62024TJ0689
PRESUDA OPĆEG SUDA (vijeće za prethodne postupke)
11. veljače 2026. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav PDV‑a – Pravo na odbitak pretporeza – Članak 167., članak 168. točka (a) i članak 178. točka (a) Direktive 2006/112/EZ – Izdavanje računa s iskazanim PDV‑om tijekom poreznog razdoblja koje slijedi nakon onog za koje se ostvaruje pravo na odbitak – Porezna neutralnost i proporcionalnost”
U predmetu T‑689/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud, Poljska), odlukom od 2. listopada 2024., koju je Sud zaprimio 10. prosinca 2024., u postupku
I. S. A.
protiv
Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej,
OPĆI SUD (vijeće za prethodne postupke),
u sastavu tijekom vijećanja: S. Papasavvas, predsjednik, N. Półtorak, M. Sampol Pucurull, G. Steinfatt (izvjestiteljica) i D. Petrlík, suci,
nezavisni odvjetnik: J. Martín y Pérez de Nanclares,
tajnik: M. Zwozdziak‑Carbonne, administratorica,
uzimajući u obzir to da je Sud 8. siječnja 2025., na temelju članka 50.b trećeg stavka Statuta Suda Europske unije, proslijedio zahtjev za prethodnu odluku Općem sudu,
uzimajući u obzir to da je riječ o području iz članka 50.b prvog stavka točke (a) Statuta Suda Europske unije i da ne postoje neovisna pitanja tumačenja u smislu članka 50.b drugog stavka navedenog Statuta,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 28. listopada 2025.,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za I., T. Michalik i J. Warnieło, doradcy podatkowi,
–
za Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej, M. Kowalewska i T. Tratkiewicz,
–
za poljsku vladu, B. Majczyna, u svojstvu agenta,
–
za Europsku komisiju, P. Carlin i M. Owsiany‑Hornung, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 167., članka 168. točke (a) i članka 178. točke (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1., u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV‑u) kao i načela neutralnosti poreza na dodanu vrijednost (PDV), načela djelotvornosti i proporcionalnosti.
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između društva I. S. A. i Dyrektora Krajowej Informacji Skarbowej (direktor Porezne uprave, Poljska, u daljnjem tekstu: porezno tijelo) u vezi s poreznim mišljenjem o odbitku PDV‑a na isporuke plina i električne energije društvu I., koje se nalazi na računima koje je potonje primilo tijekom poreznog razdoblja koje slijedi nakon onog u kojem je kupnja izvršena.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Članak 63. Direktive o PDV‑u propisuje:
„Oporezivi događaj i obveza obračuna PDV‑a nastaju po isporuci robe ili usluga.”
4
Glava X. Direktive o PDV‑u, koja se odnosi na odbitke, sadržava poglavlje 1., naslovljeno „Porijeklo i opseg prava na odbitak”, koje se sastoji od članaka 167. do 172. te direktive. Članak 167. navedene direktive određuje:
„Pravo na odbitak nastaje u trenutku kad nastaje obveza obračuna poreza koji se može odbiti.”
5
Članak 168. Direktive o PDV‑u propisuje:
„Ako se roba i usluge koriste u svrhu oporezovanih transakcija poreznog obveznika, porezni obveznik ima pravo, u državi članici u kojoj provodi predmetne transakcije, odbiti sljedeće od PDV‑a koji je dužan platiti:
(a)
PDV koji se mora platiti ili koji je plaćen u toj državi članici za isporuku robe ili usluga koje je za njega izvršio ili će ih izvršiti drugi porezni obveznik;
[...]”
6
Poglavlje 4. glave X. Direktive o PDV‑u, pod naslovom „Pravila za korištenje prava na odbitak”, sadržava članke 178. do 183. spomenute direktive. U skladu s njezinim člankom 178.:
„Da bi ostvari[o] pravo na odbitak, porezni obveznik mora zadovoljiti sljedeće uvjete:
(a)
za potrebe odbitaka sukladno članku 168. [stavku] (a), u vezi s isporukama robe ili usluga, mora imati račun koji je sastavljen u skladu s odjeljcima od 3. do 6. poglavlja 3. iz glave XI.;
[...]”
7
U članku 179. prvom stavku Direktive o PDV‑u propisuje se:
„Porezni obveznik može provesti odbitak tako da od ukupnog iznosa PDV‑a koji duguje za dano porezno razdoblje oduzme ukupni iznos PDV‑a za isto razdoblje za koji ima pravo odbitka te ga koristi sukladno članku 178.”
8
Glava XI. Direktive o PDV‑u, koja se odnosi na obveze poreznih obveznika i određenih osoba koje nisu porezni obveznici, sadržava poglavlje 5., naslovljeno „Izvješćivanje”, koje se sastoji od članaka 250. do 261. spomenute direktive. Članak 250. stavak 1. te direktive određuje:
„Svaki porezni obveznik dužan je podnijeti prijavu PDV‑a, u kojoj se navode svi podaci koji su potrebni za izračun poreza za koji je nastala obveza obračuna i odbitaka, te ukoliko je to potrebno za utvrđivanje osnovice za razrez, ukupna vrijednost transakcija koje se odnose na takav porez i odbitke, te vrijednost svake izuzete transakcije.”
9
U članku 273. prvom stavku Direktive o PDV‑u propisuje se:
„Države članice mogu propisati i druge obveze koje smatraju potrebnima da bi osigurale pravilnu naplatu PDV‑a, te da bi spriječile utaju, uz poštivanje jednakog postupanja s domaćim transakcijama i transakcijama koje obavljaju porezni obveznici između država članica, te pod uvjetom da te obveze u trgovini između država članica ne uzrokuju formalnosti povezane s prelaskom preko granice.”
Poljsko pravo
10
Članak 86. stavak 1. Ustawe o podatku od towarów i usług (Zakon o porezu na robu i usluge) od 11. ožujka 2004. (Dz. U. br. 2018, pozicija 2174), kako je izmijenjen (u daljnjem tekstu: Zakon o PDV‑u), određuje:
„Ako se roba i usluge koriste u svrhu oporezivih transakcija poreznog obveznika, porezni obveznici iz članka 15. imaju pravo odbiti iznos pretporeza od iznosa poreza koji su dužni platiti, osim u slučaju iz članka 114., članka 119. stavka 4., članka 120. stavaka 17. i 19. kao i članka 124.”
11
U skladu s člankom 86. stavkom 10. Zakona o PDV‑u:
„Pravo na odbitak pretporeza od iznosa dugovanog poreza nastaje tijekom razdoblja u kojem nastaje porezna obveza koja se odnosi na robu i usluge koje je porezni obveznik stekao ili uvezao.”
12
Članak 86. stavak 10.b Zakona o PDV‑u propisuje:
„Pravo na odbitak iznosa pretporeza od iznosa dugovanog poreza u slučajevima:
1)
iz stavka 2. točke 1. i točke 2. podtočke (a) nastaje najranije u obračunu za razdoblje u kojem je porezni obveznik primio račun ili carinski dokument;
[...]”
Glavni postupak i prethodno pitanje
13
I., društvo koje je obveznik PDV‑a u Poljskoj, vodi klirinšku i obračunsku kuću za transakcije koje obavljaju njegovi članovi, osobito u pogledu plina i električne energije. Ono se u okviru svojih djelatnosti smatra stjecateljem i preprodavateljem robe koja je predmet burzovnih transakcija te je kao takva navedena na računima. Stoga je dužno platiti ulazni i izlazni PDV.
14
Društvo I. je poreznom tijelu podnijelo zahtjev za izdavanje poreznog mišljenja u području PDV‑a kako bi saznalo ima li pravo na odbitak pretporeza navedenog na računima koji su uredno izdani za kupnju plina i električne energije, na temelju članka 86. stavaka 1. i 10. Zakona o PDV‑u, iako je račune koji dokazuju kupnju tijekom odgovarajućeg poreznog razdoblja primilo tijekom sljedećeg poreznog razdoblja, ali najkasnije na datum kada je podnijelo svoju poreznu prijavu.
15
U poreznom mišljenju od 12. studenoga 2019. porezno tijelo smatralo je da je ostvarivanje prava na odbitak u poljskom pravu i pravu Europske unije uvjetovano poštovanjem formalnih uvjeta, osobito primitka računa. Međutim, prema mišljenju poreznog tijela, učinak tih uvjeta nije bio oduzimanje poreznom obvezniku prava na odbitak ulaznog PDV‑a i stoga povreda načela neutralnosti PDV‑a.
16
Nakon žalbe na tu odluku, Vojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Vojvodski upravni sud u Varšavi, Poljska) odbio je žalbu društva I. presudom od 9. listopada 2020. pri čemu je osobito utvrdio da je pravo na odbitak pretporeza općenito povezano s trenutkom u kojem PDV postaje naplativ, odnosno s trenutkom nastanka porezne obveze. Međutim, prema mišljenju tog suda, kako bi porezni obveznik mogao ostvariti svoje pravo na odbitak, moraju biti ispunjena dva uvjeta, odnosno transakcija mora biti stvarno izvršena i porezni obveznik mora imati račun kojim se potvrđuje ta transakcija. Prema mišljenju Wojewódzki Sąda Administracyjny w Warszawie (Vojvodski upravni sud u Varšavi), trenutak nastanka prava na odbitak pretporeza iz članka 167. Direktive o PDV‑u u praksi je izmijenjen formalnim zahtjevom iz članka 178. točke (a) te direktive, koji se sastoji od posjedovanja odgovarajućeg računa. Prema mišljenju tog suda, iz toga slijedi da pravo na odbitak pretporeza nastaje, pod uvjetom da su ispunjeni drugi uvjeti, u trenutku primitka navedenog računa.
17
Društvo I. je protiv presude od 9. listopada 2020. podnijelo žalbu u kasacijskom postupku Naczelnom Sądu Administracyjnom (Visoki upravni sud, Poljska), sudu koji je uputio zahtjev, pozivajući se osobito na pogrešno tumačenje članka 167., članka 168. točke (a) i članka 178. točke (a) Direktive o PDV‑u.
18
Sud koji je uputio zahtjev dvoji o mogućem nepravilnom prenošenju članka 167., članka 168. točke (a) i članka 178. točke (a) Direktive o PDV‑u u nacionalni pravni poredak. Prema njegovu mišljenju, člankom 86. stavkom 10.b točkom 1. Zakona o PDV‑u predviđa se dodatni uvjet za nastanak prava na odbitak u odnosu na Direktivu o PDV‑u, odnosno posjedovanje računa ili carinskog dokumenta na datum obračuna.
19
Posljedica primjene članka 86. stavka 10.b točke 1. Zakona o PDV‑u, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, u okolnostima ovog predmeta jest odgađanje nastanka prava na odbitak. Naime, prema mišljenju tog suda, u situaciji u kojoj je prodavatelj na ime izvršene transakcije već uplatio PDV koji treba platiti u državni proračun, kupac mora pričekati do trenutka u kojem će fizički primiti račun s iskazanim PDV‑om kako bi nastalo pravo na odbitak.
20
Sud koji je uputio zahtjev smatra da, u skladu s pravom Unije, treba biti moguće odbiti pretporez za određeno porezno razdoblje ako je pravo na odbitak nastalo tijekom tog razdoblja i ako, osim toga, porezni obveznik raspolaže računom ili carinskim dokumentom u trenutku ostvarivanja tog prava. Smatra da takvo tumačenje omogućuje dotičnom poreznom obvezniku da ostvari svoje pravo na odbitak pretporeza bez nepotrebnog odgađanja i bez stvaranja opasnosti od zlouporabe. Pojašnjava da pomicanje trenutka odbitka PDV‑a može izravno utjecati na povredu načela neutralnosti i nije izravno potvrđeno u Direktivi o PDV‑u.
21
U tim je okolnostima Naczelny Sąd Administracyjny (Visoki upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 167., članak 168. [točku] (a) i članak 178. [točku] (a) Direktive [o PDV‑u] te načela porezne neutralnosti, djelotvornosti i proporcionalnosti tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba kao što je članak 86. stavak 10.b točka 1. [Zakona o PDV‑u] iz koje proizlazi da porezni obveznik ne može ostvariti pravo na odbitak pretporeza u okviru porezne prijave koja se podnosi za razdoblje u kojem je ispunio materijalne uvjete za ostvarivanje tog prava ako u tom razdoblju još nije primio račun, iako je taj račun primio prije podnošenja te porezne prijave?”
O prethodnom pitanju
22
Svojim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita treba li članak 167., članak 168. točku (a) i članak 178. točku (a) Direktive o PDV‑u te načela neutralnosti PDV‑a, djelotvornosti i proporcionalnosti tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis iz kojeg proizlazi da porezni obveznik ne može ostvariti svoje pravo na odbitak pretporeza PDV‑a, u okviru porezne prijave koja se podnosi za razdoblje za koje je ispunio materijalne uvjete koji se odnose na ostvarivanje tog prava, ako nije primio odgovarajući račun tijekom tog razdoblja, čak i ako ga je primio prije podnošenja te prijave.
23
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, pravo poreznih obveznika da od PDV‑a koji su dužni platiti odbiju pretporez koji moraju platiti ili koji su platili za primljenu robu i usluge predstavlja temeljno načelo zajedničkog sustava PDV‑a koje je uspostavljeno zakonodavstvom Unije (vidjeti presudu od 12. rujna 2024., NARE‑BG, C‑429/23, EU:C:2024:742, t. 45. i navedenu sudsku praksu).
24
Naime, svrha sustava odbitaka je u potpunosti osloboditi poreznog obveznika od opterećenja PDV‑om koji duguje ili koji je platio u sklopu svih svojih gospodarskih djelatnosti. Zajednički sustav PDV‑a osigurava dakle neutralnost u odnosu na porezno opterećenje svih gospodarskih aktivnosti, neovisno o ciljevima ili rezultatima tih aktivnosti, pod uvjetom da navedene aktivnosti same podliježu PDV‑u (vidjeti presude od 15. rujna 2016., Senatex, C‑518/14, EU:C:2016:691, t. 27. i navedenu sudsku praksu, i od 12. rujna 2024., NARE‑BG, C‑429/23, EU:C:2024:742, t. 46. i navedenu sudsku praksu). Temeljno načelo sustava PDV‑a počiva na činjenici da je cilj PDV‑a opteretiti samo krajnjeg potrošača i ostati potpuno neutralan u pogledu poreznih obveznika koji sudjeluju u postupku proizvodnje i distribucije koji prethodi fazi konačnog oporezivanja, neovisno o broju izvršenih transakcija (vidjeti presudu od 12. rujna 2024., Novo Nordisk (PDV – Doprinosi koji se plaćaju na temelju zakonske obveze), C‑248/23, EU:C:2024:735, t. 32. i navedenu sudsku praksu).
25
Pravo na odbitak predviđeno člankom 167. i sljedećima Direktive o PDV‑u sastavni je dio mehanizma PDV‑a i načelno se ne može ograničiti ako porezni obveznici koji žele ostvariti to pravo poštuju materijalne i formalne zahtjeve ili uvjete kojima je to pravo podvrgnuto. Posebice, to se pravo uobičajeno neposredno ostvaruje za sve poreze koji se odnose na ulazne transakcije (vidjeti presude od 25. svibnja 2023., Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie (PDV – Fiktivno stjecanje), C‑114/22, EU:C:2023:430, t. 27. i navedenu sudsku praksu, i od 12. rujna 2024., NARE‑BG, C‑429/23, EU:C:2024:742, t. 47. i navedenu sudsku praksu).
26
U skladu s člankom 167. Direktive o PDV‑u, pravo na odbitak nastaje u trenutku kad nastaje obveza obračuna poreza koji se može odbiti, pri čemu obveza obračuna tog poreza u skladu s člankom 63. te direktive nastaje u trenutku isporuke robe ili usluga (presuda od 25. svibnja 2023., Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie (PDV – Fiktivno stjecanje), C‑114/22, EU:C:2023:430, t. 31.).
27
Kao što je to navedeno u točki 25. ove presude, pravo na odbitak uvjetovano je poštovanjem kako materijalnih tako i formalnih zahtjeva ili uvjeta predviđenih Direktivom o PDV‑u.
28
Materijalni uvjeti prava na odbitak su oni koji uređuju sam temelj i opseg tog prava, poput onih predviđenih u poglavlju 1. glave X. Direktive o PDV‑u pod naslovom „Porijeklo i opseg prava na odbitak”. Tako, na temelju članka 168. točke (a) Direktive o PDV‑u, ako za određenu robu porezni obveznik namjerava ostvariti pravo na odbitak, on je mora steći u tom svojstvu u trenutku stjecanja. Osim toga, tu robu porezni obveznik u izlaznoj fazi mora koristiti u svrhu vlastitih oporezovanih transakcija te je nju u ulaznoj fazi morao isporučiti drugi porezni obveznik (presuda od 15. rujna 2016., Senatex, C‑518/14, EU:C:2016:691, t. 28.; vidjeti i presudu od 14. listopada 2021., Finanzamt N i Finanzamt G (Priopćavanje pripisivanja), C‑45/20 i C‑46/20, EU:C:2021:852, t. 34. i navedenu sudsku praksu).
29
Formalni uvjeti za pravo na odbitak uređuju načine i nadzor njegova izvršavanja kao i uredno funkcioniranje sustava PDV‑a kao što su obveze u vezi s vođenjem knjiga, izdavanjem računa i podnošenjem prijave (vidjeti presudu od 14. listopada 2021., Finanzamt N i Finanzamt G (Priopćavanje pripisivanja), C‑45/20 i C‑46/20, EU:C:2021:852, t. 35. i navedenu sudsku praksu). Konkretno, iz članka 178. točke (a) Direktive o PDV‑u proizlazi da je ostvarivanje prava na odbitak uvjetovano posjedovanjem računa sastavljenog u skladu s odjeljcima od 3. do 6. poglavlja 3. glave XI. te direktive (vidjeti u tom smislu presudu od 15. rujna 2016., Senatex, C‑518/14, EU:C:2016:691, t. 29. i navedenu sudsku praksu).
30
To razlikovanje između materijalnih i formalnih uvjeta kojima se uređuje pravo na odbitak važno je s obzirom na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, temeljna načela neutralnosti PDV‑a i proporcionalnosti zahtijevaju da se odbitak pretporeza odobri ako su zadovoljeni materijalni uvjeti, čak i ako porezni obveznici nisu udovoljili određenim formalnim uvjetima (vidjeti u tom smislu presude od 14. listopada 2021., Finanzamt N i Finanzamt G (Priopćavanje pripisivanja), C‑45/20 i C‑46/20, EU:C:2021:852, t. 36. i navedenu sudsku praksu, i od 16. veljače 2023., DGRFP Cluj, C‑519/21, EU:C:2023:106, t. 98. i navedenu sudsku praksu). Sud je također pojasnio da nepoštovanje formalnih zahtjeva koje se moglo ispraviti nije moglo dovesti u pitanje dobro funkcioniranje sustava PDV‑a (presuda od 26. travnja 2018., Zabrus Siret, C‑81/17, EU:C:2018:283, t. 46.).
31
Iz sudske prakse navedene u točkama 28. do 30. ove presude proizlazi da nastanak prava na odbitak podliježe samo materijalnim uvjetima koji su predviđeni Direktivom o PDV‑u (presuda od 18. ožujka 2021., A. (Ostvarenje prava na odbitak), C‑895/19, EU:C:2021:216, t. 45.).
32
Pravo na odbitak stoga nastaje neovisno o posjedovanju računa, koji predstavlja samo formalni zahtjev u vezi s njegovim ostvarivanjem (vidjeti točke 28. do 31. ove presude). Nasuprot tomu, ostvarivanje navedenog prava u načelu je moguće, u skladu s člankom 178. Direktive o PDV‑u, tek od trenutka u kojem porezni obveznik raspolaže računom (presuda od 21. ožujka 2018., Volkswagen, C‑533/16, EU:C:2018:204, t. 43.).
33
Međutim, u skladu s nacionalnim propisom o kojem je riječ u glavnom postupku, pravo na odbitak iznosa pretporeza PDV‑a od iznosa dospjelog PDV‑a nastaje najranije prilikom obračuna za razdoblje tijekom kojeg je porezni obveznik primio odgovarajući račun. Stoga, na temelju tog propisa, ako je navedeni račun primljen tijekom poreznog razdoblja koje slijedi nakon poreznog razdoblja u kojem je izvršena oporeziva transakcija, pravo na odbitak nastaje u tom kasnijem razdoblju. Kao što je to također utvrdio sud koji je uputio zahtjev, spomenutom se odredbom tako uvodi dodatni uvjet za nastanak prava na odbitak, odnosno posjedovanje računa ili carinskog dokumenta na datum obračuna za razdoblje za koje se ostvaruje navedeno pravo, čak i ako su na taj datum bili ispunjeni materijalni uvjeti, među kojima je i ostvarenje oporezive transakcije.
34
Iz sudske prakse proizlazi da se pravo na odbitak načelno ostvaruje u istom razdoblju u kojem je nastalo, odnosno s obzirom na članak 167. Direktive o PDV‑u, u trenutku u kojem nastane obveza obračuna poreza (presude od 21. ožujka 2018., Volkswagen, C‑533/16, EU:C:2018:204, t. 44.; od 26. travnja 2018., Zabrus Siret, C‑81/17, EU:C:2018:283, t. 36. i od 21. listopada 2021., Wilo Salmson France, C‑80/20, EU:C:2021:870, t. 84.).
35
Suprotno onomu što tvrdi poljska vlada, zaključak suprotan onome spomenutom u točki 34. ove presude ne može se izvesti iz presude od 29. travnja 2004., Terra Baubedarf‑Handel (C‑152/02, EU:C:2004:268). Činjenica da je Sud u točkama 34. i 38. te presude presudio da se pravo na odbitak načelno mora ostvarivati za razdoblje u kojem je, s jedne strane, to pravo nastalo i, s druge strane, u kojem je porezni obveznik posjedovao račun ili dokument koji nadomještava raj račun, objašnjava se okolnošću prema kojoj u predmetu u kojem je donesena navedena presuda tužitelj u glavnom postupku nije raspolagao računom ili takvim dokumentom u trenutku kada je ostvario svoje pravo na odbitak PDV‑a (presuda od 15. rujna 2016., Senatex, C‑518/14, EU:C:2016:691, t. 39.).
36
Međutim, za razliku od tužitelja u glavnom postupku u predmetu u kojem je donesena presuda od 29. travnja 2004., Terra Baubedarf‑Handel (C‑152/02, EU:C:2004:268), i poput tužitelja u glavnom postupku u predmetu u kojem je donesena presuda od 15. rujna 2016., Senatex (C‑518/14, EU:C:2016:691), dotični porezni obveznik imao je račune u trenutku ostvarivanja svojeg prava na odbitak PDV‑a.
37
Osim toga, neposrednost odbitka na koju se podsjeća u točki 35. presude od 29. travnja 2004., Terra Baubedarf‑Handel (C‑152/02, EU:C:2004:268), među ostalim, ima za svrhu zajamčiti neutralnost zajedničkog sustava PDV‑a i neprenošenje na porezne obveznike financijskog rizika snošenjem čitavog ili dijela tereta tog poreza. To je razlog zbog kojeg se, u skladu s člankom 179. Direktive o PDV‑u, razdoblje u kojem je na stjecanje robe ili na pružanje usluge bio zaračunat PDV, čime nastaje pravo na odbitak, mora podudarati s razdobljem u kojem se ostvaruje pravo na odbitak.
38
Stoga, u slučaju da porezni obveznik ne može odbiti ulazni PDV koji se odnosi na transakcije izvršene tijekom razdoblja u kojem je nastalo pravo na odbitak, iako su odgovarajući računi bili dostupni u trenutku podnošenja prijave PDV‑a za navedeno razdoblje, on privremeno snosi teret PDV‑a, tako da nije u potpunosti oslobođen tereta navedenog poreza, čime se povrjeđuju načela neutralnosti PDV‑a i proporcionalnosti, kao i neposrednost odbitka pretporeza PDV‑a (vidjeti po analogiji presudu od 18. ožujka 2021., A. (Ostvarenje prava na odbitak), C‑895/19, EU:C:2021:216, t. 46. do 49.).
39
Taj zaključak potvrđuje sudska praksa koja se odnosi na vremenske učinke ispravka računa.
40
Naime, iz sudske prakse proizlazi da se odredbama Direktive o PDV‑u protivi nacionalni propis na temelju kojeg ispravak računa ne proizvodi retroaktivni učinak, tako da se pravo na odbitak PDV‑a ostvareno na temelju ispravljenog računa ne odnosi na godinu u kojoj je taj račun prvotno izdan, nego na godinu u kojoj je ispravljen (presuda od 15. rujna 2016., Senatex, C‑518/14, EU:C:2016:691, t. 43.).
41
Stoga, iako porezni obveznik može, nakon ispravka odgovarajućeg računa, ostvariti svoje pravo na odbitak za porezno razdoblje tijekom kojeg je navedeni račun prvotno izdan, unatoč nepostojanju valjanog računa u trenutku podnošenja prvotne porezne prijave, takva razmatranja tim više vrijede za poreznog obveznika koji prilikom podnošenja te prijave podnese valjani račun.
42
Iz toga slijedi da članak 167., članak 168. točku (a) i članak 178. točku (a) Direktive o PDV‑u te načela porezne neutralnosti PDV‑a i proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, iz kojeg proizlazi da porezni obveznik ne može ostvariti pravo na odbitak pretporeza u okviru porezne prijave koja se podnosi za razdoblje u kojem je ispunio materijalne uvjete za ostvarivanje tog prava ako u tom razdoblju još nije primio odgovarajući račun, iako je taj račun primio prije podnošenja te porezne prijave.
43
Taj zaključak nije doveden u pitanje argumentima poljske vlade i poreznog tijela koji se temelje na članku 273. Direktive o PDV‑u.
44
Na temelju članka 273. Direktive o PDV‑u, države članice mogu propisati i druge obveze koje smatraju potrebnima da bi osigurale pravilnu naplatu PDV‑a te da bi spriječile utaju. Naime, borba protiv eventualne utaje, izbjegavanja ili zlouporabe cilj je koji navedena direktiva prepoznaje i potiče. Međutim, na temelju načela proporcionalnosti, mjere koje države članice mogu donijeti na temelju članka 273. Direktive o PDV‑u ne smiju prelaziti ono što je nužno za postizanje takvih ciljeva (presude od 12. srpnja 2012., EMS‑Bulgaria Transport, C‑284/11, EU:C:2012:458, t. 47. i od 12. travnja 2018., Biosafe – Indústria de Reciclagens, C‑8/17, EU:C:2018:249, t. 38.).
45
Porezno tijelo na raspravi je, među ostalim, tvrdilo da se nacionalnom odredbom o kojoj je riječ u određenim slučajevima može spriječiti da se izlazni PDV odbije prije nego što je prijavljen kao pretporez kako bi se izbjegli problemi s provjerom obračuna računa. Međutim, ta se opasnost ne pojavljuje u situaciji poput one u glavnom postupku, u kojoj je porezni obveznik u trenutku podnošenja svoje prijave raspolagao valjanim računom, što je poreznom tijelu omogućilo da provede potrebne provjere. Međutim, država članica ne može postići cilj osiguranja pravilne naplate PDV‑a i sprečavanja utaje općom mjerom koja ne predviđa uzimanje u obzir svih relevantnih okolnosti i koja osobito može sustavno sprečavati pravo na odbitak za sve porezne obveznike (vidjeti u tom smislu presudu od 18. ožujka 2021., A. (Ostvarenje prava na odbitak), C‑895/19, EU:C:2021:216, t. 54.).
46
S obzirom na prethodna razmatranja, nije potrebno ispitati treba li načelo djelotvornosti tumačiti na način da mu se također protivi nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku.
47
Stoga na prethodno pitanje valja odgovoriti tako da članak 167., članak 168. točku (a) i članak 178. točku (a) Direktive o PDV‑u te načela porezne neutralnosti PDV‑a i proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis iz kojeg proizlazi da porezni obveznik ne može ostvariti pravo na odbitak pretporeza u okviru porezne prijave koja se podnosi za razdoblje u kojem je ispunio materijalne uvjete za ostvarivanje tog prava ako u tom razdoblju još nije primio odgovarajući račun, iako je taj račun primio prije podnošenja te porezne prijave.
Troškovi
48
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Općem sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (vijeće za prethodne postupke)
odlučuje:
Članak 167., članak 168. točku (a) i članak 178. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost te načela neutralnosti poreza na dodanu vrijednost (PDV) i proporcionalnosti
treba tumačiti na način da im se:
protivi nacionalni propis iz kojeg proizlazi da porezni obveznik ne može ostvariti pravo na odbitak pretporeza u okviru porezne prijave koja se podnosi za razdoblje u kojem je ispunio materijalne uvjete za ostvarivanje tog prava ako u tom razdoblju još nije primio odgovarajući račun, iako je taj račun primio prije podnošenja te porezne prijave.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Steinfatt
Petrlík
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 11. veljače 2026.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: poljski