62019CJ0790_RES
Mål C‑790/19
Parchetul de pe lângă Tribunalul Braşov
mot
LGochMH
(begäran om förhandsavgörande från Curtea de Apel Brașov)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 2 september 2021
”Begäran om förhandsavgörande – Åtgärder som vidtas för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism – Direktiv (EU) 2015/849 – Direktiv 2005/60/EG – Penningtvättbrott – Penningtvätt som begås av den som begått förbrottet (självtvätt)”
Tillnärmning av lagstiftning – Åtgärder som vidtas för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism – Direktiv 2005/60 – Syfte – Penningtvättbrott åtskilt från det förbrott som genererat tvättade medel – Samma person har begått båda brotten – Tillåtlighet
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60, artikel 1.2 a)
(se punkterna 48–54 och 86 i domskälen samt domslutet)
Tillnärmning av lagstiftning – Åtgärder som vidtas för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism – Direktiv 2005/60 och 2015/849 – Penningtvättbrott begås av den som begått det förbrott som genererat tvättade medel – Möjlighet för medlemsstaterna att föreskriva kriminalisering av penningtvättbrottet i förhållande till den som begått förbrottet – Tillåtlighet
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60, artikel 1.2 a; Europaparlamentets och rådets direktiv 2015/849, artikel 1.3 a)
(se punkterna 58–61, 65 och 70–72)
Grundläggande rättigheter – Principen ne bis in idem – Villkor för tillämpning – Förekomsten av en och samma överträdelse – Bedömningskriterium – Identiska faktiska omständigheter
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 50)
(se punkterna 77–80)
Tillnärmning av lagstiftning – Åtgärder som vidtas för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism – Direktiv 2005/60 – Syfte – Penningtvättbrott åtskilt från det förbrott som genererat tvättade medel – Skilda materiella gärningar – Den som begått förbrottet kan lagföras för penningtvättbrott – Tillåtlighet mot bakgrund av principen ne bis in idem – Prövning ankommer på den nationella domstolen – Räckvidd
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 50; Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60, artikel 1.2 a)
(se punkterna 81–85)
Resumé
LG, som är bolagsdirektör, dömdes av Tribunalul Brașov (Förstainstansdomstolen i Brașov, Rumänien) till villkorlig dom för penningtvätt bestående av 80 konkreta gärningar begångna mellan åren 2009 och 2013. Det berörda kapitalet härrörde från ett skattebrott begånget av samma person (nedan kallat förbrottet).
Domen överklagades till Curtea de Apel Brașov (Appellationsdomstolen i Brașov, Rumänien), som är hänskjutande domstolen. Enligt nämnda domstol framstår det som oklart huruvida samma person kan begå förbrottet och penningtvättbrottet.
I sin dom slår EU-domstolen fast att direktiv 2005/60 (
1
) inte utgör hinder för nationella lagbestämmelser som innebär att penningtvättbrott kan begås av den som begått förbrottet.
Domstolens bedömning
EU-domstolen erinrar inledningsvis om att omvandling eller överföring av egendom i vetskap om att egendomen härrör från brottsliga handlingar eller från medverkan till brottsliga handlingar och i syfte att hemlighålla eller dölja egendomens olagliga ursprung, eller för att hjälpa någon som är delaktig i sådan verksamhet att undandra sig de rättsliga följderna av sitt handlande, är att anse som penningtvätt när de begås uppsåtligen. (
2
) En person, för att kunna anses ha gjort sig skyldig till penningtvätt, ska följaktligen ha haft vetskap om att egendomen härrör från brottsliga handlingar eller från medverkan till sådana brottsliga handlingar. Eftersom detta villkor nödvändigtvis är uppfyllt när det gäller den som begått förbrottet, utesluter direktiv 2005/60 inte att denne även kan hållas ansvarig för penningtvättbrottet. En sådan handling utgör en fristående gärning som inte per automatik följer av de brottsliga handlingar som egendomen härrör från. Såväl den som begått förbrottet som tredje man kan således begå en sådan handling.
Därefter prövar EU-domstolen det normativa sammanhang som direktiv 2005/60 ingår i, bland annat medlemsstaternas internationella åtaganden (
3
) och de unionsrättsakter (
4
) som var i kraft när direktivet antogs. EU-domstolen preciserar i detta avseende att medlemsstaterna vid denna tidpunkt kunde välja att i sin straffrätt inte föreskriva straffbarhet för gärningar som utgör penningtvätt när det gäller gärningsmannen till förbrottet. Medlemsstaternas skyldighet att förbjuda vissa handlingar som utgör penningtvätt utan att föreskriva åtgärder för att genomföra ett sådant förbud, å ena sidan, och definitionen av penningtvätt på ett sätt som gör det möjligt att, utan att påbjuda det, straffbelägga gärningsmannen avseende förbrottet, å andra sidan, ger ett sådant val åt medlemsstaterna, (
5
) i enlighet med deras internationella åtaganden och grundläggande principer i nationell rätt. Medlemsstaternas skyldighet att föreskriva ett sådant straffansvar har dessutom införts enbart genom direktiv 2018/1673. (
6
)
Domstolen preciserar slutligen att denna kriminalisering är förenlig med syftena med direktiv 2005/60, eftersom detta kan försvåra införandet av penningmedel av kriminellt ursprung i det finansiella systemet och således bidra till att den inre marknaden fungerar väl. En medlemsstat kan följaktligen föreskriva att den som begått förbrottet kan dömas för penningtvätt.
När det gäller principen ne bis in idem, (
7
) och särskilt förbudet mot att lagföra eller straffa en person för samma brott, erinrar EU-domstolen om att det relevanta kriteriet är huruvida de konkreta gärningarna är identiska, i betydelsen att det föreligger en rad konkreta omständigheter som är oupplösligt förbundna med varandra och som lett till att den berörda personen blivit frikänd eller dömd. Det är således förbjudet att för identiska gärningar ålägga flera påföljder av straffrättslig karaktär efter olika förfaranden för detta ändamål. I förevarande fall utgör principen ne bis in idem inte hinder för att den som gjort sig skyldig till förbrottet lagförs för penningtvätt när de gärningar som ger upphov till åtalet inte är identiska med dem som utgör förbrottet. EU-domstolen preciserar i detta avseende att penningtvätt utgörs av en handling som är skild från den handling som utgör förbrottet, även om denna penningtvätt utförs av den som begått förbrottet.
EU-domstolen preciserar omfattningen av den nationella domstolens kontrollskyldighet. Den nationella domstolen ska således pröva huruvida förbrottet har varit föremål för en lagakraftvunnen brottmålsdom genom vilken vederbörande frikänts eller dömts, och huruvida de konkreta gärningar som utgör förbrottet inte är identiska med dem för vilka gärningsmannen lagförs för penningtvätt.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG av den 26 oktober 2005 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism (EUT L 309, 2005, s. 15), artikel 1.2 a.
(
2
)	Artikel 1.2 a i direktiv 2005/60.
(
3
)	Europarådets konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott, undertecknad i Strasbourg den 8 november 1990 (European Treaty Series (ETS) nr 141).
(
4
)	Rådets rambeslut 2001/500/RIF av den 26 juni 2001 om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel till och vinning av brott (EGT L 182, 2001, s. 1).
(
5
)	Artikel 1.1 och 1.2 a i direktiv 2005/60.
(
6
)	Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1673 av den 23 oktober 2018 om bekämpande av penningtvätt genom straffrättsliga bestämmelser (EUT L 284, 2018, s. 22).
(
7
)	Artikel 50 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.