62004CJ0495_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑495/04,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 26. listopadu 2004, došlým Soudnímu dvoru téhož dne, v řízení
A. C. Smits-Koolhoven
proti
Staatssecretaris van Financiën,
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát),
ve složení K. Lenaerts, zastupující předseda čtvrtého senátu, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci,
generální advokát: A. Tizzano,
vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 19. října 2005,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za A. C. Smits-Koolhoven C. H. Bouwmeesterem a B. S. Mulierem, advocaten,
– za nizozemskou vládu H. G. Sevenster a D. J. M. de Grave, jako zmocněnci,
– za francouzskou vládu G. de Bergues a C. Jurgensen-Mercier, jako zmocněnci,
– za finskou vládu A. Guimaraes-Purokoski, jako zmocněnkyní,
– za Komisi Evropských společenství K. Grossem a A. Weimarem, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků (Úř. věst. L 291, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 283).
2. Tuto žádost předložil Hoge Raad der Nederlanden (nizozemský nejvyšší soud) v rámci sporu mezi A. C. Smits-Koolhoven a Staatssecretaris van Financiën (státní tajemník pro finance) ve věci výběru spotřební daně z bylinných cigaret.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
3. Tabákové výrobky podléhají spotřební dani harmonizované na úrovni Společenství. Směrnice 95/59 definuje jednotlivé skupiny výrobků podléhajících spotřební dani a stanovuje způsob jejího výpočtu.
4. Článek 4 odst. 1 této směrnice definuje pojem „cigarety“ následovně:
„Za cigarety se považují:
a) tabákové smotky, jsou-li určeny ke kouření v daném stavu a které se nepovažují za doutníky nebo doutníčky ve smyslu článku 3;
b) tabákové smotky, které se jednoduchým neprůmyslovým postupem vkládají do dutinek z cigaretového papíru;
c) tabákové smotky, které se jednoduchým neprůmyslovým postupem balí do cigaretového papíru.
[…]“
5. Pojem „tabák ke kouření“ je definován v článku 5 uvedené směrnice.
6. Článek 7 odst. 2 téže směrnice stanoví:
„Za cigarety a tabák ke kouření se považují výrobky skládající se zcela nebo částečně z jiných látek než z tabáku, které jinak splňují kritéria uvedená v článcích 4 a 5.
Odchylně od prvního pododstavce se výrobky, které neobsahují žádný tabák, nepovažují za tabákové výrobky, jsou-li používány výhradně k lékařským účelům.“
7. Směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se hromadně vyráběných léčivých přípravků (Úř. věst. 1965, 22, s. 369), ve znění směrnice Rady 93/39/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se mění směrnice 65/65/EHS, 75/318/EHS a 75/319/EHS, pokud jde o léčivé přípravky (Úř. věst. L 214, s. 22, dále jen „směrnice 65/65“), ve svém čl. 1 bodu 2 definuje pojem „léčivý přípravek“, kterým se rozumí „jakákoliv látka nebo kombinace látek určená k léčení nebo předcházení nemoci u lidí nebo zvířat“ nebo „jakákoli látka nebo kombinace látek, které lze podat lidem nebo zvířatům za účelem stanovení lékařské diagnózy nebo k obnově, úpravě či ovlivnění fyziologických funkcí u lidí nebo zvířat“.
Vnitrostátní právní předpisy
8. Podle čl. 1 odst. 1 písm. f) nizozemského zákona o spotřební dani ze dne 31. října 1991 (Wet op de accĳns, Stb. 1991, č. 561) je z tabákových výrobků vybírána spotřební daň.
9. Článek 64 odst. 1 tohoto zákona, který provádí do nizozemského práva čl. 7 odst. 2 druhý pododstavec směrnice 95/59, stanoví:
„Při dodržení podmínek a omezení, které budou stanoveny nařízením orgánu veřejné správy, se od spotřební daně osvobozuje poskytnutí ke spotřebě a dovoz následujících výrobků:
[…]
f) cigarety a tabák ke kouření zcela tvořené látkami jinými, než je tabák, a zjevně určené k použití pro léčebné účely.“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
10. V době rozhodné z hlediska skutkového stavu prodávala A. C. Smits-Koolhoven (dále jen „žalobkyně v původním řízení“) ve velkém, za účelem jeho dalšího maloobchodního prodeje, výrobek nazvaný „bylinné cigarety“. Jednalo se o cigarety bez tabáku tvořené bylinami, zejména čeledí pyskatých.
11. Tyto cigarety byly tvořeny látkami bez lékařského účinku a byly uváděny na trh bez lékařského předpisu, ovšem výhradně prostřednictvím lékáren a bylinářství. Na každé krabičce cigaret byla samolepka s nápisem „léčivé bylinné cigarety“. Mimoto byl výrobek doprovázen příbalovým letákem prezentujícím dotčené cigarety jako pomůcku pro osoby, které si přejí přestat kouřit. Tento příbalový leták byl schválen Keuringsraad Openlĳke Aanprĳzing Geneesmiddelen/Keuringsraad Aanprĳzing Gezondheidsproducten (dále jen „KOAG/KAG“), nestátní institucí pověřenou dohledem nad reklamou na léčivé přípravky a zdravotnické výrobky.
12. Z těchto cigaret nebyla zaplacena spotřební daň. V dopise zaslaném žalobkyni v původním řízení dne 20. července 1995 správní orgány tvrdily, že co se týče výběru spotřební daně, musejí být bylinné cigarety považovány za cigarety, a v důsledku toho za tabákové výrobky, a že jelikož nejsou určeny k použití pro léčebné účely, nemůže se na tyto cigarety vztahovat osvobození stanovené čl. 64 odst. 1 písm. f) nizozemského zákona o spotřební dani.
13. V důsledku toho byla žalobkyni v původním řízení dodatečně vyměřena spotřební daň z tabákových výrobků za období mezi 1. srpnem 1995 a 15. červencem 1999.
14. Jelikož stížnost žalobkyně v původním řízení byla zamítnuta, podala tato žalobu k Gerechtshof te Leeuwarden (odvolací soud v Leeuwarden). Rozsudkem ze dne 5. srpna 2002 tento soud potvrdil dodatečný výměr týkající se spotřební daně z tabákových výrobků.
15. Jelikož měla za to, že Gerechtshof te Leeuwarden vycházel z příliš restriktivního výkladu pojmu „léčebné účely“, uvedeného v čl. 64 odst. 1 písm. f) nizozemského zákona o spotřební dani, žalobkyně v původním řízení podala kasační stížnost k Hoge Raad der Nederlanden, který se rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Spadají bylinné cigarety, jako ty dotčené v projednávaném případě, které prokazatelně neobsahují žádné látky s léčebným účinkem, které jsou ale prodávány se souhlasem [KOAG/KAG] pod názvem ‚léčivé bylinné cigarety‘ jako pomůcky pro osoby, které chtějí přestat kouřit, pod odchylku, kterou čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 95/59 […] stanoví pro výrobky, které jsou používány výhradně k lékařským účelům?“
K předběžné otázce
16. Podstatou předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 7 odst. 2 směrnice 95/59 musí být vykládán v tom smyslu, že cigarety bez tabáku neobsahující látky s lékařským účinkem, ale které jsou prezentovány a uváděny na trh jako pomůcka pro osoby, které si přejí přestat kouřit, jsou používány „výhradně k lékařským účelům“ ve smyslu druhého pododstavce tohoto ustanovení.
17. Úvodem je třeba připomenout, že směrnice 95/59 spadá do rámce politiky harmonizace konstrukcí spotřebních daní z tabákových výrobků, který má za cíl zabránit tomu, aby nedošlo k narušení hospodářské soutěže mezi jednotlivými druhy tabákových výrobků patřících do stejné skupiny (rozsudek ze dne 19. října 2000, Komise v. Řecko, C‑216/98, Recueil, s. I‑8921, bod 18). Aby bylo zaručeno její jednotné uplatňování, musí být výklad pojmů této směrnice nezávislý, založený na znění dotčených ustanovení a na účelu uvedené směrnice (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 1. dubna 2004, Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft, C‑389/02, Recueil, s. I‑3537, bod 19).
18. V tomto kontextu je namístě uvést, že účelem čl. 7 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 95/59 je zavedení obecného pravidla, podle kterého jsou za cigarety a tabák ke kouření považovány výrobky, které, ačkoliv jsou tvořeny výhradně nebo částečně jinými látkami, nežli tabákem, nicméně splňují ostatní kritéria stanovená články 4 a 5 této směrnice pro cigarety a tabák. Podle čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce téže směrnice tomuto pravidlu nepodléhají pouze výrobky, které jednak neobsahují tabák, a jednak jsou používány „výhradně k lékařským účelům“. Tento pododstavec tudíž zavádí rozlišování mezi dvěma druhy výrobků neobsahujících tabák, podle toho, zda k takovým účelům jsou používány, či nikoliv, přičemž tato odchylka se vztahuje pouze na první z nich.
19. Proto je třeba stanovit kritéria umožňující rozlišit výrobky, které jsou používány výhradně k lékařským účelům od výrobků, které použití k těmto účelům postrádají nebo u kterých není použití k těmto účelům výlučné.
20. Vzhledem k předkládacímu rozhodnutí se zdá, že předkládající soud váhá mezi dvěmi kritérii, a sice složením cigaret a jejich vnější prezentací. Zatímco neexistence látek s lékařským účinkem v dotčených cigaretách by vedla k popření jejich použití výhradně k lékařským účelům, jejich prezentace by hovořila ve prospěch přiznání takového použití.
21. Kritérium složení výrobku může být považováno za relevantní, a v důsledku toho za schopné prokázat použití k lékařským účelům. Výrobek obsahující látky, jejichž spalování a vdechování vyvolává lékařské účinky pro lidský organismus, totiž může být těmito účinky objektivně odlišen od výrobku, který takové látky neobsahuje.
22. Pro stanovení toho, zda může mít výrobek použití k lékařským účelům, je tudíž namístě zjistit, zda tento výrobek obsahuje látky, jejichž spalování a vdechování vyvolává lékařské účinky léčivé nebo preventivní povahy, které by byly vědecky dokázány.
23. Přitom je nesporné, že cigarety dotčené ve sporu v původním řízení takové látky neobsahují.
24. Žalobkyně v původním řízení nicméně tvrdí, že i v případě neexistence látek majících lékařské účinky jsou bylinné cigarety dotčené ve věci v původním řízení používány výhradně k lékařským účelům, jelikož kouření těchto cigaret pomáhá
při překonávání závislosti na tabáku.
25. Připuštění této teze by nicméně znamenalo přiznat použití k výhradně lékařským účelům každé cigaretě, která neobsahuje tabák, a která proto může být konzumována jako náhražka, což by bylo zjevně v rozporu s cílem a systematikou čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 95/59, tak jak jsou upřesněny v bodu 18 rozsudku v projednávané věci. Tento argument tedy nemůže být přijat.
26. Je proto třeba posoudit, zda za těchto podmínek může být prezentace cigaret považována za relevantní pro prokázání použití cigaret k výhradně lékařským účelům, a tedy pro stanovení, zda způsob prezentace může představovat kritérium umožňující rozlišovat cigarety s takovým použitím od výrobků, které toto použití postrádají nebo u kterých není výlučné.
27. Žalobkyně v původním řízení v tomto ohledu tvrdí, že je namístě přiznat dotčeným cigaretám použití k výhradně lékařským účelům, jelikož jsou se souhlasem KOAG/KAG prezentovány jako mající léčivé nebo preventivní schopnosti, jsou uváděny na trh jako léčivý výrobek a průměrně obezřetným spotřebitelem jsou vnímány jako léčivý přípravek.
28. Tuto tezi nelze přijmout, neboť použití takových cigaret k lékařským účelům nelze odvodit pouze z jejich prezentace, ze způsobu jejich uvádění na trh nebo z toho, jak je vnímá veřejnost, aniž by bylo zbaveno smyslu obecné pravidlo stanovené čl. 7 odst. 2 prvním pododstavcem směrnice 95/59. K tomu, aby se na výrobek vztahovala odchylka stanovená druhým pododstavcem tohoto ustanovení, by pak totiž stačilo jen změnit prezentaci nebo způsob uvádění výrobku na trh, v důsledku čehož by jinak totožné výrobky podléhaly odlišnému zacházení, co se týče spotřební daně.
29. Mimoto se v tomto ohledu směrnice 95/59 svým cílem a zněním svého čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce odlišuje od směrnice 65/65, jejíž čl. 1 bod 2 zakotvuje dvě alternativní a vzájemně se doplňující definice léčivého přípravku, vztahující se jednak k léčivému přípravku „danému prezentací“, a jednak k léčivému přípravku „danému použitím k určitým účelům“ (viz rozsudky ze dne 30. listopadu 1983, Van Bennekom, 227/82, Recueil, s. 3883, bod 22, a ze dne 28. října 1992, Ter Voort, C‑219/91, Recueil, s. I‑5485, bod 11).
30. Zaprvé, účel směrnice 65/65, která směřuje především k ochraně spotřebitele zajištěním ochrany veřejného zdraví, odůvodňuje takovou širokou definici, jelikož této směrnici poskytuje široký rozsah působnosti. Jak uvedl Soudní dvůr v bodě 17 výše uvedeného rozsudku Van Bennekom, kritérium „prezentace“ vyplývající z čl. 1 bodu 2 uvedené směrnice má za cíl podchytit nejen léčivé přípravky, které mají skutečný léčebný nebo lékařský účinek, ale rovněž výrobky, které nejsou dostatečně účinné nebo které nemají účinek, který jsou spotřebitelé oprávněni očekávat s ohledem na jejich prezentaci, aby bylo možné spotřebitele chránit nejen před škodlivými nebo nebezpečnými léčivými přípravky, ale rovněž před různými výrobky používanými namísto vhodných léků. Přitom cíl směrnice 95/59, připomenutý v bodě 17 rozsudku v projednávané věci, je zcela jiný a neodůvodňuje takovou extenzivní definici.
31. Zadruhé, jelikož čl. 7 odst. 2 druhý pododstavec směrnice 95/59 stanoví odchylku od obecného pravidla, musí být vykládán restriktivně a nemůže být použit na výrobky, u nichž pouze jejich prezentace ukazuje na použití k lékařským účelům, aniž by toto použití bylo doloženo objektivními schopnostmi spojenými s vlastnostmi těchto výrobků.
32. Z toho vyplývá, že úvahy spojené s prezentací, uváděním na trh nebo vnímáním výrobku nejsou samy o sobě dostatečné k tomu, aby se na tento výrobek mohla vztahovat odchylka stanovená čl. 7 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 95/59.
33. Skutečnost, že k prezentaci cigaret dotčených ve věci v původním řízení poskytl KOAG/KAG svůj souhlas, nemůže toto posouzení změnit. Schválí-li totiž tento orgán, který v kontextu samoregulace dbá na dodržování pravidel řádného chování v oblasti reklamy na léčivé přípravky a zdravotnické výrobky, specifickou formu reklamy, toto schválení neznamená ověření případného použití dotčeného výrobku výhradně k lékařským účelům a nemůže být rozhodující pro posouzení léčivých nebo preventivních vlastností výrobku.
34. Z výše uvedeného vyplývá, že cigaretám neobsahujícím látky s lékařským účinkem nelze přiznat použití k lékařským účelům.
35. S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na předběžnou otázku odpovědět tak, že čl. 7 odst. 2 směrnice 95/59 musí být vykládán v tom smyslu, že cigarety bez tabáku neobsahující látky s lékařským účinkem, ale které jsou prezentovány a uváděny na trh jako pomůcka pro osoby, které si přejí přestat kouřit, nejsou používány „výhradně k lékařským účelům“ ve smyslu druhého pododstavce tohoto ustanovení.
K nákladům řízení
36. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
Článek 7 odst. 2 směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků musí být vykládán v tom smyslu, že cigarety bez tabáku neobsahující látky s lékařským účinkem, ale které jsou prezentovány a uváděny na trh jako pomůcka pro osoby, které si přejí přestat kouřit, nejsou používány „výhradně k lékařským účelům“ ve smyslu druhého pododstavce tohoto ustanovení.