62021CJ0174_RES
Mål C‑174/21
Europeiska kommissionen
mot
Republiken Bulgarien
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 16 mars 2023
”Fördragsbrott – Direktiv 2008/50/EG – Luftkvalitet – Dom varigenom domstolen fastställer ett fördragsbrott – Artikel 260.2 FEUF – Skyldighet att vidta de åtgärder som krävs för att följa en sådan dom – Europeiska kommissionen har gjort gällande att den skyldigheten inte har uppfyllts – Den formella underrättelsen är inte tydlig vad gäller frågan huruvida domen fortfarande inte hade följts vid referenstidpunkten – Rättssäkerhetsprincipen – Avvisning”
Talan om fördragsbrott – Dom genom vilken domstolen har fastställt ett fördragsbrott – Skyldighet att vidta de åtgärder som krävs för att följa en sådan dom – Europeiska kommissionen har gjort gällande att den skyldigheten inte har uppfyllts – Översändande av en formell underrättelse, i vilken det fastställs en referenstidpunkt för att bedöma huruvida det påstådda fördragsbrottet föreligger – Den formella underrättelsen är inte tillräckligt tydlig vad gäller frågan huruvida domstolens dom fortfarande inte hade följts vid den referenstidpunkt som fastställts – Rättssäkerhetsprincipen – Avvisning
(Artikel 260.1 och 260.2 FEUF)
(se punkterna 23–32)
Resumé
Kommissionens första talan om dubbelt fördragsbrott avseende luftföroreningar kan inte tas upp till prövning
Kommissionen har i den formella underrättelsen till Bulgarien i slutet av 2018 varken gjort gällande eller visat tillräckligt tydligt att domstolens dom som meddelades 2017, i vilken det första fördragsbrottet fastställdes, fortfarande inte hade följts i mellantiden
Enligt direktivet om luftkvalitet (
1
) är medlemsstaterna skyldiga att iaktta gränsvärden avseende koncentrationen av vissa luftföroreningar i luften och direktivet kräver att medlemsstaterna vid överskridande av dessa gränsvärden antar luftkvalitetsplaner så att perioden av överskridande kan hållas så kort som möjligt.
I domen kommissionen/Bulgarien, (
2
) som meddelades den 5 april 2017, slog domstolen fast att Bulgarien hade underlåtit att uppfylla ovannämnda skyldigheter. (
3
)
Efter det att domen kommissionen/Bulgarien meddelades den 5 april 2017 sände kommissionen, den 9 november 2018, en formell underrättelse till Bulgarien i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 260.1 och 260.2 FEUF. (
4
) I den formella underrättelsen konstaterade kommissionen att Bulgarien fortfarande inte hade vidtagit de åtgärder som var nödvändiga för att få det fördragsbrott som konstaterats av domstolen i den dom som meddelades 2017, att upphöra. Kommissionen uppmanade därför denna medlemsstat att inkomma med sina synpunkter inom den frist som fastställts i den formella underrättelsen (nedan kallad referenstidpunkten), det vill säga den 9 februari 2019, och att underrätta kommissionen om eventuella framsteg under tiden.
Kommissionen, som inte var nöjd med Bulgariens svar, väckte talan om fördragsbrott vid domstolen med stöd av artikel 260.2 FEUF (nedan kallad talan om dubbelt fördragsbrott) och yrkade att domstolen skulle fastställa att nämnda medlemsstat inte hade följt domen från år 2017 och att Bulgarien skulle förpliktas att betala ett schablonbelopp och ett dagligt vite till dess att dess att domstolens dom hade följts till fullo.
Domstolens bedömning
Domstolen fastställer i sin dom att utfärdandet av en formell underrättelse inom ramen för ett administrativt förfarande enligt artikel 260.2 FEUF, förutsätter att kommissionen på ett giltigt sätt kan göra gällande att den berörda medlemsstaten har underlåtit att uppfylla sin skyldighet att vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom. I annat fall skulle inte rättssäkerhetskraven uppfyllas. Med hänsyn till att syftet med talan om dubbelt fördragsbrott är att förmå en medlemsstat, som underlåtit att uppfylla sina skyldigheter, att följa en dom om fördragsbrott, understryker domstolen att kommissionen inte bara är skyldig att under hela det administrativa förfarandet och före utfärdandet av den formella underrättelsen, kontrollera huruvida domen i fråga har följts i mellantiden, utan även att i den formella underrättelsen göra gällande och vid första påseendet tydligt visa att domen fortfarande inte har följts vid referenstidpunkten. En medlemsstat kan nämligen inte med framgång klandras för att ha underlåtit att uppfylla sin skyldighet att vidta de åtgärder som krävs för att följa en dom som meddelats av domstolen, om det inte klart framgår av den formella underrättelsen att skyldigheten att följa domen efter det att den avkunnats fortfarande kvarstår vid referenstidpunkten.
Domstolen påpekar i förevarande fall att kommissionen i den formella underrättelsen av den 9 november 2018 varken med erforderlig tydlighet har gjort gällande eller vid första påseendet visat att domen kommissionen/Bulgarien av den 5 april 2017 fortfarande inte hade följts vid referenstidpunkten, det vill säga den 9 februari 2019.
Kommissionen anger nämligen i den formella underrättelsen att de åsidosättanden som konstaterats fram till år 2014 i den domen, vad gäller de zoner och tätbebyggelser som avses i den formella underrättelsen, fortfarande pågick under åren 2015 och 2016. Kommissionen tillhandahåller dock inte några utförliga förklaringar eller en bedömning av de omständigheter som visar att den situation som konstaterats under dessa två år fortfarande förelåg utan någon tydlig förbättring under perioden mellan avkunnandet av domen, den 5 april 2017, och referenstidpunkten, den 9 februari 2019, vilket således gjorde det nödvändigt att vidta åtgärder för att följa nämnda dom.
Domstolen anser emellertid att varken den omständigheten att överträdelsen hade fortsatt mellan slutet på den period som omfattas av domstolens dom, det vill säga år 2014, och en efterföljande period som dock inföll före den dag då domen meddelades, det vill säga åren 2015 och 2016, eller den omständigheten att överträdelsen var systematisk och bestående, vilket konstaterats av domstolen i den domen, per automatik innebär att den domen – såväl den dag då nämnda dom avkunnades som vid referenstidpunkten – fortfarande inte hade följts och att Bulgarien således kunde klandras för att inte ha vidtagit samtliga åtgärder som krävdes för att följa den.
Domstolen slår fast att kommissionen, genom att i den formella underrättelsen underlåta att med den tydlighet som krävs göra gällande eller vid första påseendet påvisa den nödvändiga förutsättningen att domen kommissionen/Bulgarien av den 5 april 2017 fortfarande inte hade följts vid referenstidpunkten vad gäller de zoner och tätbebyggelser som avses i den formella underrättelsen, inte på ett giltigt sätt gjort gällande att Bulgarien har underlåtit att uppfylla sin skyldighet att vidta de åtgärder som krävs för att följa domen. Domstolen finner därför att kommissionens talan om dubbelt fördragsbrott ska avvisas.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG av den 21 maj 2008 om luftkvalitet och renare luft i Europa (EUT L 152, 2008, s.1)
(
2
)	Dom av den 5 april 2017, kommissionen/Bulgarien (C‑488/15, EU:C:2017:267).
(
3
)	Närmare bestämt de skyldigheter som följer av artikel 13.1 i direktiv 2008/50 och bilaga XI till det direktivet samt av artikel 23.1 andra stycket i samma direktiv.
(
4
)	Enligt artikel 260.1 och 260.2 FEUF ska en medlemsstat, avseende vilken domstolen har funnit att den har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt fördragen, vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom, och kommissionen får, om den anser att sådana åtgärder inte har vidtagits, efter att ha gett den berörda medlemsstaten tillfälle att framföra sina synpunkter, väcka talan vid domstolen.