare, este identic cu declarația transmisă prin fax anterior încărcării mărfurilor.
24
În asemenea împrejurări, transmiterea unei declarații de export prin fax nu are consecințe reale asupra funcționării corecte a sistemului de restituiri.
25
Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă, în acțiunea principală, în raport cu elementele cauzei cu care este sesizată, sunt îndeplinite condițiile prevăzute la punctul 23 din prezenta hotărâre.
26
Prin urmare, trebuie să se răspundă la întrebarea preliminară că articolul 5 din Regulamentul nr. 800/1999 trebuie interpretat în sensul că acesta nu se opune acceptării de către autoritățile vamale competente a unei declarații de export de produse agricole care a fost transmisă prin fax atunci când această transmitere a avut loc înainte de încărcarea produselor pentru transportare în vederea exportului, când declarația astfel transmisă conține toate informațiile necesare pentru a permite controlul fizic al mărfurilor exportate și când operațiunea de export în cauză nu este viciată de vreo fraudă sau tentativă de fraudă. Aceasta este situația atunci când mărfurile vizate de declarația de export ajung în statul terț de destinație, iar originalul declarației transmis ulterior este identic cu declarația transmisă prin fax. Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă aceste condiții sunt îndeplinite în acțiunea principală.
Cu privire la cheltuielile de judecată
27
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a treia) declară:
Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 90/2001 al Comisiei din 17 ianuarie 2001, trebuie interpretat în sensul că nu se opune acceptării de către autoritățile vamale competente a unei declarații de export de produse agricole care a fost transmisă prin fax atunci când această transmitere a avut loc înainte de încărcarea produselor pentru transportare în vederea exportului, când declarația astfel transmisă conține toate informațiile necesare pentru a permite controlul fizic al mărfurilor exportate și când operațiunea de export în cauză nu este viciată de vreo fraudă sau tentativă de fraudă. Aceasta este situația atunci când mărfurile vizate de declarația de export ajung în statul terț de destinație, iar originalul declarației transmis ulterior este identic cu declarația transmisă prin fax. Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă aceste condiții sunt îndeplinite în acțiunea principală.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: finlandeza.