62018CC0742
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 12. ožujka 2020. (
1
)
Predmet C‑742/18 P
Češka Republika
protiv
Europske komisije
(Kontrole daljinskim istraživanjem u okviru EFJP‑a i EPFRR‑a)
„Žalba – EFJP i EPFRR – Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije – Izdaci Češke Republike – Uredba (EZ) br. 1122/2009 – Potpore povezane s površinom – Kontrole na terenu – Kontrole na terenu pomoću daljinskog istraživanja – Dvojbe u pogledu prikladnosti i učinkovitosti izvršenih provjera – Raspodjela tereta dokazivanja – Uredba (EZ) br. 555/2008 – Ulaganja u sektoru vina – Nadzor provedbe – Uzorci”
I. Uvod
1.
Zbog velikog iznosa i složenosti mnogih mjera potpore Europske unije u području poljoprivrede države članice dužne su pomno nadzirati ispunjavaju li te mjere kriterije prihvatljivosti i provode li se pravilno. Komisija stoga može smanjiti ili u potpunosti isključiti iz financiranja Europske unije izdatke države članice za promicanje njezine poljoprivrede iz sredstava Unije već i prije nego što utvrdi da konkretna mjera ili konkretni cilj nisu prihvatljivi. Naprotiv, za ispravak dovoljno je i to da država članica ne nadzire na prikladan i učinkovit način jesu li sve mjere koje je provela u skladu s kriterijima prihvatljivosti (
2
).
2.
Predmetnom žalbom Češka Republika osporava presudu Općeg suda od 13. rujna 2018. (u daljnjem tekstu pobijana presuda) (
3
), kojom se potvrđuje isključenje izdataka u određenom iznosu iz financiranja Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR). Konkretno, stranke se spore o određenim potporama povezanima s površinom i ulaganjima u sektoru vina kojima se dodjeljuje potpora. Komisija je u svojoj provedbenoj odluci od 20. lipnja 2016. (u daljnjem tekstu: sporna provedbena odluka) (
4
) obrazložila isključenje nastalih izdataka isključivo time da je Češka Republika izvršila nedostatne kontrole.
3.
Središnje je pitanje predmetne žalbe, s jedne strane, kako procijeniti učinkovitost kontrola na prihvatljivim površinama. S druge strane, sporno je kako države članice moraju kontrolirati izvršenje ulaganja u sektoru vina.
II. Pravni okvir
4.
Mjerodavni pravni okvir u ovom predmetu određen je Uredbom (EZ) br. 73/2009 (
5
) i Provedbenom uredbom (EZ) br. 1122/2009, koja je donesena na njezinu temelju (
6
). Osim toga, u pogledu sektora vina posebice je bitna Provedbena uredba (EZ) br. 555/2008 (
7
), kojom se upućuje na Provedbenu uredbu (EU) br. 65/2001 (
8
), općenito mjerodavnu za EPFRR.
A.
Uredba br. 73/2009
5.
Uredbom br. 73/2009 uređuju se zajednička pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike koja su se primjenjivala u vrijeme relevantno za ovaj postupak. Izravne potpore mogu se odnositi na određene prihvatljive poljoprivredne površine.
6.
U skladu s člankom 20. Uredbe br. 73/2009 (
9
), države članice provjeravaju prihvatljivost područja kako slijedi:
„1.   Države članice obavljaju administrativne provjere zahtjeva za potporu kako bi utvrdile ima li poljoprivrednik uvjete za potporu.
2.   Administrativne kontrole dopunjavaju se sustavom kontrola na terenu, kojima se utvrđuje ispunjava li poljoprivrednik uvjete za potporu. U tu svrhu države članice moraju izraditi plan uzorkovanja poljoprivrednih gospodarstava.
Države članice mogu upotrijebiti tehnike daljinskog istraživanja […] za obavljanje kontrola na terenu na poljoprivrednim parcelama.
3.   […]”
B.
Uredba br. 1122/2009
7.
Uredba br. 1122/2009 sadržavala je detaljna pravila za provedbu Uredbe br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike. Člankom 26. stavkom 1. Uredbe br. 1122/2009 (
10
) uspostavljena su opća načela u pogledu kontrola:
„Administrativne kontrole i kontrole na terenu predviđene ovom Uredbom provode se tako da osiguravaju učinkovitu provjeru usklađenosti s uvjetima pod kojima se potpore dodjeljuju i zahtjeva i normi za višestruku sukladnost.”
8.
Člankom 30. te uredbe (
11
) propisivali su se sljedeći brojevi kontrola na terenu:
„1.   Ukupan broj kontrola na terenu izvršenih svake godine obuhvaća najmanje 5 % svih poljoprivrednika koji podnose zahtjev za program jedinstvenih plaćanja, program jedinstvenih plaćanja po površini, odnosno plaćanja po površini u sklopu posebne potpore. Države članice vode računa o tome da kontrole na terenu obuhvaćaju najmanje 3 % poljoprivrednika koji podnose zahtjev za potporu u sklopu svakog od ostalih sustava potpore po površini koji su u skladu s glavama III., IV. i V. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
[…]
3.   Ako se kontrolama na terenu utvrde značajne nepravilnosti u sklopu dotičnog programa potpore, ili u regiji ili dijelu regije, nadležno će tijelo na odgovarajući način povećati broj kontrola na terenu u tekućoj godini i primjereno povećati postotak poljoprivrednika kod kojih treba izvršiti kontrolu na terenu u sljedećoj godini.
4.   Ako je propisano da se pojedinačni dijelovi kontrola na terenu mogu obavljati na temelju uzorka, taj uzorak treba jamčiti pouzdanu i reprezentativnu razinu kontrole. Države članice utvrđuju kriterije za odabir uzorka. Ako se prilikom pregleda dotičnog uzorka utvrde nepravilnosti, primjereno se povećava veličina i raspon uzorka.”
9.
Člankom 31. stavcima 1. i 2. Uredbe br. 1122/2009 (
12
) uređivao se odabir kontrolnog uzorka:
„1.   Nadležno tijelo, na temelju analize rizika i reprezentativnosti podnesenih zahtjeva za potporu, odabire kontrolne uzorke za kontrole na terenu u skladu s ovom Uredbom.
Da bi se zajamčila reprezentativnost uzorka, države članice nasumično odabiru između 20 % i 25 % minimalnog broja poljoprivrednika koji podliježu kontrolama na terenu, što je utvrđeno člankom 30. stavcima 1. i 2.
[…]
2.   Učinkovitost analize rizika svake se godine ocjenjuje i ažurira:
(a)
utvrđivanjem važnosti svakog čimbenika rizika;
(b)
usporedbom rezultata uzorka odabranog na temelju rizika i nasumično odabranog uzorka iz drugog podstavka stavka 1.;
(c)
uzimajući u obzir posebne uvjete u državi članici.”
10.
Člankom 33. Uredbe br. 1122/2009 (
13
) bili su predviđeni elementi kontrola na terenu:
„Kontrole na terenu obuhvaćaju sve poljoprivredne parcele za koje se podnosi zahtjev za potporu u sklopu programa potpore navedenih u Prilogu I. Uredbi (EZ) br. 73/2009, osim onih iz zahtjeva za potporu za sjeme u skladu s člankom 87. navedene Uredbe. Unatoč tomu stvarno utvrđivanje površina u sklopu kontrola na terenu može se ograničiti na uzorak od najmanje 50 % poljoprivrednih parcela za koje je podnesen zahtjev u sklopu programa potpore u skladu s glavama III., IV. i V. Uredbe (EZ) br. 73/2009, pod uvjetom da uzorak osigurava pouzdanu i reprezentativnu razinu kontrole, bilo za pregledane površine bilo za traženu potporu. Ako se pri pregledu uzorka utvrde nepravilnosti, povećava se uzorak stvarno pregledanih poljoprivrednih parcela.
Kad je to moguće, države članice mogu koristiti daljinsko istraživanje u skladu s člankom 35. […].”
11.
Člankom 35. te uredbe (
14
) detaljnije se opisalo izvršenje kontrola na terenu:
„1.   Država članica koja koristi mogućnost u skladu s drugim stavkom članka 33., da kontrole na terenu izvrši daljinskim istraživanjem:
(a)
obavlja fotointerpretaciju satelitskih snimaka ili snimaka iz zraka svih poljoprivrednih parcela za pregled po pojedinačnom zahtjevu s ciljem prepoznavanja biljnog pokrova i mjerenja površine;
(b)
obavlja fizičke inspekcijske preglede na terenu svih poljoprivrednih parcela za koje se fotointerpretacijom ne može potvrditi točnost prijave u mjeri u kojoj to nadležno tijelo smatra zadovoljavajućim.
2.   Dodatne provjere u skladu s člankom 30. stavkom 3. obavljaju se tradicionalnim kontrolama na terenu ako se tijekom tekuće godine više ne mogu obaviti daljinskim istraživanjem.”
C.
Uredba br. 555/2008
12.
Uredba br. 555/2008 sadržava detaljna pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 479/2008 o zajedničkoj organizaciji tržišta vina (
15
), posebice u vezi s nadzorom u sektoru vina. Njezinim člankom 19. stavkom 1. podstavkom 1. uređuje se financijsko upravljanje promicanjem mjera:
„Potpora se plaća nakon što se utvrdi da su sva ulaganja obuhvaćena zahtjevom za potporu provedena i kontrolirana na licu mjesta.”
13.
Člankom 76. Uredbe br. 555/2008 utvrđuju se načela kontrole u sektoru vina:
„Ne dovodeći u pitanje posebne odredbe ove Uredbe ili drugo zakonodavstvo Zajednice, države članice uvode kontrole i mjere u mjeri potrebnoj za osiguranje pravilne primjene Uredbe (EZ) br. 479/2008 i ove Uredbe. Moraju biti djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće, tako da time pružaju odgovarajuću zaštitu financijskih interesa Zajednica.
Države članice posebno osiguravaju da:
[…]
(e)
se kontrola provodi sustavno ili uzorkovanjem. U slučaju uzorkovanja, države članice osiguravaju da je po broju obavljenih kontrola, njihovoj vrsti i učestalosti, kontrola reprezentativna za čitavo njihovo državno područje i da, kada je to primjenjivo, odgovara količini proizvoda iz sektora vina stavljenih na tržište ili se drže na skladištu s ciljem stavljanja na tržište;
[….]”
14.
Članak 77. stavci 3. i 5. te uredbe također sadržavaju opća načela u pogledu kontrola:
„3.   Osim u slučajevima kada su sustavne kontrole na licu mjestu predviđene Uredbom (EZ) br. 479/2008 ili ovom Uredbom, nadležna tijela vrše kontrole na licu mjesta uzorkovanjem odgovarajućega postotka korisnika/proizvođača na temelju analize rizika u skladu s člankom 79. ove Uredbe.
[…]
5.   U vezi s mjerama predviđenima u članku 15. Uredbe (EZ) br. 479/2008, članci 26., 27. i 28. Uredbe (EZ) br. 1975/2006 primjenjuju se mutatis mutandis.”
15.
U članku 15. stavku 1. Uredbe br. 479/2008 (
16
) navode se kao mjere „materijalna ili nematerijalna ulaganja u postrojenja za preradu, vinarsku infrastrukturu i stavljanje na tržište vina”.
D.
Uredba br. 65/2011
16.
Člankom 77. stavkom 5. Uredbe br. 555/2008 (
17
) upućuje se u pogledu nadzora mjera u skladu s člankom 15. Uredbe br. 479/2008 na članke 26. do 28. Uredbe br. 1975/2006 (
18
).
17.
Uredba br. 1975/2006 stavljena je izvan snage 1. siječnja 2011. Uredbom br. 65/2011 (
19
). Upućivanja na Uredbu (EZ) br. 1975/2006 smatraju se u skladu s člankom 34. stavkom 2. Uredbe br. 65/2011 upućivanjem na tu uredbu i tumače se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II. toj uredbi. Člancima 26. do 28. Uredbe br. 1975/2006 odgovaraju članak 4. stavak 5. i članci 24. do 26. Uredbe br. 65/2011.
18.
Prva rečenica članka 25. stavka 1. Uredbe br. 65/2011 (
20
) također sadržava pravilo o kontrolama na terenu:
„Države članice organiziraju provjere kontrolom na terenu odobrenih aktivnosti na temelju primjerenog uzorkovanja.”
III. Okolnosti spora i postupak pred Općim sudom
19.
Komisija je 20. lipnja 2016. donijela spornu provedbenu odluku. Njome je iz financiranja sredstvima Unije isključila određene iznose izdataka koje su države članice prijavile u okviru EFJP‑a ili EPFRR‑a. Ta se odluka, među ostalima, odnosi na Češku Republiku. Komisija je u pogledu izdataka nastalih za tu državu članicu osobito isključila izdatke u sljedećim iznosima:
–
462517,83 eura za proizvodno nevezane izravne potpore u pogledu određenih poljoprivrednih površina u financijskim godinama 2013. do 2015.;
–
636516,20 eura u vezi s ulaganjima u sektor vina u financijskim godinama 2011. do 2014.;
–
29485612,55 eura u vezi s provjerama višestruke sukladnosti u financijskim godinama 2011. do 2014. (
21
).
20.
Tužbom od 31. kolovoza 2016. Češka Republika zatražila je od Općeg suda da poništi spornu provedbenu odluku u dijelu u kojem se izdaci Češke Republike u iznosu od 30206401,58 eura isključuju iz financiranja sredstvima Unije (
22
).
21.
Sud je djelomično prihvatio tužbu i poništio spornu provedbenu odluku u dijelu u kojem su bili isključeni izdaci Češke Republike u okviru EFJP‑a u iznosu od 6356909,30 u vezi s provjerama višestruke sukladnosti u financijskoj godini 2011.
22.
Opći sud je u preostalom dijelu odbio tužbu.
IV. Postupak pred Sudom
23.
Žalbom od 27. studenoga 2018. Češka Republika pokrenula je ovaj žalbeni postupak protiv pobijane presude. Ona od Suda zahtijeva da:
–
ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem je Opći sud odbio tužbu u prvostupanjskom postupku,
–
poništi spornu provedbenu odluku u dijelu u kojem se njome isključuju izdaci u iznosu od 462517,83 eura u vezi s jedinstvenim plaćanjima po površini,
–
poništi spornu provedbenu odluku u dijelu u kojem se njome isključuju izdaci u iznosu od 636516,20 eura u vezi s ulaganjima u sektor vina,
–
naloži Komisiji snošenje troškova.
24.
Komisija od Suda traži da:
–
odbije žalbu i
–
naloži Češkoj Republici snošenje troškova.
25.
Stranke su podnijele pisana očitovanja te na raspravi održanoj 29. siječnja 2020. iznijele usmena očitovanja o žalbi.
V. Ocjena
26.
Češka Republika u prilog žalbi navodi četiri žalbena razloga. Prva dva žalbena razloga odnose se na isključenje izravnih plaćanja povezanih s površinom iz financiranja sredstvima Unije, dok se treći i četvrti žalbeni razlog odnose na isključenje izdataka za ulaganja u sektor vina.
A.
Isključenje jedinstvenih plaćanja po površini (prvi i drugi žalbeni razlog)
27.
Radi boljeg razumijevanja prvih dvaju žalbenih razloga valja ukratko podsjetiti na pozadinu isključenja nastalih izdataka povezanih s površinom. Komisija ga temelji na činjenici da je Češka Republika nedostatno nadzirala udovoljavaju li poljoprivredne površine kojima se dodjeljuje potpora kriterijima prihvatljivosti.
28.
Potpore povezane s površinom namijenjene su promicanju određene poljoprivredne uporabe površine, pri čemu iznos potpore ovisi o veličini parcele. Stoga se kontrole koje provode države članice odnose, s jedne strane, na način na koji korisnik potpore upotrebljava parcele u skladu s prijavom i, s druge strane, na stvarnu veličinu tih parcela. Eventualna odstupanja od zahtjeva za potporu smatraju se nepravilnostima.
29.
U tom pogledu Uredba br. 1122/2009 navodi, pored administrativnih kontrola, dvije vrste kontrola na terenu: „tradicionalne” kontrole na terenu (
23
), to jest fizičke inspekcijske preglede na terenu, ili kontrole na terenu daljinskim istraživanjem (
24
). Te kontrole moraju u skladu s člankom 26. stavkom 1. Uredbe br. 1122/2009 biti učinkovite, tj. moraju omogućiti pouzdanu provjeru usklađenosti s kriterijima prihvatljivosti.
30.
Ako Komisija smatra da država članica ne provodi prikladne i učinkovite kontrole određenih mjera potpore, ona u skladu sa sudskom praksom Suda ne mora iscrpno dokazati manjkavost kontrola koje je izvršila država članica ili netočnost dostavljenih podataka. Ona mora samo učiniti vjerojatnim da postoje opravdane sumnje u pogledu tih kontrola ili podataka (
25
). Opravdanost svojih sumnji Komisija mora potkrijepiti određenim utvrđenjima. One mogu, primjerice, proizlaziti iz proturječnih podataka koje je dostavila država članica (
26
).
31.
Međutim, dotična država članica može osporiti utvrđenja Komisije dokazujući da su utvrđenja nepravilna i da je njezin sustav kontrole u stvari pouzdan i djelotvoran (
27
). U suprotnom se smatra dokazanim da postoje ozbiljne sumnje u pogledu prikladnosti i učinkovitosti sustava kontrole i praćenja države članice (
28
).
1. Prvi žalbeni razlog
32.
Prvim žalbenim razlogom Češka Republika navodi, kao prvo, da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da je Komisija dokazala opravdane sumnje u učinkovitost kontrola površina u pogledu kojih se dodjeljuju potpore. Drugo, tvrdi da je Opći sud zatim također počinio pogrešku koja se tiče prava ispitavši je li Češka Republika osporila te sumnje, što je naposljetku u svakom slučaju nepravilno odbacio.
a) Osnovanost prvog žalbenog razloga
33.
Središnje je pitanje prvog žalbenog razloga koja vrsta utvrđenja može opravdati sumnju u učinkovitost kontrola u smislu prethodno navedene sudske prakse (
29
).
34.
Konkretno, valja ocijeniti je li sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši u točki 22. pobijane presude da se sumnje u učinkovitost daljinskog istraživanja mogu dokazati isključivo okolnošću da se tim kontrolnim metodama utvrđuje manji broj nepravilnosti u usporedbi s tradicionalnim kontrolama na terenu (
30
). Broj nepravilnosti odraz je omjera broja otkrivenih nepravilnosti i ukupnog broja kontroliranih parcela.
35.
Opći sud smatra da obje inačice kontrole na terenu, koje se izvršavaju na temelju reprezentativnih uzoraka, moraju dovesti do „načelno sličnih” rezultata (
31
).
36.
Drugim riječima, Opći sud stoga smatra da već iz okolnosti da se pojedinačne parcele (to jest uzorci) iz Češke Republike provjeravaju i klasičnim pregledima na terenu i daljinskim istraživanjem proizlazi da bi se objema metodama kontrole morao utvrditi jednak broj nepravilnosti.
37.
Vjerojatnost nepravilnosti izračunava se analizom rizika prije odabira uzoraka za kontrolu. Tom analizom rizika utvrđuje se na temelju različitih čimbenika rizika vjerojatnost odstupanja stvarne uporabe ili veličine parcele od one navedene u zahtjevu za potporu. Na raspravi se kao faktor rizika osobito spominjala topografija.
38.
U tom smislu nije uvjerljiv zaključak Općeg suda. Naime, on bi bio pravilan da uzorci koji se uzimaju u obzir za kontrolu pomoću daljinskog istraživanja i oni koji se provjeravaju pregledom na terenu upućuju u prosjeku na jednaku vjerojatnost nepravilnosti.
39.
Međutim, kako tvrdi Češka Republika u prvostupanjskom postupku i ovom žalbenom postupku, to upravo nije slučaj. Naime, ta država članica navodi da je vjerojatnost nepravilnosti u slučaju uzoraka koji se prikladno mogu kontrolirati daljinskim istraživanjem sustavno manja nego u slučaju uzoraka koji se provjeravaju tradicionalnim kontrolama na terenu.
40.
Konkretno, Češka Republika tvrdi, kao prvo, da mora odabrati uzorke, to jest parcele za daljinsko istraživanje, čak prije podnošenja zahtjeva za dotičnu godinu. Ističe da se analiza rizika stoga mora provesti na temelju podataka iz prethodne godine. Nasuprot tomu, napominje da se za preglede na terenu ciljano odabiru podnositelji zahtjeva u pogledu kojih je na temelju podataka iz trenutačnih zahtjeva izračunana najveća vjerojatnost nepravilnosti.
41.
Drugo, navodi da je u prirodi daljinskog istraživanja to da se odjednom obuhvate vrlo velika područja i time velik broj parcela. Tvrdi da iz toga proizlazi da se daljinsko istraživanje ne može odnositi isključivo na određene parcele „visokog rizika”, nego automatski uvijek uključuje i susjedne parcele, koje, ovisno o okolnostima, mogu imati znatno manju vjerojatnost nepravilnosti. To automatski rezultira manjim brojem nepravilnosti.
42.
Treće, napominje da se daljinsko istraživanje upotrebljava isključivo za provjeru područja na kojima uporaba poljoprivrednog zemljišta iznosi najmanje 25 %. Nasuprot tomu, navodi da je vjerojatnost nepravilnosti često osobito velika upravo u područjima u kojima se površine tek u manjoj mjeri upotrebljavaju u poljoprivredne svrhe i koja se kontroliraju pregledima na terenu.
43.
Naposljetku, Češka Republika stoga tvrdi, s jedne strane, da se populacije, to jest ukupnost parcela iz kojih se mogu odabrati uzorci za potrebe odgovarajuće metode kontrole, razlikuju na temelju karakteristika svojstvenih objema metodama. Smatra da te populacije inače ne bi imale u prosjeku jednaku vjerojatnost nepravilnosti. Zaključuje da se utvrđivanjem različitih brojeva nepravilnosti stoga ne može opravdati sumnja u učinkovitost kontrola daljinskim istraživanjem.
44.
Komisija smatra, međutim, da iz članka 31. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 1122/2009 proizlazi da su rezultati kontrola koje se odnose na različite uzorke vrlo usporedivi.
45.
Učinkovitost analize rizika, koja prethodi odabiru uzoraka za metodu kontrole, ocjenjuje se u skladu s tom odredbom usporedbom rezultata uzorka odabranog na temelju rizika i drugog nasumično odabranog uzorka. Međutim, Komisija zanemaruje činjenicu da je ista populacija iz koje se u jednom slučaju bira nasumično, a u drugom na temelju analize rizika. Upravo to osporava Češka Republika s obzirom na, s jedne strane, preglede na terenu i, s druge strane, kontrole daljinskim istraživanjem.
46.
Opći sud nije razmotrio te argumente. Konkretno, nije utvrdio da je tvrdnja Češke Republike netočna te da se isti uzorci ipak mogu upotrebljavati za kontrole daljinskim istraživanjem i pregledima na terenu ili barem da je prosječna vjerojatnost nepravilnosti u obama slučajevima približno jednaka.
47.
Opći sud ni u kojem slučaju nije mogao isključivo na temelju činjenice da se i kontrole na terenu i kontrole daljinskim istraživanjem provode na temelju reprezentativnih uzoraka na području dotične države članice zaključiti da te provjere moraju dovesti do „načelno sličnih brojeva nepravilnosti”.
48.
Uostalom, daljinsko istraživanje ne može se smatrati manje učinkovitim zbog toga što uzorci koji se mogu upotrijebiti za tu metodu kontrole imaju u prosjeku manju vjerojatnost nepravilnosti.
49.
Naime, najprije se mora ocijeniti učinkovitost cjelokupnog kontrolnog sustava. Parcele koje se, primjerice zbog svojeg geografskog položaja, ne mogu primjereno provjeriti daljinskim istraživanjem nipošto ne ostaju neprovjerene. Umjesto toga, one se podvrgavaju pregledima na terenu. Kao drugo, iz obveze učinkovite provjere usklađenosti s kriterijima prihvatljivosti iz članka 26. stavka 1. Uredbe br. 1122/2009 ne proizlazi da države članice moraju primijeniti određenu metodu na određenu parcelu ako se određena druga metoda čini prikladnijom za određene parcele. Praktični i ekonomski elementi također su važni prilikom ocjene primjerenosti (
32
).
50.
Ukratko, iz prethodnih razmatranja proizlazi da je Opći sud u točki 22. pobijane presude nepravilno zaključio da je Komisija, utvrdivši različite brojeve nepravilnosti na temelju, s jedne strane, kontrola daljinskim istraživanjem, i, s druge strane, tradicionalnih kontrola na terenu, dokazala sumnje u učinkovitost kontrola daljinskim istraživanjem. Naime, iz tog utvrđenja ne mogu proizlaziti sumnje u učinkovitost dotične metode kontrole.
51.
Stoga nije više potrebno razmotriti pitanje je li Češka Republika osporila te sumnje.
52.
Iz svega navedenog proizlazi da je prvi žalbeni razlog osnovan.
b) Posljedice osnovanosti prvog žalbenog razloga
53.
U skladu s prvom rečenicom članka 61. stavka 1. Statuta Suda, Sud ukida presudu Općeg suda ako je žalba osnovana. Osnovanost prvog žalbenog razloga sâma po sebi opravdava ukidanje pobijane presude u dijelu u kojem je Opći sud odbio tužbu u vezi s isključenjem jedinstvenih plaćanja po površini u iznosu od 69054,23 eura. Naime, za taj su iznos smanjeni izdaci zbog navodnih manjkavosti kontrola daljinskim istraživanjem (
33
).
54.
Doduše, Komisija je u prvostupanjskom postupku iznijela daljnji prigovor na učinkovitosti čeških kontrola daljinskim istraživanjem. U skladu s njim, sumnje u učinkovitost također proizlaze iz činjenice da je 2012. broj neregularnosti koje su utvrđene kontrolama daljinskim istraživanjem utemeljenima na riziku manji nego u slučaju nasumičnih kontrola daljinskim istraživanjem (
34
).
55.
Iz članka 31. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 1122/2009 proizlazi da je u pogledu takvog rezultata na temelju usporedbe potrebno ažurirati analizu rizika. Iz toga opet proizlazi da bi takav rezultat mogao predstavljati utvrđenje iz kojeg može proizlaziti sumnja u učinkovitost analize rizika, a time i u učinkovitost čeških kontrola daljinskim istraživanjem (
35
). Međutim, Opći sud ipak nije na toj okolnosti temeljio svoj zaključak da je Komisija dokazala sumnje u učinkovitost kontrola daljinskim istraživanjem.
56.
S druge strane, Sud može zamijeniti obrazloženje Općeg suda ako točnost zaključka proizlazi iz drugih razloga, a ne onih navedenih (
36
). Međutim, Opći sud je u ovom predmetu propustio izvršiti potrebne i stvarne provjere u vezi s tim drugim prigovorom Komisije. Konkretno, nije utvrdio da je takvo odstupanje postojalo 2012. i da do njega nije došlo zbog drugih razloga, a ne onih koje je navela Komisija. Stoga se ne može zamijeniti obrazloženje.
2. Drugi žalbeni razlog
57.
Drugim žalbenim razlogom Češka Republika tvrdi da su prekršeni članci 33., 57. i 58. Uredbe br. 1122/2009. Smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da se uzorak pregledanih poljoprivrednih parcela mora automatski povećati ako se utvrdi da površina iznosi između 0,1 i 2 hektara ili je 3 % manja od one navedene u zahtjevu za potporu. Osim toga, ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da država članica prilikom donošenja svoje odluke ne može uzeti u obzir okolnosti pojedinog slučaja. Nasuprot tomu, Češka Republika u praksi odlučuje treba li u pojedinačnom slučaju u kojem je odstupanje do 2 hektara ili 3 % povećati uzorak (
37
).
58.
U tom smislu valja prije svega podsjetiti da se u skladu s drugom rečenicom članka 33. stavka 1. Uredbe br. 1122/2009 najmanje 50 % prijavljenih parcela kontroliranog gospodarstva mora kontrolirati u okviru stvarnog utvrđivanja površina. Pritom se njegovom trećom rečenicom propisuje da se, ako se pri pregledu uzorka utvrde „nepravilnosti”, „povećava uzorak stvarno pregledanih poljoprivrednih parcela”. Međutim, ta odredba ne sadržava podatke o tome obvezuje li državu članicu već jedna jedina „nepravilnost”, to jest svako prekoračenje u prijavi površine, da poveća uzorak.
59.
No, suprotno stajalištu Češke Republike, iz činjenice da se u članku 33. Uredbe br. 1122/2009 upotrebljava izraz „nepravilnosti” u množini, može se zaključiti da država članica mora povećati kontrolni uzorak isključivo ako se pojave ozbiljnije nepravilnosti. Češka Republika u tom pogledu smatra da bi se izraz „nepravilnost” upotrijebio u jednini čak i u slučaju pojedinačnih i, stoga, u konačnici, zanemarivih utvrđenja.
60.
Doduše, mnogo toga govori u prilog minimalnom pragu, koji je Opći sud ograničio na 0,1 hektara (
38
). Međutim, prekoračenja u prijavi od 2 hektara ili 3 % i više ne mogu se smatrati minimalnima.
61.
Osim toga, tekst članka 33. Uredbe br. 1122/2009 također ne ostavlja prostor za tumačenje prema kojem države članice mogu nakon ukupne ocjene okolnosti pojedinačnog slučaja procijeniti hoće li povećati kontrolni uzorak. Naime, odluka o povećanju uzorka donosi se na temelju ograničene nadležnosti („povećava se” (
39
)), a ne diskrecijske ovlasti.
62.
Sudska praksa koju je u tom pogledu navela Češka Republika prema kojoj se prilikom donošenja odluke uzima u obzir uvijek ukupnost elemenata relevantnih u pojedinačnom slučaju odnosi se isključivo na odluke na temelju diskrecijske ovlasti (
40
).
63.
Zaključno, drugi žalbeni razlog stoga valja odbiti.
B.
Isključenje ulaganja u sektor vina (treći i četvrti žalbeni razlog)
64.
Pozadina trećeg i četvrtog žalbenog razloga jest nacionalni program potpore za određena ulaganja u sektor vina. Komisija u spornoj provedbenoj odluci prigovara u tom smislu, s jedne strane, da je Češka Republika isplatila sredstva prije nego što je program potpore uopće stupio na snagu. S druge strane, navodi da Češka Republika također nije u vezi s tim pravilno kontrolirala izvršenje dotičnih ulaganja.
1. Treći žalbeni razlog
65.
Trećim žalbenim razlogom Češka Republika prigovara da je Opći sud iskrivio činjenično stanje zaključivši da se sporni ispravak odnosi isključivo na isplatu ulaganja izvršenih prije uvođenja nacionalnog programa potpore (
41
). Češka Republika je u tom smislu već u prvostupanjskom postupku tvrdila da je Komisija također isključila iz financiranja ulaganja koja su se isplatila nakon uvođenja nacionalnog programa potpore, ali prije ispitivanja pojedinačnih zahtjeva za potporu.
66.
Opći sud odbio je taj prigovor u točki 49. pobijane presude uz obrazloženje da je bespredmetan. Češka Republika smatra da je time počinjena pogreška koja se tiče prava.
67.
Međutim, ne čini se u stvari da je Opći sud iskrivio činjenično stanje. Naime, Komisija je u prvostupanjskom postupku tvrdila da je dotičan ispravak temeljila isključivo na isplatama izvršenima prije uvođenja nacionalnog programa potpore.
68.
U pogledu njezina mišljenja da se ispravak zapravo odnosi i na izdatke nastale nakon uvođenja programa potpore, ali prije ispitivanja pojedinačnih zahtjeva Češka Republika navela je samo činjenicu da je Komisiji dostavila odgovarajuću dokumentaciju i za te izdatke.
69.
Međutim, iz toga ne proizlazi zaključak da je Komisija provela ispravak i u vezi s tim. Češka Republika nije navela ni jedan dio sporne provedbene odluke koji se odnosi na te izdatke.
70.
Točno je da Opći sud u tom pogledu navodi u točki 43. pobijane presude da se ispravak temelji posebice na isplatama izvršenima prije ispitivanja pojedinačnih zahtjeva za potporu. Međutim, to se odnosi na plaćanja koja su u svakom slučaju izvršena prije uvođenja nacionalnog programa potpore (
42
).
71.
Time Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava odbivši dotični prigovor Češke Republike te također nije iskrivio činjenično stanje.
72.
Zaključujem da je treći žalbeni razlog također neosnovan.
2. Četvrti žalbeni razlog
73.
Četvrtim žalbenim razlogom Češka u konačnici tvrdi da je prekršen članak 77. stavak 5. Uredbe br. 555/2008. Njime se omogućavalo državama članicama da kontrole odobrenih ulaganja na licu mjesta izvršavaju na temelju uzoraka. Nasuprot tomu, Opći je sud pogrešno zaključio da je Češka Republika dužna u skladu s člankom 19. stavkom 1. prvim podstavkom Uredbe br. 555/2008 izvršavati kontrole izvršenih ulaganja na licu mjesta u sektoru vina.
74.
U biti taj se žalbeni razlog odnosi na pitanje koja se od tih dviju odredbi primjenjuje u predmetnom slučaju na kontrole ulaganja i u kojoj se mjeri – sustavno ili uzorkovanjem – tom odredbom državama članicama nalažu kontrole.
75.
U skladu s člankom 77. stavkom 3. Uredbe br. 555/2008, države članice vrše kontrole na licu mjesta korisnikâ potpore na temelju uzoraka, „[o]sim u slučajevima kada su sustavne kontrole na licu mjesta predviđene ovom Uredbom”. Opći je sud članak 19. Uredbe br. 555/2008 trebao u tom smislu smatrati lex specialis u odnosu na članak 77. i iz njega izvesti zaključak o postojanju obveze sustavnih kontrola na licu mjesta (
43
).
76.
U skladu s člankom 19. stavkom 1. prvim podstavkom Uredbe br. 555/2008, potpora se plaća „nakon što se utvrdi da su pojedine ili sve mjere iz zahtjeva za potporu, u skladu s načinom upravljanja mjerom koji je odabrala država članica, provedene i provjerene na licu mjesta”.
77.
U tom pogledu prvo valja napomenuti da se, suprotno stajalištu Općeg suda, tekstom članka 19. stavka 1. prvog podstavka Uredbe br. 555/2008 ne predviđaju nužno sustavne kontrole (
44
). Člankom 19. stavkom 1. prvim podstavkom tek se određuje da države članice moraju provedene mjere provjeriti na licu mjesta. To ne isključuje da se one provjere na licu mjesta na temelju uzoraka.
78.
Drugo, regulatorna tehnika Uredbe br. 555/2008 pokazuje da se sustavne kontrole izričito nalažu ako su za države članice obvezne: tako se člankom 76. stavkom 2. točkom (e) Uredbe br. 555/2008, kojim se uređuju načela kontrola u sektoru vina, državama članicama omogućuje da odaberu hoće li kontrole provoditi sustavno ili uzorkovanjem. Člankom 77. stavkom 3. Uredbe br. 555/2008 iznimno su predviđene sustavne kontrole na licu mjesta, dok se njegovim stavkom 2. određuje sustavna provedba upravnih pregleda. To da se Uredbom br. 555/2008 izričito određuju sustavne kontrole proizlazi, osim toga, iz treće rečenice njezina članka 78. stavka 1., prema kojoj se određena iznimka primjenjuje u slučaju u kojem je „predviđena sustavna kontrola na licu mjesta”. Posebna odredba članka 12. Uredbe br. 555/2008 o takozvanoj zelenoj berbi također je primjer izričito određenih sustavnih kontrola na licu mjesta (
45
).
79.
I treće, na sva se izravna plaćanja koja su predmet sustava kontrole zajedničke poljoprivredne politike primjenjuje načelo da države članice provode kontrole na licu mjesta na temelju uzoraka (
46
). To je s obzirom na opseg potpora i rascjepkanost njihove raspodjele u praksi teško primijeniti na drukčiji način. Sustavne kontrole na licu mjesta i u tom smislu predstavljaju izuzetak.
80.
Čak i ako bi se iz članka 19. stavka 1. prvog podstavka Uredbe br. 555/2008 htjelo zaključiti da postoji obveza država članica u pogledu sustavnih kontrola ulaganja, sustavni položaj članaka 19. i 77. govori u prilog tomu da se potonji smatra lex specialis, a ne obrnuto.
81.
Naime, s jedne strane, opće pravilo ima prednost pred posebnim. S druge strane, članak 19. nalazi se u odjeljku 6. o ulaganjima, u poglavlju II. (prihvatljive mjere), unutar glave II. – programi potpore. Nasuprot tomu, članak 77. nalazi se u glavi V. o kontrolama u sektoru vina, i to u poglavlju I. (načela kontrole). To govori u prilog tomu da je članak 19. općenito pravilo o ulaganjima, dok je njihov pregled (i druge vrste potpora) pojašnjen u glavi V. o kontrolama u sektoru vina. To da su glavom o kontrolama u sektoru vina obuhvaćene i kontrole ulaganja, pokazuje članak 77. stavak 5. Uredbe. On se odnosi na mjere iz članka 15. Uredbe br. 479/2008. Međutim, sve su te mjere ulaganja (
47
).
82.
Tomu se, suprotno mišljenju Općeg suda (
48
), također ne protivi to da je članak 77. naslovljen „Opća načela”. Naime, ta odredba sadržava opća načela kontrola u sektoru vina. Osim toga, u toj glavi postoji još mnogo drugih odredbi kojima se precizira provedba kontrola (
49
). U tom pogledu članak 77. Uredbe br. 555/2008 treba smatrati općim pravilom u okviru posebnih pravila o kontrolama u sektoru vina.
83.
Osim toga, da je članak 19. Uredbe br. 555/2008 lex specialis u pogledu kontrole ulaganja i da države članice zbog toga moraju provoditi sustavne kontrole ulaganja na licu mjesta, članak 77. stavak 5. ne bi imao područje primjene. Naime, na ulaganja se u skladu s tom odredbom primjenjuju mutatis mutandis određene odredbe Uredbe br. 65/2011 (
50
), posebice njezin članak 25. Međutim, prvom rečenicom njegova stavka 1. propisuju se upravo kontrole na licu mjesta na temelju odgovarajućeg uzorka. To se upućivanje ne može uskladiti s obvezom sustavne kontrole na licu mjesta iz članka 19. stavka 1. Uredbe br. 555/2008.
84.
Isto vrijedi, suprotno mišljenju Općeg suda (
51
), i zbog toga što članak 25. Uredbe br. 65/2011 ima, pored upućivanja, područje primjene u Uredbi br. 555/2008. Naime, kao što to pravilno ističe Češka Republika, to ne mijenja činjenicu da članak 77. stavak 5. Uredbe br. 555/2008 više ne bi imao područje primjene na temelju tumačenja Općeg suda.
85.
Iz toga slijedi da članak 19. nije lex specialis u odnosu na članak 77. stavak 5. Uredbe br. 555/2008.
86.
Stoga je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava pretpostavivši da je članak 19. Uredbe br. 555/2008 lex specialis u odnosu na članak 77. i zaključivši na temelju toga da je Češka Republika dužna provoditi sustavne kontrole izvršenih ulaganja na licu mjesta.
87.
Zaključno, četvrti žalbeni razlog stoga je osnovan.
88.
Osnovanost četvrtog žalbenog razloga dovodi do ukidanja pobijane presude u dijelu u kojem je Opći sud odbio tužbu usmjerenu protiv isključenja ulaganja u iznosu od 636516,20 eura. Naime, zbog te pogreške koja se tiče prava Opći sud nije poništio spornu provedbenu odluku u dijelu u kojem je Komisija smatrala da su nedostatne češke kontrole na licu mjesta uzorkovanjem ulaganja u sektor vina.
VI. Vraćanje predmeta na odlučivanje Općem sudu
89.
U skladu s člankom 61. stavkom 1. Statuta Suda, ako je žalba osnovana, Sud može u slučaju ukidanja odluke Općeg suda sâm konačno odlučiti o sporu, ako stanje postupka to dopušta, ili može vratiti predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu.
90.
Stanje ovog postupka ne dopušta donošenje takve odluke.
91.
Što se tiče ukidanja pobijane presude na temelju osnovanosti prvog žalbenog razloga (
52
), ono proizlazi iz okolnosti da su za konačnu odluku o sporu potrebna daljnja utvrđenja u pogledu činjenica (
53
).
92.
Što se tiče ukidanja pobijane presude na temelju osnovanosti četvrtog žalbenog razloga (
54
), valja napomenuti da Komisija isključenje izdataka u iznosu od 636516,20 eura u vezi s ulaganjima u sektor vina nije temeljila isključivo na nedostatnim kontrolama na licu mjesta, nego i na isplati sredstava prije stupanja na snagu nacionalnog programa potpore (
55
). Na Općem je sudu da ocijeni je li isključenje izdataka u iznosu od 636516,20 eura opravdano isključivo tim potonjim stajalištem.
93.
Spor stoga valja vratiti na odlučivanje Općem sudu.
VII. Troškovi
94.
S obzirom na to da predmet valja vratiti na odlučivanje Općem sudu, o troškovima će se odlučiti naknadno.
VIII. Zaključak
95.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odluči kako slijedi:
1.
Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 13. rujna 2018., Češka Republika protiv Komisije (T‑627/16, EU:T:2016:538) u dijelu u kojem je Opći sud odbio tužbu Češke Republike u pogledu isključenja jedinstvenih plaćanja po površini u iznosu od 69054,23 eura i isključenja ulaganja u iznosu od 636516,20 eura.
2.
Žalba se u preostalom dijelu odbija.
3.
Predmet se vraća Općem sudu radi donošenja odluke o zahtjevima Češke Republike u pogledu isključenja jedinstvenih plaćanja po površini u iznosu od 69054,23 eura i isključenja ulaganja u iznosu od 636516,20 eura.
4.
O troškovima će se odlučiti naknadno.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Naime, to predstavlja povredu prava Unije koja može opravdati ispravak financiranja, vidjeti presudu od 24. veljače 2005., Grčka/Komisija (C‑300/02, EU:C:2005:103, t. 32. i sljedeća točka).
(
3
)	Presuda od 13. rujna 2018., Češka Republika/Komisija (T‑627/16, neobjavljena, EU:T:2018:538)
(
4
)	Provedbena odluka Komisije (EU) 2016/1059 od 20. lipnja 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2016., L 173, str. 59.)
(
5
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL 2009., L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 73/2009. Naknadne izmjene ne odnose se na članak 20., koji je mjerodavan u ovom predmetu. Uredba br. 73/2009 stavljena je izvan snage Uredbom (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. (SL 2013., L 347, str. 608.).
(
6
)	Uredba Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (SL 2009., L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 231. i ispravak SL 2013., L 246, str. 3.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 1122/2009. Naknadne izmjene Uredbe br. 1122/2009 nisu se odnosile na odredbe koje su relevantne u ovom predmetu. Uredba 1122/2009 stavljena je izvan snage Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 640/2014 od 11. ožujka 2014. (SL 2014., L 181, str. 48.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 640/2014.
(
7
)	Uredba Komisije (EZ) br. 555/2008 od 27. lipnja 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 479/2008 o zajedničkoj organizaciji tržišta vina u vezi s programima potpore, trgovinom s trećim zemljama, proizvodnim potencijalom i o nadzoru u sektoru vina (SL 2008., L 170, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 28., str. 156.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 702/2009 od 3. kolovoza 2009. (SL 2009., L 202, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 28., str. 299.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 555/2008
(
8
)	Uredba Komisije (EU) br. 65/2011 od 27. siječnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 vezano uz primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja (SL 2011., L 25, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 52., str. 289.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 65/2011. Naknadne izmjene nisu se odnosile na odredbe koje su relevantne u ovom predmetu. Uredba br. 65/2011 također je stavljena izvan snage Uredbom br. 640/2014.
(
9
)	Sada tom članku odgovara članak 74. Uredbe br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) br. 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549.).
(
10
)	Vidjeti članak 24. stavak 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 809/2014 od 17. srpnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, mjera ruralnog razvoja i višestruke sukladnosti (SL 2014., L 227, str. 69.), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2019/1804 od 28. listopada 2019. (SL 2019., L 276, str. 12.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 809/2014.
(
11
)	Vidjeti članak 50. Uredbe br. 809/2014.
(
12
)	Vidjeti članak 69. Uredbe br. 809/2014.
(
13
)	Vidjeti članak 70. Uredbe br. 809/2014.
(
14
)	Vidjeti članak 40. Uredbe br. 809/2014.
(
15
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 479/2008 od 29. travnja 2008. o zajedničkoj organizaciji tržišta vinom, izmjeni uredbi (EZ) br. 1493/1999, (EZ) br. 1782/2003, (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 3/2008 i o stavljanju izvan snage uredbi (EEZ) br. 2392/86 i (EZ) br. 1493/1999 (SL 2008., L 148, str. 61.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 479/2008. Uredba br. 479/2008 stavljena je izvan snage Uredbom Vijeća (EZ) br. 491/2009 od 25. svibnja 2009. (SL 2009., L 154, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 68., str. 121.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 491/2009.
(
16
)	Članak 103. Uredbe br. 491/2009 sada odgovara članku 15. Uredbe br. 479/2008.
(
17
)	Vidjeti t. 14. ovog mišljenja.
(
18
)	Uredba Komisije (EZ) br. 1975/2006 od 7. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 o primjeni postupaka kontrole, kao i višestruke sukladnosti u vezi s mjerama potpore ruralnom razvoju (SL 2006., L 368, str. 74.) [neslužbeni prijevod], kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 484/2009 od 9. lipnja 2009. (SL 2009., L 145, str. 25.), u daljnjem tekstu: Uredba br. 1975/2006
(
19
)	Članak 34. stavak 51. prvi podstavak Uredbe br. 65/2011
(
20
)	Vidjeti članak 50. Uredbe br. 809/2014.
(
21
)	Točke 2. i 3. pobijane presude
(
22
)	Točke 5. i 7. pobijane presude
(
23
)	Vidjeti članak 35. stavak 2. i uvodnu izjavu 48. Uredbe br. 1122/2009.
(
24
)	Članak 33. stavak 2. Uredbe br. 1122/2009
(
25
)	Presude od 24. veljače 2005., Grčka/Komisija (C‑300/02, EU:C:2005:103, t. 33. i 34.), i od 19. rujna 2019., Poljska/Komisija (C‑358/18 P, neobjavljena, EU:C:2019:763, t. 42.)
(
26
)	Vidjeti presudu od 24. veljače 2005., Grčka/Komisija (C‑300/02, EU:C:2005:103, t. 39.).
(
27
)	Presude od 24. veljače 2005., Grčka/Komisija (C‑300/02, EU:C:2005:103, t. 33. i 34.), i od 19. rujna 2019., Poljska/Komisija (C‑358/18 P, neobjavljena, EU:C:2019:763, t. 42.)
(
28
)	Presuda od 19. rujna 2019., Poljska/Komisija (C‑358/18 P, neobjavljena, EU:C:2019:763, t. 42.)
(
29
)	Vidjeti t. 30. ovog mišljenja.
(
30
)	Tako je prema utvrđenjima Općeg suda u t. 18. pobijane presude broj nepravilnosti 2012. na temelju daljinskog istraživanja bio 0,29 %, a 0,87 % na temelju tradicionalnih kontrola na terenu. Daljinsko istraživanje dovelo je 2013. do broja nepravilnosti od 0,28 % u odnosu na 1,13 % na temelju tradicionalnih kontrola na terenu.
(
31
)	Točka 22. pobijane presude
(
32
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 10. travnja 2014., Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom‑Boelhouwer (C‑485/12, EU:C:2014:250, t. 62.).
(
33
)	Točka 11. pobijane presude
(
34
)	Vidjeti t. 19. pobijane presude.
(
35
)	To zaključuje sâm Opći sud u drugim predmetima, vidjeti presude od 16. lipnja 2015., Portugal/Komisija (T‑3/11, neobjavljena, EU:T:2015:388, t. 75.), i od 20. srpnja 2017., Španjolska/Komisija (T‑143/15, neobjavljena, EU:T:2017:534, t. 38.).
(
36
)	Presuda od 9. rujna 2008., FIAMM i dr./Vijeće i Komisija (C‑120/06 P i C‑121/06 P, EU:C:2008:476, t. 187.)
(
37
)	Vidjeti u tom pogledu utvrđenja Općeg suda u t. 27., 29. i 39. pobijane presude, koja Češka Republika nije osporila.
(
38
)	Vidjeti t. 35., 36. i 38. pobijane presude.
(
39
)	Na francuskom: „est élargi”; na engleskom: „shall be increased”; na poljskom: „zwiększa się próbę”; na španjolskom: „se aumentará la muestra”; na nizozemskom: „wordt de steekproef […] uitgebreid”
(
40
)	Češka se osobito poziva na presudu od 17. travnja 2018., B i Vomero (C‑316/16 i C‑424/16, EU:C:2018:256, t. 70.), u kojoj se radi o odluci o protjerivanju državljanina Unije.
(
41
)	Točka 50. pobijane presude
(
42
)	Točka 48. pobijane presude
(
43
)	Točka 56. pobijane presude
(
44
)	„Kontrola na licu mjesta prije svakog plaćanja potpore za ulaganje”, t. 56. pobijane presude
(
45
)	Vidjeti u pogledu članka 12. uvodnu izjavu 19. Uredbe br. 555/2008.
(
46
)	Vidjeti drugu rečenicu članka 20. stavka 2. prvog podstavka Uredbe br. 73/2009 odnosno sada članak 74. stavak 2. Uredbe br. 1306/2013.
(
47
)	Vidjeti t. 15. ovog mišljenja.
(
48
)	Točka 56. pobijane presude
(
49
)	Naime, primjerice, međusobna pomoć kontrolnih tijela (poglavlje II.), banka podataka o rezultatima analize (poglavlje III.) i uzorkovanje s ciljem kontrole (poglavlje IV)
(
50
)	Vidjeti t. 14. ovog mišljenja.
(
51
)	Točke 60. i 61. pobijane presude
(
52
)	Vidjeti t. 53. ovog mišljenja.
(
53
)	Vidjeti o tome točke 46. i 56. ovog mišljenja.
(
54
)	Vidjeti t. 88. ovog mišljenja.
(
55
)	Vidjeti t. 43. i sljedeće točke pobijane presude i t. 64. ovog mišljenja.