62019TJ0744_RES
Cauza T‑744/19
Methanol Holdings (Trinidad) Ltd
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 14 septembrie 2022
„Dumping – Importuri de amestecuri de uree și de azotat de amoniu originare din Rusia, Trinidad și Tobago și Statele Unite – Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1688 – Articolul 3 alineatele (1)-(3) și (5)-(8) din Regulamentul (UE) 2016/1036 – Vânzări realizate prin intermediul unor societăți afiliate – Construirea prețului de export – Prejudiciu cauzat industriei Uniunii – Calcularea subcotării prețurilor – Legătură de cauzalitate – Articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul 2016/1036 – Calcularea marjei de prejudiciu – Eliminare a prejudiciului”
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Prejudiciu – Stabilirea legăturii de cauzalitate – Obligații ale instituțiilor – Calcularea subcotării prețului importurilor în discuție – Recurgerea la un preț de export construit – Eligibilitate
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 2 alin. (9) și art. 3 alin.(1)-(3)]
(a se vedea punctele 54-58)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Marjă de dumping – Stabilirea prețului de export – Recurgerea la un preț de export construit – Condiții – Asociere între exportator și importator
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 2 alin. (8) și (9)]
(a se vedea punctele 60-63)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Prejudiciu – Stabilirea legăturii de cauzalitate – Obligații ale instituțiilor – Calcularea subcotării prețului importurilor în discuție – Obligația de a efectua o comparație echitabilă între prețul produsului în cauză și prețul produsului similar din industria Uniunii – Comparație care trebuie efectuată între prețuri obținute la același nivel comercial – Necesitatea de a compara prețurile la un anumit nivel comercial – Lipsă
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 1 alin. (1) și art. 3 alin. (2)]
(a se vedea punctele 74-85 și 90-92)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Putere de apreciere a instituțiilor – Control jurisdicțional – Limite
(a se vedea punctul 86)
Rezumat
În urma unei plângeri, Comisia Europeană a adoptat Regulamentul de punere în aplicare 2019/1688 (
1
) de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de amestecuri de uree și de azotat de amoniu originare din Rusia, Trinidad și Tobago și Statele Unite ale Americii.
Reclamanta, Methanol Holdings (Trinidad) Ltd, este o societate cu sediul în Trinidad și Tobago care produce și exportă produsul în cauză către Uniunea Europeană prin intermediul unui importator afiliat. Aceasta a formulat o acțiune având ca obiect anularea regulamentului în litigiu.
Respingând această acțiune, Tribunalul confirmă posibilitatea de a utiliza prețuri de export construite în scopul calculării subcotării prețurilor. Acesta aplică și precizează de asemenea jurisprudența referitoare la obligația Comisiei de a efectua, la calcularea marjelor de subcotare a prețurilor importurilor care fac obiectul unor anchete antidumping, o comparație echitabilă a prețurilor care se situează în același stadiu comercial în vederea evaluării existenței unui prejudiciu suferit de industria Uniunii ca urmare a acestor importuri.
Aprecierea Tribunalului
În primul rând, în ceea ce privește recurgerea la prețuri de export construite în scopul calculării subcotării prețurilor, Tribunalul amintește că, în conformitate cu articolul 3 alineatele (2) și (3) din regulamentul de bază antidumping (
2
), stabilirea existenței unui prejudiciu se bazează pe elemente de probă pozitive și implică o examinare obiectivă, printre altele, a efectului importurilor asupra prețurilor produselor similare pe piața Uniunii și că, în acest scop, trebuie să se examineze dacă a existat, pentru importurile care fac obiectul unui dumping, o subcotare semnificativă a prețului în raport cu cel al unui produs similar.
Tribunalul continuă arătând că aceste dispoziții nu prevăd o metodă specială în ceea ce privește stabilirea efectului importurilor care fac obiectul unui dumping asupra prețurilor produselor similare din industria Uniunii. Rezultă că Comisia are dreptul să stabilească existența unui prejudiciu întemeindu‑se pe prețuri de export construite, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază antidumping, referitor la stabilirea existenței dumpingului.
În speță, Tribunalul constată, în esență, că recurgerea la un preț de export construit era justificată din cauza lipsei de fiabilitate a prețului de export declarat în vamă de reclamantă ce rezulta din relația intragrup existentă între aceasta din urmă și importatorul său afiliat.
În al doilea rând, în ceea ce privește evaluarea subcotării prețului importurilor în raport cu prețul produsului similar din industria Uniunii, Tribunalul constată că, în cadrul calculării subcotării prețurilor, efectuată în stadiul regulamentului de punere în aplicare provizoriu (
3
) și reluată în regulamentul în litigiu în vederea calculării definitive, Comisia nu a efectuat o comparație în același stadiu comercial. Astfel, pentru producătorii‑exportatori, Comisia dedusese din prețurile vânzărilor din Uniune ale acestora costurile de vânzare, ale cheltuielilor administrative și ale altor costuri generale (denumite în continuare „costuri VAG”), precum și profitul societăților comerciale din Uniune afiliate acestor producători‑exportatori, dar nu operase nicio deducere de această natură în ceea ce privește vânzările realizate de industria Uniunii prin intermediul comercianților săi afiliați.
Întrucât această metodă de calcul a fost considerată contrară articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază antidumping prin Hotărârea Jindal (
4
), Comisia a completat, în stadiul regulamentului în litigiu, calculul său provizoriu cu două calcule suplimentare, examinate succesiv de Tribunal.
În ceea ce privește, mai întâi, primul dintre aceste calcule suplimentare, Tribunalul arată că Comisia a dedus costurile VAG și profitul prețurilor de vânzare practicate de entitățile de vânzare afiliate din Uniune. Procedând astfel, Comisia a adus prețurile reținute pentru producătorii din Uniune la același nivel comercial cu cele ale producătorilor‑exportatori, conform obligațiilor sale.
Ca răspuns la argumentația reclamantei prin care se urmărește contestarea acestui calcul, Tribunalul precizează că cerința comparării obiective și echitabile nu afectează nivelul comercial în care Comisia trebuie să efectueze comparația prețurilor, ci impune numai ca această comparație să fie efectuată la același nivel comercial în ceea ce privește atât prețurile de vânzare ale producătorilor din Uniune, cât și pe cele ale producătorilor‑exportatori.
Tribunalul explică de asemenea motivele pentru care soluția stabilită în Hotărârea Kazchrome (
5
) nu este aplicabilă acestui calcul. Cu această ocazie, el precizează în special că această cauză nu se raporta la o deducere a costurilor VAG și a profitului prețurilor de vânzare și că, în orice caz, Tribunalul nu a exclus în mod general în această hotărâre posibilitatea de a lua în considerare, în vederea calculării subcotării, prețurile CIF (cost, asigurare și navlu) la debarcarea în porturile de vămuire ale producătorilor‑exportatori.
În ceea ce privește al doilea calcul suplimentar, Tribunalul constată că Comisia a exclus din calculul subcotării vânzările industriei din Uniune efectuate prin intermediul părților afiliate, și anume 40 % din vânzările părților incluse în eșantionul Uniunii. În această privință, întrucât existența unei subcotări a prețurilor a fost stabilită corespunzător cerințelor legale în cadrul primului calcul examinat și în măsura în care al doilea calcul, efectuat cu titlu subsidiar, nu este de natură să repună în discuție existența acestei subcotări a prețurilor, Tribunalul apreciază că nici al doilea calcul suplimentar al subcotării nu poate fi invocat în mod valabil pentru a repune în discuție legalitatea Regulamentului de punere în aplicare atacat.
Tribunalul adaugă, cu titlu suplimentar, că, contrar celor susținute de reclamantă, Comisia nu a comparat nicidecum, pe de o parte, vânzările industriei din Uniune către clienți neafiliați ai industriei din Uniune cu, pe de altă parte, vânzările reclamantei către părți afiliate, întrucât a ținut seama de vânzările efectuate de producătorii‑exportatori către clienți independenți, ajustate în mod corespunzător la nivelul CIF. Reclamanta nu a demonstrat nici că prețul ajustat al producătorilor‑exportatori nu cuprindea aceleași componente de preț ca cele ale producătorilor din Uniune întrucât costurile VAG și beneficiile entităților de vânzări afiliate nu au fost luate în considerare în nicio parte a comparației.
În sfârșit, Tribunalul observă că, pe lângă subcotare și în orice caz, efectul importurilor care fac obiectul unui dumping fusese la originea unei blocări a prețurilor pe piața Uniunii și a unei scăderi a prețurilor, acești indicatori confirmând existența unui prejudiciu pentru industria Uniunii.
Prin urmare, chiar dacă se presupune că Comisia a săvârșit o eroare la calcularea provizorie a marjei de subcotare, elementele suplimentare luate în considerare de Comisie în examinarea efectelor asupra prețurilor, în cadrul regulamentului în litigiu, au avut ca efect neutralizarea erorii menționate.
(
1
)	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1688 al Comisiei din 8 octombrie 2019 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de amestecuri de uree și de azotat de amoniu originare din Rusia, Trinidad și Tobago și Statele Unite ale Americii (JO 2019, L 258, p. 21, denumit în continuare „regulamentul în litigiu”).
(
2
)	Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21, denumit în continuare „regulamentul de bază antidumping”).
(
3
)	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/576 al Comisiei din 10 aprilie 2019 de instituire a unei taxe antidumping provizorii asupra importurilor de amestecuri de uree și de azotat de amoniu originare din Rusia, Trinidad și Tobago și Statele Unite ale Americii (JO 2019, L 100, p. 7).
(
4
)	Hotărârea din 10 aprilie 2019, Jindal Saw și Jindal Saw Italia/Comisia (T‑301/16, EU:T:2019:234, denumită în continuare „Hotărârea Jindal”).
(
5
)	Hotărârea din 30 noiembrie 2011, Transnational CompanyKazchrome și ENRC Marketing/Consiliul și Comisia (T‑107/08, EU:T:2011:704).