62006CJ0464_SV
Parter
Domskäl
Domslut
Parter
I mål C‑464/06,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Korkein hallinto-oikeus (Finland) genom beslut av den 16 november 2006, som inkom till domstolen den 20 november 2006, i ett förfarande som anhängiggjorts av
Avena Nordic Grain Oy,
meddelar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden A. Rosas samt domarna J. Klučka, A. Ó Caoimh (referent), P. Lindh och A. Arabadjiev,
generaladvokat: V. Trstenjak,
justitiesekreterare: R. Grass,
efter det skriftliga förfarandet,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
– Avena Nordic Grain Oy, genom K. Viljanen, i egenskap av direktör,
– Finlands regering, genom J. Heliskoski, i egenskap av ombud,
– Europeiska gemenskapernas kommission, genom P. Aalto och F. Clotuche‑Duvieusart, båda i egenskap av ombud,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1. Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 5 i kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (EGT L 102, s. 11), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 90/2001 av den 17 januari 2001 (EGT L 14, s. 22) (nedan kallad förordning nr 800/1999).
2. Begäran har framställts i ett förfarande som anhängiggjorts av Avena Nordic Grain Oy (nedan kallat ANG) mot ett beslut som fattats av Maa‑ ja metsätalousministeriö (jord- och skogbruksministeriet, nedan kallat ministeriet) – en myndighet som i Finland har hand om stöd som tilldelats ur Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) – att neka utbetalning av ett exportbidrag.
Tillämpliga bestämmelser
Gemenskapslagstiftningen
Kontroll av jordbruksprodukter vid export
3. Enligt artikel 2 a i rådets förordning (EEG) nr 386/90 av den 12 februari 1990 om kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp (EGT L 42, s. 6; svensk specialutgåva, område 3, volym 32, s. 36) skall medlemstaterna genomföra ”[f]ysiska kontroller av varor … samtidigt med tullformaliteterna vid export och [innan] det ges exporttillstånd för de aktuella varorna, på grundval av de handlingar som har lämnats in som stöd för exportdeklarationen”.
4. Enligt artikel 5.1 i kommissionens förordning (EG) nr 2090/2002 av den 26 november 2002 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 386/90 vad gäller fysisk kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag (EGT L 322, s. 4) skall med ”fysisk kontroll” enligt artikel 2 a i förordning nr 386/90 avses ”kontroll av överensstämmelsen mellan exportdeklarationen, inbegripet eventuellt underlag, och varan, dvs. kvantitet, slag och egenskaper”.
Tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter
5. Skälen 4, 6 och 63 i förordning nr 800/1999 har följande lydelse:
”(4) Med exportdag bör avses den dag då tullmyndigheterna tar emot den handling i vilken den uppgiftslämnande tillkännager sin avsikt att exportera produkter för vilka denne ansöker om exportbidrag. Denna handling syftar framför allt till att uppmärksamma tullmyndigheterna på att den ifrågavarande transaktionen genomförs med hjälp av gemenskapsmedel så att dessa skall kunna genomföra lämpliga kontroller. När detta mottagande sker skall produkterna ställas under tullkontroll fram till den faktiska exporten. Detta datum skall ligga till grund för fastställandet av mängden av den exporterade produkten, dess slag och egenskaper.
…
(6) För en korrekt tillämpning av rådets förordning [nr 386/90], senast ändrad genom förordning (EEG) nr 163/94 [EGT L 24, s. 2; svensk specialutgåva, område 3, volym 55, s. 378], bör det föreskrivas att kontrollen av att exportdeklarationen avser de anmälda jordbruksprodukterna sker vid lastningen i container, lastbil, båt eller annan liknande behållare.
…
(63) Enligt de gällande gemenskapsbestämmelserna beviljas exportbidrag enbart på grundval av objektiva kriterier som särskilt rör den exporterade produktens art och kvantitet, dess egenskaper och geografiska destination. Erfarenheten visar att det finns behov av förstärkta insatser för att bekämpa oegentligheter, särskilt bedrägerier, som drabbar gemenskapens budget. Det bör fastställas att felaktigt utbetalda belopp skall indrivas och det bör införas sanktioner för att stimulera exportörerna att iaktta gemenskapens bestämmelser.”
6. Artikel 5 i denna förordning har följande lydelse:
”1. Med exportdag avses den dag då tullmyndigheten tar emot den exportdeklaration i vilken det anges att en bidragsansökan kommer att lämnas in.
2. Dagen för mottagandet av exportdeklarationen skall ligga till grund för fastställandet av
a) bidragssatsen, om bidraget inte har fastställts i förväg,
b) eventuella ändringar av bidragssatsen, om bidraget har fastställts i förväg,
c) mängden av den exporterade produkten, dess slag och egenskaper.
3. Alla handlingar som har samma rättsverkan som ett mottagande av en exportdeklaration skall jämställas med ett sådant mottagande.
4. Det dokument som används vid exporten för att styrka att produkterna berättigar till bidrag måste innehålla all information som är nödvändig för att beräkna bidragsbeloppet, särskilt:
a) I fråga om produkter:
– en, eventuellt förenklad, beskrivning av produkterna enligt exportbidragsnomenklaturen samt koden i bidragsnomenklaturen, och även uppgifter om produkternas sammansättning eller en hänvisning till en sådan, om detta behövs för att beräkna bidragets storlek,
– uppgifter om produkternas nettovikt, eller, i förekommande fall, kvantiteten uttryckt i den måttenhet som skall användas vid beräkningen av bidraget.
b) I fråga om varor skall bestämmelserna i förordning (EG) nr 1222/94 [av den 30 maj 1994 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga II till fördraget och om kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen (EGT L 136, s. 5; svensk specialutgåva, volym 3, område 57, s. 169)] tillämpas.
5. När mottagandet eller den likvärdiga handlingen som avses i punkt 3 skett skall produkterna ställas under tullkontroll … till dess att de lämnar gemenskapens tullområde.
…
7. Var och en som exporterar produkter och ansöker om bidrag för dessa skall
a) lämna in exportdeklarationen till det behöriga tullkontoret på den plats där produkterna skall lastas för exporttransporten,
b) underrätta detta tullkontor om lastningen minst 24 timmar innan denna skall påbörjas och ange hur lång tid lastningen förväntas ta. …
...
Det behöriga tullkontoret får tillåta lastning efter att ha mottagit exportdeklarationen och före utgången av den tidsfrist som anges i punkt b.
Det behöriga tullkontoret måste vara i stånd att genomföra den fysiska kontrollen och vidta identifieringsåtgärder för transporten till det tullkontor där utförsel från gemenskapens territorium skall ske.
…”
Den nationella lagstiftningen
7. Enligt 9 § lagen om elektronisk kommunikation i myndigheternas verksamhet (Laki sähköisestä asioinnista viranomaistoiminnassa, 13/2003) och 18 § lagen om elektroniska signaturer (Laki sähkösistä allekirjoituksista, 14/2003), kan administrativa förfaranden anhängiggöras på elektronisk väg.
8. I 4 § ministeriets förordning om verkställande av systemet med exportbidrag och säkerheter samt import-, export- och förutfastställelselicenser för jordbruksprodukter (maataloustuotteiden vientituki- ja vakuus- sekä tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusjärjestelmän täytäntöönpanosta annettu maa- ja metsätalousministeriön asetus, 1363/2002) föreskrivs emellertid att den ursprungliga exportdeklarationen skall tillställas det behöriga tullkontor som avses i artikel 5.7 första stycket a i förordning nr 800/1999.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
9. Den 14 juni 2003 exporterade ANG två partier havre från Vasas hamn till Kanada. Det framgår av beslutet om hänskjutande att exportdeklarationen för dessa partier lämnades till det behöriga tullkontoret endast per fax före lastningen och att originaldeklarationen lämnades först efter lastningen. Det framgår vidare av samma beslut att det inte har bestritts att originaldeklarationen helt överensstämmer med den som lämnats per fax, att anledningen till att deklarationen lämnats på detta sätt var ett missförstånd mellan ANG:s speditör och den behöriga tullmyndigheten, som uppstått i samband med en diskussion avseende lastningen, att dessa myndigheter har haft full möjlighet att genomföra de erforderliga kontrollerna, att de ifrågavarande partierna anlänt till destinationshamnen och att inget pekar på att ANG försökt utnyttja bidragssystemet eller att det har agerat bedrägligt.
10. Kommissionen, som erhållit en förfrågan från ministeriet vad gäller betalningen av bidrag under dessa förutsättningar, meddelade ministeriet per skrivelse av den 23 maj och den 30 juli 2004 att den inte ansåg att ANG hade rätt till en sådan utbetalning avseende den transaktion om vilken det är fråga i målet vid den nationella domstolen.
11. Genom beslut av den 2 september 2004 avslog ministeriet följaktligen ANG:s begäran om betalning av bidrag för de ifrågavarande partierna och anförde som grund härför att originaldeklarationen inte hade kommit tullmyndigheterna till handa före den eventuella kontrollen av lasten.
12. ANG väckte talan vid Korkein hallinto‑oikeus (högsta förvaltningsdomstolen) mot detta beslut. Enligt denna domstol följer det av EG‑domstolens dom av den 1 oktober 1998 i mål C‑27/94, Nederländerna mot kommissionen (REG 1998, s. I‑5581), och av den 6 mars 2001 i mål C‑278/98, Nederländerna mot kommissionen (REG 2001, s. I‑1501), att en exportdeklaration skall lämnas i förväg i form av en originalhandling och att en deklaration som lämnats in per fax i regel inte kan godkännas. För det fall det i samband med en tullkontroll upptäcks oegentligheter, skall exportören nämligen kunna upprätta en ny deklaration i vilken den korrekta informationen anges. Den hänskjutande domstolen har anfört att den exportdeklaration som i målet vid den nationella domstolen lämnats per fax före lastningen emellertid helt överensstämmer med den ursprungliga exportdeklarationen som lämnats in efteråt, och att de nationella myndigheterna inte har haft några misstankar om ett eventuellt bedrägligt beteende, eftersom inlämnandet per fax berodde på ett missförstånd som uppstått med anledning av ett meddelande från de behöriga tullmyndigheterna. Om målet vid den nationella domstolen hade avgjorts enligt nationell rätt hade således ANG antagligen inte nekats betalning av bidraget. Proportionalitetsprincipen och principen om god förvaltningssed, vilka är grundläggande principer inom gemenskapsrätten, skulle dessutom kunna ha en inverkan i målet vid den nationella domstolen.
13. Det är mot denna bakgrund som högsta förvaltningsdomstolen beslutade att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till domstolen:
”Skall artikel 5 i kommissionens förordning [nr 800/1999] jämförd med proportionalitetsprincipen och principen om god förvaltningssed tolkas så, att de behöriga nationella myndigheterna kan godkänna en exportdeklaration som lämnats per fax innan själva lastningen, när de anser att det inte finns den ringaste misstanke om bedrägeri, att felet vid lämnandet av exportdeklarationen berodde på ett missförstånd som uppstått i samband med myndighetens rådgivning, och myndigheten kan fastställa att det undertecknade originalexemplaret av exportdeklarationen som lämnats i efterhand var identiskt med det exemplar som lämnats per fax?”
Prövning av tolkningsfrågan
14. Den hänskjutande domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida artikel 5 i förordning nr 800/1999 utgör hinder mot att de nationella behöriga myndigheterna tar emot en exportdeklaration för jordbruksprodukter, som endast lämnats per fax före lastningen av dessa produkter, när detta handlande inte skett i bedrägligt uppsåt, utan inlämnandet per fax berodde på en missuppfattning som uppstått i samband med ett meddelande från dessa myndigheter och originaldeklarationen som lämnats efter lastningen helt överensstämmer med den deklaration som lämnats per fax.
15. Enligt artikel 5.7 första stycket a i förordning nr 800/1999 skall var och en som exporterar jordbruksprodukter lämna in en exportdeklaration för de produkter för vilka denne ansöker om bidrag. I enlighet med tredje och fjärde styckena i denna punkt får de behöriga tullmyndigheterna efter att ha mottagit exportdeklarationen tillåta lastningen och de måste vara i stånd att, såsom anges i skälen 4 och 6 i denna förordning, artikel 2 i förordning nr 386/90 och artikel 5 i förordning nr 2090/2002, genomföra den fysiska kontrollen av jordbruksprodukterna i syfte att kontrollera överensstämmelsen mellan dessa och exportdeklarationen vid lastningen.
16. Enligt artikel 5.4 i förordning nr 800/1999 skall exportdeklarationen innehålla samtliga upplysningar som är nödvändiga för att fastställa rätten till bidraget och för att beräkna bidragsbeloppet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 1 december 2005 i mål C‑309/04, Fleisch-Winter, REG 2005, s. I‑10349, punkt 31, och av den 27 april 2006 i mål C‑27/05, Elfering Export, REG 2006, s. I‑3681, punkt 26).
17. Enligt ordalydelsen i artikel 5.5 i denna förordning skall produkterna dessutom, från och med att deklarationen mottagits av de behöriga tullmyndigheterna, ställas under tullkontroll till dess att de lämnar gemenskapens tullområde.
18. Även om det i dessa bestämmelser inte uttryckligen beskrivs hur exportdeklarationen skall lämnas, framgår det av bestämmelserna i deras helhet att en exportdeklaration dels skall göras skriftligen, bland annat för att det skall vara möjligt att kontrollera om de uppgifter som exportören har lämnat svarar mot de varor som presenterats för export, dels skall inges innan varorna har lämnat gemenskapens tullområde (se dom av den 22 juni 1993 i mål C‑54/91, Tyskland mot kommissionen, REG 1993, s. I‑3399, punkt 22, och domen av den 1 oktober 1998 i det ovannämnda målet Nederländerna mot kommissionen, punkt 25).
19. Lämnandet av en exportdeklaration, som kan utgöra den rättsliga grunden för ett bidrag (se domen i det ovannämnda målet Fleisch-Winter, punkt 41), är således en nödvändig formalitet inom ramen för det härför upprättade samarbetet mellan exportören och de behöriga tullmyndigheterna, som skall göra det möjligt för de senare att ha tillgång till tillräcklig information för att kunna genomföra den nödvändiga fysiska kontrollen av de ifrågavarande varorna innan dessa lastas, i syfte att – i enlighet med skäl 63 i förordning nr 800/1999 – utesluta risken för oegentligheter och missbruk i fråga om exportbidrag (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Elfering Export, punkt 31, och, vad gäller kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 av den 27 november 1987 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (EGT L 351, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 24, s. 216), dom av den 14 april 2005 i mål C‑385/03, Käserei Champignon Hofmeister, REG 2005, s. I‑2997, punkterna 27 och 28).
20. Såsom samtliga som har yttrat sig i målet har gjort gällande, innebär den omständigheten att en deklaration har lämnats per fax att en skriftlig handling lämnats in vilken, i och med att den lämnats före lastningen av de ifrågavarande varorna och innehåller all den information som är nödvändig för att genomföra en kontroll av dessa, på intet sätt utgör något hinder för de behöriga tullmyndigheterna att genomföra denna kontroll.
21. Exportören får visserligen inte ges möjlighet att avpassa sin bidragsansökan efter resultatet av en eventuell kontroll (domen i det ovannämnda målet Käserei Champignon Hofmeister, punkt 28).
22. Domstolen har redan slagit fast att de behöriga tullmyndigheterna retroaktivt inte kan ta emot en exportdeklaration som ingetts efter det att exporten har ägt rum och i syfte att erhålla exportbidrag (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 januari 2002 i mål C‑101/99, British Sugar, REG 2002, s. I‑205, punkterna 68 och 73). Inte heller kan de genomföra en kontroll på grundval av information som lämnats per fax, i stället för på grundval av informationen i originalexemplaret av den betalningsdeklaration som avser förskottsfinansiering av exportbidrag, om bidrag därigenom riskerar att betalas ut felaktigt, eftersom den berörda handlaren – efter att ett fel har konstaterats vid en tullkontroll som har utförts på grundval av ett fax – i ett sådant fall kan inlämna en ny deklaration med de riktiga uppgifterna (se domen av den 6 mars 2001 i det ovannämnda målet Nederländerna mot kommissionen, punkt 70).
23. En sådan risk är emellertid utesluten när det inte föreligger bedrägeri eller försök till bedrägeri från exportörens sida beträffande exporten, eftersom de varor som avses i den exportdeklaration som lämnats per fax anlänt till destinationslandet och originaldeklarationen, som lämnats efter lastningen, helt överensstämmer med den deklaration som dessförinnan lämnats per fax.
24. Under dessa omständigheter har lämnandet av en exportdeklaration per fax inte någon avgörande inverkan på den korrekta tillämpningen av bidragssystemet.
25. Det ankommer på den nationella domstolen att, mot bakgrund av uppgifterna i målet, pröva huruvida de villkor som redovisas i punkt 23 i förevarande dom är uppfyllda i förevarande fall.
26. Svaret på tolkningsfrågan blir således följande: Artikel 5 i förordning nr 800/1999 skall tolkas på så sätt att den inte utgör hinder mot att de behöriga tullmyndigheterna tar emot en exportdeklaration för jordbruksprodukter, som lämnats per fax före lastningen av produkterna, när den sålunda lämnade deklarationen innehåller all den information som är nödvändig för att möjliggöra den fysiska kontrollen av de exporterade varorna, och det inte föreligger bedrägeri eller försök till bedrägeri beträffande exporten. Detta är fallet när de varor som avses i den exportdeklaration som lämnats per fax anlänt till destinationslandet och den i efterhand inlämnade originaldeklarationen helt överensstämmer med den deklaration som lämnats per fax. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva om dessa villkor är uppfyllda i förevarande fall.
Rättegångskostnader
27. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Domslut
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande:
Artikel 5 i kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 90/2001 av den 17 januari 2001, skall tolkas på så sätt att den inte utgör hinder mot att de behöriga tullmyndigheterna tar emot en exportdeklaration för jordbruksprodukter, som lämnats per fax före lastningen av produkterna, när den sålunda lämnade deklarationen innehåller all den information som är nödvändig för att möjliggöra den fysiska kontrollen av de exporterade varorna, och det inte föreligger bedrägeri eller försök till bedrägeri beträffande exporten. Detta är fallet när de varor som avses i den exportdeklaration som lämnats per fax anlänt till destinationslandet och den i efterhand inlämnade originaldeklarationen helt överensstämmer med den deklaration som lämnats per fax. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva om dessa villkor är uppfyllda i förevarande fall.