62022TJ0323_RES
Věc C‑323/22
PH a další
v.
Evropská centrální banka
Rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 10. července 2024
„Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Vyjádření nesouhlasu ECB s nabytím kvalifikovaných účastí v úvěrové instituci – Žaloba na neplatnost – Právní zájem na podání žaloby – Bezprostřední dotčení – Částečná nepřípustnost – Pověst a odborná způsobilost navrhovaného nabyvatele – Finanční zdraví – Dodržování obezřetnostních požadavků – Boj proti praní peněz a financování terorismu – Proporcionalita“
Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty, které se jich bezprostředně a osobně dotýkají – Bezprostřední dotčení – Rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB), kterým se navrhovanému nabyvateli odmítá nabytí kvalifikovaných účastí v úvěrové instituci – Žaloba na neplatnost podaná společností prodávající obchodní podíly v dotyčné instituci – Neexistence – Nepřípustnost
(Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU)
(viz body 60–63, 67, 68, 70–72, 75, 76)
Hospodářská a měnová politika – Hospodářská politika – Dohled nad finančním sektorem v Unii – Jednotný mechanismus dohledu – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Zvláštní úkoly v oblasti dohledu svěřené Evropské centrální bance (ECB) – Postup posuzování nabytí kvalifikovaných účastí – Kritérium pověsti navrhovaného nabyvatele uvedených účastí – Pojem – Posouzení odborné způsobilosti navrhovaného nabyvatele – Zahrnutí
[Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36, čl. 23 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 91 odst. 1]
(viz body 362–368)
Shrnutí
Tribunál, k němuž byla podána žaloba na neplatnost, kterou zamítl, proti rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB), jímž ECB vyjádřila nesouhlas s nabytím kvalifikované účasti v úvěrové instituci, rozhodl o dosud neřešené otázce aktivní legitimace společnosti, která takové účasti prodává, k podání žaloby na neplatnost rozhodnutí, jímž se navrhovanému nabyvateli odmítá nabytí takové účasti. Rozhodl i o tom, zda ECB může v rámci posuzování pověsti navrhovaného nabyvatele posuzovat jeho odbornou způsobilost.
HKB Bank GmbH (dále jen „cílová banka“) je tzv. „méně významnou“ (
1
) úvěrovou institucí pod přímým obezřetnostním dohledem Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (BaFin, Spolkový úřad pro dohled nad finančními službami, Německo). Dne 9. dubna 2020 PH a dne 9. července 2020 PI a PJ (dále společně jen „navrhovaní nabyvatelé“) oznámili BaFin záměr nabýt kvalifikovanou účast a překročit 50 % kapitálu a hlasovacích práv v cílové bance (dále jen „navrhované nabytí“), a to v důsledku nabytí všech podílů držených společností Socrates Capital v cílové bance. ECB napadeným rozhodnutím, které bylo navrhovaným nabyvatelům oznámeno dne 22. března 2022, vyjádřila nesouhlas s navrhovaným nabytím, protože navrhovaní nabyvatelé nesplňují kritéria pověsti, finančního zdraví, dodržování obezřetnostních požadavků a boje proti riziku praní peněz a financování terorismu.
Závěry Tribunálu
K přípustnosti žaloby podané k Tribunálu společností Socrates Capital a navrhovanými nabyvateli Tribunál připomenul, že vzhledem k tomu, že se jedná o jednu a tutéž žalobu a PH, PI a PJ mají aktivní legitimaci, není namístě zkoumat aktivní legitimaci společnosti Socrates Capital. Tribunál nicméně v zájmu řádného výkonu spravedlnosti a z důvodu zvláštního významu otázky přípustnosti uvedené v námitce nepřípustnosti vznesené ECB považoval za účelné o této námitce rozhodnout.
V tomto rámci Tribunál připomenul podmínky stanovené pro přiznání aktivní legitimace fyzické nebo právnické osobě, která podala žalobu proti aktu, jenž jí není určen, a konstatoval, že v projednávané věci nebylo napadené rozhodnutí oznámeno společnosti Socrates Capital. Žádný předpis ostatně ani nevyžadoval, aby této žalobkyni coby převodkyni dotčené kvalifikované účasti oznámeno bylo. Tribunál vzhledem k tomu, že napadené rozhodnutí není nařizovacím aktem, posuzoval otázku, zda žaloba v rozsahu, v němž byla podána společností Socrates Capital, splňuje podmínku bezprostředního dotčení.
V této souvislosti Tribunál předně poukázal na to, že účelem mechanismu kontroly kvalifikovaných účastí je posoudit charakteristiky navrhovaných nabyvatelů, kteří hodlají vstoupit do bankovního sektoru jako vlastníci, ještě před nabytím takových účastí. Na nesouhlas s nabytím kvalifikované účasti v úvěrové instituci musí proto být nahlíženo tak, že nemění právní postavení společnosti, která takový podíl prodává. Takový nesouhlas komplikuje sice možnost navrhovaných nabyvatelů uzavřít smlouvu s osobou prodávající kvalifikovanou účast, avšak nezpochybňuje právo prodávajícího uskutečnit převod, zejména na jiného potenciálního nabyvatele. Tento nesouhlas odpovídá pouhému odmítnutí dovolit navrhovaným nabyvatelům vstup do bankovního odvětví jako vlastníci.
Tribunál poté konstatoval, že právní kontext napadeného rozhodnutí tento závěr potvrzuje. Směrnice 2013/36 (
2
) nepočítá ani se zveřejněním oznámení o nabytí kvalifikované účasti v úvěrové instituci, ani s možností účasti třetích osob na správním řízení, a už vůbec ne se systematickým zveřejňováním rozhodnutí příslušného orgánu. Pro případ nerespektování nesouhlasu s nabytím kvalifikované účasti stanoví jen sankce týkající se výkonu hlasovacích práv odpovídajících účasti nabyté navrhovanými nabyvateli. V rozhodnutí napadeném v projednávané věci jsou tak posuzovány charakteristiky navrhovaných nabyvatelů, a nikoli legalita smlouvy o nákupu a prodeji.
Tribunál dále poznamenává, že ujednání smlouvy o nákupu a prodeji, podle kterého tato smlouva nenabude účinnosti bez souhlasu ECB, bylo stranami smlouvy vloženo dobrovolně. Je pravda, že smluvní ujednání může být odrazem právní úpravy. V projednávané věci je ovšem uvedené ustanovení odrazem právní úpravy, podle které každý jednotlivý navrhovaný nabyvatel podléhá správnímu odsouhlasení, jehož účelem je posoudit, zda splňuje charakteristiky nezbytné pro vstup do bankovního sektoru jako vlastník. ECB tedy při posuzování oznámení nabytí účasti v úvěrové instituci nerozhoduje o souladu smlouvy případně uzavřené mezi navrhovanými nabyvateli a osobou prodávající zmíněnou účast.
V neposlední řadě, i když napadené rozhodnutí představuje zásah do práva na vlastnictví a do svobody podnikání navrhovaných nabyvatelů, nemůže být považováno za zásah do těchto práv ve vztahu ke společnosti Socrates Capital. Napadené rozhodnutí totiž přímo nezasahuje do práva společnosti Socrates Capital prodat své podíly v cílové bance.
Tribunál dospěl proto k závěru, že napadené rozhodnutí obecně nezakazuje společnosti Socrates Capital prodat své podíly v cílové bance, takže tato společnost není napadeným rozhodnutím bezprostředně dotčena. Žalobu v rozsahu, v němž se týká společnosti Socrates Capital, proto jako nepřípustnou odmítl.
K možnosti ECB posuzovat při posuzování pověsti navrhovaných nabyvatelů jejich odbornou způsobilost Tribunál konstatoval, že je sice pravda, že čl. 23 odst. l směrnice 2013/36 v písmeni a) zmiňuje jen pověst navrhovaného nabyvatele (
3
) a v písmeni b) pověst, znalosti (
4
), dovednosti a zkušenosti (
5
) všech členů vedoucího orgánu, který bude v důsledku navrhovaného nabytí řídit činnosti úvěrové instituce.
Poukazuje ovšem na to, že výraz „[který se těší dobré] pověst[i]“ v jeho obvyklém významu znamená „který je hoden úcty“ nebo „jehož ctihodnost je obecně známá“. Definice, která odkazuje mimo jiné na veřejné mínění, nevylučuje, aby pověst určité osoby závisela na její odborné způsobilosti. Navíc podle bodu 8 odůvodnění směrnice 2007/44 (
6
), jejíž ustanovení byla převzata do směrnice 2013/36, se pomocí kritéria pověsti navrhovaného nabyvatele určuje, zda existují nějaké pochybnosti o důvěryhodnosti a „odborné způsobilosti“ navrhovaného nabyvatele a zda jsou tyto pochybnosti opodstatněné.
Tribunál má rovněž za to, že zohlednění odborné způsobilosti navrhovaného nabyvatele při posuzování jeho pověsti je v souladu s posuzováním „vhodnosti“ tohoto nabyvatele, jakož i s účelem kontroly nabývání kvalifikovaných účastí, kterým je zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce. S ohledem na možný vliv držitele kvalifikované účasti na dotčenou úvěrovou instituci přispívá jeho odborná způsobilost k takovému řádnému a obezřetnému řízení této instituce. Společné obecné pokyny (
7
) tento výklad podporují, neboť podle nich se pověst navrhovaného nabyvatele týká jeho bezúhonnosti a jeho odborné způsobilosti. Takový výklad nevylučuje ani formulace použitá v německé právní úpravě této oblasti, neboť v důvodové zprávě k zákonu, kterým byla do německého práva provedena směrnice 2007/44, se uvádí, že kritérium spolehlivosti spočívá v ověření, zda existují pochybnosti o bezúhonnosti „a odborné způsobilosti“ navrhovaného nabyvatele a zda jsou tyto pochybnosti opodstatněné.
Tribunál z uvedeného vyvodil závěr, že kritérium pověsti zmíněné ve směrnici 2013/36 musí být vykládáno v tom smyslu, že zahrnuje posouzení odborné způsobilosti navrhovaného nabyvatele.
(
1
) – Ve smyslu čl. 6 odst. 4 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63).
(
2
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. 2013, L 176, s. 338).
(
3
) – Článek 23 odst. 1 písm. a) směrnice 2013/36.
(
4
) – Článek 23 odst. 1 písm. b) směrnice 2013/36.
(
5
) – Článek 91 odst. 1 směrnice 2013/36.
(
6
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru (Úř. věst. 2007, L 247, s. 1).
(
7
) – Společné obecné pokyny k obezřetnostnímu posuzování nabývání nebo zvyšování kvalifikovaných účastí ve finančním sektoru, přijaté Evropským orgánem pro bankovnictví (EBA), Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA) a Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (ESMA), zveřejněné dne 20. prosince 2016.