62025CJ0058
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (osmého senátu)
26. března 2026 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Pojem ‚režim podpory‘ – Další prováděcí opatření – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví přijetí režimů podpory, jejichž cílem je umožnit nákup nemovitostí – Provedení této právní úpravy obecními nařízeními“
Ve věci C‑58/25,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Grondwettelijk Hof (Ústavní soud, Belgie) ze dne 16. ledna 2025, došlým Soudnímu dvoru dne 29. ledna 2025, v řízení
Fremoluc NV,
Association de Promotion des Droits Humains et des Minorités ASBL
proti
Vlaamse Regering,
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení: O. Spineanu-Matei, předsedkyně senátu, C. Lycourgos (zpravodaj), předseda třetího senátu vykonávající funkci soudce osmého senátu, a S. Rodin, soudce,
generální advokát: A. Biondi,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Fremoluc NV: P. de Bandt, J. Dewispelaere a R. Van Heddeghem, advocaten,
–
za Vlaamse Regering: E. Cloots, T. Roes a S. Sottiaux, advocaten,
–
za nizozemskou vládu: J. M. Hoogveld a J. Langer, jako zmocněnci,
–
za Evropskou komisi: A. Bouquet a L. Flynn, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 3 SFEU, jakož i zásad ochrany legitimního očekávání a právní jistoty.
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Fremoluc NV, jakož i Association de Promotion des Droits Humains et des Minorités ASBL na straně jedné a Vlaamse Regering (vlámská vláda, Belgie) na straně druhé ve věci ustanovení Vlaams Gewest (Vlámský region, Belgie), která umožňují některým obcím uplatňovat zvláštní podmínky na převod pozemků nebo bytů a stanoví finanční podporu těchto obcí ve prospěch nabyvatelů.
Právní rámec
Unijní právo
3
Článek 1 písm. c) až e) nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 [SFEU] (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9), stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
[…]
c)
‚novou podporou‘: se rozumí každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivá podpora, která není existující podporou, včetně změn existující podpory;
d)
‚režimem podpory‘: se rozumí jakýkoliv akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora pro podniky definované aktem obecným nebo abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být na neurčitou dobu a/nebo na neurčitou částku poskytnuta pro jeden nebo několik podniků podpora, která není spojena se zvláštním projektem;
e)
‚jednotlivou podporou‘: se rozumí podpora, která není poskytnuta na základě režimu podpory nebo která je poskytnuta na základě režimu podpory, ale musí být oznámena“.
4
Článek 2 odst. 1 tohoto nařízení stanoví:
S výhradou odlišné úpravy v nařízeních přijatých na základě článku 109 [SFEU] nebo jiných příslušných ustanovení této smlouvy musí dotyčný členský stát oznámit [Evropské] [k]omisi s dostatečným časovým předstihem všechny plány na poskytnutí nové podpory. Komise bezodkladně uvědomí dotyčný členský stát o obdržení oznámení.“
Belgické právo
5
Decreet Vlaamse Overheid over wonen in eigen streek (nařízení Vlámského regionu o bydlení ve vlastním regionu) ze dne 23. června 2023 (Belgisch Staatblad, 4. srpna 2023, s. 65489, dále jen „nařízení WIES“) v článku 2 stanoví:
„V tomto nařízení se rozumí:
[…]
6° obcí WIES: obec uvedená na seznamu sestaveném podle čl. 3 prvního pododstavce;
7° pozemkem WIES: zvláštní kvalifikace pozemku určeného podle čl. 4 § 3 třetího pododstavce;
8° nabyvatelem WIES: osoba uvedená v článku 5;
9° bytem WIES: zvláštní kvalifikace bytu určeného podle čl. 4 § 3 třetího pododstavce“.
6
Článek 3 tohoto nařízení stanoví:
„Vlámská vláda sestaví každých šest let, poprvé v roce 2023, seznam obcí, na které se vztahuje toto nařízení. Vlámská vláda sestaví tento seznam na základě nejvyšší ceny nemovitostí.
Obce uvedené v seznamu podle prvního pododstavce mohou obecním nařízením stanovit, že převod nemovitostí podle čl. 4 odst. 1 podléhá zvláštním podmínkám.“
7
Článek 4 uvedeného nařízení stanoví:
„§ 1.   V obcích uvedených v článku 3, které přijaly nařízení podle čl. 3 odst. 2, se mohou na převod pozemků a bytů, které jsou předmětem jednoho z následujících projektů, vztahovat zvláštní podmínky:
1° projekt, pro který se žádá o environmentální povolení k rozparcelování pozemků, zahrnující nejméně pět parcel určených k výstavbě bytů;
2° projekt, pro který se žádá o environmentální povolení k urbanistickým zásahům pro skupinová obydlí a bytové domy, které zahrnují alespoň pět bytů;
3° projekt, který sám o sobě nesplňuje podmínky uvedené v bodech 1° nebo 2°, ale který spolu s environmentálními povoleními vydanými během posledních pěti let před podáním žádosti uvedené v bodech 1° nebo 2° pro rozparcelování, výstavbu skupinových obydlí nebo bytových domů na pozemcích sousedících s pozemkem projektu, skutečně splňuje podmínky uvedené v bodě 1° nebo 2°. […]
[…]
§ 3.   Obecní zastupitelstvo obce WIES v obecním nařízení stanoví, že obecní rada může u projektů uvedených v odstavci 1, které nejsou vyloučeny podle odstavce 2, uložit podmínky převodu podle článku 5 tohoto nařízení za účelem:
1° nejméně 40 % počtu bytů, které mají být postaveny, nebo pozemků určených k výstavbě bytů, snížených o procentní podíl pro realizaci nabídky sociálních bytů nebo regulovaných nájemních bytů, u pozemků ve vlastnictví subjektů uvedených v článku I.3 Décret de gouvernance [nařízení o správě] ze dne 7. prosince 2018;
2° nejméně 20 % a nejvýše 40 % počtu bytů, které mají být postaveny, nebo pozemků určených k výstavbě bytů, snížených o procentní podíl pro realizaci nabídky sociálních bytů nebo regulovaných nájemních bytů, u pozemků ve vlastnictví jiných fyzických nebo právnických osob než těch, které jsou uvedeny v článku I.3 Décret de gouvernance [nařízení o správě] ze dne 7. prosince 2018;
Obecní zastupitelstvo obce WIES stanoví v obecním nařízení kritéria, na jejichž základě může obecní rada rozhodnout o uložení podmínek pro převod projektů uvedených v tomto článku. Tato kritéria se týkají cílů tohoto nařízení a finanční kapacity obce.
Obecní zastupitelstvo obce WIES stanoví v obecním nařízení konečný procentní podíl, na který se použijí podmínky pro převod uvedené v článku 5. Procentní podíl uvedený v nařízení představuje minimální procentní podíl používaný obcí WIES, na který se vztahují podmínky pro převod uvedené v článku 5.
Žadatel o environmentální povolení podle odstavce 1 uvede ve své žádosti pozemky nebo byty, které jsou určeny k naplnění konečného procentního podílu stanoveného obecním zastupitelstvem obce WIES podle třetího pododstavce. Určenými pozemky a byty jsou pozemky WIES a byty WIES.
Pro účely čtvrtého pododstavce může obecní zastupitelstvo obce WIES stanovit další podmínky v obecním nařízení.
[…]“
8
Článek 5 téhož nařízení zní:
„Pozemky WIES a byty WIES mohou být převedeny pouze na osoby, které splňují všechny následující podmínky:
1° po dobu deseti let přede dnem převodu je osoba nepřetržitě po dobu nejméně pěti let zapsána v evidenci obyvatel […] obce WIES nebo v obci sousedící s Vlámským regionem;
2° osoba splňuje podmínky týkající se vlastnictví nemovitosti a příjmu, které svědčí o méně příznivé situaci, stanovené vlámskou vládou;
3° osoba je zapsána v evidenci obyvatel […]
Manželé a osoby žijící v partnerském svazku nebo jako životní partneři s osobou, na kterou je převeden pozemek WIES nebo byt WIES a kteří budou pozemek WIES nebo byt WIES společně obývat, rovněž splňují podmínky uvedené v prvním pododstavci bodech 2 a 3.
Pro účely prvního pododstavce může obecní zastupitelstvo obce WIES stanovit přísnější podmínky v obecním nařízení. Obecní zastupitelstvo obce WIES může například omezit použití prvního pododstavce bodu 1 na osoby, které byly v období deseti let přede dnem převodu nepřetržitě po dobu nejméně pěti let zapsány v evidenci obyvatel své obce.“
9
Článek 10 odst. 1 nařízení WIES stanoví:
„Pokud nabyvatel WIES koupí pozemek WIES nebo byt WIES podle článku 5 a platného obecního nařízení, obec WIES poskytne nabyvateli WIES finanční příspěvek na základě odhadované ceny podílů na pozemku, které nabyvatel WIES nabývá do vlastnictví. Tento finanční příspěvek činí nejméně 50 % odhadované ceny podílů na pozemku.
Obec WIES poukáže částku finančního příspěvku uvedenou v prvním pododstavci na vázaný účet u vykonávajícího úředníka, který určí nabyvatel WIES. Částka je po provedení úkonu uvolněna ve prospěch prodávajícího a je součástí kupní ceny zaplacené nabyvatelem WIES.
[…]“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
10
Dne 23. června 2023 přijal Vlámský region nařízení WIES. Toto nařízení umožňuje obcím, v nichž jsou ceny nemovitostí obzvláště vysoké, aby po dobu devíti měsíců vyhradily nabytí některých pozemků nebo bytů pro nabyvatele, jejichž příjmy nedosahují stanovených prahových hodnot a kteří mohou prokázat vztah k dotyčné obci. Nařízení stanoví, že obce, které se rozhodnou uplatňovat taková omezení, zajistí jménem nabyvatele zaplacení části ceny nemovitosti prodávajícímu.
11
Podáními ze dne 31. ledna a 1. února 2024 podaly Fremoluc, jakož i Association de Promotion des Droits Humains et des Minorités žaloby na neplatnost nařízení WIES k Grondwettelijk Hof (Ústavní soud, Belgie), který je předkládajícím soudem.
12
Na podporu těchto žalob předkládají v podstatě žalobní důvody vycházející z porušení několika ustanovení belgické ústavy ve spojení jednak s ustanoveními unijního práva týkajícími se svobod pohybu a jednak s čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 3 SFEU.
13
Zaprvé má předkládající soud za to, že nařízení WIES musí být částečně zrušeno jako protiústavní v rozsahu, v němž umožňuje obcím, které se rozhodly použít mechanismus v něm stanovený, zohlednit dobu, po kterou byl zájemce o koupi zapsán v evidenci obyvatel sousední obce, pouze v případě, že se tato obec nachází ve Flandrech, nikoli však v případě, že se nachází v jiném regionu.
14
Zadruhé má tento soud za to, že nelze rozumně pochybovat o tom, že nařízení WIES je slučitelné s články 21, 45, 49, 56 a 63 SFEU, jakož i s články 22 a 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. 2004, L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46, a opravy Úř. věst. 2004, L 229, s. 35, a Úř. věst. 2005, L 197, s. 34).
15
Zatřetí má předkládající soud za to, že je třeba určit, zda projekt, který vedl k přijetí nařízení WIES, měl být oznámen Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU v rozsahu, v němž směřuje k zavedení režimu státních podpor.
16
V této souvislosti si předkládající soud nejprve klade otázku, zda je třeba mít za to, že finanční příspěvek stanovený v článku 10 tohoto nařízení poskytuje podniku výhodu, zejména s ohledem na kritéria zakotvená v rozsudku ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415), pokud jde o kompenzaci za závazky veřejné služby.
17
Tento soud si dále klade otázku, zda vstup nařízení WIES v platnost postačuje s ohledem na judikaturu Soudního dvora týkající se článků 107 a 108 SFEU k poskytnutí finanční výhody, nebo zda je naopak třeba mít za to, že takové poskytnutí předpokládá předchozí přijetí dalších prováděcích opatření. V této souvislosti poukazuje na to, že k tomu, aby obec mohla provést platbu stanovenou tímto nařízením, musí obecní zastupitelstvo přijmout za tímto účelem obecní nařízení. Toto obecní nařízení musí, aniž by překročilo meze stanovené uvedeným nařízením, stanovit procentní podíl pozemků nebo bytů, které mají být vyhrazeny pro nabyvatele WIES, a určit kritéria, na jejichž základě lze stanovit podmínky převodu pro jednotlivé projekty. Uvedené obecní nařízení může rovněž zpřísnit podmínky převodu bytů a stanovit, že obecní finanční příspěvek pokryje větší část ceny dotyčné nemovitosti.
18
Konečně má uvedený soud za to, že je třeba určit, zda jsou v projednávaném případě překročeny prahové hodnoty de minimis pro oznamování státních podpor.
19
Začtvrté pro případ, že by nařízení WIES mělo být považováno za nařízení, jehož cílem je zavedení režimu státních podpor, si předkládající soud klade otázku, zda je možné s konečnou platností zachovat účinky tohoto nařízení, aby se zabránilo porušení zásad legitimního očekávání dotyčných jednotlivců nebo právní jistoty.
20
Za těchto podmínek se Grondwettelijk Hof (Ústavní soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být [čl.] 107 odst. 1 a [čl.] 108 odst. 3 [SFEU] vykládány v tom smyslu, že takové opatření, jako je opatření stanovené v článku 10 nařízení [WIES], představuje novou státní podporu, která měla být oznámena [Komisi]?
2)
Mohl by Ústavní soud v případě, že by na základě odpovědi na první předběžnou otázku dospěl k závěru, že výše uvedené nařízení [WIES] porušuje povinnosti, které vyplývají z ustanovení uvedených v této otázce, s konečnou platností zachovat účinky [tohoto nařízení], aby bylo zohledněno legitimní očekávání jednotlivců, kteří na základě [uvedeného] nařízení nabyli pozemek nebo byt, jakož i zabráněno právní nejistotě, která by, pokud jde o tyto osoby, mohla vzniknout v důsledku zpětné účinnosti zrušení tohoto nařízení, přičemž by zejména mohlo dojít k ohrožení jejich bytové situace?“
K předběžným otázkám
K první otázce
21
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 3 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že na vnitrostátní právní úpravu, která umožňuje obcím, v nichž jsou ceny nemovitostí obzvláště vysoké, zavést mechanismus, na jehož základě se prodávajícím některých pozemků nebo bytů vyplácí část pořizovací ceny dotyčných pozemků jménem nabyvatele, který splňuje podmínky týkající se jeho sociální situace a vztahu k dotčené obci, musí být nahlíženo tak, že zavádí režim státní podpory, který musí být oznámen Komisi, pokud tato právní úprava jednak ponechává každé obci volbu, zda takový mechanismus zavede, a jednak jí přiznává prostor pro uvážení při stanovení podmínek způsobilosti projektů, jakož i části ceny dotyčných pozemků hrazené na základě tohoto mechanismu.
22
Podle čl. 108 odst. 3 SFEU musí být Komise včas informována o záměrech poskytnout nebo upravit státní podpory, aby mohla podat vyjádření.
23
Článek 2 odst. 1 nařízení 2015/1589 stanoví, že s výhradou odlišné úpravy v nařízeních přijatých na základě článku 109 SFEU nebo jiných příslušných ustanovení této smlouvy musí dotyčný členský stát oznámit Komisi s dostatečným časovým předstihem všechny plány na poskytnutí nové podpory.
24
Článek 1 písm. c) tohoto nařízení definuje pojem „nová podpora“ jako „každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivá podpora, která není existující podporou, včetně změn existující podpory“.
25
V tomto ohledu zaprvé čl. 1 písm. d) uvedeného nařízení stanoví, že „režimem podpory“ se rozumí „jakýkoliv akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora pro podniky definované aktem obecným nebo abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být na neurčitou dobu a/nebo na neurčitou částku poskytnuta pro jeden nebo několik podniků podpora, která není spojena se zvláštním projektem“.
26
Vzhledem k tomu, že se v projednávaném případě takové opatření, jako je opatření dotčené ve věci v původním řízení, týká vyplácení obecních finančních příspěvků souvisejících se specifickými projekty, je třeba určit, jak musí být takové opatření kvalifikováno pouze s ohledem na první část této definice, a sice s ohledem na ustanovení, na jejichž základě lze bez nutnosti dalších prováděcích opatření poskytovat jednotlivou podporu podnikům definovaným obecným a abstraktním způsobem.
27
Podle první části uvedené definice předpokládá kvalifikace státního opatření jako režimu podpory naplnění tří kumulativních podmínek. Zaprvé podpora může být poskytnuta jednotlivě pro podniky na základě určitého aktu. Zadruhé pro poskytnutí této podpory není vyžadováno žádné další prováděcí opatření. Zatřetí podniky, kterým mohou být jednotlivé podpory poskytnuty, musí být definovány „obecným nebo abstraktním způsobem“ (rozsudky ze dne 16. září 2021, Komise v. Belgie a Magnetrol International, C‑337/19 P, EU:C:2021:741, bod 60, jakož i ze dne 6. června 2024, Ryanair v. Komise, C‑441/21 P, EU:C:2024:477, bod 106).
28
Pokud jde o druhou z těchto podmínek, týkající se absence dalších prováděcích opatření, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že je naplněna, pokud podniky mohou získat výhodu představující jednotlivou podporu pouze na základě dotčeného ustanovení nebo jim může být taková podpora poskytnuta pouze na základě tohoto ustanovení (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 4. března 2021, Komise v. Fútbol Club Barcelona, C‑362/19 P, EU:C:2021:169, bod 69; ze dne 16. září 2021, Komise v. Belgie a Magnetrol International, C‑337/19 P, EU:C:2021:741, bod 106, jakož i ze dne 6. června 2024, Ryanair v. Komise, C‑441/21 P, EU:C:2024:477, body 108 a 109).
29
V tomto ohledu je třeba připomenout, že pouhé technické provedení ustanovení, které stanoví poskytnutí podpory, nepředstavuje „další prováděcí opatření“ ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589. Takové „další prováděcí opatření“ totiž předpokládá, že orgán pověřený prováděním dotčeného ustanovení vykonává posuzovací pravomoc, která mu umožňuje ovlivnit výši podpory, její charakteristiky nebo podmínky, za nichž je tato podpora poskytována (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. září 2021, Komise v. Belgie a Magnetrol International, C‑337/19 P, EU:C:2021:741, bod 105).
30
Otázka, zda poskytnutí takové finanční podpory, jako je podpora dotčená ve věci v původním řízení, vyžaduje další prováděcí opatření ve smyslu druhé podmínky uvedené v bodě 27 tohoto rozsudku, musí být posuzována s ohledem na skutečnost, že se žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týká vnitrostátní právní úpravy, která vymezuje obecný rámec, v němž se některé obce mohou rozhodnout zavést mechanismy finanční podpory, avšak tato právní úprava sama o sobě takové mechanismy přímo nezavádí ani nedefinuje všechny podmínky jejich provádění.
31
Konkrétně z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že pouze obce, které se rozhodly přijmout obecní nařízení, které stanoví podmínky uplatňování obecného rámce stanoveného nařízením WIES na svém území, mohou finančně podporovat nabývání pozemků nebo bytů nacházejících se na tomto území, přičemž toto nařízení nijak neukládá způsobilým obcím povinnost přijmout takové nařízení, čímž jim ponechává možnost uvedené nařízení neprovést.
32
Kromě toho z informací o belgickém právu poskytnutých předkládajícím soudem vyplývá, že při přijímání obecního nařízení určeného k provedení nařízení WIES musí dotyčná obec upřesnit různé základní aspekty pravidel, kterými se na svém území řídí poskytování finančních podpor v této souvislosti. Musí zejména stanovit, aniž by překročila meze stanovené tímto nařízením, procentní podíl pozemků a bytů, na které se vztahuje mechanismus povolený uvedeným nařízením, jakož i část ceny dotyčné nemovitosti, která bude hrazena. Dotyčná obec může rovněž podmínky již stanovené v tomto nařízení doplnit o další podmínky, pokud jde o výběr jak nabyvatelů, tak nemovitostí, které jsou způsobilé pro podporu.
33
S ohledem na druhou podmínku uvedenou v bodě 27 tohoto rozsudku je třeba mít za to, že taková právní úprava přiznává dotyčným obcím posuzovací pravomoc jak v otázce samotného principu uplatnění mechanismu finanční podpory na jejich území, tak v otázce základních prvků tohoto mechanismu, zejména podmínek způsobilosti transakcí s nemovitostmi, jakož i rozsahu finanční podpory, která může být poskytnuta.
34
Z toho vyplývá, že taková právní úprava neumožňuje dotyčným obcím poskytovat finanční podporu pouze na základě svých ustanovení, ale naopak předpokládá, že tyto obce přijmou další prováděcí opatření ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589. Aniž je tedy nutné zkoumat, zda taková podpora naplňuje všechny podmínky vyžadované k tomu, aby mohla být kvalifikována jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, je třeba konstatovat, že tuto právní úpravu nelze považovat za právní úpravu zavádějící režim podpory, který musí být oznámen Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU a čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení.
35
Zadruhé čl. 1 písm. e) uvedeného nařízení definuje „jednotlivou podporu“ jako „podpor[u], která není poskytnuta na základě režimu podpory nebo která je poskytnuta na základě režimu podpory, ale musí být oznámena“.
36
Vzhledem k tomu, že z výše uvedeného vyplývá, že taková právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, umožňuje případné poskytnutí finanční podpory až po přijetí dalších prováděcích opatření, nelze na ni v žádném případě nahlížet tak, že sama poskytuje jednotlivou podporu.
37
S ohledem na všechny tyto skutečnosti je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 3 SFEU ve spojení s čl. 1 písm. c) až e), jakož i čl. 2 odst. 1 nařízení 2015/1589 musí být vykládány v tom smyslu, že na vnitrostátní právní úpravu, která umožňuje obcím, v nichž jsou ceny nemovitostí obzvláště vysoké, zavést mechanismus, na jehož základě se prodávajícím některých pozemků nebo bytů vyplácí část pořizovací ceny dotyčných pozemků jménem nabyvatele, který splňuje podmínky týkající se jeho sociální situace a vztahu k dotčené obci, nesmí být nahlíženo tak, že zavádí režim státní podpory, který musí být oznámen Komisi, pokud tato právní úprava jednak ponechává každé obci volbu, zda takový mechanismus zavede, a jednak jí přiznává prostor pro uvážení při stanovení podmínek způsobilosti projektů, jakož i části ceny dotyčných pozemků hrazené na základě tohoto mechanismu.
K druhé otázce
38
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že druhá otázka je položena pouze pro případ kladné odpovědi na první otázku. S ohledem na zápornou odpověď na první otázku tedy není důvodné odpovídat na druhou otázku.
K nákladům řízení
39
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
Článek 107 odst. 1 a článek 108 odst. 3 SFEU ve spojení s čl. 1 písm. c) až e), jakož i čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 [SFEU],
musí být vykládán v tom smyslu, že
na vnitrostátní právní úpravu, která umožňuje obcím, v nichž jsou ceny nemovitostí obzvláště vysoké, zavést mechanismus, na jehož základě se prodávajícím některých pozemků nebo bytů vyplácí část pořizovací ceny dotyčných pozemků jménem nabyvatele, který splňuje podmínky týkající se jeho sociální situace a vztahu k dotčené obci, nesmí být nahlíženo tak, že zavádí režim státní podpory, který musí být oznámen Evropské komisi, pokud tato právní úprava jednak ponechává každé obci volbu, zda takový mechanismus zavede, a jednak jí přiznává prostor pro uvážení při stanovení podmínek způsobilosti projektů, jakož i části ceny dotyčných pozemků hrazené na základě tohoto mechanismu.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: nizozemština.