Cauza C‑216/18 PPU
LM
[cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda)]
„Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare polițienească și judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia‑cadru 2002/584/JAI – Articolul 1 alineatul (3) – Proceduri de predare între statele membre – Condiții de executare – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 – Dreptul de acces la o instanță judecătorească independentă și imparțială”
Sumar – Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 iulie 2018
1.        Întrebări preliminare – Procedură preliminară de urgență – Condiții – Persoană privată de libertate – Soluționare a litigiului susceptibilă să aibă o incidență asupra acestei privări de libertate
(Statutul Curții de Justiție, art. 23a; Regulamentul de procedură al Curții, art. 107)
2.        Cooperare judiciară în materie penală – Decizia‑cadru privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre – Predarea persoanelor condamnate sau bănuite către autoritățile judiciare emitente – Obligația de a respecta drepturile și principiile juridice fundamentale – Conținut – Limite
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene; Decizia‑cadru 2002/584 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Decizia‑cadru 2009/299, art. 1 alin. (3)]
3.        State membre – Obligații – Stabilirea căilor de atac necesare pentru asigurarea unei protecții jurisdicționale efective – Domeniu de aplicare
(art. 2 TUE și art. 19 TUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47 al doilea paragraf)
4.        Dreptul Uniunii Europene – Principii – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Principiul independenței judecătorilor – Domeniu de aplicare
[art. 19 alin. (2) al treilea paragraf TUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47 al doilea paragraf]
5.        Cooperare judiciară în materie penală – Decizia‑cadru privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre – Predarea persoanelor condamnate sau bănuite către autoritățile judiciare emitente – Obligația de a respecta drepturile și principiile juridice fundamentale – Consecințele constatării riscului de încălcare a dreptului de acces la o instanță judecătorească independentă
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47 al doilea paragraf; Decizia‑cadru 2002/584 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Decizia‑cadru 2009/299, art. 1 alin. (3)]
6.        Cooperare judiciară în materie penală – Decizia‑cadru privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre – Predarea persoanelor condamnate sau bănuite către autoritățile judiciare emitente – Obligația de a respecta drepturile și principiile juridice fundamentale – Dreptul de acces la o instanță judecătorească independentă și imparțială – Risc de încălcare a dreptului menționat ca urmare a unor deficiențe sistemice sau generalizate privind independența puterii judecătorești din statul membru emitent – Verificare de către autoritatea judiciară de executare – Întindere – Consecințe
[Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47 al doilea paragraf; Decizia‑cadru 2002/584 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Decizia‑cadru 2009/299, art. 1 alin. (3) și art. 15 alin. (2)]
1.      A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 28-31)
2.      A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 41-45)
3.      A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 48-52)
4.      A se vedea textul deciziei.
(a se vedea punctele 53, 54 și 63-67)
5.      Gradul ridicat de încredere dintre statele membre pe care se bazează mecanismul mandatului european de arestare se întemeiază, astfel, pe premisa potrivit căreia instanțele penale din alte state membre, care, ca urmare a executării unui mandat european de arestare, vor trebui să efectueze procedura de urmărire penală sau de executare a unei pedepse ori a unei măsuri de siguranță privative de libertate, precum și procedura penală pe fond, îndeplinesc cerințele unei protecții jurisdicționale efective, printre care figurează în special independența și imparțialitatea instanțelor respective. Prin urmare, trebuie să se considere că existența unui risc real ca persoana care face obiectul unui mandat european de arestare să sufere, în cazul predării către autoritatea judiciară emitentă, o încălcare a dreptului său fundamental la o instanță judecătorească independentă și, prin urmare, a substanței dreptului său fundamental la un proces echitabil, garantat de articolul 47 al doilea paragraf din cartă, poate să permită autorității judiciare de executare să se abțină, în mod excepțional, să dea curs acestui mandat european de arestare, în temeiul articolului 1 alineatul (3) din Decizia‑cadru 2002/584.
(a se vedea punctele 58 și 59)
6.      Articolul 1 alineatul (3) din Decizia‑cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia‑cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că, atunci când autoritatea judiciară de executare chemată să decidă cu privire la predarea unei persoane împotriva căreia a fost emis un mandat european de arestare în scopul efectuării urmăririi penale dispune de elemente, precum cele care figurează într‑o propunere motivată a Comisiei Europene, adoptată în temeiul articolului 7 alineatul (1) TUE, care tind să demonstreze existența unui risc real de încălcare a dreptului fundamental la un proces echitabil garantat de articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, ca urmare a unor deficiențe sistemice sau generalizate în ceea ce privește independența puterii judecătorești din statul membru emitent, autoritatea menționată trebuie să verifice, în mod concret și precis, dacă, având în vedere situația individuală a persoanei respective, precum și natura infracțiunii pentru care aceasta este urmărită și contextul factual care se află la baza mandatului european de arestare și ținând seama de informațiile furnizate de statul membru emitent, în aplicarea articolului 15 alineatul (2) din Decizia‑cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată, există motive serioase și temeinice de a crede că persoana menționată va fi expusă unui astfel de risc în cazul predării către acest din urmă stat.
Pe de altă parte, autoritatea judiciară de executare trebuie, în aplicarea articolului 15 alineatul (2) din Decizia‑cadru 2002/584, să solicite autorității judiciare emitente orice informații suplimentare pe care le consideră necesare pentru a evalua existența unui asemenea risc. În ipoteza în care informațiile pe care autoritatea judiciară emitentă, după ce a recurs, la nevoie, la asistența autorității centrale sau a uneia dintre autoritățile centrale ale statului membru emitent, în sensul articolului 7 din Decizia‑cadru 2002/584 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 5 aprilie 2016, Aranyosi și Căldăraru, C‑404/15 și C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198, punctul 97), le‑a comunicat autorității judiciare de executare nu o determină pe aceasta din urmă să înlăture existența unui risc real ca persoana în cauză să sufere, în statul membru menționat, o încălcare a dreptului său fundamental la o instanță judecătorească independentă și, prin urmare, a substanței dreptului său fundamental la un proces echitabil, autoritatea judiciară de executare trebuie să se abțină să dea curs mandatului european de arestare emis împotriva persoanei respective.
(a se vedea punctele 76, 78 și 79 și dispozitivul)