62017CJ0622_RES
Mål C‑622/17
Baltic Media Alliance Ltd.
mot
Lietuvos radijo ir televizijos komisija
(begäran om förhandsavgörande från Vilniaus apygardos administracinis teismas)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 4 juli 2019
”Begäran om förhandsavgörande – Frihet att tillhandahålla tjänster – Direktiv 2010/13/EU – Audiovisuella medietjänster – Tv-sändningar – Artikel 3.1 och 3.2 – Fri mottagning och vidaresändning – Uppammande av hat grundat på nationalitet – Den mottagande medlemsstatens åtgärder – Tillfällig skyldighet för leverantörer av medietjänster och andra personer som tillhandahåller internettjänster för tv-kanaler eller tv-sändningar att på den medlemsstatens territorium sända eller vidaresända en tv-kanal endast i betal-tv-paket”
Begäran om förhandsavgörande – Upptagande till prövning – Gränser – Frågor som uppenbarligen saknar relevans och hypotetiska frågor som ställts i ett sammanhang som inte medger ett användbart svar
(Artikel 267 FEUF)
(se punkterna 24–27 och 31)
Frihet att tillhandahålla tjänster – Sändningsverksamhet för television – Direktiv 2010/13 – Tillämpningsområde – Leverantörer av audiovisuella medietjänster som omfattas av en medlemsstats behörighet – Begrepp – Kriterier – Redaktionellt ansvar – Upprättande – Den nationella domstolens bedömning
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13, skäl 35 och artiklarna 1.1 c och d samt 2.2 a och 2.3 a–2.3 c)
(se punkterna 37–41, 43, 45–48 och 52)
Frihet att tillhandahålla tjänster – Sändningsverksamhet för television – Direktiv 2010/13 – Förbud mot hinder för vidaresändning av audiovisuella medietjänster från andra medlemsstater – Tillämpningsområde – En åtgärd avseende allmän ordning som medför skyldighet att tillfälligt sända eller vidaresända en tv-kanal som kommer från en annan medlemsstat endast i betal-paket – Omfattas inte
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13, artikel 3.1 och 3.2; rådets direktiv 89/552, artikel 2a.1 och 2a.2)
(se punkterna 70–77 och 84 samt domslutet)
Resumé
En medlemsstat får, av skäl som avser allmän ordning såsom bekämpning av uppammande av hat, föreskriva en skyldighet att tillfälligt sända eller vidaresända en tv-kanal från en annan medlemsstat endast i betal-tv-paket
I dom av den 4 juli 20149, Baltic Media Alliance (C‑622/17), slog domstolen fast att en åtgärd avseende allmän ordning, genom vilken en skyldighet införs att tillfälligt sända eller vidaresända en tv-kanal från en annan medlemsstat endast i betal-tv-paket inte omfattas av artikel 3 i direktiv 2010/13. (
1
) Enligt den bestämmelsen ska medlemsstaterna säkerställa fri mottagning och får inte begränsa vidaresändning inom sina territorier av TV-sändningar från andra medlemsstater av skäl som hör under områden som omfattas av det direktivet. Bland dessa återfinns åtgärder mot uppammande av hat.
NTV Mir Lithuania är en tv-kanal som är avsedd för den litauiska allmänheten och vars program huvudsakligen är på ryska. Den litauiska radio- och tv-kommissionen hade fattat beslut att leverantörer av medietjänster under tolv månader skulle sända eller vidaresända den tv-kanalen inom Litauen endast i betal-tv-paket Beslutet hade fattats, eftersom ett av programmen på den kanalen innehöll felaktiga uppgifter som uppammade fientligheter och hat grundat på nationalitet gentemot de baltiska staterna. Baltic Media Alliance, som är ett bolag som är registrerat i Förenade kungariket och som är innehavare av ett brittiskt tillstånd för sändning av NTV Mir Lithuania, ansåg att det beslutet hade fattats med åsidosättande av direktiv 2010/13, eftersom det utgjorde hinder för vidaresändning av en tv-kanal från en annan medlemsstat.
I fråga om förbudet mot vidaresändning enligt artikel 3 i direktiv 2010/13, anförde domstolen, med stöd av artikelns sammanhang, syfte och ursprung, först och främst att ordet ”begränsa”, i samband med det direktivet har en särskild betydelse som är snävare än begreppet inskränkning i artikel 56 FEUF. Det avser inte alla inskränkningar, från den medlemsstatens sida, av fri mottagning och vidaresändning. Direktiv 2010/13 utgör således i princip inte hinder för en tillämpning av nationella föreskrifter som på ett generellt sätt syftar till ett mål av allmänt intresse utan att det för den skull införs en andra kontroll av televisionssändningar utöver den som den sändande medlemsstaten är skyldig att utföra.
Med en precisering av sin tidigare rättspraxis (
2
) slog domstolen fast att en nationell åtgärd som allmänt sett eftersträvar ett mål avseende allmän ordning och som styr formerna för distribution av en tv-kanal till konsumenterna i den mottagande medlemsstaten inte utgör en begränsning i den mening som avses i artikel 3 i direktiv 2010/13, eftersom sådana åtgärder inte förhindrar vidaresändning i egentlig mening av den kanalen. En sådan åtgärd innebär nämligen inte att en andra kontroll av sändningen införs.
Med beaktande av vad ovan anförts fann domstolen att en sådan åtgärd som den som är i fråga i det nationella målet inte omfattas av artikel 3 i direktiv 2010/13. För det första har det aktuella beslutet nämligen ett allmänintresse, eftersom det utgör en del av bekämpningen av spridning av upplysningar som misskrediterar den litauiska staten och syftar till att skydda säkerheten i det litauiska informationsutrymmet och säkerställa och bevara allmänhetens intresse av korrekta underrättelser. För det andra utgör det aktuella beslutet inte hinder för vidaresändning i egentlig mening i Litauen av tv-sändningar från en annan medlemsstat, eftersom den tv-kanal som aves fortfarande kan sändas lagenligt i landet och de litauiska konsumenterna fortfarande kan se den, under förutsättning att de tecknar sig för ett betal-tv-paket.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU av den 10 mars 2010 om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster) (EUT L 95, 2010, s. 1).
(
2
)	Dom av den 22 september 2011, Mesopotamia Broadcast och Roj TV (C-244/10 och C-245/10
EU:C:2011:607).