61995CJ0274_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I de förenade målen C-274/95, C-275/95 och C-276/95,
angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Bundesfinanzhof, att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan
Ludwig Wünsche & Co.
och
Hauptzollamt Hamburg-Jonas,
angående tolkningen av Gemensamma tulltaxan, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3618/86 av den 24 november 1986 om ändring av förordning (EEG) nr 3331/85 om ändring av förordning (EEG) nr 950/68 om Gemensamma tulltaxan (EGT L 345, s. 1, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå) samt av Kombinerade nomenklaturen, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256, s. 1),
meddelar
DOMSTOLEN
(fjärde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden J.L. Murray samt domarna P.J.G. Kapteyn (referent) och H. Ragnemalm,
generaladvokat: G. Tesauro,
justitiesekreterare: avdelningsdirektören H.A. Rühl,
med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:
- Ludwig Wünsche & Co., genom advokaten Klaus Landry, Hamburg,
- Europeiska gemenskapernas kommission, genom Francisco Fialho, rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdd av advokaten Hans-Jürgen Rabe, Hamburg,
med hänsyn till förhandlingsrapporten,
efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 14 november 1996 av: Ludwig Wünsche & Co., företrätt av Klaus Landry, och kommissionen, företrädd av advokaten Georg M. Berrisch, Hamburg,
och efter att den 12 december 1996 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Bundesfinanzhof har genom tre beslut av den 20 juni 1995, som inkom till domstolen den 14 augusti samma år, begärt att domstolen enligt artikel 177 i EG-fördraget skall meddela ett förhandsavgörande avseende två frågor om tolkningen av Gemensamma tulltaxan, i dess lydelse enligt rådets förordning nr 3618/86 av den 24 november 1986 om ändring av förordning (EEG) nr 3331/85 om ändring av förordning (EEG) nr 950/68 om Gemensamma tulltaxan (EGT
L 345, s. 1, nedan kallad GTT) samt av Kombinerade nomenklaturen, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256, s. 1, nedan kallad KN).
2 Frågorna har uppkommit i en tvist mellan bolaget Ludwig Wünsche & Co. (nedan kallat Wünsche) och Hauptzollamt Hamburg-Jonas (nedan kallat Hauptzollamt) i fråga om tullklassificeringen av en produkt benämnd Perfectamyl KKS, som hade exporterats till tredje land i ett antal partier under åren 1987 och 1988.
3 GTT tillämpades, i dess lydelse enligt förordning nr 3618/86, på varor som exporterades under år 1987 (målen C-275/95 och C-276/95). Numren 11.08 A IV och 39.06 B I i GTT har följande lydelse:
- nummer 11.08 A IV:
"11.08
Stärkelse; inulin: A. Stärkelse: IV. Potatisstärkelse"
- nummer 39.06 B I:
"39.06
Andra högmolekylära polymerer, konsthartser och plastmaterial, däribland alginsyra samt salter och estrar av alginsyra; linoxyn:
B. Andra: I. förestrade eller företrade stärkelser."
4 Vad beträffar varor som exporterades under år 1988 (mål C-274/95) utgörs den tillämpliga rättsakten av KN, som publicerades i den lydelse som anges i förordning nr 2658/87, vars undernummer 1108 13 00 och 3505 10 50 har följande lydelse:
- undernummer 1108 13 00
"1108
Stärkelse; inulin: - Stärkelse: 1108 13 00 - - Potatisstärkelse"
- undernummer 3505 10 50:
"3505
Dextrin och annan modifierad stärkelse (t.ex. förklistrad eller förestrad stärkelse); lim och klister på basis av stärkelse, dextrin eller annan modifierad stärkelse;
3505 10 - Dextrin och annan modifierad stärkelse 3505 10 10 - - Dextrin - -
annan modifierad stärkelse
3505 10 50 - - - Förestrad eller företrad stärkelse".
5 I artikel 1, samt i punkt 3 i bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 28/90 av den 4 januari 1990, om klassificering av vissa varor enligt nummer 1108 11 00, 1108 12 00, 1108 13 00 och 1108 14 00 i Kombinerade nomenklaturen och om upphävande av förordning (EEG) nr 1463/87 (EGT L 3, s. 9), som trädde i kraft den 1 mars 1990, stadgas att produkter i form av ett fint vitt pulver, vilket består av en blandning av naturlig potatisstärkelse och små mängder acetylerad potatisstärkelse eller mycket svagt acetylerad potatisstärkelse och som har en stärkelsehalt på minst 95 viktprocent samt en acetylhalt som är mindre än 0,5 viktprocent, skall klassificeras enligt undernummer 1108 13 00. I den motivering som anges i bilagan klargörs att dessa produkter på grund av sina egenskaper, bland annat sin låga acetylhalt, skall behandlas som stärkelse enligt KN-nummer 1108 13 00 och inte som förestrad stärkelse enligt KN-nummer 3505 10 50.
6 Wünsche ansökte mellan mars 1987 och februari 1988 vid ett flertal tullkontor om tullklarering för vissa kvantiteter Perfectamyl KKS, en produkt som skulle exporteras till tredje land. Produkten betecknades som en livsmedelsberedning, som till 96,5 procent bestod av potatisstärkelse (mål C-275/95), och som potatisstärkelse med en stärkelsehalt på 78 viktprocent eller mer (mål C-274/95 och C-276/95).
7 Efter kontroller av den stärkelse som användes vid tillverkningen av de exporterade produkterna drog Hauptzollamt slutsatsen att Wünsche inte hade exporterat naturlig potatisstärkelse utan förestrad stärkelse. Enligt de tillämpliga gemenskapsförordningarna gav sådan stärkelse inte rätt till de exportbidrag eller de monetära utjämningsbelopp som föreskrevs för naturlig potatisstärkelse. Tullmyndigheten ålade således Wünsche, genom beslut av den 30 maj 1988, att återbetala de exportbidrag och de monetära utjämningsbelopp som bolaget hade uppburit (mål C-275/95 och C-276/95). Dessutom vägrade tullmyndigheten, genom beslut av den 23 juni 1988, att utbetala sådana belopp och sådana bidrag till Wünsche (mål C-274/95).
8 Wünsche överklagade dessa beslut till Finanzgericht som fastställde besluten med motiveringen att potatisstärkelse med en förestringsgrad som är lika med 0,5 viktprocent eller högre inte utgör naturlig potatisstärkelse enligt nummer 11.08 A IV i GTT (och enligt undernummer 1108 13 00 i KN), utan skall anses utgöra förestrad stärkelse som skall klassificeras enligt nummer 39.06 B I i GTT (och enligt undernummer 3505 10 50 i KN). Enligt vad Finanzgericht hade konstaterat hade de exporterade produkterna en förestringsgrad som uppgick till 0,61 viktprocent som mest, i mål C-275/95, och till 0,74 viktprocent i mål C-276/95. För övrigt uppgick enligt Wünsche förestringsgraden till 0,67 viktprocent i mål C-274/95.
9 Wünsche gjorde vid Bundesfinanzhof gällande att Finanzgericht hade feltolkat nummer 11.08 och 39.06 i GTT samt motsvarande undernummer 1108 13 00 och 3505 10 50 i KN. Till stöd för sitt överklagande åberopade Wünsche domen av den 1 april 1993 i mål Emsland-Stärke (C-256/91, Rec. 1993, s. I-1857), i vilken domstolen fastslog att stärkelse med en acetylhalt som understiger 0,5 viktprocent skulle klassificeras enligt nummer 1108, men att en högre acetylhalt inte gjorde det uteslutet att potatisstärkelse kunde klassificeras enligt detta nummer. Hauptzollamt ansåg däremot att ovannämnda dom i målet Emsland-Stärke endast avsåg tullklassificering av en produkt som bestod av en blandning av naturlig stärkelse och ester av potatisstärkelse, varför slutsatserna endast kunde tillämpas på produkten i målet vid den nationella domstolen, som är en homogen produkt.
10 Det framgår av beslutet om hänskjutande att det enligt Bundesfinanzhof fortfarande är rättsligt oklart hur förestrad potatisstärkelse med en acetylhalt som är lika med eller överskrider 0,5 viktprocent skall klassificeras.
11 Bundesfinanzhof har i det avseendet understrukit att varje kemisk modifiering av naturlig stärkelse medför en förestring, hur svag denna än må vara, varför klassificeringen av en produkt som förestrad stärkelse inte skulle bero på den konstaterade acetylhalten, utan snarare på omständigheten att stärkelsen har genomgått en kemisk förestringsprocess. När den förestrade potatisstärkelsen har tillverkats genom kemisk bearbetning, som i fallet vid den nationella domstolen, och inte genom blandning, borde den i princip klassificeras enligt nummer 39.06 B I i GTT eller enligt nummer 3505 i KN. Däremot skulle såväl ovannämnda dom i målet Emsland-Stärke som förordning nr 28/90 snarare tyda på att tullklassificeringen av förestrad potatisstärkelse inte bara i händelse av blandning, utan även i händelse av kemisk bearbetning, beror på acetylhalten, som ger produkten dess väsentliga egenskap.
12 Bundesfinanzhof beslöt därför att vilandeförklara målet och att ställa domstolen följande frågor:
- i mål C-274/95:
"1. Beror klassificeringen av förestrad potatisstärkelse enligt undernummer 3505 10 50 i Kombinerade nomenklaturen på dess acetylhalt och därmed på dess förestringsgrad?
2. Om så är fallet: Hur hög fick acetylhalten i den förestrade potatisstärkelsen, som exporterades i februari 1988, maximalt vara för att inte utgöra hinder för att stärkelsen skulle klassificeras enligt undernummer 1108 13 00 i Kombinerade nomenklaturen?"
- i mål C-275/95:
"1. Beror klassificeringen av förestrad potatisstärkelse enligt nummer 39.06 B I i 1987 års Gemensamma tulltaxa, eller enligt nummer 11.08 A IV i 1987 års Gemensamma tulltaxa, på dess acetylhalt och därmed på dess förestringsgrad?
2. Om så är fallet: Hur hög fick acetylhalten i den förestrade potatisstärkelsen, som exporterades från april till augusti 1987, maximalt vara för att inte utgöra hinder för att stärkelsen skulle klassificeras enligt nummer 11.08 A IV i 1987 års Gemensamma tulltaxa?"
- i mål C-276/95
"1. Beror klassificeringen av förestrad potatisstärkelse enligt nummer 39.06 B I i 1987 års Gemensamma tulltaxa, eller enligt nummer 11.08 A IV i 1987 års Gemensamma tulltaxa, på dess acetylhalt och därmed på dess förestringsgrad?
2. Om så är fallet: Hur hög fick acetylhalten i den förestrade potatisstärkelsen, som exporterades från mars till december 1987, maximalt vara för att inte utgöra hinder för att stärkelsen skulle klassificeras enligt nummer 11.08 A IV i 1987 års Gemensamma tulltaxa?"
13 Genom beslut av domstolens ordförande av den 20 september 1995 har dessa tre mål i enlighet med artikel 43 i rättegångsreglerna förenats vad gäller det skriftliga och muntliga förfarandet samt vad gäller domen.
Den första frågan
14 Genom den första frågan i vart och ett av målen önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i huruvida klassificeringen av förestrad potatisstärkelse enligt nummer 11.08 A IV i GTT (och enligt undernummer 1108 13 00 i KN) eller enligt nummer 39.06 B I i GTT (och enligt undernummer 3505 10 50 i KN) beror på dess acetylhalt och således på dess förestringsgrad.
15 Det bör erinras om att enligt domstolens fasta rättspraxis följer det av kraven på rättssäkerhet och på att kontroller skall kunna utföras enkelt, att det avgörande kriteriet för tullklassificering av varor i allmänhet skall sökas i dessas objektiva kännetecken och egenskaper, såsom de definieras enligt beteckningen i numren i GTT och i de kompletterande anmärkningarna till avdelningarna och kapitlen (se bland annat dom av den 25 maj 1989 i mål 40/88, Weber, Rec. 1989, s. 1395, punkt 13 och av den 18 september 1990 i mål C-265/89, Vismans Nederland, Rec. 1990, s. I-3411, punkt 14).
16 När, som i föreliggande fall, varken numrens eller undernumrens ordalydelse eller de tillhörande förklarande anmärkningarna ger användbara anvisningar om hur frågan skall besvaras, bör det undersökas om acetylhalten och förestringsgraden omfattas av potatisstärkelsens objektiva kännetecken och egenskaper.
17 Det bör i det avseendet erinras om att domstolen i ovannämnda dom i målet Emsland-Stärke, punkt 34, klargjorde att acetylhalten i stärkelse är ett tecken på dess förädlingsgrad: ju högre denna grad är, desto mer har stärkelsen modifierats. Följaktligen kan stärkelse vars acetylhalt är mycket låg anses likna naturlig stärkelse. Följaktligen har domstolen medgivit att en produkt med låg acetylhalt klassificeras enligt undernummer 1108 13 00 i KN.
18 Även om den domen avsåg en blandning av naturlig potatisstärkelse och förestrad stärkelse, är det ändå uppenbart att domstolen grundade sig på allmänna överväganden i fråga om acetylerad respektive naturlig stärkelses förädlingsgrad som är helt överförbara på ett fall som, i likhet med det vid den nationella domstolen, avser en enhetligt förestrad potatisstärkelse.
19 Därav följer att endast den kemiska förestringsprocess som har ägt rum under tillverkningen av produkten inte i sig kan vara avgörande för klassificeringen av potatisstärkelse enligt nummer 11.08 A IV i GTT (och undernummer 1108 13 00 i KN) eller enligt nummer 39.06 B I i GTT (och undernummer 3505 10 50 i KN). Acetylhalten, och således förestringsgraden, skall nämligen beaktas för att avgöra tullklassificeringen av den förestrade potatisstärkelsen.
20 Denna tolkning finner för övrigt stöd i förordning nr 28/90, som antogs i ett senare skede, i vilken acetylhalten uttryckligen anges som en egenskap som skall beaktas vid tullklassificering, såväl med avseende på blandningar av naturlig potatisstärkelse och små mängder acetylerad potatisstärkelse som på mycket svagt acetylerad potatisstärkelse.
21 Tullklassificeringen av förestrad potatisstärkelse skall således i första hand anses bero på dess acetylhalt.
22 Som kommissionen med rätta har påpekat, utgör emellertid acetylhalten först och främst ett kännetecken på stärkelsens bearbetningsgrad ur kvantitativ synvinkel. Även om den i allmänhet skall anses vara ett avgörande kriterium för klassificeringen, skall icke desto mindre den nationella domstolen, i förekommande fall, undersöka även hur stärkelsens egenskaper, användningssätt och andra kännetecken samtidigt har modifierats, för att kunna fastslå om och när förestringsgraden, uttryckt i acetylhalten, medför att stärkelsen ur kvalitativ synvinkel övergår från att vara naturlig till att vara modifierad i den mening som avses i GTT och KN.
23 Klassificeringen av förestrad potatisstärkelse enligt nummer 11.08 A IV i GTT (och enligt undernummer 1108 13 00 i KN) eller enligt nummer 39.06 B I i GTT (och enligt undernummer 3505 10 50 i KN) beror i första hand på dess acetylhalt och således på dess förestringsgrad. Det är emellertid den nationella domstolen som skall kontrollera om förestringen utgör en modifiering av sådan art att potatisstärkelsen till sin kvalitet inte längre överensstämmer med naturlig potatisstärkelse.
Den andra frågan
24 Med beaktande av omständigheterna i målet vid den nationella domstolen skall denna fråga, i vart och ett av målen, i huvudsak anses syfta till att utröna om en maximal acetylhalt mellan 0,61 och 0,74 viktprocent i förestrad potatisstärkelse utgör hinder för att den skall klassificeras enligt nummer 11.08 A IV i GTT och enligt undernummer 1108 13 00 i KN.
25 Det bör i det avseendet erinras om att domstolen i ovannämnda dom i målet Emsland-Stärke, punkt 35, redan har påpekat att en obetydligt högre acetylhalt, som var mellan 0,65 och 0,67 viktprocent högre än den halt på 0,5 viktprocent som avses i förordning nr 28/90, inte var tillräcklig för att utesluta att produkten klassificerades enligt undernummer 1108 13 00.
26 En acetylhalt på 0,74 viktprocent skulle heller inte utgöra hinder för att förestrad potatisstärkelse klassificerades enligt detta undernummer i KN. För övrigt har Wünsche i sitt skriftliga yttrande stött sig på vetenskapliga uppgifter som skulle visa att stärkelse som har en så hög acetylhalt inte på något sätt skiljer sig från naturlig stärkelse.
27 Vad som har anförts ovan gäller även för klassificeringen av förestrad potatisstärkelse enligt nummer 11.08 A IV i GTT.
28 Den andra frågan skall således besvaras så, att en total acetylhalt på mellan 0,61 och 0,74 viktprocent i förestrad potatisstärkelse inte utgör hinder för att denna klassificeras enligt nummer 11.08 A IV i GTT och enligt undernummer 1108 13 00 i KN.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
29 De kostnader som har förorsakats Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(fjärde avdelningen)
- angående de frågor som genom beslut av den 20 juni 1995 förts vidare av Bundesfinanzhof - följande dom:
30 Klassificeringen av förestrad potatisstärkelse enligt nummer 11.08 A IV i rådets förordning (EEG) nr 3618/86 av den 24 november 1986 om ändring av förordning (EEG) nr 3331/85 om ändring av förordning (EEG) nr 950/68 om Gemensamma tulltaxan (och enligt undernummer 1108 13 00 i Kombinerade nomenklaturen, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan) eller enligt nummer 39.06 B I i Gemensamma tulltaxan (och enligt undernummer 3505 10 50 i Kombinerade nomenklaturen) beror i första hand på dess acetylhalt och således på dess förestringsgrad. Det är emellertid den nationella domstolen som skall kontrollera om förestringen utgör en modifiering av sådan art att potatisstärkelsen till sin kvalitet inte längre motsvarar naturlig potatisstärkelse.
31 En maximal acetylhalt på mellan 0,61 och 0,74 viktprocent i förestrad potatisstärkelse utgör inte hinder för att denna skall klassificeras enligt nummer 11.08 A IV i Gemensamma tulltaxan och enligt undernummer 1108 13 00 i Kombinerade nomenklaturen.