62024CJ0408
DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen)
den 12 februari 2026 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Lufttransport – Förordning (EG) nr 549/2004 – Det gemensamma europeiska luftrummet – Förordning (EG) nr 550/2004 – Tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet – Artikel 8 – Leverantörer av flygtrafikledningstjänster – Artiklarna 14 och 15 – Avgifter som påförs luftrummets användare – Fel i en kommunikationsserver för flygtrafik – Inställda flygningar – Den berörda leverantören anklagas för uppsåtliga underlåtenhet – Luftrummets användare – Skydd för dessa användare mot ekonomisk skada som orsakats av ett sådant åsidosättande”
I mål C‑408/24,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen, Österrike) genom beslut av den 27 maj 2024, som inkom till domstolen den 12 juni 2024, i målet
Republiken Österrike
mot
Austrian Airlines AG,
meddelar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden C. Lycourgos samt domarna O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra (referent) och N. Fenger,
generaladvokat: J. Kokott,
justitiesekreterare: handläggaren G. Chiapponi,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 21 maj 2025,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
–
Republiken Österrike, genom C. Nemeth och S. Ullreich, båda i egenskap av ombud,
–
Austrian Airlines AG, genom J. Eichmeyer, Rechtsanwältin,
–
Österrikes regering, genom A. Posch, J. Schmoll och G. Kunnert, samtliga i egenskap av ombud,
–
Belgiens regering, genom S. Baeyens och P. Cottin, båda i egenskap av ombud,
–
Frankrikes regering, genom B. Herbaut och B. Travard, båda i egenskap av ombud,
–
Europeiska kommissionen, genom R. Álvarez Vinagre och G. Meessen, båda i egenskap av ombud,
och efter att den 4 september 2025 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 8 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 550/2004 av den 10 mars 2004 om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (”förordning om tillhandahållande av tjänster”) (EUT L 96, 2004, s. 10), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av den 21 oktober 2009 (EUT L 300, 2009, s. 34) (nedan kallad förordning nr 550/2004), och av artikel 2 led 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 549/2004 av den 10 mars 2004 om ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet (”ramförordning”) (EUT L 96, 2004, s. 1), i dess lydelse enligt förordning nr 1070/2009 (nedan kallad förordning nr 549/2004).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan Republik Österreich (Republiken Österrike), företrädd av Finanzprokuratur, och Austrian Airlines AG angående ersättning för den ekonomiska skada som detta flygbolag har lidit på grund av inställda flygningar till följd av ett fel i en kommunikationsserver för flygtrafik, som drivs av Austro Control.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
Förordning nr 549/2004
3
I skäl 7 i förordning nr 549/2004 anges följande:
”Luftrummet utgör en begränsad resurs, vars optimala och effektiva utnyttjande endast kan bli möjligt om alla användares krav beaktas och i relevanta fall företräds under hela utvecklingen, beslutsprocessen och genomförandet av det gemensamma europeiska luftrummet, inklusive Kommittén för det gemensamma luftrummet.”
4
I artikel 1 i den förordningen, med rubriken ”Syfte och räckvidd”, föreskrivs följande i punkt 1:
”Syftet med initiativet till det gemensamma europeiska luftrummet är att förbättra de nuvarande säkerhetsstandarderna för luftfart, att bidra till en hållbar utveckling av lufttransportsystemet och att förbättra den övergripande kvaliteten på systemet för flygledningstjänsten (ATM) och flygtrafiktjänster (ANS) för allmän flygtrafik i Europa, i syfte att tillgodose kraven från alla användare av luftrummet. Det gemensamma europeiska luftrummet ska omfatta ett sammanhängande alleuropeiskt nät av flygvägar, flygvägsförvaltning och system för flygledningstjänst, vilket uteslutande bygger på säkerhet samt effektivitetsrelaterade och tekniska hänsynstaganden till nytta för luftrummets användare. För att uppnå detta syfte fastställs genom denna förordning en harmoniserad rättslig ram för inrättandet av det gemensamma europeiska luftrummet.”
5
I artikel 2 i förordningen ges bland annat följande definitioner:
”1.
flygkontrolltjänst: en tjänst som tillhandahålls i syfte att
a)
förebygga kollisioner
–
mellan luftfartyg, och
–
mellan luftfartyg och ett hinder inom manöverområdet, samt
b)
påskynda och bibehålla ett välordnat flygtrafikflöde.
…
4.
flygtrafiktjänster: flygtrafiklednings-, kommunikations-, navigations- och övervakningstjänster, flygvädertjänst och flygbriefingtjänster.
…
8.
luftrummets användare: operatörer av luftfartyg som opererar som allmän flygtrafik.
…
10.
flygledningstjänst (ATM): den samling luftburna och markbaserade funktioner (flygtrafikledningstjänst, luftrumsplanering och flödesplanering) som krävs för att säkerställa säkra och effektiva rörelser för luftfartyg under alla faser av flygningen.
11.
flygtrafikledningstjänst: olika flyginformations-, alarmerings-, flygrådgivnings- och flygkontrolltjänster (områdeskontrolltjänst, inflygningskontrolltjänst och flygplatskontrolltjänst).
…
23a.
flyginformationstjänst: tjänst med uppgift att ge råd och upplysningar av betydelse för luftfartens säkerhet och effektivitet.
23b.
alarmeringstjänst: tjänst med uppgift att underrätta relevanta organisationer om luftfartyg som behöver eftersöknings- och räddningstjänst och bistå dessa organisationer utgående från situationens krav.
…”
6
Artikel 3 i förordningen har rubriken ”Gemenskapens handlingsområden”, och i artikel 3.1 föreskrivs följande:
”Med denna förordning fastställs en harmoniserad rättslig ram för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet tillsammans med
…
b) [Förordning nr 550/2004] …
…
samt med de genomförandebestämmelser som kommissionen antagit på grundval av denna förordning och de förordningar som nämns ovan.”
Förordning nr 550/2004
7
I skälen 4 och 10 i förordning nr 550/2004 anges följande:
”(4)
För att inrätta det gemensamma europeiska luftrummet bör bestämmelser som garanterar ett säkert och effektivt tillhandahållande av flygtrafiktjänster antas vilka skall överensstämma med den organisation och användning av luftrummet som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 551/2004 av den 10 mars 2004 om organisation och användning av det gemensamma europeiska luftrummet (’förordning om luftrummet’) [(EUT L 96, 2004, s.20)]. Införandet av en harmoniserad organisation för tillhandahållande av sådana tjänster är viktigt för att kraven från luftrummets användare skall kunna tillgodoses i tillräcklig utsträckning och för en säker och effektiv reglering av flygtrafiken.
…
(10)
Samtidigt som kontinuiteten för tillhandahållande av tjänster garanteras bör det inrättas ett gemensamt system för certifiering av leverantörer av flygtrafiktjänster som ett sätt att fastställa rättigheter och skyldigheter för leverantörer av flygtrafiktjänster och regelbundet övervaka att dessa krav uppfylls.”
8
I artikel 1 i förordning nr 550/2004, med rubriken ”Syfte och räckvidd”, föreskrivs följande i punkt 1:
”Inom [förordnings nr 549/2004] räckvidd omfattar denna förordning tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet. Syftet med den här förordningen är att fastställa gemensamma krav för säkert och effektivt tillhandahållande av flygtrafiktjänster i gemenskapen.”
9
Artikel 6 i förordning nr 550/2004, som återfinns i kapitel II med rubriken ”Bestämmelser för tillhandahållande av tjänster”, och som har rubriken ”Gemensamma krav”, har följande lydelse:
”Gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 5.3 i [förordning 549/2004]. De gemensamma kraven skall omfatta följande:
–
Teknisk och operativ kompetens och lämplighet.
–
System och förfaranden för flygsäkerhets- och kvalitetsstyrning.
–
Rapporteringssystem.
–
Tjänsternas kvalitet.
–
Finansiell styrka.
–
Ansvar och försäkringstäckning.
–
Ägande och organisationsstruktur, inbegripet förhindrande av intressekonflikter.
–
Mänskliga resurser, bland annat lämplig planering av personalstyrkan.
–
Säkerhet.”
10
I artikel 7 i förordning nr 550/2004, med rubriken ”Certifiering av leverantörer av flygtrafiktjänster”, föreskrivs bland annat följande:
”1   Tillhandahållande av alla flygtrafiktjänster inom gemenskapen skall omfattas av medlemsstaternas certifiering.
…
3.   Nationella tillsynsmyndigheter skall utfärda certifikat till leverantörer av flygtrafiktjänster om de uppfyller de gemensamma krav som avses i artikel 6. …
…
7.   De nationella tillsynsmyndigheterna ska övervaka att de gemensamma kraven och de villkor som är knutna till certifikaten uppfylls. Uppgifter om sådan övervakning ska ingå i de årliga rapporter som medlemsstaterna ska lägga fram i enlighet med artikel 12.1 i [förordning 549/2004]. Om en nationell tillsynsmyndighet finner att innehavaren av ett certifikat inte längre uppfyller dessa krav eller villkor ska den vidta lämpliga åtgärder samtidigt som den ser till att tjänsterna upprätthålls under förutsättning att säkerheten inte äventyras. Dessa åtgärder får omfatta återkallande av certifikatet.”
11
I artikel 8 i förordning nr 550/2004, med rubriken ”Utnämning av leverantörer av flygtrafikledningstjänster”, föreskrivs följande:
”1   Medlemsstaterna ska se till att flygtrafikledningstjänster tillhandahålls med ensamrätt inom särskilda luftrumsblock avseende det luftrum som de ansvarar för. I detta syfte ska medlemsstaterna utnämna en leverantör av flygtrafikledningstjänster som innehar ett giltigt certifikat i gemenskapen.
…
3.   Medlemsstaterna ska fastställa de rättigheter och skyldigheter som ska uppfyllas av de leverantörer av flygtrafikledningstjänster som utnämns. …
4.   Medlemsstaterna ska ha handlingsfriheten att välja en leverantör av flygtrafikledningstjänster på villkor att den senare uppfyller de krav och villkor som avses i artiklarna 6 och 7.
…”
12
Artikel 14 i denna förordning, med rubriken ”Allmänt”, som omfattas av kapitel III med rubriken ”Avgiftssystem”, har följande lydelse:
”I enlighet med kraven i artiklarna 15 och 16 ska avgiftssystemet för flygtrafiktjänster bidra till större insyn med avseende på fastställande, påläggande och uttagande av avgifter från luftrummets användare, och bidra till kostnadseffektivitet i tillhandahållandet av flygtrafiktjänster och till effektiva flygningar, samtidigt som optimal säkerhetsnivå upprätthålls. …”
13
I artikel 15 i förordningen, som har rubriken ”Principer”, föreskrivs följande:
”1   Avgiftssystemet ska grundas på de beräknade kostnader för flygtrafiktjänster som tjänsteleverantörerna ådragit sig till gagn för luftrummets användare. Avgiftssystemet ska fördela dessa kostnader mellan olika användarkategorier.
…
3.   Medlemsstaterna ska iaktta följande principer när de fastställer avgifter i enlighet med punkt 2:
…
f)
Avgifterna ska främja ett säkert, effektivt och hållbart tillhandahållande av flygtrafiktjänster i syfte att uppnå en hög flygsäkerhetsnivå och kostnadseffektivitet samt uppnå prestationsmålen, och de ska främja ett integrerat tillhandahållande av tjänster samtidigt som de minskar luftfartens miljöpåverkan. …”
Genomförandeförordning nr 1035/2011
14
Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1035/2011 av den 17 oktober 2011 om gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster och om ändring av förordningarna (EG) nr 482/2008 och (EU) nr 691/2010 (EUT L 271, 2011, s. 23), i dess lydelse enligt kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 448/2014 av den 2 maj 2014 (EUT L 132, 2014, s. 53) (nedan kallad genomförandeförordning nr 1035/2011), innehåller en bilaga I, med rubriken ”Generella krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster”, som har följande lydelse:
”1
TEKNISK OCH OPERATIV KOMPETENS OCH KAPACITET
Leverantörer av flygtrafiktjänster ska kunna leverera sina tjänster på ett säkert, effektivt, kontinuerligt och hållbart sätt, och ska kunna tillgodose en rimligt stor sammanlagd efterfrågan för ett visst luftrum. Leverantörerna ska ha den tekniska kapacitet, driftskapacitet och expertis som behövs för detta.
…
3.
FLYGSÄKERHETS- OCH KVALITETSSTYRNING
…
3.2.
Kvalitetsstyrningssystem
Leverantörer av flygtrafiktjänster ska ha ett kvalitetsstyrningssystem som omfattar samtliga flygtrafiktjänster de tillhandahåller.
Systemet ska vara uppbyggt enligt följande principer:
a)
Det ska formulera en kvalitetspolicy som har sin utgångspunkt i att användarnas behov ska uppfyllas i största möjliga utsträckning.
…
7.
ANSVAR OCH FÖRSÄKRINGSTÄCKNING
Leverantörer av flygtrafiktjänster ska vidta åtgärder för att kunna täcka skadeståndsanspråk som följer av gällande rätt.
…”
Nationell rätt
Luftfartslagen
15
Artikel 120 i Bundesgesetz über die Luftfahrt (den federala luftfartslagen), av den 2 december 1957 (BGBl. 253/1957)_i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet (nedan kallad luftfartslagen), har följande lydelse:
”1.   Om inget annat föreskrivs i eller följer av folkrättsliga avtal, unionsbestämmelser eller denna federala lag, åligger ombesörjandet av flygtrafiktjänster Austro Control som ett offentligt uppdrag från staten. Austro Control GmbH har utnämnts för att tillhandahålla flygtrafikledningstjänsterna i enlighet med 119 § stycke 2 led 1 a [i förevarande lag] och flygvädertjänster i enlighet med 119 § stycke 2 led 1 c med ensamrätt i den mening som avses i artiklarna 8 och 9 i [förordning nr 550/2004].
…
5.   Leverantörerna av flygtrafiktjänster är skyldiga att tillhandahålla sådana flygnavigeringsanläggningar som motsvarar internationell standard och som krävs för att de korrekt och säkert ska kunna utföra sina flygtrafikuppgifter, samt hålla dessa i driftsäkert skick och driva dem på föreskrivet sätt.
…”
Lagen om Austro Control
16
2 § Bundesgesetz über die Austro Control Gesellschaft mit beschränkter Haftung (den federala lagen om Austro Control Gesellschaft mit beschränkter Haftung) (BGBl. 898/1993), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet (nedan kallad lagen om Austro Control), har följande lydelse:
”1.   Austro Control ska ombesörja samtliga uppgifter som hittills har tilldelats Bundesamt für Zivilluftfahrt [(den federala myndigheten för civil luftfart, Österrike)] genom luftfartslagen och genom de förordningar som har antagits på grundval av denna lag samt Flugsicherungsstreckengebührengesetz (lagen om undervägsavgifter), BGBl. nr 137/1986, med undantag av de uppgifter som tilldelats genom förordning i enlighet med 140b § [luftfartslagen]. Austro Control GmbH ska dessutom ombesörja de uppgifter som det har tilldelats genom federala lagar eller på grundval förordningar som har antagits på grundval av dessa federala lagar. För dessa uppgifter gäller trafikeringsplikt. Austro Control ska vidta samtliga organisatoriska åtgärder för att det ska kunna utföra dessa uppgifter under tillsyn av de statliga myndigheterna.
…”
17
I 10 § lagen om Austro Control, med rubriken ”Ansvar”, föreskrivs följande i punkt 1:
”Staten är ansvarig, enligt bestämmelserna i Amtshaftungsgesetz (lagen om myndigheters skadeståndsansvar), BGBl. nr 20/1949, för skador som anställda vid Austro Control GmbH vid tillämpning av lag har åsamkat någon när de utfört de uppgifter som de tilldelats i 2 § styckena 1 och 3 i denna federala lag. Den anställde har inte ansvar gentemot den skadelidande. …”
Lagstiftning avseende myndigheters ansvar
18
I 1 § stycke 1 i Amtshaftungsgesetz (lagen om myndigheters ansvar), i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i det nationella målet, föreskrivs följande:
”Staten, delstaterna, kommunerna, andra offentligrättsliga organ och socialförsäkringsorganen … är civilrättsligt skadeståndsansvariga för förmögenhetsskada eller personskada som de personer som handlar i egenskap av deras organ vid tillämpning av lagarna har åsamkat någon genom rättsstridigt och vårdslöst handlande; organet har inte skadeståndsansvar gentemot den skadelidande. Endast ekonomisk ersättning ska utgå.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
19
Austro Control är ett bolag med begränsat ansvar vars enda aktieägare är Republiken Österrike. Austro Control sköter, inom ramen för sina lagstadgade uppgifter, servern i nätverket för fasta telekommunikationsnätet för luftfarten (nedan kallad AFTN-servern), som säkerställer överföring av teknisk information, bland annat rörande flygtrafiken, mellan flygbolagen, Austro Control självt och Eurocontrol, det europeiska samordningsorganet i Bryssel (Belgien).
20
Austrian Airlines, ett flygbolag med säte på flygplatsen Wien-Schwechat (Österrike), använder sig, för sina flygningar från och till denna flygplats, av de flygtrafikledningstjänster som Austro Control tillhandahåller, mot betalning av de avgifter som föreskrivs för dessa tjänster.
21
Den 28 augusti 2016 inträffade ett tekniskt fel i AFTN-servern vilket ledde till en betydande minskning av frekvensen av start- och landningar vid nämnda flygplats. Austrian Airlines har gjort gällande att detta tvingade bolaget att ställa in 60 flygningar, vilket orsakade bolaget skada motsvarande 373140,46 euro, inklusive återbetalning av biljetter, ombokning till flygningar med utomstående företag, förluster i samband med flygningar med code sharing, kostnader för mat, inkvartering och transport av passagerare, omlastning av bagage och övertidsersättningar till personalen.
22
Austrian Airlines, som ansåg att Austro Control var ansvarigt för felet på AFTN-servern genom att inte i förebyggande syfte ha vidtagit de tekniska och mänskliga åtgärder som krävdes för att denna server skulle fungera väl, väckte skadeståndstalan mot Republiken Österrike med stöd av 10 § stycke 1 lagen om Austro Control och 1 § stycke 1 lagen om myndigheternas ansvar.
23
Republiken Österrike, företrädd av Finanzprokuratur, har bestritt att Austro Control har handlat felaktigt eller rättsstridigt vid driften av AFTN-servern. Österrike gjorde dessutom gällande att de relevanta bestämmelserna i nationell rätt och i unionsrätten om luftfart uteslutande tjänar det allmänna intresset av flygsäkerhet och inte de ekonomiska intressena för luftrummets användare, vilket bekräftas av att det inte finns några bestämmelser om ansvar på detta område.
24
Domstolen i första instans ogillade Austrian Airlines skadeståndstalan med motiveringen att de nationella bestämmelserna och unionsbestämmelserna om luftfart endast syftar till att reglera flygtrafiken och inte till att skydda lufttrafikföretagens tillgångar. Under dessa omständigheter fann nämnda domstol att det inte var nödvändigt att pröva huruvida Austro Controls personal hade handlat rättsstridigt och felaktigt.
25
Domstolen i andra instans, till vilken Austrian Airlines hade överklagat, fann däremot att de unionsrättsliga bestämmelserna om luftfart visserligen i huvudsak syftar till att säkerställa flygsäkerheten, men även skyddar lufttrafikföretagens ekonomiska intressen i deras egenskap av luftrummets användare, särskilt som de sistnämnda betalar avgifter för flygtrafiktjänster som tillhandahålls dem av sådana leverantörer som Austro Control.
26
Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen, Österrike), som är den hänskjutande domstolen och den instans till vilken Republiken Österrike, företrädd av Finanzprokuratur, har överklagat avgörandet i andra instans, har anfört att enligt dess praxis avseende 1 § stycke 1 i lagen om myndigheters ansvar, kan ersättning endast utgå för skador vars förebyggande utgör åtminstone ett av syftena med den åsidosatta bestämmelsen, även vid ett felaktigt åsidosättande av en bestämmelse i nationell rätt. Den hänskjutande domstolen har preciserat att det avgörande kriteriet för att myndigheten ska ådra sig ansvar är syftet att skydda den åsidosatta bestämmelsen, vilket fastställs genom tolkning.
27
Den hänskjutande domstolen har i princip medgett att en bestämmelse i nationell rätt syftar till att skydda individuella intressen när det föreligger ett särskilt rättsförhållande mellan den enhet som har åsidosatt en sådan bestämmelse och den skadelidande personen. Ett sådant syfte föreligger emellertid troligtvis inte när denna enhets fullgörande av offentliga uppdrag avser ett så stort och obestämt antal personer att dessa kan likställas med allmänheten, varpå detta utesluter möjligheten att hålla förvaltningen ansvarig även vid rättsstridigt eller felaktigt handlande.
28
Den hänskjutande domstolen har påpekat att tvisten mellan parterna i det nationella målet avser frågan huruvida de unionsrättsliga bestämmelserna om luftfart, vars huvudsakliga syfte är att säkerställa flygsäkerheten, även skyddar luftrummets användare mot ekonomisk skada som orsakats av den leverantör av flygtrafikledningstjänster som utsetts i enlighet med artikel 8 i förordning nr 550/2004, det vill säga i förevarande fall Austro Control, har gjort sig skyldig till en rättsstridig och uppsåtlig underlåtenhet. Enligt den hänskjutande domstolen är det syfte som eftersträvas med denna förordning avgörande och ska fastställas självständigt mot bakgrund av unionsrätten och dess tolkningsmetoder.
29
Enligt den hänskjutande domstolen framgår det av domen av den 2 juni 2022, Skeyes (C‑353/20, EU:C:2022:423), att bestämmelserna i artikel 8 i förordning nr 550/2004, jämförda med artikel 2 led 4 i förordning nr 549/2004, i vilken flygtrafiktjänster definieras, ger luftrummets användare rättigheter som kan påverkas av stängningen av luftrummet, och att syftet med de unionsrättsliga luftfartsbestämmelserna inte är begränsat till flygsäkerhet i strikt mening.
30
Den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida användarnas ekonomiska intressen omfattas av det skyddssyfte som eftersträvas med dessa bestämmelser, vilket skulle göra det möjligt att hålla Republiken Österrike ansvarig för ekonomisk skada som orsakats av Austro Controls rättsstridiga och felaktiga handlande, i enlighet med lagen om myndigheters ansvar.
31
Samma domstol har påpekat att Austrian Airlines skyldighet att betala avgifter för att utnyttja de flygtrafikledningstjänster som Austro Control tillhandahåller talar för att det föreligger ett särskilt rättsförhållande mellan dessa två enheter. Av detta skäl lutar den hänskjutande domstolen bland annat åt att artikel 8 i förordning nr 550/2004, jämförd med artikel 2 led 4 i förordning nr 549/2004 och artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, även skyddar rent ekonomiska intressen för de enskilda användarna av luftrummet.
32
Mot denna bakgrund beslutade Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen:
”Ska artikel 8 i [förordning nr 550/2004], jämförd med artikel 2 led 4 i [förordning nr 549/2004], tolkas så, att tillhandahållandet av flygtrafikledningstjänster även är avsett att skydda luftrummets användare mot ren förmögenhetsskada till följd av att leverantören av dylika tjänster har agerat rättsstridigt och vårdslöst?”
Prövning av tolkningsfrågan
Inledande synpunkter
33
Det framgår av begäran om förhandsavgörande att den ställda frågan, som avser omfattningen av det skyddssyfte som eftersträvas med bland annat artikel 8 i förordning nr 550/2004, följer av den omständigheten att det avgörande kriteriet för att ett sådant ansvar ska aktualiseras, enligt lagen om myndigheternas ansvar, såsom den tolkats av den hänskjutande domstolen, är skyddssyftet med den åsidosatta bestämmelsen. I förevarande fall är denna bestämmelse 120 § luftfartslagen, i vilken Austro Control utses för att bland annat med ensamrätt säkerställa tillhandahållandet av flygtrafikledningstjänster, i enlighet med nämnda artikel 8.
34
Vad gäller det nationella målet har den hänskjutande domstolen preciserat att Republiken Österrike endast kan hållas ansvarig för den ekonomiska skada som Austrian Airlines lidit till följd av Austro Control eventuella uppsåtliga underlåtenhet, om de relevanta bestämmelserna i unionsrätten bland annat syftar till att skydda luftrummets användare, i den mening som avses i artikel 2 led 8 i förordning nr 549/2004, mot sådan skada.
35
Det är mot bakgrund av dessa inledande synpunkter som tolkningsfrågan ska prövas.
Den ställda tolkningsfrågan
36
Den hänskjutande domstolen har ställt sin enda fråga för att få klarhet i huruvida artikel 2 led 4 i förordning nr 549/2004 och artikel 8 i förordning nr 550/2004, jämförda med bestämmelserna i sistnämnda förordning, om tillhandahållande av flygtrafiktjänster och om avgifter för dessa tjänster, ska tolkas så, att samtliga dessa bestämmelser även syftar till att skydda luftrummets användare mot ekonomisk skada som orsakas av att leverantören av flygtrafikledningstjänster med har åsidosatt sina skyldigheter enligt dessa bestämmelser.
37
Det ska inledningsvis påpekas att det av artikel 1.1 i förordning nr 549/2004 framgår att denna förordning fastställer en harmoniserad rättslig ram för inrättande av ”det gemensamma europeiska luftrummet”, som har till syfte att förbättra de nuvarande säkerhetsstandarderna för luftfart, att bidra till en hållbar utveckling av lufttransportsystemet och att förbättra den övergripande kvaliteten på systemet för flygledningstjänsten och flygtrafiktjänster för allmän flygtrafik i Europa, i syfte att tillgodose kraven från alla användare av luftrummet.
38
I denna bestämmelse preciseras vidare att det gemensamma europeiska luftrummet ska omfatta ett sammanhängande alleuropeiskt nät av flygvägar, flygvägsförvaltning och system för flygledningstjänst, vilket uteslutande bygger på säkerhet samt effektivitetsrelaterade och tekniska hänsynstaganden till nytta för samtliga ”luftrummets användare”, ett begrepp som enligt artikel 2 led 8 i samma förordning avser luftfartyg som opererar som allmän flygtrafik.
39
Vidare, enligt artikel 1.1 i förordning nr 550/2004, avser denna förordning, ”inom … räckvidden av förordning nr 549/2004”, tillhandahållandet av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet på ett säkert och effektivt sätt genom att fastställa gemensamma krav för detta ändamål. I kapitel III i förordning nr 550/2004 föreskrivs också, som en väsentlig del, ett utarbetas ett avgiftssystem för dessa tjänster som omfattar avgifter som tas ut från luftrummets användare.
40
Av artikel 3.1 i förordning nr 549/2004 framgår dessutom att den harmoniserade rättsliga ram med syfte att inrätta ”det gemensamma europeiska luftrummet” även omfattar de genomförandebestämmelser som kommissionen antagit på grundval av bland annat denna förordning och förordning nr 550/2004. Bland dessa genomförandebestämmelser återfinns genomförandeförordning nr 1035/2011.
41
Efter detta klargörande konstaterar domstolen, för det första, att begreppet flygtrafiktjänster, enligt artikel 2 led 4 i förordning nr 549/2004, omfattar flygtrafikledningstjänster, vilka uttryckligen avses i den ställda frågan, samt kommunikations-, navigations- och övervakningstjänster, flygvädertjänster och flygbriefingtjänster.
42
Flygtrafikledningstjänster utgör en integrerad del av en ”flygledningstjänst”, som i enlighet med artikel 2 led 10 i förordning nr 549/2004, omfattar en samling luftburna och markbaserade funktioner som krävs för att säkerställa säkra och effektiva rörelser för luftfartyg under alla faser av driften. Enligt artikel 2 led 11 omfattar flygtrafikledningstjänster flygkontroll-, flyginformations- och alarmeringstjänster, vilka i sig definieras i leden 1, 23a och 23b i denna artikel.
43
”Flygkontrolltjänst” tillhandahålls dels i syfte att förebygga kollisioner mellan luftfartyg, och mellan luftfartyg och ett hinder inom manöverområdet, dels i syfte att påskynda och bibehålla ett välordnat flygtrafikflöde. ”Flyginformationstjänster” tillhandahålls i syfte att ge råd och upplysningar av betydelse för luftfartens säkerhet och effektivitet. ”Alarmeringstjänster” tillhandahålls i syfte att underrätta relevanta organisationer om luftfartyg som behöver eftersöknings- och räddningstjänst och bistå dessa organisationer utgående från situationens krav.
44
Av det ovan anförda följer att ”flygtrafikledningstjänster”, i den mening som avses i artikel 2 led 11 i förordning nr 549/2004, är av grundläggande betydelse för flygledningstjänsten, inte bara för en säker och optimal drift av luftrummet, utan även för de användare av luftrummet vars verksamhet är beroende av att dessa tjänster utförs korrekt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 2 juni 2022, Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, punkt 43).
45
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 39 i sitt förslag till avgörande tjänar tillhandahållandet av flygtrafiktjänster, inbegripet flygtrafikledningstjänster, inte bara allmänhetens intresse av att säkerställa ett effektivt och säkert gemensamt europeiskt luftrum, utan även luftrummets användares, det vill säga lufttrafikföretagens, intressen och ekonomiska verksamhet.
46
I detta hänseende anges i skäl 7 i förordning nr 549/2004 att luftrummet utgör en begränsad resurs, vars optimala och effektiva utnyttjande endast kan bli möjligt om alla användares krav beaktas.
47
För det andra föreskrivs i artikel 8.1, 8.3 och 8.4 i förordning nr 550/2004, att varje medlemsstat ska utse en leverantör av flygtrafikledningstjänster och fastställa rättigheter och skyldigheter för denna leverantör. Nämnda leverantör ska, såsom föreskrivs i punkt 4 i denna artikel, uppfylla de gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster som anges i artikel 6 i förordningen och vara certifierad i enlighet med artikel 7 i förordningen.
48
Enligt denna artikel 6 ska dessa gemensamma krav bland annat omfatta teknisk och operativ kompetens och lämplighet, tjänsternas kvalitet samt ansvar och försäkringstäckning. Enligt artikel 7.1 och 7.3 i samma förordning ska tillhandahållandet av flygtrafiktjänster i unionen omfattas av medlemsstaternas certifiering, vilket förutsätter att leverantören uppfyller dessa gemensamma krav. Enligt artikel 7.7 ska en nationell tillsynsmyndighet, om den finner att innehavaren av ett certifikat inte längre uppfyller dessa krav eller villkor, vidta lämpliga åtgärder samtidigt som den ser till att tjänsterna upprätthålls.
49
Såsom anges i skäl 4 i förordning nr 550/2004 är leverantörer som utsetts av medlemsstaterna skyldiga att inom en harmoniserad organisation tillhandahålla flygtrafikledningstjänster i sådan utsträckning att det tillgodoser luftrumsanvändarnas behov och säkerställer en säker och effektiv reglering av flygtrafiken.
50
Domstolen har slagit fast att det av skäl 10 och artiklarna 1.1, 7.1 och 7.7 i förordningen framgår att förordningen syftar till att säkerställa kontinuiteten för tillhandahållande av luftfartstjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (dom av den 2 juni 2022, Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, punkt 44), utan vilken luftrummets användare inte skulle kunna utöva sin verksamhet under lämpliga förhållanden.
51
I bilaga I till genomförandeförordning nr 1035/2011 om gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster och om komplettering av den harmoniserade rättsliga ram med syfte att inrätta ”det gemensamma europeiska luftrummet” preciseras dessutom, såsom det erinrats om i punkt 40 ovan, att leverantörer av flygtrafiktjänster ska kunna leverera dessa tjänster på ett säkert, effektivt, kontinuerligt och hållbart sätt genom att tillgodose en rimligt stor sammanlagd efterfrågan för ett visst luftrum (punkt 1 i denna bilaga). De ska också formulera en kvalitetspolicy som har sin utgångspunkt i att användarnas behov ska uppfyllas i största möjliga utsträckning (punkt 3.2 a i nämnda bilaga), och vidta åtgärder för att kunna täcka skadeståndsanspråk som följer av gällande rätt (punkt 7 i samma bilaga).
52
För det tredje reglerar artiklarna 14–16 i förordning nr 550/2004 fastställande, påläggande och uttagande av avgifter från luftrummets användare för de flygtrafiktjänster som tillhandahålls dem. I enlighet med kraven i nämnda artikel 14 ska avgiftssystemet för flygtrafiktjänster bidra till bland annat kostnadseffektivitet i tillhandahållandet av flygtrafiktjänster och till effektiva flygningar, samtidigt som optimal säkerhetsnivå upprätthålls.
53
I artikel 15.1 i denna förordning föreskrivs att avgiftssystemet ska grundas på de beräknade kostnader för flygtrafiktjänster som tjänsteleverantörerna ådragit sig till gagn för luftrummets användare. I artikel 15.3 f i samma förordning anges att avgifterna ska främja ett säkert, effektivt och hållbart tillhandahållande av flygtrafiktjänster i syfte att uppnå en hög flygsäkerhetsnivå och kostnadseffektivitet.
54
Av det ovan anförda följer att förordningarna nr 549/2004 och nr 550/2004 samt genomförandeförordning nr 1035/2011 kräver att leverantörer av flygtrafikledningstjänster på lämpligt sätt tillgodoser behoven hos luftrummets användare genom att säkerställa säkerheten, kontinuiteten, hållbarheten, effektiviteten och kostnadseffektiviteten hos sina tjänster, med beaktande av att dessa tjänster är oundgängliga för dessa användares verksamhet, och av att användarna bär de ekonomiska kostnaderna för dem.
55
Det är på detta sätt som domstolen i domen av den 2 juni 2022, Skeyes (C‑353/20, EU:C:2022:423, punkterna 39 och 49), slog fast att bestämmelserna i förordningarna nr 549/2004 och nr 550/2004 kan ge luftrummets användare vissa rättigheter som stängningen av luftrummet skulle kunna påverka.
56
I förevarande fall framgår det av begäran om förhandsavgörande att felet på AFTN-servern, som drivs av Austro Control i egenskap av leverantör av flygtrafikledningstjänster som utsetts av Republiken Österrike, har lett till betydande nedgång i antalet landningar och starter på flygplatsen Wien-Schwechat, och följaktligen till att Austrian Airlines tvingats ställa in flygningar, vilket illustrerar det beroendeförhållande som framhålls i punkt 44 mellan, å ena sidan, tillhandahållandet av dessa tjänster och, å andra sidan, möjligheten för luftrummets användare att bedriva sin verksamhet.
57
Det ankommer den hänskjutande domstolen, som är ensam behörig att fastställa och bedöma de faktiska omständigheterna i det mål som den har att avgöra, samt att tolka och tillämpa nationell rätt (dom av den 4 juni 2013, ZZ, C‑300/11, EU:C:2013:363, punkt 36, och dom av den 29 juli 2024, protectus, C‑185/23, EU:C:2024:657, punkt 36), att avgöra huruvida Republiken Österrike, med hänsyn till EU-domstolens svar på den ställda frågan, kan hållas ansvarig för den ekonomiska skada som Austrian Airlines har lidit till följd av Austro Controls eventuella uppsåtliga underlåtenhet.
58
Med beaktande av samtliga ovanstående skäl ska frågan besvaras enligt följande: Artikel 2 led 4 i förordning nr 549/2004 och artikel 8 i förordning nr 550/2004, jämförda med bestämmelserna i sistnämnda förordning om tillhandahållande av flygtrafiktjänster och avgiftssystem för dessa tjänster, ska tolkas så, att samtliga dessa bestämmelser även syftar till att skydda luftrummets användare mot ekonomisk skada som orsakas av att leverantören av flygtrafikledningstjänster har åsidosatt sina skyldigheter enligt dessa bestämmelser.
Rättegångskostnader
59
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande:
Artikel 2 led 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 549/2004 av den 10 mars 2004 om ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet (”ramförordning”) och artikel 8 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 550/2004 av den 10 mars 2004 om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (”förordning om tillhandahållande av tjänster”), i deras ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1070/2009 av den 21 oktober 2009, jämförda med bestämmelserna i förordning nr 550/2004 om tillhandahållande av flygtrafiktjänster och avgiftssystem för dessa tjänster,
ska tolkas så,
att samtliga dessa bestämmelser även syftar till att skydda luftrummets användare mot ekonomisk skada som orsakas av att leverantören av flygtrafikledningstjänster har åsidosatt sina skyldigheter enligt dessa bestämmelser.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.