62018TJ0138_RES
Дело T‑138/18
Fernando De Esteban Alonso
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд (пети състав) от 11 юни 2019 година
„Публична служба — Бивши длъжностни лица — Разследване на OLAF — Случай „Евростат“ — Препращане на национални съдебни органи на информация относно деяния, даващи основания за наказателно преследване — Липса на предварително уведомяване на потенциално засегнатите длъжностни лица — Вреди, за които се твърди, че са претърпени поради поведението на OLAF и на Комисията в хода на производството — Неимуществена, физическа и имуществена вреда — Причинно-следствена връзка“
Длъжностни лица — Извъндоговорна отговорност на институциите — Условия — Незаконосъобразност — Вреда — Причинно-следствена връзка — Тежест на доказване
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 45)
Жалби на длъжностните лица — Иск за обезщетение — Произход — Служебно правоотношение — Нормативна основа
(членове 268 ДФЕС, 270 ДФЕС и 340 ДФЕС; членове 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица)
(вж. т. 46)
Европейска служба за борба с измамите (OLAF) — Разследвания — Вътрешни разследвания — Понятие — Препращане от OLAF на национални съдебни органи на информация относно длъжностни лица — Включване
(член 4, първа алинея от Решение 1999/396 на Комисията)
(вж. т. 55)
Европейска служба за борба с измамите (OLAF) — Разследвания — Вътрешни разследвания — Задължение за уведомяване на заинтересованото лице за възможността да бъде лично замесено — Обхват — Нарушение — Последици
(член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 10 от Регламент № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета; член 4, първа алинея от Решение 1999/396 на Комисията)
(вж. т. 56—63)
Европейска служба за борба с измамите (OLAF) — Разследвания — Вътрешни разследвания — Задължение за уведомяване на заинтересованото лице за възможността да бъде лично замесено — Възможност за дерогация — Условия
(член 4, втора алинея от Решение 1999/396 на Комисията)
(вж. т. 78—80)
Жалби на длъжностните лица — Предварително обжалване по административен ред — Съгласуваност между подадената по административен ред жалба и тази, подадена по съдебен ред — Идентичност на предмет и основание — Основания и доводи, които не фигурират в подадената по административен ред жалба, но са тясно свързани с нея — Допустимост
(членове 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица)
(вж. т. 90—92 и 94)
Европейска служба за борба с измамите (OLAF) — Разследвания — Вътрешни разследвания — Възможност за Комисията да се конституира като граждански ищец и да подаде жалба пред национален съдебен орган във връзка с посочените в разследването факти преди приключването на същото — Липса
(член 25 от приложение IX към Правилника за длъжностните лица; член 9, параграф 2 и член 4 от Регламент № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 98—109)
Комисия — Правомощия — Право на достъп до съд — Подаване на въззивна и на касационна жалба срещу решение, постановено от национална юрисдикция спрямо длъжностно лице на Съюза — Нарушаване на правото на добра администрация и на задължението за полагане на грижа — Липса на такива, освен при изключителни обстоятелства
(член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
(вж. т. 111—115)
Длъжностни лица — Извъндоговорна отговорност на институциите — Неимуществена вреда — Причинно-следствена връзка — Тежест на доказване
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 122)
Длъжностни лица — Извъндоговорна отговорност на институциите — Вреда — Вреда, подлежаща на обезщетяване — Разходи, направени за целта на национално съдебно производство — Условия
(член 340, втора алинея ДФЕС)
(вж. т. 126 и 127)
Резюме
В решение De Esteban Alonso/Комисия (T‑138/18), постановено на 11 юни 2019 г., Общият съд осъжда Комисията да заплати на бивше длъжностно лице обезщетение за неимуществените вреди, които то е претърпяло вследствие на неправомерното поведение на тази институция и на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) във връзка с предаването на информация на национални съдебни органи и с национално наказателно производство, образувано срещу него.
От 1996 г. Евростат осигурява публичното разпространение на събираните статистически данни с помощта на Службата за публикации на Европейските общности и мрежа от пунктове за продажба (datashops) на базата на тристранни споразумения. През септември 1999 г. вътрешен одит установява, че са налице нередности във финансовото управление на тези договори. Вследствие на няколко разследвания, проведени от OLAF в това отношение, същата изпраща с писмо на френските съдебни органи информация относно вътрешно разследване по смисъла на Решение 1999/396 (
1
). Комисията подава по-нататък до procureur de la République du tribunal de grande instance de Paris (прокурор към Окръжен съд Париж) жалба срещу неизвестен извършител. Освен това тя се конституира като граждански ищец.
През 2008 г. по разпореждане на посочения прокурор ищецът, бивш директор на Евростат, е изслушан в качеството на свидетел от френската съдебна полиция, а впоследствие е задържан и привлечен като обвиняем за злоупотреба с доверие за това, че е отклонявал средства от общностния бюджет. През 2013 г. съдия-следователят към Tribunal de grande instance de Paris (Окръжен съд Париж) постановява определение за прекратяване на производството по отношение на всички лица, привлечени като обвиняеми по случая „Евростат“, сред които и ищецът. Комисията в качеството си на граждански ищец подава жалба пред Cour d’appel de Paris (Апелативен съд Париж) срещу определението за прекратяване на производството, безуспешно, а след това — пред френския Cour de cassation (Касационен съд). През 2018 г. ищецът сезира Общия съд с иск за обезщетение за вредите, претърпени вследствие на поведението на OLAF и на Комисията. В този контекст от Общия съд е поискано да се произнесе, от една страна, по нарушаването от OLAF на правото на защита на ищеца, както и на Решение 1999/396, тъй като ищецът не е бил изслушан преди препращането на информацията от OLAF на френските органи, и от друга страна, по незачитането от Комисията на Регламент № 1073/1999 (
2
), на правото на добра администрация и задължението за полагане на грижа, като се е конституирала като граждански ищец пред френските съдилища преди приключването на провежданото от OLAF разследване и като е продължила съдебните производства до касационна инстанция.
Що се отнася до поведението, в което се упреква OLAF, Общият съд постановява, че член 4 от Решение 1999/396 трябва да се тълкува във връзка с член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз в смисъл, че установява, на първо място, общо задължение за уведомяване на заинтересованата страна още при възникване в хода на разследването на възможни основания за „лично въвличане“ на същата страна, освен когато това уведомяване създава опасност да се навреди на разследването. На второ място, това задължение за уведомяване придобива още по-голямо значение, когато става дума за заключения, насочващи поименно към длъжностно лице. Според Общия съд ищецът — предвид функциите, които е упражнявал към момента на настъпването на фактите — е трябвало да бъде приравнен на лицата, посочени поименно в информацията, препратена от OLAF на френските съдебни органи, по смисъла на член 4, първа алинея, второ изречение от Решение 1999/396. Участието на ищеца въз основа на функциите и ролята му се потвърждава впрочем в определението за прекратяване на производството на съдия-следователя към Tribunal de grande instance de Paris (Окръжен съд Париж). При това положение, при липсата на мотив, годен да обоснове пропуска на OLAF да уведоми ищеца за предаване на посочената информация, Общият съд прави извода, че OLAF не е изпълнила задължението си по посочения член 4, първа алинея, първо изречение от Решение 1999/396.
Що се отнася до поведението, в което се упреква Комисията, Общият съд постановява, че тя е нарушила член 9, параграф 4 от Регламент № 1073/1999, като се е конституирала като граждански ищец и като е подала жалби пред френските съдилища преди представянето на окончателния доклад на OLAF, без да разполага с достатъчни и убедителни доказателства в защита на ищеца. Според Общия съд, макар да не съществува изрична норма, която да забранява това поведение, това не означава, че целта, преследвана от нормите, които уреждат дисциплинарното производство, а именно да се защити засегнатото длъжностно лице, като се гарантира, че съответната институция разполага преди образуването на производство срещу него с точни и релевантни оневиняващи доказателства, е приложима по аналогия и към националните съдебни производства, в съответствие с духа и буквата на Регламент № 1073/1999.
По-нататък Общият съд отхвърля твърдението за нарушаване на правото на добра администрация и на задължението на Комисията за полагане на грижа с това, че е продължила съдебните производства срещу ищеца до касационна инстанция, като приема, че тези принципи не могат в никакъв случай да ѝ наложат задължението да не защитава икономическите интереси на институцията и да не оспорва решенията на френските съдилища. При липсата на изключителни обстоятелства такова продължаване не представлява служебно нарушение.
Що се отнася до вредите, които ищецът претендира, Общият съд установява, че ищецът е претърпял неимуществена вреда, произтичаща пряко от поведението на Комисията и на OLAF, и накърняваща честта и професионалната му репутация, поради това че Комисията е оставила впечатление за наличие на вина при изпълнението на задълженията му и това е накарало хората от личното и професионалното му обкръжение да вярват, че е замесен в измами. Това е породило и чувство за несправедливост, безсилие и фрустрация, тъй като той не е могъл при препращането на информацията от OLAF на френските органи нито да изрази становище, нито да се защити по отношение на фактите, станали причина за преследването срещу него. При това положение Общият съд решава ex æquo et bono, че обезщетение в размер на 62000 EUR представлява адекватна компенсация за тази вреда.
(
1
)	Решение 1999/396/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията от 2 юни 1999 година относно реда и условията за провеждане на вътрешни разследвания във връзка с предотвратяване на измами, корупция и други незаконни действия, които накърняват интересите на Общностите (ОВ L 149, 1999 г., стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 156).
(
2
)	Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (ОВ L 136, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 129).