ROZSUDEK SOUDU (třetího senátu)
31. ledna 2007
Věc T-236/05
Willem Aldershoff
v.
Komise Evropských společenství
„Hodnotící zpráva služebního postupu – Hodnocené období 2003 – Zjevně nesprávné posouzení – Nedostatečné odůvodnění – Právo být vyslechnut“
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je zrušení hodnotící zprávy služebního postupu žalobce za hodnocené období 2003.
Rozhodnutí: Hodnotící zpráva služebního postupu žalobce, Willema Aldershoffa, za hodnocené období 2003 se zrušuje. Komise ponese vlastní
náklady řízení a dále se jí ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených žalobcem.
Shrnutí
1.      Úředníci – Hodnocení – Hodnotící zpráva služebního postupu – Povinnost odůvodnění
(Služební řád, článek 43)
2.      Úředníci – Hodnocení – Hodnotící zpráva služebního postupu
(Služební řád, čl. 43)
1.      Jestliže v rámci systému hodnocení zavedeného Komisí zjistí smíšený hodnotící výbor zvláštní okolnosti, které mohou zpochybnit
platnost nebo opodstatněnost původního posouzení hodnotitele nebo spolupodepisujícího úředníka, je revizní hodnotitel povinen
vydat odůvodněné stanovisko, to znamená stanovisko, které obsahuje skutečnosti, jež dostatečně reagují na tyto zvláštní okolnosti
a nemůže se této povinnosti zbavit tím, že učiní pouhý implicitní odkaz na původní odůvodnění hodnotící zprávy služebního
postupu. Taková možnost by zbavila celé řízení před smíšeným hodnotícím výborem užitečného účinku.
(viz body 59 a 61)
2.      S ohledem na skutečnost, že hodnotitelé mají širokou posuzovací pravomoc v rozhodnutích týkajících se práce osob, které mají
hodnotit, je věcí úředníka, který žádá o zrušení své hodnotící zprávy služebního postupu, aby prokázal existenci zjevně nesprávného
posouzení.
O takové nesprávné posouzení se jedná tehdy, když je posouzení výkonnosti vedoucího oddělení uskutečněno s ohledem na cíle,
které mu byly uloženy na základě zvýšení stavů, jež nakonec nebylo potvrzeno, pokud tyto cíle nebyly opět sníženy, jakmile
se ukázalo, že nedošlo k oznámeným náborům.
(viz body 83, 90 a 92)
Odkazy: Soud, 25. října 2005, Fardoom a Reinard v. Komise, T‑43/04, Sb. VS s. I‑A‑329 a II‑1465, bod 79