61999CJ0045_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-45/99,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellinen neuvonantaja D. Gouloussis, prosessiosoite Luxemburgissa c/o C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,
kantajana,
vastaan
Ranskan tasavalta, asiamiehinään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston apulaisosastopäällikkö K. Rispal-Bellanger ja saman osaston tehtävään määrätty C. Bergeot, prosessiosoite Luxemburgissa Ranskan suurlähetystö, 8 B boulevard Joseph II,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen eikä nuorten työntekijöiden suojelusta 22 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY (EYVL L 216, s. 12) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn (esittelevä tuomari) ja H. Ragnemalm,
julkisasiamies: A. Saggio,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
kuultuaan julkisasiamiehen 10.2.2000 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on tullut EY 226 artikla) nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.2.1999 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen eikä nuorten työntekijöiden suojelusta 22 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY (EYVL L 216, s. 12; jäljempänä direktiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti, koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.
2 Direktiivin 17 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 22.6.1996 tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että työmarkkinaosapuolet tekevät sopimuksen tarvittavista säännöksistä, ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
3 Koska Ranskan hallitus ei ollut tehnyt komissiolle mitään ilmoitusta toimenpiteestä, jolla direktiivi olisi saatettu osaksi Ranskan oikeusjärjestystä, ja koska komissiolla ei ollut tiedossaan mitään muutakaan seikkaa, jonka perusteella se olisi voinut päätellä Ranskan tasavallan antaneen tarvittavat säädökset, komissio päätti aloittaa tätä jäsenvaltiota vastaan perustamissopimuksen 169 artiklassa tarkoitetun menettelyn. Komissio muistutti 16.1.1997 päivätyllä virallisella huomautuksella Ranskan tasavaltaa ensin direktiivin asettamista velvoitteista ja kehotti sitten sitä esittämään sille huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
4 Ranskan viranomaiset vastasivat 13.3.1997 päivätyllä kirjeellä, että suurin osa direktiivin normatiivisista säännöksistä oli jo osana Ranskan voimassaolevaa lainsäädäntöä, mutta ne myönsivät, että tätä lainsäädäntöä täytyi vielä täydentää direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Ne ilmoittivat, että lakiehdotus tarpeellisista säännöksistä oli tarkoitus saattaa lähiaikoina parlamentin käsiteltäväksi.
5 Koska komissio ei saanut muita ilmoituksia kyseisestä täytäntöönpanosta, se lähetti 12.1.1998 perustellun lausunnon Ranskan tasavallalle. Komissio toisti siinä virallisessa huomautuksessa esitetyt seikat ja kehotti Ranskan tasavaltaa toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksiannosta.
6 Ranskan viranomaiset ilmoittivat perusteltuun lausuntoon 13.3.1998 päivätyllä kirjeellä antamassaan vastauksessa, että toimet direktiivin täytäntöönpanemiseksi sisäisessä oikeusjärjestyksessä olivat vielä kesken. Komissio päätti näin ollen nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
7 Ranskan tasavalta ei kiistä sitä, että sen lainsäädäntöä on muutettava direktiiviä vastaavaksi, mutta samalla se toteaa, että suurin osa direktiivin säännöksistä oli jo saatettu osaksi sen voimassa olevaa sisäistä lainsäädäntöä.
8 Näin ollen on riittävät perusteet todeta, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
9 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Ranskan tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Ranskan tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Ranskan tasavalta ei ole noudattanut nuorten työntekijöiden suojelusta 22 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/33/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.