Acțiune introdusă la 17 decembrie 2020 – Car-Master 2/Comisia
(Cauza T-743/20)
Limba de procedură: polona
Părțile
Reclamantă: Car-Master 2 sp. z o.o. sp.k. (Cracovia, Polonia) (reprezentant: M. Miśkowicz, avocat)
Pârâtă: Comisia Europeană
Concluziile
Reclamanta solicită Tribunalului:
constatarea nulității Deciziei Comisiei Europene C(2020) 7369 final din 22 octombrie 2020 în cazul AT.40665 – Toyota;
obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, precum și a celor de reprezentare în justiție.
Motivele și principalele argumente
În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.
Primul motiv întemeiat pe interpretarea eronată și pe aplicarea incorectă a articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1/2003”)1 .
În susținerea acestui motiv, reclamanta susține că organismul polonez de protecție a concurenței nu s-a ocupat de plângere în sensul articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003. Astfel, reclamanta a adresat un aviz privind o suspiciune de existență a unor înțelegeri președintelui Biroului de Protecție a Concurenței și Consumatorilor (denumit în continuare „președintele UOKiK”). Acest organism a refuzat însă să adopte măsurile prevăzute în dispozițiile legale, precum și să efectueze o evaluare a acțiunilor reproșate, invocând lipsa informațiilor suficiente și a invitat-o pe reclamantă să îi transmită informațiile. În același timp, acest organism nu a adoptat nicio măsură în vederea obținerii acestor informații, iar sarcina probei a revenit în întregime reclamantei. În legătură cu aceasta, acțiunea organismului nu se califică drept „a se ocupa de plângere” în sensul Comunicării Comisiei privind cooperarea în cadrul rețelei autorităților de concurență2, precum și al jurisprudenței Curții. În consecință, și Comisia s-a întemeiat în mod nejustificat pe articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 atunci când a respins plângerea. Reclamanta adaugă că, în urma respingerii plângerii de către Comisie, de aceasta nu se ocupă niciun organism, ceea ce în esență este contrar considerentului (18) al Regulamentului nr. 1/2003.
Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare, care rezultă din articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”).
În susținerea acestui motiv, reclamanta susține că nu există nicio posibilitate de a-și exercita drepturile de care beneficiază în temeiul articolului 41 alineatul (1) din cartă, întrucât niciun organism nu s-a ocupat de plângerea sa. Aceasta nu are posibilitatea de a acționa întrucât, în primul rând, prevederile naționale nu prevăd posibilitatea de a ataca refuzul de a adopta vreo măsură juridică al președintelui UOKiK. În al doilea rând, Comisia s-a abținut de la a se ocupa de plângere, considerând în mod eronat că altă autoritate s-a ocupat de aceasta. Ca urmare a acestui fapt, a fost închisă orice cale a reclamantei de a-și exercita drepturile. Reclamanta precizează că Comisia nu a luat în considerare toate împrejurările cauzei și nu a examinat în mod diligent situația reclamantei. În opinia reclamantei, Comisia trebuia să analizeze exact dacă și în ce mod organismul național s-a ocupat de plângere, iar apoi să analizeze în mod diligent acțiunile organismului național de protecție a concurenței. Comisia a omis această obligație, iar apoi nu și-a îndeplinit obligația de diligență, care rezultă din dreptul la bună administrare. Comisia nu și-a îndeplinit nici obligația care rezultă din articolul 105 alineatul (1) din Tratatul FUE. Aceasta nu a luat însă în considerare împrejurarea că în cazul în care respinge plângerea, problema încălcării potențiale a principiului concurenței rămâne neclarificată întrucât organismul național nu s-a ocupat de aceasta.
____________
1 Regulamentul Consiliului (CE) nr. 1/2003 din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 și 102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).
2 JO 2004, C 101, p. 43.