62021CJ0554_RES
Yhdistetyt asiat C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21
Financijska agencija
vastaan
Hann-Invest d.o.o._Mineral-Sekuline d.o.o.jaUdruga KHL Medveščak Zagreb
EnnakkoratkaisupyyntöVisoki trgovački sud Republike Hrvatske
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 11.7.2024
Ennakkoratkaisupyyntö – SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta – Tehokas oikeussuoja unionin oikeuden kattamilla aloilla – Tuomareiden riippumattomuus – Etukäteen laillisesti perustettu tuomioistuin – Oikeudenmukainen oikeudenkäynti – Tuomioistuinten ratkaisujen rekisteröintiyksikkö – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään sellaisen rekisteröintituomarin viran perustamisesta toisen oikeusasteen tuomioistuimiin, jolla on käytännössä toimivalta lykätä tuomion antamista, antaa ohjeita ratkaisukokoonpanoille ja pyytää osaston kokouksen koollekutsumista – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tuomioistuimen osaston tai kaikkien tuomareiden kokouksissa voidaan antaa sitovia ”oikeudellisia näkemyksiä” myös asioissa, jotka on jo käsitelty
Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Jäsenvaltioiden velvollisuus säätää tarvittavista muutoksenhakukeinoista tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi –Kysymykset, jotka koskevat kansallista tuomioistuinta, joka voi lausua unionin oikeuden soveltamisesta ja tulkinnasta – Kuuluminen soveltamisalaan
(SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; SEUT 267 artikla)
(ks. 35–38 kohta)
Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Tarvittavien muutoksenhakukeinojen käyttöön ottaminen tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi – Tuomareiden riippumattomuutta koskevan periaatteen noudattaminen – Oikeus saada asiansa käsitellyksi etukäteen laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa – Kansalliset ratkaisukokoonpanojen muodostamista koskevat säännöt – Edellytykset
(SEU 2 artikla ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta ja 53 artiklan 3 kohta)
(ks. 44–59 kohta)
Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Tarvittavien muutoksenhakukeinojen käyttöön ottaminen tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi – Kansallisen tuomioistuimen sisäinen järjestelmä, jonka mukaan tuomioistuinratkaisun lähettäminen asianosaisille edellyttää, että tuomari, joka ei kuulu ratkaisukokoonpanoon, hyväksyy sen sisällön – Ei voida hyväksyä
(SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)
(ks. 61–69 ja 81 kohta sekä tuomiolauselma)
Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Tarvittavien muutoksenhakukeinojen käyttöön ottaminen tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi – Kansallisen tuomioistuimen sisäinen järjestelmä, jonka mukaan tuomioistuimen tuomareiden kokous voi pakottaa ratkaisukokoonpanon muuttamaan jo annetun tuomioistuinratkaisun sisältöä – Ei voida hyväksyä
(SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)
(ks. 70–79 ja 81 kohta sekä tuomiolauselma)
Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Tarvittavien muutoksenhakukeinojen käyttöön ottaminen tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi – Tuomareiden riippumattomuutta koskevan periaatteen noudattaminen – Oikeus saada asiansa käsitellyksi etukäteen laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa – Kansalliset toimenpiteet, joilla pyritään välttämään eroavuuksia oikeuskäytännössä tai korjaamaan ne – Järjestelmä, jonka mukaan kansallisen tuomioistuimen tuomari, joka ei kuulu ratkaisukokoonpanoon, voi siirtää asia kyseisen tuomioistuimen laajennetun kokoonpanon käsiteltäväksi – Hyväksyttävyys – Edellytykset
(SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)
(ks. 80 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuimen suuri jaosto pitää tehokasta oikeussuojaa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen liittyvien vaatimusten vastaisena kansallisen tuomioistuimen sisäistä järjestelmää, jonka mukaan kyseisen tuomioistuimen muut tuomarit voivat osallistua asiaa käsittelevän ratkaisukokoonpanon päätöksentekomenettelyyn sen oikeuskäytännön johdonmukaisuuden varmistamiseksi.
Visoki trgovački sud (ylempi kauppatuomioistuin, Kroatia), jonka käsiteltäväksi on saatettu kolme valitusta maksukyvyttömyysmenettelyjen yhteydessä annetuista määräyksistä, on esittänyt unionin tuomioistuimelle tätä koskevan kysymyksen. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on kolmen tuomarin kokoonpanoissa tutkinut nämä kolme valitusta ja hylännyt ne yksimielisellä päätöksellä, ja siten se on pysyttänyt ensimmäisessä oikeusasteessa annetut ratkaisut. Kyseisen tuomioistuimen tuomarit ovat allekirjoittaneet tuomionsa ja toimittaneet ne tämän jälkeen sen tuomioistuinratkaisujen rekisteröintiyksikölle.
Rekisteröintiyksikön tuomari (jäljempänä rekisteröintituomioistuin) kuitenkin kieltäytyi rekisteröimästä näitä kolmea tuomioistuinratkaisua ja palautti ne kunkin ratkaisukokoonpanon käsiteltäväksi ilmoittaen saatekirjeessään, ettei se yhdy näihin ratkaisuihin. Kahdessa näistä asioista (C‑554/21 ja C‑622/21) kyseinen tuomari mainitsi muita ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ratkaisuja, joissa ratkaisut poikkeavat pääasioissa annetuista ratkaisuista. Kolmannessa asiassa (C‑727/21) hän ilmoitti olevansa eri mieltä ratkaisukokoonpanon omaksumasta oikeudellisesta tulkinnasta vetoamatta kuitenkaan mihinkään tuomioistuinratkaisuun.
Tämän jälkeen ratkaisukokoonpano kokoontui käsittelemään asiaa C‑727/21 uudelleen. Tarkasteltuaan uudelleen valitusta ja rekisteröintituomioistuimen lausuntoa se päätti olla muuttamatta aiempaa ratkaisuaan. Se antoi näin ollen uuden tuomioistuinratkaisun ja toimitti sen rekisteröintiyksikölle.
Koska rekisteröintituomari puolsi erilaista oikeudellista ratkaisua, hän siirsi mainitun pääasian ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kaupallisten ja muiden riita-asioiden osastoon. Tämä osasto antoi ”oikeudellisen näkemyksen”, jossa se hyväksyi rekisteröintituomarin puoltaman ratkaisun. Sama pääasia palautettiin tämän jälkeen asianomaiseen ratkaisukokoonpanoon, jotta tämä ratkaisisi asian tämän ”oikeudellisen näkemyksen” mukaisesti.
Koska ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella oli epäilyksiä sellaisen järjestelmän yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa, jossa säädetään rekisteröintituomarin ja tuomioistuimen muiden tuomareiden osallistumisesta sen päätöksentekomenettelyyn antamalla ”oikeudellisia näkemyksiä”, se päätti esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin korostaa aluksi, että kaikkien kansallisten toimenpiteiden tai käytäntöjen, joilla pyritään välttämään oikeuskäytännön eroja tai korjaamaan ne ja takaamaan näin oikeusvaltioperiaatteelle ominainen oikeusvarmuus, on oltava SEU 19 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta johtuvien vaatimusten mukaisia.
Aluksi se tarkastelee näiden vaatimusten kannalta käytäntöä, jonka mukaan asiaa käsittelevän ratkaisukokoonpanon tekemää tuomioistuinratkaisua voidaan pitää lopullisena ja se voidaan lähettää asianosaisille vain, jos sen sisällön on hyväksynyt rekisteröintituomari, joka ei kuulu tähän ratkaisukokoonpanoon.
Se huomauttaa tältä osin, että vaikka rekisteröintituomari ei voi korvata kyseistä asiaa käsittelevän ratkaisukokoonpanon arviointia omalla arvioinnillaan, hän voi tosiasiallisesti estää annetun tuomioistuinratkaisun rekisteröinnin ja siten estää päätöksentekomenettelyn päättämisen ja ratkaisun tiedoksi antamisen asianosaisille. Hän voi tällöin palauttaa asian ratkaisukokoonpanolle, jotta tämä tarkastelee mainittua ratkaisua uudelleen hänen omien oikeudellisten huomautustensa valossa, ja jos hän on edelleen eri mieltä mainitun ratkaisukokoonpanon kanssa, kehottaa kyseisen osaston johtajaa kutsumaan koolle osaston kokouksen, jotta tämä vahvistaa ”oikeudellisen näkemyksen”, joka sitoo erityisesti tätä samaa ratkaisukokoonpanoa. Tällaisesta käytännöstä seuraa, että rekisteröintituomari voi puuttua kyseiseen asiaan, ja tämä puuttuminen voi johtaa siihen, että rekisteröintituomari vaikuttaa asiassa annettavaan lopulliseen ratkaisuun.
Ensiksi pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä ei näytä säädettävän rekisteröintituomarin tämäntyyppisestä asiaan puuttumisesta. Toiseksi tämä puuttuminen asiaan tapahtuu sen jälkeen, kun ratkaisukokoonpano, jolle kyseinen asia on jaettu, on neuvottelujensa päätteeksi antanut tuomioistuinratkaisun, vaikka kyseinen tuomari ei kuulu tähän ratkaisukokoonpanoon eikä siis ole osallistunut tähän ratkaisuun johtaneen menettelyn aikaisempiin vaiheisiin. Kolmanneksi rekisteröintituomarin valtaa puuttua asiaan ei näytä edes säänneltävän selkeästi määritellyillä objektiivisilla kriteereillä, joista ilmenisi erityinen peruste ja jotka voisivat estää harkintavallan käyttämisen.
Näiden seikkojen perusteella unionin tuomioistuin katsoo, että rekisteröintituomarin asiaan puuttuminen ei ole yhteensopivaa tehokasta oikeussuojaa koskevaan oikeuteen liittyvien vaatimusten kanssa.
Toiseksi unionin tuomioistuin tarkastelee kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan kansallisen tuomioistuimen osaston kokous voi ”oikeudellisen näkemyksen” antamisella pakottaa asiaa käsittelevän ratkaisukokoonpanon muuttamaan tämän aiemmin antaman tuomioistuinratkaisun sisältöä, vaikka tähän osaston kokoukseen kuuluu myös muita tuomareita kuin kyseisen ratkaisukokoonpanon tuomareita ja tarvittaessa kyseisen tuomioistuimen ulkopuolisia henkilöitä, joille asianosaisilla ei ole mahdollisuutta esittää perusteluitaan.
Se toteaa tältä osin, että osaston kokouksen puuttuminen asiaan mahdollistaa tosiasiallisesti sen, että osaston kokoukseen osallistuvat tuomarit voivat puuttua sellaisen asian lopulliseen ratkaisuun, jonka toimivaltainen ratkaisukokoonpano on jo käsitellyt ja ratkaissut mutta jota ei ole vielä rekisteröity ja lähetetty asianosaisille. Tämän ratkaisun lopulliseen sisältöön voi nimittäin vaikuttaa se, että kyseisen ratkaisukokoonpanon on siinä tapauksessa, että se pitää kiinni rekisteröintituomarin näkemyksen vastaisesta oikeudellisesta kannastaan, ennakoitava, että sen tuomioistuinratkaisu tarkastetaan osaston kokouksessa, ja se, että ratkaisukokoonpano on velvollinen ottamaan huomioon tässä kokouksessa vahvistetun ”oikeudellisen näkemyksen”, vaikka se on jo päättänyt käsittelynsä.
Yhtäältä ei kuitenkaan ole selvää, että pääasiassa kyseessä olevan osaston kokouksen toimivaltaa puuttua asiaan olisi rajattu riittävällä tavalla objektiivisin kriteerein, joita sovelletaan niiden siinä muodossa. Erityisesti on todettava, että osaston kokouksen koolle kutsumista koskevasta säännöksestä ei ilmene, että tämä kokous voidaan kutsua koolle, kuten asiassa C‑727/21, pelkästään sillä perusteella, että rekisteröintituomari ei yhtynyt toimivaltaisen ratkaisukokoonpanon oikeudelliseen kantaan. Toisaalta osaston kokouksen koollekutsumista ja sitä, että se on esittänyt muun muassa kyseistä asiaa käsittelevää ratkaisukokoonpanoa sitovan ”oikeudellisen näkemyksen”, ei saateta asianosaisten tietoon missään vaiheessa. Asianosaisilla ei siis näytä olevan mahdollisuutta käyttää menettelyllisiä oikeuksiaan tällaisessa osaston kokouksessa.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin katsoo, että kyseinen kansallinen säännöstö ei ole yhteensopiva tehokasta oikeussuojaa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen erottamattomasti liittyvien vaatimusten kanssa.
Unionin tuomioistuin täsmentää vielä, että oikeuskäytännössä esiintyvien näkemyserojen välttämiseksi tai niiden korjaamiseksi ja näin oikeusvaltion periaatteeseen erottamattomasti kuuluvan oikeusvarmuuden takaamiseksi järjestelmällä, jonka mukaan kansallisen tuomioistuimen tuomari, joka ei kuulu toimivaltaiseen ratkaisukokoonpanoon, voi siirtää asia kyseisen tuomioistuimen laajennetun kokoonpanon käsiteltäväksi, ei rikota SEU 19 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta johtuvia vaatimuksia edellyttäen, että alun perin nimetty ratkaisukokoonpano ei ole aloittanut päätösharkintaa kyseisessä asiassa, että olosuhteet, joissa tällainen siirtäminen voidaan tehdä, on selvästi mainittu sovellettavassa lainsäädännössä ja että mainitulla siirtämisellä ei viedä kyseisiltä henkilöiltä mahdollisuutta osallistua menettelyyn tässä laajennetussa ratkaisukokoonpanossa. Lisäksi alun perin nimetty ratkaisukokoonpano voi aina päättää tällaisesta siirtämisestä.