62024CJ0114_RES
Дело C‑114/24 P
Global Nanotechnologies AE schediasmou anaptyxis paraskevis kai emporias ylikon nanotechnologias (Glonatech)
срещу
Европейска изпълнителна агенция за научни изследвания
Решение на Съда (четвърти състав) от 3 юли 2025 година
„Обжалване — Арбитражна клауза — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) — Проект SANAD — Разходи за персонал — Допустими разходи — Искане за възстановяване — Дебитно известие — Член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Принцип на добра администрация — Замяна на мотиви — Член 47 от Хартата на основните права — Право на ефективна съдебна защита — Тежест на доказване — Пропорционалност“
Съдебно производство — Сезиране на Общия съд на основание на арбитражна клауза — Основания — Нарушение на принципа на добрата администрация — Компетентност на съда на Съюза да проверява за евентуални нарушения на Хартата на основните права и на общите принципи на правото на Съюза
(член 272 ДФЕС; член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
(вж. т. 45—47)
Бюджет на Европейския съюз — Финансова помощ от Съюза — Задължение на бенефициера да спазва условията за предоставяне на помощта — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) — Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства — Финансиране с единна ставка — Последващ контрол, извършван в рамките на финансов одит — Допустимост
(членове 181 и 183 от Регламент 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 74, 75 и 77)
Обжалване — Основания — Неправилна преценка на фактите — Недопустимост — Контрол от Съда на тълкуването на договорна разпоредба — Изключване
(член 256, параграф 1 ДФЕС; член 58, първа алинея от Статута на Съда; член 169 от Процедурния правилник на Съда)
(вж. т. 84)
Обжалване — Основания — Контрол на Съда върху преценката на националните правни норми, на които се позовава някоя от страните — Изключване, освен при изопачаване
(член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС; член 58, първа алинея от Статута на Съда)
(вж. т. 85 и 86)
Бюджет на Европейския съюз — Финансова помощ от Съюза — Задължение на бенефициера да спазва условията за предоставяне на помощта — Финансиране, което покрива само действително направените разходи — Доказване на декларираните разходи — Липса — Недопустими разходи — Добро техническо изпълнение на проектите, за които се отпуска финансова помощ от Съюза — Липса на последици
(член 317 ДФЕС; член 121 от Регламент № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 97 и 99)
Обжалване — Основания — Неправилна преценка на фактите и доказателствата — Недопустимост — Контрол на Съда върху преценката на фактите и доказателствата — Изключване, освен при изопачаване — Неспазване на правилата, приложими в областта на доказването — Допустимост
(член 256, параграф 1 ДФЕС; член 58, първа алинея от Статута на Съда; член 168, параграф 1, буква г) от Процедурния правилник на Съда)
(вж. т. 107—109)
Резюме
Като отхвърля тази жалба във връзка със споразумение за предоставяне на безвъзмездни средства, съдържащо арбитражна клауза, Съдът потвърждава постоянната си практика, съгласно която при изпълнението на договор Европейската комисия остава обвързана от задълженията, които произтичат за нея от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и общите принципи на правото на Съюза, поради което съдът на Съюза може да проверява за евентуално нарушение на член 41 от Хартата в спор, който, както в случая, попада в приложното поле на член 272 ДФЕС.
Жалбоподателят е учредено по гръцкото право дружество, което извършва дейност в сектора на нанотехнологиите. На 20 декември 2012 г. той сключва с Европейската изпълнителна агенция за научни изследвания (REA) споразумение за предоставяне на безвъзмездни средства във връзка с изпълнението на проекта SANAD (наричано по-нататък „споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства“). Това споразумение предвижда максимално финансово участие на Европейския съюз в този проект, който трябва да бъде осъществен в рамките на период от 48 месеца, считано от 1 януари 2013 г., разделен на два отчетни периода от 24 месеца. През януари 2013 г. други четирима участници в проекта SANAD се присъединяват към споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства като бенефициери. Проектът е завършен на 31 декември 2016 г.
В рамките на окончателното плащане на финансовото участие на Съюза в проекта, в електронно писмо от 8 октомври 2018 г. REA изтъква пред жалбоподателя наличието на нередности и пропуски в представените от последния оправдателни документи. Освен това на 21 август 2019 г. тя го уведомява за започването на финансов одит, обхващащ целия период на изпълнение на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства, и изпраща подробен списък с данни и документи, които следва да бъдат предоставени за целите на този одит, извършен между 22 и 24 октомври 2019 г.
На 22 юли 2020 г. жалбоподателят получава проект на одитен доклад, който представя резултатите от финансовия одит и от който е видно, че някои категории разходи по проекта трябва да се считат за недопустими съгласно разпоредбите на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства. На 23 септември 2020 г. той оспорва това заключение. На 30 март 2021 г. REA уведомява жалбоподателя, че поддържа заключенията, направени в проекта на одитен доклад, като същевременно посочва поискана от жалбоподателя прекалено висока сума с оглед на клаузите на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства. Тя също така уведомява, че предвидените в този доклад корекции ще бъдат извършени, включително нареждането за възстановяване на надплатената сума и изчисляването на обезщетението за вреди, присъдено съгласно общите условия на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства. На 22 април 2021 г. REA приема доклада за оценка на изпълнението за втория отчетен период на проекта SANAD. На 5 май 2021 г. тя изпраща на жалбоподателя предварително уведомително писмо, в което посочва, че одобрява окончателния одитен доклад и че ще пристъпи към събиране на резултата от финансовия одит, като същевременно го приканва да ѝ представи в срок от два месеца евентуалните си възражения. Жалбоподателят представя два пъти възражения, а REA отговаря по тях.
Към последния си отговор, от 22 декември 2021 г., в който обяснява, че доводите на жалбоподателя не могат да променят изводите в окончателния одитен доклад, REA прилага дебитно известие № 3242113938, с което изисква плащането на сума във връзка с проекта SANAD от всички участници. На 22 юни 2022 г. жалбоподателят уведомява REA за актуализация на разпределението на общия размер на вземането, което трябва да бъде събрано от всеки от тях. Накрая, на 29 септември 2022 г. REA изпраща на жалбоподателя, от една страна, кредитно известие № 3234220185, с което се отменя дебитно известие № 3242113938 и се взема предвид разпределението на вземането ѝ между различните участници в проекта SANAD, и от друга страна, новото дебитно известие, отнасящо се конкретно до вземането ѝ към жалбоподателя.
Съображения на Съда
На първо място, Съдът отбелязва, че принципът на добра администрация включва задължението на компетентната институция да разгледа внимателно и безпристрастно всички относими към дадения случай данни. Съответно, когато институциите, органите, службите или агенциите на Съюза действат в рамките на изпълнението на договор, чиито клаузи са уговорили, това положение попада в обхвата на правото на Съюза и следователно в приложното поле на Хартата по смисъла на член 51 от нея. Освен това Съдът припомня практиката си, съгласно която, когато институциите, органите, службите или агенциите на Съюза изпълняват договори, те остават обвързани от задълженията, които носят по силата на Хартата и общите принципи на правото на Съюза. Следователно обстоятелството, че приложимото за съответния договор право не предвижда същите гаранции като произтичащите от Хартата и от общите принципи на правото на Съюза, не освобождава институциите, органите, службите или агенциите на Съюза от задължението да ги спазват по отношение на своите съдоговорители (
1
). Освен това Съдът припомня установената си практика, съгласно която, ако в договора си страните се съгласят — чрез арбитражна клауза — да предоставят на съда на Съюза компетентността по споровете във връзка с този договор, съдът на Съюза ще е компетентен, независимо от определеното в договора приложимо право, да проверява за евентуални нарушения на Хартата и на общите принципи на правото на Съюза.
При това положение Съдът констатира, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е изключил възможността съдът на Съюза да провери за евентуално нарушение на принципа на добра администрация, закрепен в член 41 от Хартата, в спор, който, както в случая, е свързан с прилагането на член 272 ДФЕС.
Съдът обаче отбелязва, че съгласно постоянната му практика, ако мотивите на решение на Общия съд разкриват нарушение на правото на Съюза, но неговият диспозитив се явява обоснован по други правни съображения, такова нарушение не може да доведе до отмяната на това решение, а следва да се заменят мотивите и жалбата да се отхвърли (
2
). Ето защо е важно да се провери дали се оказва, че оплакването за нарушение на правото на добра администрация, закрепено в член 41 от Хартата, е отхвърлено основателно по правни съображения, различни от тези, които са опорочени поради установената грешка в решението на Общия съд.
В това отношение, от една страна, отговорният разпоредител с бюджетни кредити проверява по-специално, най-късно преди изплащането на салдото, изпълнението на условията, водещи до плащането на еднократни суми, единични разходи или единни ставки, включително, когато е необходимо, получените крайни продукти и/или резултати, съгласно член 183, параграф 1 от Финансовия регламент от 2018 г. (
3
). В тази разпоредба се уточнява, че изпълнението на тези условия може да подлежи и на последващ контрол, и съответно изрично се признава правото на отговорния разпоредител с бюджетни кредити да проверява дали са изпълнени условията, водещи до плащане, и да намалява размера на безвъзмездните средства, когато тези условия не са изпълнени или при нередности, измами или други нарушения на задълженията. Във връзка с това Съдът подчертава, че в съответствие със споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства, сключено между страните, във всеки момент от изпълнението на проекта и до изтичането на петгодишен срок от приключването му REA или Комисията могат да възложат извършването на финансови одити за точното изпълнение на споразумението.
От друга страна, това споразумение предвижда задължение за бенефициера на финансирането да съхранява до изтичането на петгодишен срок от приключването на проекта оригиналите или, в извънредни случаи, заверените копия от оригиналите, включително електронните копия, на всички документи, свързани със споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства.
Съдът обаче отбелязва, че видно от констатациите на Общия съд, проектът SANAD е приключил на 31 декември 2016 г. и че REA е уведомила жалбоподателя на 21 август 2019 г. за започването на одитна процедура, след като на 8 октомври 2018 г. е изпратила електронно писмо, в което вече е изтъкнала, в рамките на окончателното плащане на финансовото участие на Съюза в проекта SANAD и следователно преди плащането на салдото, наличието на някои нередности и пропуски в представените от жалбоподателя оправдателни документи. Освен това Общият съд отбелязва, че споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства предвижда, че извършването на финансови одити може да се възлага от персонала на REA или на Комисията, и констатира, че макар жалбоподателят да се позовава на липса на безпристрастност на посочения персонал, той не представя никакви доказателства в това отношение.
При това положение Съдът приема, че разглежданият одит не е извършен нито прекалено късно, нито в противоречие с принципа на безпристрастност. Съответно се оказва, че независимо от установеното наличие на грешка при прилагане на правото в решението на Общия съд, доводът на жалбоподателя за нарушение на правото на добра администрация, предвидено в член 41 от Хартата, е неоснователен и следователно е можел да бъде отхвърлен от Общия съд.
На второ място, жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото при тълкуването на редица разпоредби от споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства и на членове 1161—1163 от белгийския Граждански кодекс. По този въпрос Съдът припомня постоянната си практика, съгласно която проверката от Общия съд на договорна разпоредба, каквито са разпоредбите на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства, не може да се счита за тълкуване на правото и следователно не може да бъде подложена на контрол в рамките на производство по обжалване, без да бъдат накърнени правомощията на Общия съд за установяване на фактите. Този извод е релевантен и по отношение на довода на жалбоподателя, че Общият съд не е тълкувал липсата на яснота на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства в негова полза в съответствие с член 1162 от белгийския Граждански кодекс. Всъщност този подход е равнозначен на оспорване на извода на Общия съд, че договорните клаузи са формулирани ясно и недвусмислено.
Освен това Съдът е постановил също, че що се отнася до тълкуването от Общия съд на националното право, приложимо за сключените от институциите, органите, службите или агенциите на Съюза договори, в рамките на производството по обжалване Съдът е компетентен единствено да провери дали това право е било изопачено, което трябва да личи ясно от доказателствата по делото, без да е необходимо да се прибягва до нова преценка на фактите и доказателствата.
В случая жалбоподателят не твърди, че Общият съд е допуснал грешка, произтичаща от изопачаване на разпоредбите на белгийския Граждански кодекс. Жалбоподателят няма основание да поддържа и че с оглед на общите условия на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства Общият съд е нарушил разпоредбите на Финансовия регламент от 2018 г., които имали превес пред тези на това споразумение. Всъщност е видно, че клаузите на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства, предвиждащи задължение за съхраняване на свързаните с него документи и за предоставянето им на REA или на Комисията в случай на одит, са в съответствие с разпоредбите на Финансовия регламент от 2018 г., който разрешава извършването на последващ контрол в рамките на финансов одит, включително в случай на финансиране с единна ставка.
Накрая, що се отнася до довода, че Общият съд не е мотивирал надлежно даденото от него тълкуване на споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства, Съдът отбелязва, че възприетото от Общия съд тълкуване произтича от задълбочения анализ на клаузите на това споразумение, извършен от него в обжалваното съдебно решение. Следователно Общият съд е мотивирал извода си в това отношение.
На последно място, Съдът подчертава, че Общият съд правилно е приел, че успешното завършване на проекта SANAD не позволява да се постави под въпрос извършването на финансовия одит или условията за извършването му от REA. Всъщност не е достатъчно съответният проект да е изпълнен точно от техническа гледна точка и в съответствие с уговореното в споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства, за да има жалбоподателят право на предвидените финансови помощи. Следва също така жалбоподателят да е изпълнил точно задълженията си по посоченото споразумение, така че REA да може да провери, по-специално по време на финансов одит, дали декларираните разходи са допустими и обосновани (
4
). За тази цел е важно по-специално бенефициерът да може да докаже, че декларираните разходи действително са били направени за изпълнението на въпросния проект.
Ето защо според Съда в случай на неизпълнение на финансовите задължения, предвидени в споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства, бенефициерът на финансовата помощ губи правото да му бъдат изплатени безвъзмездните средства и следователно съдоговорителят на жалбоподателя е длъжен да вземе всички подходящи мерки в това отношение (
5
), включително пълното или частично събиране на безвъзмездните средства, независимо че проектът SANAD е изпълнен точно от техническа гледна точка.
От това следва, че бенефициерът на безвъзмездните средства придобива окончателно право да получи финансовото участие на Съюза само ако са изпълнени всички условия, от които зависи предоставянето на безвъзмездните средства. Не е достатъчно бенефициерът на безвъзмездните средства да докаже, че даден проект е осъществен, за да обоснове предоставянето на определени безвъзмездни средства. Всъщност той трябва да докаже, че декларираните разходи са направени в съответствие с условията за отпускане на съответните средства, определени в споразумението за предоставяне на безвъзмездни средства.
(
1
)	Решения от 16 юли 2020 г., Inclusion Alliance for Europe/Комисия (C‑378/16 P, EU:C:2020:575, т. 82), и ADR Center/Комисия (C‑584/17 P, EU:C:2020:576, т. 86).
(
2
)	Решение от 19 септември 2024 г., Coppo Gavazzi и др./Парламент (C‑725/20 P, EU:C:2024:766, т. 114 и цитираната съдебна практика).
(
3
)	Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (ОВ L 193, 2018 г., стр. 1, наричан по-нататък „Финансовият регламент от 2018 г.“).
(
4
)	Съгласно член II.21 от общите условия на същото споразумение.
(
5
)	Съгласно член II.21, параграф 6 от общите условия на това споразумение.