61994CJ0113_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-113/94,
jonka Ranskan Cour de cassation on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Elisabeth Jacquier, e. Casarin
vastaan
Directeur général des impôts
ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja G. Hirsch, tuomarit G. F. Mancini ja F. A. Schockweiler (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: F. G. Jacobs,
kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Jacquier, edustajanaan asianajotoimisto SCP Guiguet-Bachellier de la Varde, Pariisi,
- Ranskan hallitus, asiamiehinään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston apulaisjohtaja C. de Salins ja saman ministeriön ulkoasiainsihteeri N. Eybalin,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet H. Michard ja E. Traversa,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Jacquier'n, edustajanaan asianajaja B. Potier de la Varde, Pariisi, Ranskan hallituksen, asiamiehenään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston ulkoasiainsihteeri G. Mignot ja Euroopan yhteisöjen komission, asiamiehenään oikeudellisen osaston virkamies Y. Renouf, esittämät suulliset huomautukset 22.6.1995 pidetyssä käsittelyssä,
kuultuaan julkisasiamiehen 12.10.1995 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Ranskan Cour de cassation on 29.3.1994 antamallaan, 14.4.1994 yhteisöjen tuomioistuimeen saapuneella päätöksellä pyytänyt ennakkoratkaisua EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla perustamissopimuksen 95 artiklan tulkinnasta.
2 Tämä kysymys on esitetty Jacquier'n, e. Casarin (jäljempänä Jacquier) Juran verojohtajaa (directeur général des impôts) vastaan vireille panemassa veron palauttamista koskevassa riita-asiassa, joka koskee sitä, että jälkimmäinen oli hylännyt kantajan vaatimuksen ajoneuvolle määrätyn porrastetun veron palauttamiseksi.
3 Ranskassa moottoriajoneuvojen porrastettu vero perustuu code général des impôts'n (yleinen verolaki) 1599 C-1599 J pykälään. Veroluokista, joihin kuuluu useita sylinteritilavuuden mukaan määräytyviä verotuksellisia tehoja, säädetään lailla. Jokaista näin muodostettua veroluokkaa vastaa kerroin. Porrastetun veron määrä saadaan kertomalla tietty aluehallinnon (conseil général) vuosittain vahvistama verotusyksikkö kutakin veroluokkaa vastaavalla kertoimella.
4 Progressiokertoimiksi kutsutut, progression etenemistä veroluokasta toiseen kuvaavat tekijät vastaavat kunkin veroluokan kertoimen ja sitä edeltävän veroluokan kertoimen välistä suhdetta.
5 Code général des impôts'n 1599 G pykälää muutettiin 30.12.1987 säädetyllä lailla nro 87-1061 (Ranskan tasavallan virallinen lehti, 31.12.1987, s. 15532, jäljempänä 30.12.1987 annettu laki).
6 Asiakirjoista käy ilmi, että mainitun lain mukaiset, kaikkia veroluokkia koskevat pyöristetyt progressiokertoimet ovat 12-14 hv:n (verotuksellinen hevosvoima) luokasta 15-16 hv:n luokkaan 1,2; 15-16 hv:n luokasta 17-18 hv:n luokkaan 1,2; 17-18 hv:n luokasta 19-20 hv:n luokkaan 1,5; 19-20 hv:n luokasta 21-22 hv:n luokkaan 1,5; 21-22 hv:n luokasta 23 hv:n ja sitä verotukselliselta teholtaan suurempien luokkaan 1,5.
7 Jacquier omistaa Mercedes-merkkisen ajoneuvon, jonka verotuksellinen teho on 40 hv.
Hänen piti vuodelta 1990 maksaa 30.12.1987 annetun lain mukainen porrastettu moottoriajoneuvovero, jonka määrä oli tässä ajoneuvoluokassa 10 832 Ranskan frangia (FRF).
8 Valittaja katsoo, että 30.12.1987 annettu laki on maahantuotuja ajoneuvoja syrjivä, sillä sen mukaisessa verotusjärjestelmässä progression etenemisessä on perusteeton epäjohdonmukaisuus viimeisen 17-18 hv:n, ranskalaisvalmisteisia ajoneuvoja koskevan luokan, ja sitä suurempien, yksinomaan maahantuotuja, verotukselliselta teholtaan suuria ajonevoja koskevien veroluokkien välillä.
9 Arvioiden tästä syystä, että ajoneuvosta peritty vero oli yhteisön oikeuden, erityisesti EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan vastainen, Jacquier teki Juran verojohtajalle vaatimuksen veron palauttamiseksi.
10 Juran verojohtajan hylättyä vaatimuksen Jacquier nosti tätä vastaan kanteen 30.10.1990 Tribunal de grande instance de Lons-le-Saunier'ssa. Tämä tuomioistuin katsoi, että ajoneuvojen sylinteritilavuuden perusteella vahvistettujen veroluokkien progressiokertoimen kasvu oli vakaata eikä verotusjärjestelmä siten ollut EY:n perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitetulla tavalla syrjivä ja hylkäsi Jacquier'n kanteen 3.12.1991 antamallaan tuomiolla.
11 Jacquier haki tuomioon muutosta perustellen valitustaan seuraavasti:
"Verotusjärjestelmä, jossa veroluokasta toiseen siirryttäessä käytetään laskennallista kerrointa siten, että veroprogressio on voimakkaampi maahantuotuja ajoneuvoja koskevissa veroluokissa kuin suurinta osaa kansallista tuotantoa koskevissa alemmissa veroluokissa, on Rooman sopimuksen 95 artiklassa kielletyllä tavalla syrjivä ja suojaava; tuomioistuin, joka tämänkaltaisen vaikutuksen kieltääkseen rajoittuu lausumaan, että progressiokerrointen kasvu on vakaata, vaikka niiden arvot ovatkin nousevia, on soveltanut virheellisesti mainittua artiklaa."
12 Näiden perustelujen johdosta Ranskan Cour de cassation on päättänyt lykätä tuomion antamista ja pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:
"Onko perustamissopimuksen 95 artiklaa tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa on nyt käsiteltävänä olevan kaltaisen, lakiin perustuvan moottoriajoneuvoverotuksen soveltaminen, jossa progressiokerroin on suurempi 19 hv:n, yksinomaan muista jäsenvaltioista maahantuotuja ajoneuvoja koskevasta veroluokasta alkaen kuin 12-14 hv:n, kolme eri verotuksellista tehoa käsittävästä veroluokasta 17-18 hv:n veroluokkaan sovellettava kerroin, kun näihin viimeksi mainittuihin luokkiin kuuluvat lähinnä sellaiset ranskalaisvalmisteiset ajoneuvot, joiden voidaan katsoa olevan samanlaisia kuin maahantuodut yli 19 hv:n veroluokkaan kuuluvat autot."
Tutkittavaksi ottaminen
13 Komissio huomauttaa, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy, onko se, että 18 hv:n veroluokkaa suurempien veroluokkien progressiokerroin on suurempi kuin 12-14 hv:n ja 17-18 hv:n veroluokkien väliset kertoimet, perustamissopimuksen 95 artiklan vastaista syrjintää. Komissio kuitenkin epäilee, voidaanko Jacquier'n ajoneuvo, jonka 40 hv:n verotuksellinen teho on hyvin suuri, ja kotimaisen tuotannon 12-14 hv:n luokista 17-18 hv:n veroluokkiin kuuluvat ajoneuvot katsoa samanlaisiksi perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla.
14 Komissio epäileekin, täyttääkö Ranskan Cour de cassationin esittämä ennakkoratkaisukysymys tutkittavaksi ottamisen edellytykset sikäli, kun kysymyksen merkitys on pääasiana käytävän oikeudenkäynnin kannalta epäselvä.
15 Tässä yhteydessä riittää, että todetaan, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 20 kohdassa korostanut, että tuotteet ovat samanlaisia perustamissopimuksen 95 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos niiden ominaisuudet ja se, millaisiin tarpeisiin ne vastaavat, asettavat ne kilpailutilanteeseen. Siksi ei ole syytä sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kolmeen viimeiseen veroluokkaan kuuluville autoille määrättävän veron voimakas kasvu saisi kuluttajan luopumaan suurimpaan veroluokkaan kuuluvasta ajoneuvosta (23 hv ja sitä suuremmat) ja valitsemaan sen sijasta kotimaisen mallin, joka kuuluu 17-18 hv:n tai 15-16 hv:n veroluokkaan, sikäli kun kuluttajan muut suorituskykyä, tilavuutta ja mukavuutta koskevat vähimmäisvaatimukset täyttyvät.
16 Näin ollen esitetty ennakkoratkaisukysymys on pääasiana käytävän oikeudenkäynnin kannalta merkityksellinen, eikä sitä voida jättää ottamatta tutkittavaksi.
Pääasia
17 Aluksi on huomattava, että yhteisöjen tuomioistuin on 9.5.1985 antamassaan tuomiossa Humblot (asia 112/84, Kok. 1985, s. 1367, 12 ja 13 kohta) vahvistanut, että yhteisön oikeuden nykytilassa jäsenvaltiot voivat vapaasti järjestää sellaisten tuotteiden, kuten autojen liikenneverotuksen siten, että veron progressiivinen kasvu perustuu objektiivisiin kriteereihin, kuten sylinteritilavuuteen, kunhan verotusjärjestelmällä ei ole millään tavoin syrjivää tai suojaavaa vaikutusta.
18 Ennakkoratkaisukysymyksen sanamuoto huomioon ottaen, yhteisöjen tuomioistuimen on lähdettävä siitä olettamuksesta, kun sillä ei ole muusta näyttöä, että sellaisessa progressiivisessa verotusjärjestelmässä, jota kansallinen tuomioistuin tarkoittaa, käytetty verotuksellisen tehon määrittämismenetelmä, veroluokkien ryhmittely ja verotusyksikön suuruus perustuvat objektiivisiin kriteereihin, eikä niillä ole perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitettua syrjivää tai kotimaassa valmistettujen ajoneuvojen myyntiä suojaavaa vaikutusta.
19 Näin ollen kansallisen tuomioistuimen esittämä kysymys on ymmärrettävä siten, että siinä halutaan asiallisesti selvittää, onko perustamissopimuksen 95 artiklan vastaista soveltaa moottoriajoneuvojen verotusta koskevaa kansallista sääntelyä, jonka mukaan progressiokerroin kasvaa niin kuin pääasiassa käytävässä oikeudenkäynnissä on esitetty.
20 Jotta tähän kysymykseen voitaisiin vastata, on selvitettävä, ettei kansallisen tuomioistuimen tarkoittamalla progressiojärjestelmällä ole syrjiviä tai suojaavia vaikutuksia.
21 On täsmennettävä, ettei verotusjärjestelmän voida katsoa olevan vaikutuksiltaan syrjivä vain siitä syystä, että maahantuodut tuotteet, etenkin kun kysymys on muista jäsenvaltioista tapahtuvasta maahantuonnista, kuuluvat kaikkein ankarimmin verotettavaan luokkaan (asia 140/79, Chemial Farmaceutici, tuomio 14.1.1981, Kok. 1981, s. 1, 18 kohta ja asia C-132/88, komissio v. Kreikka, tuomio 5.4.1990, Kok. 1990, s. I-1567, 18 kohta).
22 Sen ratkaisemiseksi, onko porrastetun verotuksen progressiokertoimen kasvu yli 18 hv:n veroluokissa vaikutukseltaan syrjivää tai suojaavaa, on selvitettävä, vaikuttaako tämä nousu siten, että kuluttaja ohjautuu valitsemaan kotimaassa valmistetun ajoneuvon sellaisten ajoneuvojen sijasta, jotka ovat verotukselliselta teholtaan yli 18 hv:n suuruisia ja jotka ovat kaikki ulkomailla valmistettuja.
23 Jos oletetaan, että verotukselliselta teholtaan 18 hv:n ylittävien ajoneuvojen luokassa käytetyn progressiokertoimen kasvu saa kuluttajat tosiasiallisesti valitsemaan kotimaisia ajoneuvoja, tehtäisiin valinnat välittömästi edeltävästä 17-18 hv:n veroluokkaan kuuluvista malleista tai sitten, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 27 kohdassa todennut, 15-16 hv:n veroluokkaan kuuluvista malleista.
24 On syytä mainita, että 15-16 ja 17-18 hv:n veroluokissa on sekä maahantuotuja että kotimaisia ajoneuvoja. Kun on kysymys 17-18 hv:n luokkaan kuuluvista ajoneuvoista, asiakirjoista käy ilmi, että ne ovat hyvin usein ulkomailla valmistettuja ja että kansallisten valmistajien markkinaosuus on vain noin 5 % tähän veroluokkaan kuuluvien autojen myynnistä. 15-16 hv:n veroluokan osalta on puolestaan korostettava sitä, että vaikka suurin osa myydyistä ajoneuvoista onkin kotimaisia, kuluttajilla on tässä veroluokassa kuitenkin mahdollisuus valita laajasta valikoimasta maahantuotuja ajoneuvoja, ja kuten tämän tuomion 6 kohdasta käy ilmi, kun 15-16 hv:n ja 17-18 hv:n veroluokkien välinen progressiokerroin on pyöristettynä saman suuruinen, korkealuokkaista ajoneuvoa etsivät kuluttajat eivät tästä syystä ohjaudu valitsemaan 15-16 hv:n veroluokkaan kuuluvaa ajoneuvoa.
25 Näin ollen ei vaikuta siltä, että käsiteltävänä olevan kaltaisen verojärjestelmän mukaisen progressiokertoimen kasvulla olisi kotimaisia ajoneuvoja suosiva vaikutus.
26
Näillä perusteilla ennakkoratkaisukysymykseen perustamissopimuksen 95 artiklan tulkinnasta on vastattava, että 95 artikla ei estä sellaisen kansallisen sääntelyn mukaisen moottoriajoneuvoverotuksen soveltamista, jossa käytetty progressiokerroin kasvaa siten kuin pääasiassa käsiteltävänä olevan kaltaisessa järjestelmässä, edellyttäen, että tämä kasvu ei vaikuta muista jäsenvaltioista maahantuotujen ajoneuvojen myyntiin kansallista ajoneuvotuotantoa suosivasti.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
27 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Ranskan hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(toinen jaosto)
on ratkaissut Ranskan Cour de cassationin 29.3.1994 tekemällä päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
EY:n perustamissopimuksen 95 artikla ei estä sellaisen kansallisen sääntelyn mukaisen moottoriajoneuvoverotuksen soveltamista, jossa käytetty progressiokerroin kasvaa siten kuin pääasiassa käsiteltävänä olevan kaltaisessa järjestelmässä, edellyttäen, että tämä kasvu ei vaikuta muista jäsenvaltioista maahantuotujen ajoneuvojen myyntiin kansallista ajoneuvotuotantoa suosivasti.