62024CC0554
CONCLUZIILE AVOCATEI GENERALE
DOAMNA JULIANE KOKOTT
prezentate la 10 iulie 2025 (
1
)
Cauza C‑554/24 P
Republica Polonă
împotriva
Comisiei Europene
„Recurs – Procedura măsurilor provizorii – Articolul 279 TFUE – Executarea unei ordonanțe date de vicepreședinta Curții cu privire la luarea unei măsuri provizorii – Impunerea de penalități cu titlu cominatoriu zilnice până la executarea ordonanței – Omisiunea Poloniei de a lua măsurile necesare – Acord amiabil – Radierea cauzei principale – Recuperarea penalităților cu titlu cominatoriu – Caracterul accesoriu al procedurii de măsuri provizorii – Compensarea prejudiciilor patrimoniale cauzate de măsura provizorie”
I. Introducere
1.
În litigiul referitor la protejarea pădurii Białowieża, Curtea a dedus din articolul 279 TFUE competența de a impune penalități cu titlu cominatoriu pentru a asigura executarea măsurilor provizorii (
2
). În prezent, nu există însă precedente privind utilizarea acestui instrument și nici norme speciale referitoare la acesta. Prezenta cauză oferă, așadar, Curții ocazia de a preciza natura și consecințele impunerii penalităților cu titlu cominatoriu în procedura măsurilor provizorii.
2.
Litigiul privește prima procedură în care Curtea a impus penalități cu titlu cominatoriu și în care acestea au fost și datorate (cel puțin provizoriu). Litigiul dintre Republica Cehă și Polonia privește chestiunea dacă, cu ocazia prelungirii unei autorizații pentru extragerea lignitului din mina de suprafață din Turów (Polonia), Polonia a încălcat Directiva EEM (
3
), Directiva‑cadru privind apa (
4
), Directiva privind informațiile despre mediu (
5
) și principiul cooperării loiale (
6
). În această procedură, vicepreședinta Curții a dispus inițial, la cererea Republicii Cehe, încetarea extragerii lignitului din mina de suprafață până la soluționarea litigiului (
7
) și a impus apoi penalități cu titlu cominatoriu zilnice pe care Polonia trebuia să le plătească până când se va fi conformat măsurii luate (
8
).
3.
După ce s‑au acumulat penalități cu titlu cominatoriu în valoare totală de 68500000 de euro, statele membre care sunt părți în procedură au încheiat un acord amiabil, iar Curtea a radiat procedura principală din registru (
9
). În prezent, Polonia și Comisia sunt în dezacord cu privire la aspectul dacă Polonia este obligată să plătească suma menționată sau dacă această obligație s‑a stins ca urmare a acordului amiabil și a radierii cauzei.
II. Cadrul juridic
4.
Temeiul juridic al procedurii măsurilor provizorii în fața instanțelor Uniunii este articolul 279 TFUE:
„În cauzele cu care este sesizată, Curtea de Justiție a Uniunii Europene poate dispune măsurile provizorii necesare.”
5.
La articolul 39 al patrulea paragraf din Statutul Curții de Justiție se precizează natura măsurilor provizorii:
„Ordonanța președintelui sau a judecătorului care îl înlocuiește are doar un caracter provizoriu și nu prejudecă fondul asupra căruia Curtea se pronunță în acțiunea principală.”
6.
Acordul amiabil cu privire la un litigiu este prevăzut la articolul 147 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție:
„Dacă, înainte ca Curtea să se fi pronunțat, părțile ajung la un acord cu privire la soluționarea litigiului și dacă acestea informează Curtea că renunță la orice pretenție, președintele dispune radierea cauzei din registru și se pronunță cu privire la cheltuielile de judecată în conformitate cu prevederile articolului 141, având în vedere, dacă este cazul, propunerile părților în acest sens.”
7.
Condițiile pentru măsurile provizorii sunt prevăzute la articolul 160 alineatele (1)-(3) din Regulamentul de procedură al Curții:
„(1)   Orice cerere de suspendare a executării unui act al unei instituții, formulată în temeiul articolelor 278 TFUE și 157 TCEEA, este admisibilă numai în cazul în care solicitantul a atacat acel act în cadrul unei acțiuni în fața Curții.
(2)   Orice cerere cu privire la una dintre celelalte măsuri provizorii prevăzute la articolul 279 TFUE este admisibilă numai dacă provine de la o parte dintr‑o cauză cu care este sesizată Curtea și numai dacă are legătură cu acea cauză.
(3)   Cererile prevăzute la alineatele precedente indică obiectul litigiului, împrejurările care demonstrează urgența, precum și motivele de fapt și de drept care justifică la prima vedere dispunerea măsurii provizorii solicitate.”
8.
Articolul 162 alineatele (2) și (3) din Regulamentul de procedură al Curții stabilește obligația de constituire a unei cauțiuni și perioada de valabilitate a măsurilor provizorii:
„(2)   Executarea ordonanței poate fi condiționată de constituirea de către solicitant a unei cauțiuni, al cărei cuantum și ale cărei modalități se stabilesc ținând seama de împrejurări.
(3)   Ordonanța poate stabili o dată de la care măsura încetează să se aplice. În caz contrar, efectele măsurii încetează de la pronunțarea hotărârii prin care se finalizează judecata.”
9.
Articolul 163 din Regulamentul de procedură al Curții privește schimbarea împrejurărilor:
„La cererea unei părți, ordonanța poate fi oricând modificată sau revocată ca urmare a unei schimbări a împrejurărilor.”
III. Istoricul cauzei și procedura
10.
În hotărârea atacată este prezentat istoricul cauzei după cum urmează.
A.
Evoluțiile relevante ale cauzei C‑121/21
11.
La 26 februarie 2021, Republica Cehă a introdus o acțiune în temeiul articolului 259 TFUE prin care a solicitat să se constate că Republica Polonă nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul dreptului Uniunii ca urmare a extinderii și a prelungirii activităților de extragere a lignitului din mina de suprafață din Turów (Polonia), situată în apropierea frontierelor cu Republica Cehă și cu Republica Federală Germania (cauza C‑121/21).
12.
În paralel, Republica Cehă a introdus o cerere de măsuri provizorii având ca obiect obligarea Republicii Polone, până la pronunțarea hotărârii Curții cu privire la fond, să înceteze imediat activitățile de extragere a lignitului din mina din Turów.
13.
Prin Ordonanța din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420), vicepreședinta Curții a admis această cerere și a dispus ca Republica Polonă să înceteze imediat activitățile de extracție din această mină până la pronunțarea hotărârii prin care se finalizează judecata în cauza C‑121/21.
14.
Considerând că Republica Polonă nu s‑a conformat obligațiilor care îi reveneau în temeiul Ordonanței din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420), Republica Cehă a introdus, la 7 iunie 2021, o nouă cerere de măsuri provizorii având ca obiect obligarea Poloniei la plata unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice de 5 milioane de euro la bugetul Uniunii.
15.
Prin act separat, depus la grefa Curții la 29 iunie 2021, Polonia a solicitat revocarea Ordonanței din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420), în temeiul articolului 163 din Regulamentul de procedură al Curții.
16.
Prin Ordonanța din 20 septembrie 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:752), vicepreședinta Curții a respins, pe de o parte, cererea Poloniei având ca obiect revocarea Ordonanței din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420), și, pe de altă parte, a dispus obligarea acesteia la plata către Comisie a unei penalități cu titlu cominatoriu de 500000 de euro pe zi, începând de la data notificării acestei ordonanțe Poloniei și până la respectarea de către acest stat membru a Ordonanței din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420).
17.
Polonia nu s‑a conformat niciodată Ordonanței din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420), ci a solicitat din nou, la 20 octombrie 2021, anularea acestei ordonanțe.
18.
La 3 februarie 2022, Republica Cehă și Polonia au încheiat un acord pentru soluționarea pe cale amiabilă a litigiului care constituie temeiul cauzei C‑121/21 (denumit în continuare „acordul amiabil”). Potrivit unor relatări ale presei, Polonia s‑a angajat să plătească Republicii Cehe 45 de milioane de euro și să construiască o barieră pentru protejarea apelor subterane (
10
).
19.
La 4 februarie 2022, cele două state membre au declarat în fața Curții că prin încheierea acordului amiabil înțeleg să renunțe la orice pretenție în cauza C‑121/21. În aceeași zi, autoritățile poloneze au solicitat Comisiei să închidă procedura de executare a penalităților cu titlu cominatoriu impuse de Curte și au anexat la cerere textul acestui acord amiabil.
20.
Prin Ordonanța din 4 februarie 2022, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21, EU:C:2022:82), președintele Curții a dispus radierea cauzei C‑121/21 din registrul Curții.
21.
În aceeași zi, Polonia a solicitat, în temeiul articolului 163 din Regulamentul de procedură al Curții, revocarea Ordonanței din 20 septembrie 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:752).
22.
Prin ordonanța din 19 mai 2022, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2022:408), vicepreședinta Curții a constatat că cererea Republicii Polone de anulare a Ordonanței din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420) a rămas fără obiect în măsura în care a privit efectele acestei ordonanțe ulterior datei de 4 februarie 2022. În rest, a respins cererile Poloniei.
B.
Recuperarea penalității cu titlu cominatoriu
23.
Comisia a somat apoi Polonia să plătească penalitățile cu titlu cominatoriu majorate cu dobânzi de întârziere acumulate până la radierea cauzei C‑121/21, amenințând‑o că, în cazul neplății, le va recupera prin compensare, în temeiul articolului 101 alineatul (1) și al articolului 102 din Regulamentul financiar (
11
).
24.
Prin deciziile atacate, Comisia a comunicat Poloniei că îi va compensa datoriile cu diferitele creanțe pe care le are față de Uniune. Suma recuperată astfel prin compensare reprezintă creanța principală de 68500000 de euro și corespunde penalităților cu titlu cominatoriu zilnice pentru perioada 20 septembrie 2021-3 februarie 2022.
C.
Procedura în fața Tribunalului
25.
Polonia a solicitat Tribunalului anularea deciziilor atacate și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată. Prin hotărârea atacată din 29 mai 2024, Polonia/Comisia (T‑200/22 și T‑314/22, EU:T:2024:329), Tribunalul a respins însă acțiunea conform concluziilor Comisiei și a obligat Polonia la plata cheltuielilor de judecată.
D.
Recurs
26.
Prin recursul introdus la 14 august 2024, Republica Polonă solicita:
–
anularea în totalitate a hotărârii atacate;
–
anularea deciziilor atacate;
–
obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.
27.
Comisia Europeană solicită:
–
respingerea recursului ca vădit nefondat;
–
obligarea Poloniei la plata cheltuielilor de judecată.
28.
Părțile au prezentat observații scrise. În temeiul articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Curtea a decis să nu organizeze o ședință de audiere a pledoariilor, considerând că este suficient informată pentru a se pronunța.
IV. Apreciere juridică
29.
În recurs, Polonia critică, în primul rând, aplicarea articolului 279 TFUE de către Tribunal (secțiunea A de mai jos) și, în al doilea rând, motivarea insuficientă a hotărârii atacate (secțiunea B de mai jos).
A.
Articolul 279 TFUE
30.
Primul motiv cuprinde patru aspecte, referitoare la interpretarea articolului 279 TFUE în ceea ce privește consecințele unui acord amiabil. Se susține că un astfel de acord trebuie să înlăture cu efect retroactiv impunerea penalităților cu titlu cominatoriu întrucât procedura măsurilor provizorii este accesorie procedurii principale (punctul 1 de mai jos). Aceste lucru este și necesar pentru a preveni ca destinatarii măsurilor provizorii să sufere prejudicii patrimoniale (punctul 2 de mai jos). În caz contrar, penalitatea cu titlu cominatoriu ar avea funcție sancționatorie (de asemenea punctul 1 de mai jos). Același lucru rezultă și din Ordonanța din 19 mai 2022 (punctul 3 de mai jos).
1. Caracterul accesoriu al procedurii măsurilor provizorii și lipsa caracterului sancționator
31.
Prin intermediul primului aspect al primului motiv, Polonia critică faptul că la punctele 42 și 47 din hotărârea atacată Tribunalul nu a ținut seama de faptul că măsurile provizorii sunt accesorii în raport cu fondul. Aceiași idee se regăsește și în cel de al treilea aspect al primului motiv, prin care se arată că la punctele 47 și 48 din hotărârea atacată Tribunalul a reținut că penalitatea cu titlu cominatoriu are funcție de sancționare a încălcării obligațiilor.
32.
Potrivit punctului 42 din hotărârea atacată, radierea cauzei principale a avut incidență asupra cursului penalității cu titlu cominatoriu, dar nu a avut drept efect stingerea obligației Poloniei de a plăti suma datorată cu titlu de penalitate cu titlu cominatoriu. Adoptarea unei soluții diferite ar însemna în opinia Tribunalului îndepărtarea de la finalitatea penalității cu titlu cominatoriu, care este aceea de a garanta aplicarea efectivă a dreptului Uniunii.
33.
La punctul 47 din hotărârea atacată, Tribunalul a constatat, în plus, că penalitățile cu titlu cominatoriu urmăresc în speță nu numai să garanteze eficacitatea hotărârii pe fond, ci au de asemenea ca obiectiv să asigure respectarea de către Polonia a măsurilor provizorii prevăzute de Ordonanța din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:420), și să o descurajeze să întârzie punerea în conformitate a comportamentului său cu această ordonanță.
34.
Din aceasta Tribunalul a dedus, la punctul 48 din hotărârea atacată, că argumentația Republicii Polone tinde să lipsească de orice substanță mecanismul penalității cu titlu cominatoriu impuse în temeiul articolului 279 TFUE, întrucât se acceptă neîndeplinirea deliberată de către partea obligată a obligației de a se conforma măsurilor provizorii dispuse prin procedura măsurilor provizorii până la soluționarea litigiului principal, aducându‑se astfel atingere eficacității dreptului Uniunii.
35.
Polonia consideră în mod întemeiat că procedura măsurilor provizorii este accesorie în raport cu procedura principală. Scopul măsurilor provizorii este de a garanta deplina eficacitate a viitoarei hotărâri pe fond, în vederea evitării unei lacune în protecția juridică asigurată de Curte (
12
). Măsurile provizorii nu ar trebui însă să aibă efectul unei sancțiuni pentru încălcarea dreptului Uniunii.
36.
Caracterul accesoriu rezultă și din articolul 160 alineatele (1) și (2) din Regulamentul de procedură. Articolul 160 alineatul (1) privește suspendarea executării unui act al unei instituții, măsură ce poate fi solicitată numai în cazul în care solicitantul a și atacat acel act. Potrivit articolului 160 alineatul (2), orice cerere cu privire la una dintre celelalte măsuri provizorii prevăzute la articolul 279 TFUE este admisibilă numai dacă provine de la o parte dintr‑o cauză cu care este sesizată Curtea și numai dacă are legătură cu acea cauză.
37.
În plus, Polonia subliniază în mod întemeiat că pârțile dețin controlul asupra măsurilor provizorii, pentru că acestea presupun o cerere din partea uneia dintre părți. Numai articolul 160 alineatul (7) din Regulamentul de procedură prevede posibilitatea unei decizii din oficiu cu privire la măsurile dispuse de Curte fără ascultarea părții adverse, însă tot la cererea uneia dintre părți.
38.
Având în vedere acest caracter accesoriu și controlul părților asupra măsurilor provizorii, la radierea unei cauze ca urmare a unui acord amiabil trebuie desființate și măsurile provizorii luate pentru asigurarea eficacității hotărârii pe fond.
39.
Prin urmare, după închiderea procedurii principale prin radierea (
13
) cauzei C‑121/21 ca urmare a acordului amiabil au încetat măsurile provizorii dispuse în această procedură (
14
), astfel cum reține în mod întemeiat Tribunalul la punctele 36 și 37 din hotărârea atacată.
40.
Înseamnă însă acest lucru că măsurile provizorii nu au existat niciodată ori că au încetat cu efect retroactiv ca urmare a încheierii acordului amiabil și a radierii cauzei?
41.
Articolul 147 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții nu reglementează chestiunea efectului retroactiv. Această dispoziție se referă numai la radierea cauzei și la cheltuielile de judecată în situația în care părțile ajung la un acord cu privire la soluționarea litigiului înainte de pronunțarea Curții și dacă acestea informează Curtea că renunță la orice pretenție.
42.
Efectele radierii nu sunt prevăzute în mod expres. Prin urmare, există posibilitatea ca actele de procedură anterioare, inclusiv toate măsurile provizorii, să fie desființate retroactiv.
43.
Această concluzie este coroborată de caracterul accesoriu al măsurilor provizorii. Întrucât scopul măsurilor provizorii este doar de a garanta eficacitatea viitoarei hotărâri pe fond, ele nu mai sunt necesare atunci când nu va exista o hotărâre pe fond.
44.
Și renunțarea la pretenții, pe care articolul 147 alineatul (1) din Regulamentul de procedură o prevede ca o condiție pentru radiere, pledează pentru această soluție. În consecință, părțile trebuie să renunțe și la eventualele cereri de măsuri provizorii. Desființarea cu efect retroactiv a măsurilor provizorii corespunde în această privință controlului părților asupra acestor măsuri.
45.
Nici referirea la aplicarea eficientă a dreptului Uniunii de la punctele 42 și 48 din hotărârea atacată nu se opune înlăturării cu efect retroactiv a măsurilor provizorii. Deși este adevărat că măsurile provizorii contribuie și la aplicarea eficientă a dreptului Uniunii, acest lucru este însă doar o consecință necesară a funcției lor primare de a garanta eficiența viitoarei hotărâri pe fond. În măsura în care această funcție primară nu mai impune menținerea măsurilor provizorii, ea nu mai poate fi justificată nici de aplicarea eficientă a dreptului Uniunii. În caz contrar, procedura măsurilor provizorii ar fi separată de procedura principală și ar dobândi un caracter autonom.
46.
Cu toate acestea, prin desființarea cu efect retroactiv a măsurilor provizorii s‑ar tensiona raportul cu modul în care este structurată penalitatea cominatorie.
47.
Vicepreședinta a obligat Polonia să plătească penalități cu titlu cominatoriu de 500000 de euro pe zi până la încetarea activităților de extracție. Astfel, orice altă întârziere a executării măsurilor provizorii are ca efect o sumă mai mare. Așa fiind, prin penalitatea cu titlu cominatoriu nu se urmărește numai executarea în sine a măsurii provizorii inițiale, ci și o executare cât mai repede posibil, astfel cum arată Tribunalul la punctul 47 din hotărârea atacată.
48.
Acest efect coercitiv suplimentar s‑ar pierde însă dacă obligația de a plăti penalități cu titlu cominatoriu ar fi înlăturată complet și în cazul unei executări cu întârziere. Din acest punct de vedere, penalitatea cu titlu cominatoriu cumulată are, retrospectiv, într‑adevăr efect sancționator în raport cu executarea cu întârziere a măsurii provizorii. Acest efect sancționator nu reprezintă însă scopul impunerii penalității cu titlu cominatoriu cumulate, ci doar o caracteristică structurală necesară a acestui mijloc de constrângere.
49.
Fiind o caracteristică structurală necesară, acest efect sancționator nu este în contradicție cu caracterul accesoriu al măsurilor provizorii. Astfel, pentru garantarea eficienței viitoarei hotărâri pe fond, poate fi necesar ca o măsură provizorie să fie executată cât mai repede posibil pentru a evita de exemplu o altă creștere a prejudiciilor.
50.
Totodată, nici această structurare a penalității cu titlu cominatoriu nu se opune acordului părților de a înlătura cu efect retroactiv penalitățile cu titlu cominatoriu cumulate scadente. Astfel, și penalitatea cu titlu cominatoriu astfel structurată, care este o măsură provizorie, se află sub controlul părților. În caz contrar, această măsură ar dobândi caracter autonom, care nu ar mai fi compatibil cu caracterul accesoriu al măsurilor provizorii.
51.
Astfel, în pofida înlăturării cu efect juridic retroactiv a măsurilor provizorii, nu se poate exclude apariția unor dificultăți de fapt. Dacă Polonia ar fi respectat măsura provizorie din 21 mai 2021 și ar fi încetat extragerea lignitului, acest stat membru ar fi suferit prejudicii considerabile, pe care acordul amiabil nu le‑ar fi înlăturat. Nu ar mai fi fost obținute venituri, dar ar mai fi existat în continuare cheltuieli cu întreținerea minei de suprafață, în special pentru pomparea apei subterane infiltrate. În plus, potrivit susținerilor Poloniei în cauza C‑121/21, ar fi fost afectate continuarea funcționării centralei pe lignit din Turów și, prin urmare, furnizarea locală a energiei termice și producția de energie electrică. Polonia și‑a exprimat chiar îngrijorarea că lucrătorii minei ar fi putut să își caute un alt loc de muncă în perioada sistării extracției și nu ar mai fi fost disponibili la reluarea ei. Acest lucru ar fi putut conduce chiar la o prejudecare a fondului.
52.
Totuși, probleme de fapt se opun și menținerii măsurilor provizorii până la momentul radierii. Astfel, dacă acestea ar fi menținute, Polonia ar trebui să plătească o sumă considerabilă ca penalități cu titlu cominatoriu, deși măsurile provizorii a căror executare o urmărește s‑au dovedit inutile retrospectiv.
53.
Prin urmare, consecințele de fapt ale măsurilor provizorii care se dovedesc a fi inutile retrospectiv trebuie contracarate în orice caz în alt mod (
15
).
54.
Așadar, primul și al treilea aspect ale primului motiv sunt fondate, întrucât la punctele 42, 47 și 48 din hotărârea atacată Tribunalul nu a ținut suficient seama de caracterul accesoriu al măsurilor provizorii și, implicit, de controlul părților asupra acestora, ceea ce echivalează practic cu un efect sancționator autonom nepermis al penalităților cu titlu cominatoriu. Hotărârea atacată trebuie anulată pentru această eroare de drept.
2. Prejudiciul patrimonial
55.
Prin cel de al doilea aspect al primului motiv, Polonia critică faptul că hotărârea atacată creează prejudicii patrimoniale ireparabile din cauza măsurii provizorii. Ea arată că astfel de prejudicii ireparabile sunt însă incompatibile cu natura provizorie a acestor măsuri.
56.
Acest argument nu este admisibil pentru că extinde obiectul litigiului dedus judecății Tribunalului. Acesta este motivul pentru care Polonia nici nu poate de altfel să indice un punct din hotărârea atacată pe care să îl repună în discuție prin acest argument.
57.
În plus, acest argument este inoperant în cazul în care Curtea va fi de acord cu opinia noastră privind primul și al treilea aspect ale primului motiv, întrucât Polonia nu va suferi prejudicii patrimoniale, cel puțin în speță.
58.
Pentru situația în care Curtea va considera totuși că argumentul este admisibil, dar nu va fi de acord cu opinia noastră privind primul și al treilea aspect ale primului motiv, este necesar să se observe faptul că dreptul Uniunii cuprinde instrumente pentru compensarea unor asemenea prejudicii patrimoniale.
59.
Este adevărat că decizia judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii nu poate să prejudece viitoarea hotărâre pe fond și să o lipsească astfel de efectul său practic (
16
).
60.
Totuși, nu este complet exclus ca măsurile provizorii să cauzeze efectiv prejudicii patrimoniale ireparabile. Am prezentat deja care sunt în speță prejudiciile considerabile ce pot fi cauzate de executarea măsurii provizorii din 21 mai 2021 (
17
).
61.
În cazul în care din hotărârea pe fond ar rezulta că autorizația în litigiu în cauza C‑121/21 a fost nelegală, nu ar exista niciun motiv pentru compensarea unor astfel de prejudicii. În schimb, dacă prin hotărârea pe fond s‑ar confirma legalitate proiectului și s‑ar dovedi astfel că măsura nu a fost necesară, s‑ar pune problema compensării prejudiciilor patrimoniale cauzate de măsura provizorie.
62.
În această situație, s‑ar putea avea în vedere o cauțiune, dar și un drept întemeiat pe îmbogățirea fără justă cauză a Comisiei, precum și drepturi la despăgubiri împotriva părții adverse sau împotriva Curții.
63.
În primul rând, o cauțiune ar putea în principiu să compenseze prejudiciile dacă se dovedește retrospectiv că măsura provizorie a fost nejustificată. Astfel cum învederează Polonia, este posibil ca, în temeiul articolului 162 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, executarea să fie condiționată de constituirea unei cauțiuni.
64.
În speță, ar fi fost posibilă obligarea Republicii Cehe la constituirea unei asemenea cauțiuni. Totuși, ar fi fost dificil să se estimeze cauțiunea pentru consecințele defavorabile ale încetării imediate a extracției lignitului, în special dacă aceasta ar fi condus la încetarea definitivă a extracției. Această problemă nu s‑a pus însă în procedura măsurilor provizorii întrucât Polonia nu a solicitat constituirea unei asemenea cauțiuni.
65.
În al doilea rând, ar putea fi avut în vedere dreptul la restituirea penalității cu titlu cominatoriu de către Comisie în temeiul îmbogățirii fără justă cauză. Potrivit principiilor comune sistemelor de drept ale statelor membre, o persoană care a suferit o pierdere care sporește patrimoniul unei alte persoane fără să existe vreun temei juridic pentru această îmbogățire are, ca regulă generală, dreptul la o restituire, până la concurența acestei pierderi, din partea persoanei îmbogățite (
18
). Dacă Polonia ar fi plătit Comisiei penalități cu titlu cominatoriu înainte de încheierea acordului amiabil, iar această penalitate și‑ar fi pierdut retroactiv efectele, astfel cum am propus noi, Polonia ar putea, așadar, să solicite restituirea acestor plăți. În schimb, în cazul în care Curtea nu va fi de acord cu opinia noastră privind efectul retroactiv al acordului amiabil, pentru perioada anterioară acordului ar exista în continuare un temei pentru plata către Comisie a penalității cu titlu cominatoriu.
66.
În al treilea rând, un drept la despăgubiri întemeiat pe legislația Uniunii ar putea face posibilă compensarea prejudiciului patrimonial cauzat de măsura provizorie. Potrivit unei jurisprudențe constante, pentru dreptul la despăgubiri sub forma răspunderii extracontractuale a statelor membre sau a Uniunii trebuie să fie îndeplinite trei condiții: autorul prejudiciului să încalce o normă de drept a Uniunii care conferă drepturi persoanei prejudiciate, încălcarea să fie suficient de gravă și să existe o legătură de cauzalitate între această încălcare și prejudiciul invocat (
19
).
67.
Pe de o parte, în cazuri foarte rare, poate exista un astfel de drept la despăgubire împotriva reclamantului, în speță Republica Cehă. Cu toate acestea, cererea de măsuri provizorii încalcă dreptul Uniunii numai dacă este formulată în mod abuziv de către reclamant, de exemplu atunci când induce în eroare cu bună știință Tribunalul cu privire la condițiile măsurii provizorii (fraudă procesuală). În speță nu există niciun element care să indice frauda din partea Republicii Cehe. Deși este posibil ca pentru răspunderea pentru solicitarea măsurilor provizorii să existe temeiuri extinse (
20
), în prezent lipsesc normele corespunzătoare.
68.
Pe de altă parte, este posibil dreptul la despăgubiri împotriva Uniunii, însă ar trebui să aibă ca temei o încălcare a dreptului Uniunii de către Curte cu prilejul deciziei de măsuri provizorii.
69.
Curtea a statuat deja că încălcarea dreptului Uniunii de către instanțe poate da dreptul la despăgubiri (
21
). Nici autoritatea de lucru judecat nu se opune dreptului, întrucât dreptul la despăgubiri are un alt obiect decât hotărârea judecătorească inițială (
22
).
70.
În realitate, identificarea unui temei pentru un asemenea drept ar fi foarte dificilă din punct de vedere practic. De regulă, o măsură provizorie nu va fi nelegală și cu atât mai puțin va constitui o încălcare calificată.
71.
În speță, acțiunea în despăgubiri împotriva Uniunii nu pare însă a fi de la bun început fără perspectivă.
72.
În procedura măsurilor provizorii poate fi luată o măsură provizorie numai dacă se demonstrează în fapt și în drept necesitatea măsurii (fumus boni iuris) și dacă aceasta este urgentă în sensul că trebuie luată și trebuie să își producă efectele încă înainte de hotărârea pe fond pentru a preveni un prejudiciu grav și ireparabil pentru interesele reclamantului. Dacă este cazul, judecătorul delegat cu luarea măsurilor provizorii trebuie de asemenea să evalueze comparativ interesele prezente în cauză (
23
). În plus, decizia judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii nu trebuie să prejudece viitoarea hotărâre pe fond (
24
).
73.
În Ordonanța din 21 mai 2021, vicepreședinta Curții a reținut că fumus boni iuris decurge din faptul că Polonia a eliberat autorizația în discuție pentru extracția lignitului în temeiul unei dispoziții care i‑a permis prelungirea autorizației în lipsa evaluării prealabile a efectelor asupra mediului (
25
).
74.
Cu toate acestea, din situația de fapt reținută în Ordonanța din 21 mai 2021 rezultă că operatorul minei de suprafață a anexat o decizie EEM la cererea de prelungire a autorizației (
26
). De aceea, este îndoielnic dacă prelungirea se bazează pe pretinsele vicii în transpunerea Directivei EEM.
75.
În plus, în memoriul în apărare depus în procedura principală la 7 iunie 2021, prin urmare, după luarea măsurii provizorii, Polonia a arătat că organismele competente eliberaseră deja la 28 aprilie 2021, așadar, înainte de luarea măsurii provizorii, o nouă autorizație pe termen lung pentru extracția lignitului, care a avut ca temei evaluarea efectelor asupra mediului. Prin intermediul acestei autorizații suplimentare, Polonia ar fi remediat eventualul viciu al autorizației în litigiu. Vicepreședinta trebuia să aibă în vedere acest lucru cel târziu când a dat Ordonanța din 20 septembrie 2021, prin care a stabilit penalitățile cu titlu cominatoriu pentru executarea măsurii provizorii.
76.
Se pare că avocatul general Pikamäe și‑a limitat în aceste condiții examinarea acestui motiv în procedura principală la compatibilitatea reglementării poloneze cu Directiva EEM și a concluzionat că nu este vorba despre legalitatea autorizației pentru extracția lignitului (
27
).
77.
La fel de puțin convingător este și faptul că vicepreședinta nu a făcut nicio legătură între încălcarea pretinsă a Directivei EEM și prejudiciul grav și ireparabil care a fost temeiul urgenței. Vicepreședinta a constatat că continuarea activităților de extracție a lignitului din mina din Turów ar putea cauza un prejudiciu grav și ireparabil pentru mediu și pentru sănătatea umană din cauză că afectează apele subterane (
28
). Astfel de efecte ar trebui cu siguranță analizate în cadrul unei evaluări a efectelor asupra mediului. O astfel de analiză nu ar împiedica însă asemenea efecte (
29
).
78.
În plus, nici prin argumentele Republicii Cehe, invocate în susținerea acțiunii din procedura principală, nu s‑a urmărit să se dovedească faptul că asemenea efecte au încălcat dreptul Uniunii. Dimpotrivă, Republica Cehă a considerat că o asemenea încălcare a obiectivelor articolului 4 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și litera (b) punctul (ii) din Directiva‑cadru privind apa este justificată de excepțiile prevăzute la articolul 4 alineatele (4) și (5) (
30
).
79.
În fine, ar merita o examinare aprofundată aspectul dacă, în cadrul analizei comparative a intereselor (
31
) și cu ocazia impunerii penalității cu titlu cominatoriu (
32
), vicepreședinta a luat în considerare în mod corespunzător argumentația Poloniei referitoare la dezavantajele încetării extracției lignitului (
33
) sau dacă a depășit limita denaturării probelor și dacă, din această cauză, chiar se va fi antepronunțat.
80.
Polonia nu a pus însă în speță concluzii cu privire la posibilele temeiuri ale unui drept la despăgubire.
81.
În plus, nu poate fi sarcina Comisiei să se opună argumentației corespunzătoare privind încălcarea dreptului Uniunii de către Curte. Dimpotrivă, în cadrul unei asemenea acțiuni, Uniunea ar trebui să fie reprezentată de Curtea de Justiție (
34
).
82.
Acest lucru nu exclude însă posibilitatea ca Comisa, eventual împreună cu Consiliul și cu Parlamentul, să încerce încheierea unui acord amiabil privind penalitatea cu titlu cominatoriu, în cazul în care Curtea nu va fi de acord cu opinia noastră referitoare la primul și la al treilea aspect ale primului motiv. Astfel, ar fi probabil în beneficiul tuturor părților dacă Uniunea ar folosi aceste resurse financiare pentru un program special de promovare a tranziției energetice în Polonia, iar statul membru ar renunța la alte măsuri de recuperare a penalității cu titlu cominatoriu.
83.
În ceea ce privește al doilea aspect al primului motiv, prin intermediul căruia Polonia invocă prejudicii patrimoniale ireparabile, este necesar totuși să se rețină că acesta ar fi nefondat, având în vedere mecanismele de compensare prezentate, în cazul în care Curtea l‑ar considera – contrar opiniei noastre – admisibil.
3. Interpretare eronată a Ordonanței din 19 mai 2022
84.
Prin intermediul celui de al patrulea aspect al primului motiv, Polonia repune în discuție punctul 40 din hotărârea atacată. La acest punct, Tribunalul a constatat printre altele că din cuprinsul punctului 26 din Ordonanța vicepreședintelui din 19 mai 2022 rezultă în mod expres că obligarea Republicii Polone la plata către Comisie a unei penalități cu titlu cominatoriu de 500000 de euro pe zi până la încetarea extracției lignitului trebuie considerată caducă (abia) începând cu 4 februarie 2022. Cu alte cuvinte, penalitatea cu titlu cominatoriu zilnică aplicată prin Ordonanța vicepreședintei din 20 septembrie 2021 a rămas fără temei legal (abia) din 4 februarie 2022. Prin urmare, potrivit punctului 41 din hotărârea atacată, penalitatea cu titlu cominatoriu zilnică a curs între 20 septembrie 2021 și 3 februarie 2022.
85.
Polonia contestă acest fapt și arată că în Ordonanța din 19 mai 2022 vicepreședintele doar a constatat că, în temeiul articolului 163 din Regulamentul de procedură, are numai competența de a modifica pentru viitor o măsură provizorie. El nu este competent să dispună anularea retroactivă (
35
). Prin urmare, această ordonanță nu cuprinde nicio constatare referitoare la desființarea retroactivă (automată) a impunerii penalității cu titlu cominatoriu ca urmare a radierii cauzei principale.
86.
Polonia observă în mod întemeiat că constatările de la punctul 26 din Ordonanța din 19 mai 2022 au avut ca obiectiv nemijlocit susținerea deciziei vicepreședintei. Pentru aceasta nu a fost necesară o constatare în sensul că impunerea penalității cu titlu cominatoriu nu poate fi desființată retroactiv. Dimpotrivă, au fost suficiente constatările că vicepreședintele nu poate să desființeze retroactiv impunerea lor și că acestea au fost eliminate pentru viitor ca urmare a radierii.
87.
Cu toate acestea, nici Tribunalul nu constată altceva la punctul 40 din hotărârea atacată.
88.
Pentru solicitările Poloniei este decisivă în schimb concluzia de la punctul 42, întemeiată pe punctul 40 din hotărârea atacată, potrivit căreia radierea cauzei principale nu a determinat stingerea obligației de a plăti suma datorată ca penalitate cu titlu cominatoriu. Astfel cum s‑a arătat deja (
36
), această concluzie este viciată în drept și trebuie, așadar, anulată.
89.
Prin urmare, al patrulea aspect al primului motiv este nefondat.
B.
Motivarea hotărârii atacate
90.
Prin intermediul celui de al doilea motiv, Polonia critică punctul 46 din hotărârea atacată. La acest punct, Tribunalul a respins argumentul Poloniei potrivit căruia din majoritatea sistemelor juridice naționale rezultă că măsurile asigurătorii pronunțate în așteptarea unei decizii definitive încetează retroactiv să își producă efectele atunci când procedura principală rămâne fără obiect. Această constatare nu poate fi suficientă pentru a stabili că aceste norme procedurale fac parte din tradițiile constituționale comune statelor membre și ar putea, în acest sens, să facă parte din ordinea juridică a Uniunii Europene ca izvor de drept.
91.
Prin acest motiv, Polonia nu contestă conținutul acestei constatări, ci susține doar că motivarea este insuficientă. Prin urmare, este necesar să se examineze numai dacă din motivare rezultă în mod clar și neechivoc raționamentul Tribunalului, astfel încât să dea posibilitatea persoanelor interesate să ia cunoștință de temeiurile deciziei luate, iar Curții să își exercite controlul judecătoresc (
37
).
92.
Considerațiile de la punctul 46 din hotărârea atacată îndeplinesc aceste cerințe. Potrivit acestora, argumentele Poloniei nu au convins Tribunalul că există tradiții constituționale comune statelor membre conform cărora un acord amiabil determină nulitatea retroactivă a măsurilor provizorii și a măsurilor de executare corespunzătoare. Într‑o cauză similară, motivarea Curții a fost și mai concisă (
38
).
93.
Prin urmare, această constatare este suficient motivată, iar al doilea motiv este nefondat.
V. Cu privire la acțiunea în fața Tribunalului
94.
În temeiul articolului 61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție, în cazul în care recursul este întemeiat, Curtea anulează decizia Tribunalului. În acest caz, Curtea poate fie să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul atunci când acesta este în stare de judecată, fie să trimită cauza Tribunalului pentru a se pronunța asupra acestuia.
95.
Din considerațiile noastre referitoare la primul și al treilea aspect ale primului motiv rezultă că acordul amiabil a determinat desființarea retroactivă a măsurilor provizorii. În consecință, prin deciziile atacate, Comisia a compensat în mod neîntemeiat penalitatea cu titlu cominatoriu cu creanțele Poloniei. Prin urmare, aceste decizii trebuie anulate.
VI. Cheltuielile de judecată
96.
În temeiul articolului 184 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții, atunci când recursul este fondat, iar Curtea soluționează ea însăși în mod definitiv litigiul, aceasta se pronunță asupra cheltuielilor de judecată. Potrivit articolului 138 alineatul (1), care se aplică în procedura de recurs în conformitate cu articolul 184 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată.
97.
Întrucât Polonia are câștig de cauză și a formulat o cerere de plată a cheltuielilor de judecată, Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele ale Poloniei.
VII. Concluzie
98.
Propunem, așadar, Curții să hotărască după cum urmează:
1)
Anulează Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2024, Polonia/Comisia (T‑200/22 și T‑314/22, EU:T:2024:329).
2)
Anulează Deciziile Comisiei Europene din 7 și 8 februarie, din 16 și 31 martie și din 16 mai 2022, prin care aceasta a recuperat prin compensare sumele datorate de Republica Polonă ca penalități cu titlu cominatoriu zilnice impuse de vicepreședinta Curții prin Ordonanța din 20 septembrie 2021, Republica Cehă/Polonia (C‑121/21 R, EU:C:2021:752), pentru perioadele cuprinse, pe de o parte, între 20 septembrie 2021 și 17 ianuarie 2022 și, pe de altă parte, între 18 ianuarie 2022 și 3 februarie 2022.
3)
Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Republica Polonă în procedura în fața Tribunalului și în procedura în fața Curții.
(
1
)	Limba originală: germana.
(
2
)	Ordonanța din 20 noiembrie 2017, Comisia/Polonia (Pădurea Białowieża) (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, punctul 97 și următoarele).
(
3
)	Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO 2012, L 26, p. 1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/52/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 (JO 2014, L 124, p. 1).
(
4
)	Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2014/101/UE a Comisiei din 30 octombrie 2014 (JO 2014, L 311, p. 32).
(
5
)	Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO 2003, L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200).
(
6
)	A se vedea Concluziile avocatului general Pikamäe prezentate în cauza Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21, EU:C:2022:74).
(
7
)	Ordonanța vicepreședintei Curții din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:420).
(
8
)	Ordonanța vicepreședintei Curții din 20 septembrie 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:752).
(
9
)	Ordonanța din 4 februarie 2022, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21, EU:C:2022:82).
(
10
)	A se vedea de exemplu Reuters, Poland sign deal to end Polish coal mine dispute – Czech PM, din 3 februarie 2022, https://www.reuters.com/article/business/energy/-poland‑sign‑deal‑to‑end‑polish‑coal‑mine‑dispute‑czech‑pm‑idUSP7N2HH02Q/, și Landesecho, Tschechien und Polen einigen sich im Konflikt um Kohlegrube Turów din 4 februarie 2024, https://landesecho.cz/wirtschaft/tschechien‑und‑polen‑einigen‑sich‑im‑konflikt‑um‑kohlegrube‑turow/002031/
(
11
)	Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1).
(
12
)	Ordonanța din 20 noiembrie 2017, Comisia/Polonia (Pădurea Białowieża) (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, punctele 94 și 95). A se vedea și Ordonanța vicepreședintelui Curții din 10 septembrie 2013, Comisia/Pilkington Group (C‑278/13 P[R], EU:C:2013:558, punctul 68), și Ordonanța vicepreședintelui Curții din 2 martie 2016, Evonik Degussa/Comisia (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142, punctul 29).
(
13
)	Ordonanța din 4 februarie 2022, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21, EU:C:2022:82).
(
14
)	Ordonanța vicepreședintelui Curții din 19 mai 2022, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2022:408, punctele 25 și 26).
(
15
)	A se vedea punctele 62-81 de mai jos.
(
16
)	Ordonanța vicepreședintelui Curții din 10 septembrie 2013, Comisia/Pilkington Group (C‑278/13 P[R], EU:C:2013:558, punctul 68), Ordonanța vicepreședintelui Curții din 2 martie 2016, Evonik Degussa/Comisia (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142, punctul 105), și Ordonanța vicepreședintelui Curții din 20 noiembrie 2017, Comisia/Polonia (Pădurea Białowieża) (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, punctele 94 și 95).
(
17
)	A se vedea punctul 51 de mai sus.
(
18
)	Hotărârea din 16 decembrie 2008, Masdar (UK)/Comisia (C‑47/07 P, EU:C:2008:726, punctul 44), și Hotărârea din 9 iulie 2020, Republica Cehă/Comisia (C‑575/18 P, EU:C:2020:530, punctul 82).
(
19
)	Hotărârea din 5 martie 1996, Brasserie du pêcheur și Factortame (C‑46/93 și C‑48/93, EU:C:1996:79, punctul 51), Hotărârea din 16 iulie 2009, Comisia/Schneider Electric (C‑440/07 P, EU:C:2009:459, punctul 160), și Hotărârea din 5 martie 2024, Kočner/Europol (C‑755/21 P, EU:C:2024:202, punctul 117).
(
20
)	De exemplu, protecția proprietății intelectuale în temeiul articolului 9 alineatul (7) din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO 2004, L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56) și a secretelor comerciale în temeiul articolului 11 alineatul (5) din Directiva (UE) 2016/943 a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția know‑how‑ului și a informațiilor de afaceri nedivulgate (secrete comerciale) împotriva dobândirii, utilizării și divulgării ilegale (JO 2016, L 157, p. 1).
(
21
)	Hotărârea din 30 septembrie 2003, Köbler (C‑224/01, EU:C:2003:513, punctele 32-36), Hotărârea din 16 iulie 2009, Der Grüne Punkt- Duales System Deutschland/Comisia (C‑385/07 P, EU:C:2009:456, punctul 195), și Hotărârea din 26 noiembrie 2013, Gascogne Sack Deutschland/Comisia (C‑40/12 P, EU:C:2013:768, punctul 89).
(
22
)	A se vedea Hotărârea din 30 septembrie 2003, Köbler (C‑224/01, EU:C:2003:513, punctul 39).
(
23
)	Ordonanța Curții din 12 iulie 1996, Regatul Unit/Comisia (C‑180/96 R, EU:C:1996:308, punctul 44), Ordonanța președintelui Curții din 24 septembrie 1996, Regatul Unit/Comisia (C‑239/96 R și C‑240/96 R, EU:C:1996:347, punctul 31), și Ordonanța vicepreședintei Curții din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, punctul 34).
(
24
)	Ordonanța vicepreședintelui Curții din 10 septembrie 2013, Comisia/Pilkington Group (C‑278/13 P[R], EU:C:2013:558, punctul 68), Ordonanța vicepreședintelui Curții din 2 martie 2016, Evonik Degussa/Comisia (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142, punctul 105), și Ordonanța vicepreședintelui Curții din 20 noiembrie 2017, Comisia/Polonia (Pădurea Białowieża) (C‑441/17 R, EU:C:2017:877, punctele 94 și 95).
(
25
)	Ordonanța din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, punctul 49).
(
26
)	Ordonanța din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, punctul 14).
(
27
)	Concluziile avocatului general Pikamäe prezentate în cauza Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21, EU:C:2022:74, punctele 55 și 61).
(
28
)	Ordonanța din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, în special punctele 66, 69 și 72).
(
29
)	A se vedea Hotărârea din 14 martie 2013, Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, punctul 46).
(
30
)	A se vedea al patrulea motiv al Republicii Cehe în cauza C‑121/21 și, în această privință, Concluziile avocatului general Pikamäe prezentate în cauza Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21, EU:C:2022:74, punctul 131 și următoarele).
(
31
)	Ordonanța din 21 mai 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:420, în special punctele 89 și 90).
(
32
)	Ordonanța din 20 septembrie 2021, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2021:752, punctele 24 și 25).
(
33
)	A se vedea punctul 51 de mai sus.
(
34
)	A se vedea Ordonanța Tribunalului din 6 ianuarie 2015, Kendrion/Uniunea Europeană (T‑479/14, EU:T:2015:2, punctul 19), precum și Ordonanța vicepreședintelui Curții din 18 decembrie 2015, Curtea/Kendrion (C‑71/15 P, EU:C:2015:857), privind radierea recursului formulat împotriva acesteia.
(
35
)	Ordonanța din 19 mai 2022, Republica Cehă/Polonia (Mina din Turów) (C‑121/21 R, EU:C:2022:408, punctele 30-32 cu referire la punctul 22). A se vedea și Ordonanța vicepreședintelui Curții din 21 aprilie 2023, Comisia/Polonia (Independența și viața privată a judecătorilor) (C‑204/21 R‑RAP, EU:C:2023:334, punctul 12), precum și Ordonanța vicepreședintelui Curții din 28 septembrie 2023, Consiliul/Mazepin (C‑564/23 P[R] și C‑564/23 P[R]‑R, EU:C:2023:727, punctul 24).
(
36
)	A se vedea punctele 42-54 de mai sus.
(
37
)	Hotărârea din 2 aprilie 2009, France Télécom/Comisia (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, punctul 29), și Hotărârea din 27 iunie 2024Comisia/Servier ș.a. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, punctul 267).
(
38
)	Hotărârea din 11 ianuarie 2000, Țările de Jos și van der Wal/Comisia (C‑174/98 P și C‑189/98 P, EU:C:2000:1, punctul 17).