62009CC0376_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Komise Evropských společenství se projednávanou žalobou(2), podanou podle článku 226 ES (nyní článku 258 SFEU), domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Maltská republika tím, že nevyřadila z provozu systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů pro nekritická použití na palubách lodí ani nepřistoupila ke znovuzískání těchto halonů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 4 písm. v) a článku 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu(3) .
2. Maltská republika dospěla na základě odlišného výkladu příslušných ustanovení nařízení č. 2037/2000, a zvláště výrazu „kritická použití halonu pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn na stávajících nákladních lodích“ uvedeného v příloze VII tohoto nařízení, k závěru, že žaloba Komise není opodstatněná, a musí být zamítnuta.
Právní rámec
3. Nařízení č. 2037/2000 je součástí řetězce po sobě jdoucích nařízení(4), kterými Společenství splnilo své závazky vyplývající z Vídeňské úmluvy o ochraně ozonové vrstvy(5), jakož i z Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu(6), jejichž je signatářem(7) . Navzdory skutečnosti, že uvedené nařízení již není v současné době platné, neboť bylo s účinností od 1. ledna 2010 zrušeno a nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1005/2009 ze dne 16. září 2009 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu(8), zůstává nařízením použitelným v době rozhodné z hlediska skutkových okolností projednávané věci.
4. Článek 4 nařízení č. 2037/2000, nazvaný „Omezení uvádění na trh a používání regulovaných látek“, ve svém odstavci 1 obsahuje obecný zákaz uvádění na trh a používání některých regulovaných látek, mezi které patří halony.
5. Článek 4 odst. 4 a 5 nařízení č. 2037/2000 stanoví výjimky z dotčeného zákazu. Pokud jde o systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů, o které se jedná v projednávané věci, časově omezená výjimka je stanovena v uvedeném čl. 4 odst. 4 písm. v). Toto ustanovení zní následovně:
„S výjimkou použití vyjmenovaných v příloze VII jsou systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů vyřazeny z provozu před 31. prosincem 2003 a halony jsou znovuzískány v souladu s článkem 16.“
6. Příloha VII nařízení č. 2037/2000 týkající se kritických použití halonu, která se odchyluje od zásady časového omezení výjimek z obecného zákazu uvádění na trh a používání halonů v případě systémů požární ochrany a hasicích přístrojů, zní takto:
„Použití halonu 1301:
[…]
– pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn ve vojenském, plynárenském, olejářském a petrochemickém odvětví a na stávajících nákladních lodích,
[…]
Použití halonu 2402 pouze v České republice, Estonsku, na Kypru, v Litvě, Lotyšsku, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, na Slovensku a ve Slovinsku:
[…]
– pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn ve vojenském, plynárenském, olejářském a petrochemickém odvětví a na stávajících nákladních lodích,
[…]“
7. Článek 16 odst. 1 nařízení č. 2037/2000 stanoví následující:
„Regulované látky obsažené v:
[…]
– systémech protipožární ochrany a v hasicích přístrojích
jsou znovu získávány za účelem zneškodnění pomocí technologií schválených smluvními stranami nebo jakékoli jiné technologie zneškodnění přijatelné pro životní prostředí nebo za účelem recyklace nebo regenerace během obsluhy a údržby zařízení nebo před demontáží nebo likvidací zařízení.“
8. Článek 2 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie(9), stanoví, že „[o]de dne přistoupení se ustanovení původních smluv a aktů přijatých orgány Společenství a Evropskou centrální bankou přede dnem přistoupení stávají závaznými pro nové členské státy a uplatňují se v těchto státech za podmínek stanovených v uvedených smlouvách a v tomto aktu“.
9. Vzhledem k tomu, že uvedený akt o přistoupení nestanovil pro Maltskou republiku žádné přechodné opatření, co se týče použití nařízení č. 2037/2000, povinnosti, které pro Maltskou republiku vyplývají z uvedeného nařízení, mezi něž patří rovněž povinnost vyřadit z provozu systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů a znovuzískat halony, nabyly účinnosti dne 1. května 2004.
Posouzení
10. Ačkoli se v projednávané věci nejedná o první žalobu Komise založenou na nařízení č. 2037/2000(10), je to poprvé, kdy tvrzené nesplnění povinnosti spočívá v porušení obecného zákazu uvádění na trh a používání halonů stanoveného v čl. 4 odst. 1 nařízení č. 2037/2000, a konkrétněji v porušení povinnosti vyřadit z provozu, v případě Maltské republiky do 1. května 2004, systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů a znovuzískat halony, která vyplývá z čl. 4 odst. 4 písm. v) nařízení č. 2037/2000.
11. Jak jsem již uvedl v rámci představení nařízení č. 2037/2000, jeho čl. 4 odst. 4 písm. v) stanoví pro systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů časově omezenou výjimku z obecného zákazu uvádění na trh a používání halonů. Uvedená výjimka nicméně sama stanoví, že její časové omezení se nevztahuje na případy použití halonů vyjmenované v příloze VII nařízení č. 2037/2000. To znamená, že použití systémů požární ochrany a hasicích přístrojů s obsahem halonů je povoleno i po termínu pro ukončení používání, tedy v případě Maltské republiky po 1. květnu 2004, jestliže je možné použití halonu považovat za kritické použití ve smyslu přílohy VII nařízení č. 2037/2000.
12. Podle ustálené judikatury přísluší v rámci řízení o nesplnění povinnosti Komisi, aby prokázala existenci tvrzeného nesplnění povinnosti a předložila Soudnímu dvoru poznatky nezbytné k přezkoumání existence tohoto nesplnění povinnosti, aniž by se mohla opírat o jakoukoli domněnku(11) . Z toho vyplývá, že aby byla v projednávané věci žaloba Komise úspěšná, musela by zaprvé prokázat, že lodě plavící se pod maltskou vlajkou byly po 1. květnu 2004 vybaveny systémy požární ochrany a hasicími přístroji s obsahem halonů, a zadruhé, že se nejednalo o kritické použití halonů ve smyslu přílohy VII nařízení č. 2037/2000, a konkrétněji ve smyslu třetí odrážky ustanovení týkajících se halonu 1301 a třetí odrážky ustanovení týkajících se halonu 2402 obsažených v uvedené příloze VII nařízení č. 2037/2000, určené k inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn na stávajících nákladních lodích.
13. Pokud jde o existenci lodí plavících se pod maltskou vlajkou vybavených systémy požární ochrany a hasicími přístroji s obsahem halonů, Maltská republika a Komise se shodují na skutečnosti, že v době uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku zaslaném Maltské republice byly některé lodě plavící se pod maltskou vlajkou vybaveny systémy požární ochrany a hasicími přístroji s obsahem halonů.
14. Účastnice řízení se však neshodnou v otázce, zda lze použití halonů na palubách těchto lodí považovat za nekritické použití, což by znamenalo nesoulad použití systémů požární ochrany a hasicích přístrojů na palubách lodí s požadavky nařízení č. 2037/2000, nebo zda se jedná naopak o kritické použití halonů pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn ve smyslu přílohy VII nařízení č. 2037/2000, což by znamenalo soulad použití systémů požární ochrany a hasicích přístrojů na palubách lodí s uvedeným nařízením.
15. Pokud jde o stávající nákladní lodě, Komise má za to, že od vstupu nařízení č. 2037/2000 v platnost existují pouze dvě situace, které lze kvalifikovat jako kritická použití halonů „pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn“, a sice zaprvé inertizaci cisteren ropy a zadruhé inertizaci strojního zařízení sloužícího k přesunu mouky pomocí automatického čerpadla do podpalubí lodi nebo z něj. Podle Komise je inertizace v takových situacích nezbytná k zamezení výbuchů na palubách tankerů přepravujících surovou ropu nebo rafinované ropné produkty nebo na palubách lodí přepravujících mouku, kde může dojít k výbuchu z důvodu nahromadění moučného prachu.
16. Maltská republika připustila, že tomu tak v případě některých lodí plavících se pod maltskou vlajkou, které jsou vybaveny systémy požární ochrany a hasicími přístroji s obsahem halonů, není. Tvrdí však, že v případě dotčených lodí se nicméně jedná o použití halonu „pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn“. Maltská republika proto nikdy nesouhlasila s výkladem formulace „kritická použití halonu pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn na stávajících nákladních lodích“, který podala Komise.
17. Podle Maltské republiky představuje výklad Komise svévolné a neodůvodnitelné omezení oblasti působnosti třetí odrážky týkající se halonu 1301 a třetí odrážky týkající se halonu 2402 přílohy VII nařízení č. 2037/2000. Maltská republika zastává názor, že použití halonů 1301 a 2402 v prostorech strojoven, ve kterých se nachází spalovací motory, naftové kotle nebo agregáty a generátory na naftu, v nákladových čerpacích stanicích a ostatních podobných prostorech na lodích, které byly postaveny do 1. října 1994, musí být rovněž považováno za kritické použití ve smyslu uvedených ustanovení přílohy VII nařízení č. 2037/2000. Maltská republika tvrdí, že se v případě veškerých lodí plavících se pod maltskou vlajkou, které jsou vybaveny systémy požární ochrany a hasicími přístroji s obsahem halonů, jedná o použití halonu, jež je v souladu s takovým výkladem.
18. Komise odkazuje na výraz „pro inertizaci“ uvedený ve sporné formulaci třetí odrážky týkající se halonu 1301 a třetí odrážky týkající se halonu 2402 přílohy VII nařízení č. 2037/2000.
19. Komise na základě definice pojmu „inertizace“, podle níž tento pojem odpovídá „předčasnému uvolnění halonu v reakci na nebezpečí požáru nebo výbuchu v potenciálně hořlavém a nebezpečném obydleném prostoru v takové koncentraci, že v prostředí daného prostoru již nemůže dojít k hoření“, tvrdí, že použití halonů 1301 a 2402 na nákladních lodích lze považovat za kritické použití pouze tehdy, jsou-li tyto halony použity v systému požární ochrany, jehož účelem je inertizace obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn, tedy jsou-li použity v systému, jehož účelem je uvolnění halonu před začátkem hoření nebo výbuchu v mimoto hořlavém nebo výbušném prostředí, nebo předcházení takovému hoření nebo výbuchu. Každý systém, jehož účelem je uvolnění halonu v reakci na zjištění požáru, je hasicím systémem, a nikoliv systémem inertizace, a nespadá tedy pod pojem „kritická použití halonu na nákladních lodích“.
20. Komise uvádí, že i když Maltská republika ve své žalobní odpovědi tvrdila, že použití halonů na palubách lodí plavících se pod maltskou vlajkou slouží specificky k „inertizaci“ obydlených prostorů, v odpovědi na odůvodněné stanovisko Maltská republika prohlásila, že halon byl použit jako prostředek k „hašení požárů“.
21. Maltská republika v tomto ohledu namítá, že rozlišování mezi inertizací a hašením provedené Komisí je nepřirozené a nadměrně složité, vzhledem k tomu, že proces hašení je v zásadě zahrnut v procesu inertizace, zejména pokud je použita stejná látka. Pokud jsou použity halony, je inertizace ve skutečnosti nevyhnutelným a běžným důsledkem hašení.
22. Z výše uvedeného vyplývá, že zásadní otázkou je, zda Komise právně dostatečným způsobem prokázala, že kritické použití halonu pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn na stávajících nákladních lodích ve smyslu třetí odrážky týkající se halonu 1301 a třetí odrážky týkající se halonu 2402 přílohy VII nařízení č. 2037/2000, se týká pouze inertizace ropných tankerů a inertizace strojního zařízení sloužícího k přesunu mouky pomocí automatického čerpadla do podpalubí lodi nebo z něj, a že použití hasicího systému nespadá na rozdíl od použití systému inertizace do oblasti působnosti uvedených ustanovení. V takovém případě by to znamenalo, že se Maltská republika dopustila nesplnění povinnosti, které je jí vytýkáno, jelikož sama uznává, že mezi loděmi plavícími se pod maltskou vlajkou vybavenými systémy požární ochrany a hasicími přístroji s obsahem halonů existují nákladní lodě, které nejsou ropnými tankery a které nepoužívají halon pro inertizaci strojního zařízení sloužícího k automatickému pumpování mouky do podp alubí lodi nebo mimo něj.
23. Je třeba konstatovat, že přístup Komise, pokud jde o smysl formulace „kritická použití halonu pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn na stávajících nákladních lodích“, se od vstupu nařízení č. 2037/2000 v platnost nezměnil. To nicméně neznamená, že postoj Komise je správný.
24. Komise se na podporu svého výkladu formulace „kritická použití halonu pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn na stávajících nákladních lodích“, dovolává praxe v odvětví nákladních lodí, podle které halon není obvykle instalován na nákladních lodích za účelem inertizace, s výjimkou dvou zvláštních případů, a sice použití halonu pro inertizaci ropných tankerů a použití halonu pro inertizaci strojního zařízení sloužícího k přesunu mouky pomocí automatického čerpadla do podpalubí lodi nebo z něj.
25. Je třeba nicméně konstatovat, že Komise neuvedla sebemenší skutečnost, jako například statistické údaje nebo odborné posudky, která by mohla prokázat, že taková je skutečně situace v odvětví nákladních lodí. Komise se spokojila s tím, že uplatnila výlučně praxi v odvětví nákladních lodí, aniž však vysvětlila, jakým způsobem přezkoumala existenci takové praxe a ve kterých členských státech(12) .
26. Aby mohl Soudní dvůr rozhodnout o opodstatněnosti zaprvé tvrzení Komise, podle kterého je halon na stávajících nákladních lodích používán pro inertizaci obydlených prostorů, kde by se mohla vyskytnout hořlavá kapalina nebo plyn, pouze v případě ropných tankerů a nákladních lodí vybavených strojním zařízením sloužícím k přesunu mouky pomocí automatického čerpadla do podpalubí lodi nebo z něj, a zadruhé vyloučení systémů hašení z oblasti působnosti třetí odrážky týkající se halonu 1301 a třetí odrážky týkající se halonu 2402 přílohy VII nařízení č. 2037/2000, potřeboval by technické znalosti, které nemá(13) .
27. Mám za to, že vzhledem k nedostatku technických poznatků poskytnutých Komisí by Soudní dvůr neměl zaujmout stanovisko k tvrzení Komise, a to tím spíše že obrana dotyčného členského státu je založena na argumentech spíše technické než právní povahy.
28. V důsledku toho obsah spisu předloženého Soudnímu dvoru neumožňuje posoudit, zda je žaloba Komise opodstatněná.
29. To znamená, že Komise v projednávané věci neunesla důkazní břemeno, a neprokázala tedy nesplnění povinnosti vytýkané Maltské republice.
30. S ohledem na výše uvedené se domnívám, že žaloba Komise musí být zamítnuta.
Závěry
31. S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby rozhodl následovně:
„1) Žaloba se zamítá.
2) Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.“
(1) .
(2)
–	Pokud jde o postup před zahájením soudního řízení, postačí konstatovat, že v projednávané věci proběhl v souladu s článkem 226 ES. Před Soudním dvorem nebyl vznesen žádný argument zpochybňující legalitu uvedené fáze řízení.
(3)
–	Úř. věst. L 244, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190.
(4)  –	Nařízení č. 2037/2000 předcházelo nařízení Rady (EHS) č. 3322/88 ze dne 14. října 1988 o určitých chlorfluoruhlovodících (freonech) a halonech, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 297, s. 1), nařízení Rady (EHS) č. 594/91 ze dne 4. března 1991 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 67, s. 1), jakož i nařízení Rady (ES) č. 3093/94 ze dne 15. prosince 1994 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 333, s. 1).
(5)
–	Úř. věst. 1988, L 297, s. 10.
(6)
–	Úř. věst. 1988, L 297, s. 21.
(7)  –	Rozhodnutí Rady ze dne 14. října 1988 o uzavření Vídeňské úmluvy o ochraně ozonové vrstvy a Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 297, s. 8).
(8)
–	Úř. věst. L 286, s. 1.
(9)
– Úř. věst. 2003, L 236, s. 33.
(10)
–	Komise podala celkem sedm žalob založených na nařízení č. 2037/2000. Dvě z těchto žalob vzala zpět (usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. srpna 2006, Komise v. Irsko, C‑425/05, jakož i ze dne 4. srpna 2008, Komise v. Kypr, C‑490/07), pět dalších žalob vedlo k vydání rozsudku Soudního dvora (rozsudky ze dne 26. října 2004, Komise v. Irsko, C‑406/03; ze dne 7. července 2005, Komise v. Itálie, C‑214/04; ze dne 14. července 2005, Komise v. Itálie, C‑79/05; ze dne 14. prosince 2006, Komise v. Řecko, C‑390/05, a ze dne 3. dubna 2008, Komise v. Belgie, C‑522/06).
(11)
–	Viz zejména rozsudek ze dne 10. června 2010, Komise v. Portugalsko (C‑37/09, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 28 a citovaná judikatura).
(12)
– 	V tomto ohledu je třeba přiznat určitou relevanci argumentu Maltské republiky vycházejícímu z toho, že i kdyby byla Komise skutečně schopná empirickými důkazy prokázat, že „velká většina“ nákladních lodí používá halon výlučně ve dvou uvedených případech, nevyplývá z toho ještě, že se sporný výraz obsažený v příloze VII vztahuje pouze na uvedené situace.
(13)
– 	V tomto ohledu dodávám, že i kdyby měl dotyčný soudce nezbytné technické znalosti, což nelze vyloučit, nemohl by je využít k rozhodování ve věci vzhledem k tomu, že jeho úloha spočívá v rozhodování o věcech s využitím svých právních znalostí, a nikoliv případných technických znalostí v oblasti, s níž předmět sporu souvisí.