62021CC0128
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
GIOVANNI PITRUZZELLA
esitatud 12. jaanuaril 2023 (
1
)
Kohtuasi C‑128/21
Lietuvos notarų rūmai,
M. S.,
S. Š.,
D. V.,
V. P.,
J. P.,
D. L.‑B.,
D. P.,
R. O. I.
versus
Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba,
teised menetlusosalised:
Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija,
Lietuvos Respublikos finansų ministerija
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu kõrgeim halduskohus))
Eelotsusetaotlus – Konkurents – ELTL artikkel 101 – Mõisted „ettevõtja“ ja „ühenduste otsused“ – Notarite koja otsused, millega kehtestatakse tasude arvutamise meetodid – Eesmärgipõhine piirang – Põhjendatus – Trahv – Ettevõtjate ühendus ja selle liikmed – Juhatus – Õigusrikkuja – Solidaarvastutus
1.
Kas kutseühingu liikmeid võib isiklikult karistada kutseühingule omistatavate niisuguste otsuste tegemise eest, mis võivad Euroopa Liidu õiguse kohaselt konkurentsi moonutada või piirata?
I. Õiguslik taust
A.
Liidu õigus
2.
Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [ELTL artiklites 101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (
2
) artiklis 5 „Liikmesriikide konkurentsiasutuste volitused“ on sätestatud:
„Liikmesriikide konkurentsiasutustel on asutamislepingu artiklite 81 ja 82 kohaldamise õigus üksikjuhtudel. Sel eesmärgil võivad nad omal algatusel või kaebuse põhjal teha järgmised otsused:
–
nõuda rikkumise lõpetamist,
–
kehtestada ajutisi meetmeid,
–
kiita heaks kohustusi,
–
kehtestada trahve, karistusmakseid või muid siseriiklikus õiguses sätestatud sanktsioone.
Kui keelamise tingimused ei ole nende valduses oleva teabe põhjal täidetud, võivad nad ka otsustada, et neil ei ole põhjust meetmeid võtta.“
3.
Viidatud määruse artikli 23 lõike 2 punktis a ja lõikes 4 on sätestatud:
„2.   Komisjon võib oma otsusega määrata ettevõtjatele ja ettevõtjate ühendustele trahve, kui need tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu:
a)
rikuvad asutamislepingu artiklit 81 või 82 [ELTL artikleid 101 ja 102] […]
[…]
Ühegi rikkumises osalenud ettevõtja ja ettevõtjate ühenduse puhul ei tohi trahv ületada 10% selle eelmise majandusaasta kogukäibest.
Kui ettevõtjate ühenduse rikkumine on seotud selle liikmete tegevusega, ei tohi trahv ületada 10% nende liikmete kogukäivete summast, kes tegutsevad turul, mida ettevõtjate ühenduse rikkumine mõjutab.
[…]
4.   Kui ettevõtjate ühendusele määratakse trahv selle liikmete käibe alusel ja ühendus on maksejõuetu, on ühendus kohustatud nõudma ühenduse liikmete osamakseid trahvisumma tasumisel.
Kui osamakseid ei ole ühendusele tasutud komisjoni määratud tähtaja jooksul, võib komisjon nõuda trahvi tasumist otseselt ükskõik milliselt ettevõtjalt, kelle esindajad olid ühenduse asjaomaste otsuseid tegevate organite liikmed.
Pärast seda, kui komisjon on teise lõigu alusel nõudnud trahvi tasumist, võib ta trahvi täieliku tasumise tagamiseks nõuda jääksumma tasumist ükskõik milliselt ühenduse liikmelt, kes tegutses turul, kus rikkumine toimus.
Komisjon ei nõua teise või kolmanda lõigu alusel trahvi tasumist ettevõtjatelt, kes tõendavad, et nad ei ole ühenduse rikkuvat otsust rakendanud ning kas ei teadnud selle olemasolust või on sellest teadlikult distantseerunud juba enne, kui komisjon alustas juhtumi uurimist.
Iga ettevõtja rahaline kohustus trahvi tasumisel ei tohi ületada 10% tema eelmise majandusaasta kogukäibest.“
B.
Leedu õigus
4.
Leedu 23. märtsi 1999. aasta konkurentsiseaduse (Lietuvos Respublikos konkurencijos istatymas), muudetud 12. jaanuari 2017. aasta seadusega nr XIII‑193 (edaspidi „konkurentsiseadus“), artikli 5 lõike 1 punktis 1 on sätestatud:
„Kõik kokkulepped, mille eesmärk on konkurentsi piirata või mis konkurentsi piiravad või piirata võivad, on keelatud ja alates sõlmimise hetkest tühised, kaasa arvatud need, millega määratakse otseselt või kaudselt kindlaks (fikseeritakse) teatud kaupade hinnad või muud ostu‑ või müügitingimused.“
5.
Konkurentsiseaduse artikli 3 lõikes 19 on sätestatud:
„„Kokkulepe“ on igas vormis (kirjalikult või suuliselt) sõlmitud leping kahe või enama ettevõtja vahel või ettevõtjatevaheline kooskõlastatud tegevus, kaasa arvatud ettevõtjate rühma (ühendus, liit, konsortsium jne) või selle rühma esindajate otsused.“
6.
Konkurentsiseaduse artikli 3 lõige 22 näeb ette:
„„Ettevõtja“ on ettevõtja, ettevõtjate kogum (ühendused, liidud, konsortsiumid jne), ettevõte või organisatsioon või muu juriidiline või füüsiline isik, kes tegeleb või võib tegeleda Leedu Vabariigis majandustegevusega, kelle tegevus mõjutab majandustegevust Leedu Vabariigis või kelle eesmärgid, juhul kui need täidetakse, võivad seda tegevust mõjutada. Leedu Vabariigi valitsussektori üksusi peetakse ettevõtjateks, kui nad tegelevad majandustegevusega.“
7.
Leedu notariaadiseaduse (Lietuvos Respublikos notariato įstatymas, edaspidi „notariaadiseadus“), muudetud 29. juuni 2017. aasta seadusega nr XIII‑570, artiklis 2 on ette nähtud:
„Notar on isik, kes on saanud riigilt loa käesolevas seaduses ette nähtud ülesannete täitmiseks ning eraõigussuhete kontekstis tehingute ja dokumentide seaduslikkuse tõestamiseks. Notar võib tsiviilvaidlustes tegutseda ka neid lahendava vahendajana.“
8.
Notariaadiseaduse artikli 6 esimeses lõigus on sätestatud:
„Notarite arvu, tegevuskoha ja territoriaalse kohtualluvuse määrab kindlaks Leedu Vabariigi justiitsminister enda kehtestatud korra kohaselt, mille alusel ta hindab notarite poolt elanikele pakutavate õigusteenuste vajadust.“
9.
Notariaadiseaduse artiklis 8 on sätestatud:
„Leedu Vabariigi notarid moodustavad Notarite Koja […]. Iga notar on Notarite Koja liige. Notarite Koda on juriidiline isik. Notarite Koja põhikirja võtab vastu Notarite Koja üldkoosolek ja kiidab heaks Leedu Vabariigi justiitsminister.“
10.
Notariaadiseaduse artikli 10 punkti 7 kohaselt võtab Notarite Koda oma ülesannete täitmise raames meetmeid, mis võimaldavad tagada notarite ametitegevuse ühtsuse.
11.
Notariaadiseaduse artikli 11 teises ja kolmandas lõigus on sätestatud:
„Leedu Vabariigi justiitsminister võtab käesolevas seaduses sätestatud õigusaktide heakskiitmisel arvesse Notarite Koja juhatuse arvamust. Kui Leedu Vabariigi justiitsminister leiab, et Notarite Koja juhendid või otsused ei ole Leedu Vabariigi õigusaktidega kooskõlas, võib ta Vilniuse regionaalsele kohtule esitada kaebuse nende juhendite või otsuste kehtetuks tunnistamiseks. Kaebus tuleb esitada ühe kuu jooksul alates kaebuse esemeks oleva juhendi või otsuse kättesaamisest.“
12.
Notariaadiseaduse artiklis 12 on sätestatud:
„Notarid täidavad oma volitusi olenemata ametiasutuste ja riigieelarve valdkonnas pädevate asutuste mõjust ning juhinduvad ainult seadustest.“
13.
Notariaadiseaduse artikli 13 kohaselt järgivad notarid oma tegevuses Notarite Koja otsuseid.
14.
Notariaadiseaduse artiklis 16 on sätestatud:
„Leedu Vabariigi tsiviilseadustikus ja käesolevas seaduses ette nähtud eeskirjade alusel vastutab notar füüsilistele või juriidilistele isikutele tekitatud kahju eest, mis tekkis tema enda, tema esindaja või tema notaribüroo töötajate toime pandud õigusvastasest teost notari kutsetegevuse käigus. Notar vastutab riigi teenistujana iga seadus‑ või muu õigusakti niisuguse rikkumise eest, mille ta paneb toime oma ülesannete täitmisel ning mis toob kaasa tema kriminaal‑ või haldusvastutuse.“
15.
Notariaadiseaduse artikli 19 esimeses ja teises lõigus on sätestatud:
„Notar esitab arve notariaaltoimingute tegemise, tehingute ettevalmistamise ning nõustamis‑ ja tehniliste teenuste tasude kohta, mille summad (määrad) kehtestab Leedu Vabariigi justiitsminister koos Leedu Vabariigi rahandusministri ja Notarite Kojaga, võttes arvesse käesoleva seaduse artiklis 191 üksikasjalikult sätestatud notarite tasude määramise (tariifide) kriteeriume. Tasu suurus peab notarile tagama tulu, mis võimaldab tal olla majanduslikult sõltumatu, tagada klientide hea teenindamise tingimused, palgata vajaliku kvalifikatsiooniga töötajad ning omada heal tehnilisel tasemel bürood. […] Notar võib oma kliendi majanduslikust olukorrast olenevalt ta tasude maksmisest täielikult või osaliselt vabastada.“
16.
Notariaadiseaduse artiklis 21 on sätestatud:
„Notar tegutseb iseseisvalt ja on majanduslikult sõltumatu. […]“.
17.
Notariaadiseaduse artikli 62 esimeses ja teises lõigus on sätestatud:
„Notaril on kohustus sõlmida erialane vastutuskindlustus üle 290 euro suuruse kahju kohta, mille ta tekitab füüsilistele või juriidilistele isikutele oma ülesannete täitmise käigus. […] Kui kindlustuse makstud hüvitisest ei piisa kahju täielikuks hüvitamiseks, katab selle hüvitise ja tegeliku kahju vahelise erinevuse notar, kes kahju tekitas.“
18.
Notariaadiseaduse artikli 28 esimeses lõigus on ette nähtud:
„Notariaalakte võib koostada iga notar, välja arvatud pärimisküsimustes. Nendel juhtudel kehtestab Leedu Vabariigi justiitsminister notarite territoriaalse pädevuse.“
19.
Leedu justiitsministri 3. jaanuari 2008. aasta määrusega nr 1R‑3 kinnitatud Leedu Notarite Koja põhikirja (edaspidi „põhikiri“) artikli 8 lõigetes 6 ja 7 on sätestatud:
„Notarite Koda täidab oma tegevuse käigus järgmisi ülesandeid:
[…]
6) võtab meetmeid notarite ametitegevuse ühtlustamiseks;
7) teeb notarite ametitegevuse kokkuvõtte ja esitab notaritele arvamusi“.
20.
Põhikirja artikli 18 lõikes 1 on ette nähtud:
„Juhatus on Notarite Koja juhtiv kollektiivorgan. Juhatus koosneb kaheksast liikmest, kelle notarite üldkoosolek nimetab ametisse (valib) kolmeks aastaks.“
21.
Põhikirja artiklis 25 on sätestatud:
„Leedu Vabariigi justiitsministeeriumi teavitatakse viie tööpäeva jooksul juhatuse otsustest, mis käsitlevad õigusaktide praktikas kohaldamist ja muid asjakohaseid küsimusi, ning need avaldatakse Notarite Koja veebilehel.“
22.
Põhikirja artikli 10 punktis 4 on täpsemalt sätestatud, et juhatuse otsused on kõikide Notarite Koja liikmete jaoks siduvad.
II. Asjaolud, põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
23.
26. aprilli 2018. aasta otsusega nr 2S‑2(2018) trahvis Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba (Leedu Vabariigi konkurentsinõukogu, edaspidi „konkurentsinõukogu“) Notarų rūmaid ehk Leedu Notarite Koda (edaspidi „Notarite Koda“) ja Notarite Koja juhatusse (edaspidi ka „juhatus“) kuuluvaid notareid (koos edaspidi „kaebajad“) 23. märtsi 1999. aasta Leedu konkurentsiseaduse (Lietuvos Respublikos konkurencijos istatymas, Žin., 1999, nr 30‑856) ja ELTL artikli 101 lõike 1 punkti a rikkumise eest.
24.
Eespool nimetatud otsuse alusel võttis Leedu Notarite Koda vastu otsused (
3
) – konkreetselt 30. augusti 2012. aasta otsuse, 23. aprilli 2015. aasta otsuse, 26. mai 2016. aasta otsuse ja 26. jaanuari 2017. aasta otsuse –, millega ta selgitas notaritasude arvutamise kriteeriume järgmiste teenuste jaoks (edaspidi „selgitused“): i) hüpoteegitehingute tõestamine ja sundtäitmistingimuste vormistamine olukordades, kus tehingu pooled ei ole märkinud hüpoteegiga koormatud vara väärtust, ja olukordades, kus ühe hüpoteegitehinguga seatakse hüpoteek mitmele kinnisasjale; ii) notariaaltoimingute tegemine, tehinguprojektide, nõuandmis‑ ja tehniliste teenuste ettevalmistamine olukordades, kus ühe lepinguga seatakse servituut mitmele kinnisasjale; iii) vahetuslepingu tõestamine olukorras, kus erineva vallasvara osad lepingu alusel vahetatakse.
25.
Selgitused võeti vastu ühehäälselt ja avaldati seejärel Leedu Notarite Koja veebilehel.
26.
Konkurentsinõukogu arvates määras Leedu Notarite Koda nende selgituste vastuvõtmisel – kuigi tal on küll kaalutlusõigus (
4
) selle osas, millises määras sätestada notaritasude summad teatud alam- ja ülempiire arvestades – vastava summa maksimumväärtuse.
27.
Sellest tulenevalt tegi viidatud Leedu ametiasutus kindlaks, et Notarite Koda, kes tegutses juhatuse ja selle liikmete kaudu, rikkus selgituste vastuvõtmisega ELTL artikli 101 lõike 1 punkti a. Notarite Koda kvalifitseeriti ettevõtjate ühenduseks ja selgitused otsusteks, mille võtsid vastu ettevõtjate ühendus ja juhatuse kaheksa notarit ning mis võivad piirata notaritevahelist konkurentsi.
28.
Konkurentsinõukogu tegi Leedu notariaaltoimingute turul kindlaks asjaomase turu. Kõnealune rikkumine pandi toime 30. augustist 2012 kuni 16. novembrini 2017. Lisaks vähendati trahvisummat, võttes arvesse vaikivat nõusolekut justiitsministrilt, kes jättis vastu võtmata riigisisesed meetmed, mis olid vajalikud rikkumise kõrvaldamiseks.
29.
Leedu Notarite Koda ja juhatuse liikmetest notarid, kellele ELTL artikli 101 rikkumist isiklikult ette heideti, esitasid otsuse peale kaebuse Vilniaus apygardos administracinis teismasele (Vilniuse regionaalne halduskohus, Leedu; edaspidi „regionaalne halduskohus“).
30.
Regionaalse halduskohtu menetluses väitis Notarite Koda koos juhatusse kuuluvate trahvitud notaritega, et notarit ei saa kvalifitseerida ettevõtjaks ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses. Notari teenustele ei kohaldata hindasid käsitlevaid konkurentsieeskirju. Selgitustega rakendatakse Notarite Koja pädevusi, nagu notarite ametitegevuse ühtlustamine, notarite nõustamine ning notarite kaitsmine põhjendamatu tsiviilvastutuse eest, kooskõlas selle valdkonna riigisiseste seadustega. Vastuvõetud otsuste eesmärk on ka tarbijakaitse võrdsuse põhimõtte ja proportsionaalsuse põhimõtte rakendamise kaudu.
31.
Samuti ei saa vaidlustatud käitumist ette heita juhatuse liikmetest notaritele isiklikult, kuna justiitsminister jättis Notarite Koja otsuste peale kaebuse esitamata, kuigi ta oli nende otsuste vastuvõtmisest teadlik. Kaebajad põhikohtuasjas vaidlustasid ka ELTL artikli 101 lõike 1 punkti a kohaldatavuse, arvestades notarite ametitegevuse ühtse turu puudumist liidus.
32.
Konkurentsinõukogu väitis omalt poolt, et notarite ametitegevusele kohaldatakse ka hindu käsitlevaid konkurentsieeskirju ning et järelikult puudub notaritel pädevus rikkuda liidu õiguses kehtestatud konkurentsinorme.
33.
Seoses Euroopa Liidu õiguse kohaldatavusega käesolevas kohtuasjas väitis konkurentsinõukogu, et tegemist ei ole täielikult riigisiseste asjaoludega, kuna ka teiste liikmesriikide kodanikud saavad kasutada Leedu territooriumil Leedu notarite osutatavaid teenuseid, kuigi piiratult.
34.
Selles kontekstis tunnistas regionaalne halduskohus otsuse osaliselt kehtetuks kohtuotsusega, mille konkurentsinõukogu Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasele (Leedu kõrgeim halduskohus) edasi kaebas.
35.
Lisaks erinevatele vaidlustatud küsimustele, mida käesolevas ettepanekus ei käsitleta, väljendas eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtlusi, kas Euroopa Kohus ei ole varem teinud otsust ELTL artikli 101 notaritele kohaldatavuse kohta, ning küsis sellest tulenevalt, kas vastavaid teenuseid võib pidada majandustegevuseks ELTL artikli 101 tähenduses.
36.
Samuti on eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates vaieldav, kas kohaldatav on kohtuasja Wouters kriteerium, mille kohaselt „liikmesriik jätab endale […] otsustamise õiguse“ (
5
), või kohtuasja Chez Elektro Bulgaria kriteerium, mille kohaselt „riigil peab olema võimalus teostada tõhusat kontrolli ja lõplikku otsustusõigust“ (
6
), mille Euroopa Kohus töötas välja, et kvalifitseerida riigiorganit nii, nagu oleks tegemist kutseühendusega ELTL artikli 101 tähenduses.
37.
Seejärel märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tegelikult on justiitsministril pädevus vaidlustada selgitused riigisiseses kohtus ja täiendada tasude arvutamise kriteeriumide tabelit.
38.
Lisaks kahtleb ta järgmistes asjaoludes: i) võimalus kvalifitseerida selgitusi nii nagu ettevõtjate ühenduse asutamise otsust ning selgituste võimalik ettevõtjatevahelist konkurentsi kahjustav mõju; ii) selgituste eesmärkide nõuetelevastavus ja proportsionaalsus; iii) võimalus kvalifitseerida juhatuse liikmetest notarid ettevõtjate ühenduse liikmeteks, nende isiklik vastutus vaidlustatud rikkumise eest ja sellest tulenevalt neile vastava trahvi määramine.
39.
Selles kontekstis peatas Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu kõrgeim halduskohus) menetluse ja esitas Euroopa Kohtule mitu eelotsuse küsimust ning käesoleva ettepaneku seisukohast on eelkõige asjakohane see:
„7.
Kas ELTL artiklit 101 tuleb tõlgendada viisil, mis võimaldab juhatusse kuuluvate notarite suhtes asuda seisukohale, et nad on kõnealust artiklit rikkunud ja neile võib määrata trahvi, kuna nad osalesid käesolevas kohtuasjas kirjeldatud selgituste vastuvõtmises, töötades samal ajal notaritena?“
III. Õiguslik analüüs
A.
Sissejuhatavad märkused
40.
Vastavalt Euroopa Kohtu palvele keskendun oma ettepanekus seitsmendale eelotsuse küsimusele.
41.
Kohtuistungil suuliste seisukohtade ärakuulamiseks kordasid ja põhjendasid pooled veel täiendavalt teatud seisukohti seoses eelotsuse küsimuste esemeks olevatele küsimustele eelneva õigusküsimusega.
42.
Tegemist on küsimusega ELTL artikli 101 kohaldatavusest olukordades, kus konkurentsivastase tegevuse eest vastutavad ettevõtjad ei konkureeri teistes liidu liikmesriikides teiste samasuguste ettevõtjatega, vaid täidetavate ülesannete (
7
) eripärast ja riigisisestest eeskirjadest tulenevalt piirdub konkurents ainult riigisisese turuga. Eelkõige kahtlevad Notarite Koda ja Leedu valitsus, kas võimalik konkurentsivastane rikkumine võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.
43.
Sisuliselt tuleb tõlgendada mõistet „liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine“, mis on nimelt üks konkurentsivastastele rikkumistele ELTL artikli 101 kohaldamise tingimusi.
1. Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise mõiste
44.
Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine tähendab turu konkurentsitingimuste muutust liikmesriikidevahelises kaubanduses, mille põhjustab konkurentsi piirav kokkulepe või turgu valitseva seisundi kuritarvitamine. Kõnealune mõjutamine piiritleb Euroopa Liidu õigusnormide kohaldamisala, eristades selle riigisiseste konkurentsiõiguste kohaldamisalast. (
8
)
45.
Euroopa Kohtu praktikas on täpsustatud osi, millest see nõue koosneb. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt „peab ettevõtjatevaheline kokkulepe selleks, et see saaks liikmesriikidevahelist kaubandust mõjutada, võimaldama piisava tõenäosusega kõikide objektiivsete faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel ennustada, et see võib otseselt või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt mõjutada liikmesriikidevahelisi kaubavooge, nii et see võib kahjustada riikide vahel ühtse turu loomise eesmärke“. (
9
)
46.
Selleks, et kokkulepe kuuluks liidu õiguse kohaldamisalasse, on veel vaja, et mõjutamine oleks piisavalt märkimisväärne. Selle kohta on Euroopa Kohus leidnud, et „kokkulepe ei kuulu [ELTL] artikli [101] keelu kohaldamisalasse, kui käsitletavate toodete turul osalejate nõrka turuseisundit arvestades mõjutab see turgu vähe“. (
10
) Samasuguse seisukoha võttis komisjon oma suunistes (
11
), kus ta välistas liikmesriikidevahelisele kaubandusele märgatava mõju olemasolu juhul, kui on täidetud kaks kumulatiivset tingimust, mille alusel tuleb konkurentsivastase kokkuleppe mõju ebaoluliseks pidada. (
12
)
47.
Ka Euroopa Kohtu praktikas on kindlaks tehtud nn de minimis piirmäär, millest allpool peetakse konkurentsivastase tegevuse mõjuulatust olematuks. Seda miinimummäära, mis on turuosade jaoks 10%, ei tule aga arvesse võtta, kui kokkulepetel on konkurentsivastane eesmärk. (
13
)
48.
Seoses kokkuleppe geograafilise ulatusega selleks, et mõju olemasolevaks pidada, ei piisa ühest küljest kokkuleppe piiriülese ulatuse välistamiseks (
14
) asjaolust, et kokkulepe sõlmiti ühes liikmesriigis asutatud ettevõtjate vahel, kuid teisest küljest läheb asjaolu, et kokkulepe laieneb kogu riigi territooriumile, oma olemuselt vastuollu asutamislepinguga taotletud majandusliku põimumisega, kuna selle laadiga kaasneb riigisiseste turgude üksteisest eraldamine. (
15
) Järelikult ei ole vaja, et see hõlmaks tingimata mitme riigi üksteisega konkureerivaid teatud elukutse esindajaid. Piisav on aga see, et asjaomane geograafiline ala hõlmab ühe liikmesriigi kogu territooriumi.
49.
Käesoleval juhul nähtub toimiku andmetest, et on olemas mitu ettevõtjate ühenduse otsust, mis puudutavad kõiki konkreetse liikmesriigi teatud elukutse esindajaid.
50.
Kuna tegemist on kokkuleppega, mille eesmärk on hindade kindlaksmääramine, siis võib selle toimiku põhjal kvalifitseerida eesmärgipõhiseks rikkumiseks, mille puhul eeldatakse, et see piirab, takistab või kahjustab konkurentsi siseturul märgatavalt. Kokkulepe, „mis võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja millel on konkurentsivastane eesmärk, piirab oma olemuselt ja sõltumata selle konkreetsetest tagajärgedest märgatavalt konkurentsi“. (
16
)
51.
Seega võib asuda seisukohale, et kogu liikmesriigi territooriumi hõlmav kokkulepe, mille ese on hindade kindlaksmääramine kõikidele liikmesriigi territooriumil olevatele teatud elukutse esindajatele, võib oma olemuselt liikmesriikide siseturud üksteisest eraldada, takistades nii asutamislepinguga taotletud majanduslikku põimumist.
52.
Kuigi on tõene eeldus, et erinevate liikmesriikide notarite vahel puudub konkurents, kuna iga liikmesriik reguleerib seda elukutset erieeskirjadega nii kutsealale lubamise tingimuste kui ka kutsetegevusega tegelemise tingimuste osas, on samuti tõsi, et liidu kodanikele, kes sooviksid kasutada notariaalteenuseid liikmesriigis, kus riigisisese turu eespool kirjeldatud eraldamine on lubatud, kohaldataks majandustingimusi, mis ei ole kujunenud vaba konkurentsi tulemusel.
B.
Seitsmes eelotsuse küsimus
53.
Seitsmenda eelotsuse küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas ELTL artikkel 101 lubab riigi konkurentsiasutusel määrata paralleelselt Notarite Kojale määratud trahviga isiklikud trahvid notaritele, kes osalesid selgituste vastuvõtmises juhatuse, st Leedu Notarite Koja organi liikmetena.
54.
Järelikult tuleb tuvastada eeldatava konkurentsivastase rikkumise eest vastutavad isikud.
55.
Riigi konkurentsiasutus peab vastutavateks isikuteks paralleelselt Leedu Notarite Koda ja selle juhatusse kuuluvaid notareid isiklikult.
56.
Notarite Koda esindab kõikidest Leedu notaritest koosnevat ettevõtjate ühendust ja vastutab notari kutseala reguleerimise eest seadusandja kehtestatud alustel ning kooskõlas justiitsministeeriumiga.
57.
Toimiku kohaselt on juhatus, Notarite Koja organ, kollektiivorgan, kes teeb koja eest otsuseid.
58.
ELTL artikli 101 sõnastuses on keelu adressaadina määratletud „ettevõtja“. (
17
)
59.
Konkurentsivastaste rikkumiste eest trahvide määramisel tuleb järgida vastutuse isiklikkuse põhimõtet (
18
), mille kohaselt määratakse trahv rikkumise toimepanijale, kellele vastab üldjuhul füüsiline või juriidiline isik, kes asjaomast ettevõtjat rikkumise toimepanemise hetkel juhtis (
19
), või kui puudub füüsiline või juriidiline isik, kellele oleks ettevõtja juhina võinud rikkumise ette heita, siis kõigile füüsilistele või juriidilistele isikutele, kes ettevõtjasse kuuluvad. (
20
)
60.
Järelikult tuleb minu arvates selleks, et omistada paralleelne vastutus üksikutele ettevõtjatele (juhatuse notaritele eraldi), kes ettevõtjate ühendusse (Notarite Kotta) kuuluvad, tuvastada nende konkreetne osa konkurentsivastases rikkumises. Selleks tuleb tuvastada juhatuse ja Notarite Koja vaheline suhe, võimalik aktiivne käitumine, mille eesmärk oli otsuse konkreetne vastuvõtmine, ja õiguslik alus, millega niisugust paralleelset vastutust põhjendada.
61.
Soovitan Euroopa Kohtule vastuseid liidu õiguse korrektseks tõlgendamiseks kõikides viidatud aspektides, võttes arvesse, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on neid põhimõtteid käesolevas asjas kohaldada ja tuvastada toimikus esitatud asjaolud, et neid väljendatud põhimõtetega seostada.
62.
Seoses juhatuse ja Notarite Koja vahelise suhtega ilmneb käesoleva kohtuasja toimikust ja nagu järeldas ka Leedu valitsus (
21
), et selgituste autoriks ei või pidada juhatust kui sellesse kuuluvate notarite isikuid, kuna tegemist on Notarite Koja organiga.
63.
Seda asjaolu toetavad Leedu Notarite Koja kirjalikes seisukohtades esitatud ning kohtuistungil kinnitatud avaldused, mille kohaselt saab juhatuse otsuste eest vastutusele võtta Notarite Koja. Järelikult teeb juhatus otsuseid kui otsuseid tegev organ, kes tegutseb kollektiivses tähenduses Notarite Koja esindajana.
64.
Seda, et juhatuse otsuste eest peab vastutama Leedu Notarite Koda, kinnitab täiendavalt juhatuse liikmete staatus. Notarite Koja põhikirja artikli 19 kohaselt on juhatus Notarite Koja kollektiivorgan ja koosneb Notarite Koja üldkoosoleku poolt kolmeks aastaks nimetatud kaheksast liikmest. Juhatuse üksikute liikmete allumist Notarite Koja üldkoosolekule kinnitab veel Notarite Koja põhikirja artikli 19 lõige 4, mille kohaselt vastutab iga juhatuse liige territoriaalse pädevusega Notarite Koja üldkoosoleku ees. Täiendava kinnituse juhatuse üksnes täidesaatvast rollist leiab viidatud põhikirja artikli 20 lõikest 1, mille kohaselt tagab juhatus Notarite Koja ülesannete täitmise.
65.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud riigisisese õiguse allikatest, mida pooled kirjalikes seisukohtades ja kohtuistungil analüüsisid ning mida riigisisene kohus kontrollima peab, tuleneb, et juhatusse kuuluvad notarid on Notarite Koja organid ega tegele eraldi ettevõtjatena ühegi konkreetse tegevusega.
66.
Seoses juhatusse kuuluvate üksikute notarite konkreetse osaga eeldatavas konkurentsivastases rikkumises tuleneb toimiku dokumentidest, et juhatusse kuuluvate notarite konkreetne tegevus seisneb koosolekutes osalemises ja selgituste vastuvõtmiseni viinud koosolekutel hääletamises.
67.
Järelikult ei tegelenud üksikud ettevõtjad-notarid ühegi konkreetse tegevusega eesmärgiga soodustada ettevõtjate ühenduse, st Notarite Koja otsuse vastuvõtmist, välja arvatud otsustusorganis osalemine tingimustel, mida täpsustasin eelmises punktis.
68.
Dokumentide analüüsist, mida kohtuistungil kinnitati, ilmneb aga, et juhatusse kuuluvatele üksikutele notaritele Notarite Kojaga paralleelselt trahvi määramine tuleneb trahvi nõutud hoiatava toimega seotud kaalutlustest.
69.
Konkurentsinõukogu on seetõttu korduvalt rõhutanud, et asjaolude avaldumise ajal Leedus kehtinud seaduste alusel trahvi võimalik määramine ainult ettevõtjate ühendusele, st Notarite Kojale, ei oleks võimaldanud määrata majanduslikult piisavalt suurt trahvi, mis oleks olnud sobiva hoiatava mõjuga.
70.
Seetõttu oli vaja määrata trahv ka juhatusse kuuluvatele notaritele isiklikult, et kasutada trahvi kindlakstegemisel baasina (juhatuse moodustavate üksikute notarite käive) suuremat baasi kui ühenduse oma, mis koosneb üksnes kõigilt notaritelt perioodiliselt nõutavast tasust.
71.
Üldine hoiatav eesmärk, mis Leedu konkurentsinõukogu (
22
) väitel põhjendab vajadust võtta konkurentsivastase rikkumise eest vastutusele organisiseselt tegutsenud füüsilised isikud, et vältida hoiatava mõju saavutamata jätmise ohtu, ei põhjenda minu arvates aga kasutatud meetoditel trahvide määramist.
72.
Seetõttu võib mõista, et kuna puudus õigusnorm, mis lubaks trahvi arvutada mitte üksnes ettevõtjate ühenduse (Notarite Koja) käibe alusel, vaid ka seda moodustavate üksikute ettevõtjate (üksikute notarite) käibe alusel, otsustas konkurentsinõukogu määrata isiklikud trahvid Notarite Koja otsuseid tegeva organi (juhatuse) liikmetest notaritele isiklikult, et tagada trahvi piisavalt hoiatav mõju.
73.
Minu arvates on see põhiargument aga väärtõlgenduse tulemus.
74.
Seega tuleb liikuda kolmanda punkti juurde, mis on seotud ettevõtjate ühendusele ja juhatuse liikmetest üksikutele notaritele paralleelse trahvi määramiseks nõutud õigusliku alusega.
75.
Kui ma õigesti aru sain, trahvis konkurentsinõukogu tuvastatud konkurentsivastast rikkumist (ettevõtjate otsus hindade kindlaksmääramise kohta) käesoleval juhul kahekordse trahviga – ühega, mis oli määratud Notarite Kojale kui ettevõtjate ühendusele ja mis arvutati ühenduse käibe alusel, ja teisega, mis oli määratud kaheksale juhatusse kuuluvale notarile isiklikult ning mis arvutati notarite kui üksikute ettevõtjate käibe alusel.
76.
Minu arvates tuleb eristada võimalust määrata samal ajal trahv konkurentsivastase rikkumise eest ettevõtjate ühendusele, mis võttis vastu rikkumise aluseks olevad otsused, ja üksikutele ettevõtjatele, kes tegid selle rikkumise toimepanemiseks aktiivselt koostööd, võimalusest arvutada ettevõtjate ühendusele määratav trahv tervikuna nimetatud ühenduse käibe alusel, koos kõikide või osa seda moodustavate üksikute ettevõtjate käibega.
77.
Nagu mainisin, on esimesel juhul vaja tõendada üksikute ettevõtjate konkreetset osa, millest tulenevalt võib neid rikkumise kaastoimepanijateks pidada.
78.
Teist võimalust, st ettevõtjate ühenduse trahvi arvutamise baasi laiendamise lubamist nii, et see hõlmab kõikide või osa rikkumises osalenud ettevõtjate käivet, käsitleti kohtuotsuses Coop de France (
23
), millest tulenev kohtupraktika kodifitseeriti seejärel määruse 1/2003 – milles sätestatakse konkurentsireeglite täitmise järelevalve teostajana tegutseva komisjoni pädevused – artikli 23 lõike 2 kolmandas taandes (
24
).
79.
Veelgi erinev on solidaarse vastutuse konkreetne võimalus, mis on ette nähtud määruse 1/2003 artikli 23 lõikes 4, (
25
) mis näeb ette, et ettevõtjate ühenduse maksujõuetuse korral ja juhul, kui selle liikmed jätavad tegemata osamaksed trahvi tasumiseks, võib komisjon nõuda trahvi tasumist otseselt ükskõik milliselt ettevõtjalt, kelle esindajad olid ühenduse asjaomaste otsuseid tegevate organite liikmed.
80.
Nagu määruse 1/2003 artikli 23 lõike 4 sõnastusest selgelt tuleneb, sõltub ettevõtjate ühendusele määratud trahvi korral võimalus nõuda trahvi tasumist otseselt ettevõtjatelt, kelle esindajad olid ühenduse asjaomaste otsuseid tegevate organite liikmed, kahest tingimusest: a) ühendus on maksujõuetu ja b) kui ühendus nõuab oma liikmetelt osamakseid trahvi tasumiseks, ei täida liikmed oma kohustusi komisjoni määratud tähtaja jooksul.
81.
Sellest järeldub, et liidu õigusest ja konkreetselt määrusest 1/2003 ei saa tuletada ettevõtjate ühenduse otsuseid tegevate organite liikmete üldist solidaarvastutust, mille põhjal saaks samal ajal määrata trahve ettevõtjate ühendusele ja viidatud otsuseid tegevate organite liikmetele.
82.
Üldreegliks jääb määruse 1/2003 artikli 23 lõike 2 esimeses taandes sätestatud norm, mille kohaselt „komisjon võib oma otsusega määrata ettevõtjatele ja ettevõtjate ühendustele trahve, kui need tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu: a) rikuvad asutamislepingu artiklit 81 või 82“. Ettevõtjatele ja ettevõtjate ühendustele, kui need rikuvad ELTL (nüüd) artikleid 101 ja 102 tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu.
83.
Siin kohaldatakse selgelt eespool viidatud isikliku vastutuse põhimõtet, mis on kohaldatav ka ettevõtjatele, kes vastutavad konkurentsivastase rikkumise eest.
84.
Järelikult ei saa ei kohtuotsus Coop de France, milles olukorras, kus ettevõtjate ühenduse liikmed olid osalenud aktiivselt konkurentsivastase kokkuleppe rakendamises, nähti ette võimalus määrata trahv kindlaks iga vastava liikme käivet arvestades, ega ka määruse 1/2003 artikli 23 lõike 2 kolmas taane, mis selle suunitluse kodifitseeris, õiguslikult põhjendada Leedu konkurentsinõukogu valitud trahvimismeetodit.
85.
Kohtuotsuses Coop de France viidati sõnaselgelt viimasele tingimusele, mida ka kirjalikes seisukohtades ja kohtuistungil korduvalt meenutati, et ühenduse toime pandud rikkumine on seotud tema liikmete tegevusega ning et ühendus osaleb konkurentsivastases tegevuses koostöös oma liikmetega otseselt nende kasu eesmärgil. (
26
)
86.
Kuigi ei ole kahtlust, et sellises kohtuasjas nagu käesolevas on ettevõtjate ühenduse otsused seotud tema liikmete tegevusega ning et ühendus rakendab nende otsuste (konkurentsivastaseid) eesmärke oma liikmete kasuks (hindade kindlaksmääramine), on samuti ilmne, et see võimalik eelis ei saa juhatusse kuuluvate üksikute notarite ja Notarite Koja liikmeteks olevate teiste notarite vahel erinevalt avalduda.
87.
Vaidlust ei ole asjaolus, et Notarite Koja otsuseid peavad täitma kõik Leedu notarid, kes on õiguse alusel Notarite Koja liikmed, ning seega on Notarite Koja heaks kiidetud ja juhatuse vastu võetud otsustest tulenevad eelised kõigi Leedu notarite huvides.
88.
Seda aspekti kokkuvõtvalt on määruses 1/2003 trahvidega seotud reeglite puhul viidatud sõnaselgelt komisjonile kui järelevalve teostajale ning see ei ole otseselt kohaldatav riigisiseste konkurentsiasutuste pädevustele. Seda kinnitab ka asjaolu, et nimelt võeti kõnealustele konkurentsiasutustele ulatuslikemate volituste andmiseks ja kehtivate reeglite veel enam ühtsustamiseks komisjoni ja riigisiseste konkurenstiasutuste vahel vastu direktiiv 2019/1 (
27
), nn ECN+, mille artiklis 14 on sätestatud määruse 1/2003 artiklis 23 ettenähtuga analoogne trahvide kindlaksmääramise mehhanism.
89.
Direktiivi 2019/1 ei olnud käesoleva kohtuasja esemeks olevate asjaolude asetleidmise ajal veel Leedu õiguskorda üle võetud.
90.
Sellest tuleneb, et kui eelnev arutluskäik leiab kinnitust, siis ei saanud Leedu Notarite Koda kohtuasja asjaolude asetleidmise ajal kasutada selliseid trahvide kindlakstegemise mehhanisme nagu need, mida sisaldab artikkel 23, välja arvatud juhul kui riigisisene kohus tuvastab, et sel ajal kehtisid riigisisesed sätted, mis seda lubasid.
91.
Esitan lõpuks paar märkust võimaluse kohta kvalifitseerida ettevõtjateks juhatuse liikmetest notarid, kui nad tegelevad otsuseid tegeva organi tahet väljendava tegevusega, mis tuleneb seitsmenda eelotsuse küsimuse sõnastusest.
92.
Küsimus on asjakohane, sest sellest sõltub võimalus tuvastada käesoleval juhul ettevõtjatevaheline kokkulepe koos ettevõtjate ühenduse otsusega.
93.
Nagu komisjon märkis (
28
), ei ole ELTL artikliga 101 vastuolus, et konkurentsinõukogu tuvastab ELTL artikli 101 kahekordse rikkumise ettevõtjatevahelise kokkuleppe sõlmimise ja ettevõtjate ühenduse otsuse põhjal.
94.
Selle kohta tuleb kohe märkida, et juhatuse liikmetest notareid ei või selgituste vastuvõtmise hetkel ettevõtjateks pidada. Nagu Notarite Koda oma seisukohtade punktis 2.8 rõhutas, nõuab notarite ettevõtjaks kvalifitseerimine iga selle üksuse üksiku tegevuse hindamist. (
29
)
95.
Seejuures tuleb samuti arvestada, et majandustegevuse mõiste langeb kokku iga turul kaupade või teenuste pakkumise tegevusega, sõltumata asjaolust, kas selle eest makstakse tasu, või asjaolust, et tulu saamise eesmärk on olemas. (
30
) Lisaks on Euroopa Kohus täpsustanud, et selleks, et majandustegevuse saaks isikule või üksusele omistada, on vaja, et sellega tegeletakse otseselt. Kohtuotsuses Cassa di Risparmio Firenze (
31
) rõhutas Euroopa Kohus, et selleks, et majandustegevuse saaks omistada osalust omavale isikule, on vaja, et ta osaleks selle majandustegevuse juhtimise kontrollimises tegelikult. Seda põhimõtet käesolevas asjas kohaldades ei ole kahtlust, et notarid ei tegele ühegi majandustegevusega ning seega ei tegutsenud nad ettevõtjatena hetkel, mil nad läbirääkimistehingutele kohaldatavaid tariife käsitlevad otsused vastu võtsid.
96.
Kui tahta väita, et juhatuse liikmetest notarid järgisid ja seega kohaldasid tariife, mille nad võtsid vastu notarikutse praktiseerijatena, on arusaamatu, millisel alusel võib neid trahvida, kuna, nagu eespool kirjeldasin, ei ole vaidlustatud asjaolu, et kõik Leedu notarid peavad kohaldama Notarite Koja vastuvõetud tariife.
97.
Üksnes juhatuse liikmetest notaritele määratud trahv rikub ka sellest aspektist võrdse kohtlemise põhimõtet.
98.
Kokkuvõtvalt ei saa liidu õigusest tuletada õiguslikku alust, millega põhjendada niisugust trahvimehhanismi nagu see, mida kasutas Leedu konkurentsinõukogu, st konkurentsivastaste otsuste eest vastutava ettevõtjate ühenduse ja selle otsuseid tegeva organi (juhatuse) üksikute liikmete paralleelne trahvimine.
99.
Sellele viitab ka trahvimispraktika, mida kasutab komisjon, kes, nagu märkis Leedu Notarite Koda (
32
), on potentsiaalselt sarnastel juhtudel jätnud kutseühingute otsuseid tegeva organi liikmetele isiklikud trahvid määramata. Otsuses Belgia arhitektide liidu kohta ei määranud komisjon isiklikke trahve arhitektide liidu liikmetele, kes olid võtnud vastu ettepaneku oma liikmete tasude soovituste kohta, piirates nii konkurentsi arhitektide turul. (
33
) Samuti ei määratud ühtegi isiklikku trahvi apteekrite riikliku liidu otsuseid tegeva organi liikmetele, mis piiras konkurentsi kliiniliste laboriuuringute turul.
100.
See ei tähenda aga, et teatavate trahvide määramise valdkonna üldpõhimõtetest tulenevate tingimuste täidetuse korral on sellise trahvimehhanismi kasutamine liidu õigusega vastuolus: seda nii juhul, kui tuvastatakse ettevõtjate ühendusse kuuluvate ettevõtjate konkreetne vastutus (mis ei või seisneda pelgalt ühenduse otsuseid tegevatesse organitesse kuulumises), kui ka juhul, mil liikmesriigi õiguses on ette nähtud otsuseid tegevate organite erivastutus, nagu märkis komisjon. (
34
)
IV. Ettepanek
101.
Kõikide eelnevate kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata seitsmendale eelotsuse küsimusele järgmiselt:
ELTL artiklit 101
tuleb tõlgendada nii, et
sellega ei ole vastuolus, et juhatusse kuuluvaid üksikuid notareid saab trahvida isiklike trahvidega paralleelselt trahvidega, mis määratakse Notarite Kojale, tingimusel, et riigisisene kohus teeb Leedus kehtivate sätete alusel kindlaks nende notarite niisuguse konkreetse panuse ettevõtjatena, mis on Notarite Kotta kuuluvate teiste notarite panusest erinev ja seda täiendav, või seda trahvimist lubava riigisisese õiguse sätte kehtivuse.
(
1
)	Algkeel: itaalia.
(
2
)	Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
(
3
)	Leedu notariaadiseaduse artiklis 9 on sätestatud, et „Notarite Koja põhiülesanded on järgmised: 1) notarite tegevuse koordineerimine; 2) notarite kvalifikatsioonide parandamine; 3) notarite huvide kaitsmine ja esindamine ameti‑ ja haldusasutustes; 4) notarikutset käsitlevates küsimustes õigusaktide eelnõude koostamine ja nende esitamine Leedu Vabariigi justiitsministrile; 5) notarite ametitegevuse ühtlustamine; 6) kontrollimine, kuidas notarid oma ülesandeid ja kutse‑eetika nõudeid täidavad; 7) notarite poolt nende ülesannete täitmise raames koostatud dokumentide hoiustamise ja kasutamise tagamine; 8) notarite kutsepraktika läbiviimise korraldamine; 9) muude muudes seadustes ja Notarite Koja põhikirjas sätestatud ülesannete täitmine“.
(
4
)	Notariaadiseaduse artiklis 191 on ette nähtud, et „notariaalaktide koostamise, tehinguprojektide ettevalmistamise, nõustamise ja tehniliste teenuste notaritasude summade (tariifid) kehtestamisel arvestatakse järgmisi kriteeriume: 1) tõestatud tehingu või muu notariaaltoimingu väärtus; 2) tehtud notariaaltoimingu või osutatud teenuse olemus; 3) notari majandusliku sõltumatuse tagamine; 4) notari kutsetegevusega seotud ohud ja tema tsiviilvastutus; 5) ristsubsideerimine; 6) kulud“.
(
5
)	Vt 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsus Wouters jt (C‑309/99, EU:C:2002:98, punkt 68).
(
6
)	Vt 23. novembri 2017. aasta kohtuotsus CHEZ Elektro Bulgaria ja FrontEx International (C‑427/16 ja C‑428/16, EU:C:2017:890, punkt 46).
(
7
)	Notariaadiseaduse artiklis 26 on sätestatud: „Notarid teevad järgmiseid notariaaltoiminguid: 1) tõestavad lepinguid; 2) väljastavad pärimistunnistusi; 3) väljastavad omandiõigustunnistusi abikaasade ühisvara osa kohta; 4) kinnitavad dokumentide koopiaid ja vastavaid väljavõtteid; 5) kinnitavad allkirja õigsust dokumendil; 6) kinnitavad dokumentide tõlget ühest keelest teise; 7) kinnitavad, et füüsiline isik on elus ja viibib oma elukohas; 8) võtavad hoiule ametlike testamentidena käsitletavaid testamente ja isiklikke testamente; 9) kinnitavad dokumentide esitamise kuupäeva; 10) edastavad ühtede füüsiliste ja juriidiliste isikute avaldusi teistele füüsilistele ja juriidilistele isikutele; 11) kannavad rahasummasid hoiukontole; 12) võtavad vastu merearuandeid; 13) esitavad vastuväiteid lihtvekslitele ja tšekkidele; 14) pööravad täitmisele notariaalaktid, mis toovad kaasa rahalised kohustused, ka lihtvekslite või tšekkide puhul, millele võib olla esitatud vastuväiteid; 15) pööravad hüpoteegi (pandi) alusel laenuandja algatusel täitmisele kohustuslikult sissenõutava võla; 16) koostavad või kinnitavad dokumente, mis on seotud juriidiliste isikute registrisse kandmise eesmärgil esitatud andmete õigsusega, ja kinnitavad juriidilise isiku registrisse kandmise võimalust, kui õigusaktides või asutamislepingus ette nähtud kohustused on täidetud ning esinevad õigusaktides või asutamisdokumentides ette nähtud asjaolud; 17) kinnitavad juriidiliste isikute asutamislepingute kooskõla õigusaktide nõuetega; 18) annavad Leedu valitsuse sätestatud eeskirjade alusel välja tunnistuse (apostille) dokumentide õigsuse kohta; 19) teevad muid seaduses ette nähtud notariaaltoiminguid. Asutakse seisukohale, et notari kinnitatud dokumentides esitatud faktid on kinnitatud ning neid ei pea tõendama seni, kuni neid dokumente (või nende osi) ei tunnistata seaduses sätestatud alustel kehtetuks.“ Lisas on Leedu notariaadiseaduse artiklis 45 ette nähtud: „[N]otar kinnitab tehingud, mille puhul nõutakse tsiviilseadustikus või muudes tsiviilseadustikus täpsustatud seadustes notariaaltoimingut. Notar võib kinnitada ka tehingud, mida võib õigusaktide alusel teha suulises või lihtsustatud kirjalikus vormis.“ Nurksulud lisatud.
(
8
)	Vt 13. juuli 1966. aasta kohtuotsus Consten ja Grundig vs. komisjon (56/64 ja 58/64, EU:C:1966:41), 6. märtsi 1974. aasta kohtuotsus Istituto Chemioterapico Italiano ja Commercial Solvents vs. komisjon (6/73 ja 7/73, EU:C:1974:18), 1. veebruari 1978. aasta kohtuotsus Miller International Schallplatten vs. komisjon (19/77, EU:C:1978:19) ja 23. aprilli 2009. aasta kohtuotsus AEPI vs. komisjon (C‑425/07 P, EU:C:2009:253).
(
9
)	Vt 11. juuli 1985. aasta kohtuotsus Remia jt vs. komisjon (42/84, EU:C:1985:327, punkt 22) ja 21. jaanuari 1999. aasta kohtuotsus Bagnasco jt (C‑215/96 ja C‑216/96, EU:C:1999:12, punkt 47).
(
10
)	Vt 9. juuli 1969. aasta kohtuotsus Völk (5/69, EU:C:1969:35, punkt 7), 25. novembri 1971. aasta kohtuotsus Béguelin Import (22/71, EU:C:1971:113, lk 954) ja 28. aprilli 1998. aasta kohtuotsus Javico (C‑306/96, EU:C:1998:173, punkt 17) ning kohtujurist Mengozzi ettepanek kohtuasjas AEPI vs. komisjon (C‑425/07 P, EU:C:2008:660).
(
11
)	Komisjoni teatis „Suunised aluslepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud liikmesriikidevahelise kaubandusmõju kohta“ (EÜT 2004, C 101, lk 81).
(
12
)	Suuniste punkt 52: „Osalejate turuosa ühelgi asjaomasel ühendusesisesel turul, kus rikkumine toime pandi, ei ületa kokku 5% ning asjaomaste ettevõtjate käive ei ole rohkem kui 40 miljonit eurot, mis väheneb kokkuleppe erinevate liikide korral […]“. Nurksulud lisatud.
(
13
)	Vt 29. märtsi 1979. aasta kohtuotsus Nippon Seiko jt vs. nõukogu ja komisjon (119/77, EU:C:1979:93), 7. juuni 1983. aasta kohtuotsus Musique diffusion française jt vs. komisjon (100/80–103/80, EU:C:1983:158) ja 25. oktoobri 1983. aasta kohtuotsus AEG-Telefunken vs. komisjon (107/82, EU:C:1983:293).
(
14
)	Vt 11. juuli 1989. aasta kohtuotsus Belasco jt vs. komisjon (246/86, EU:C:1989:301).
(
15
)	Vt 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsus Wouters jt (C‑309/99, EU:C:2002:98), 16. juuli 2015. aasta kohtuotsus ING Pensii (C‑172/14, EU:C:2015:484) ning kohtujurist Geelhoedi ettepanek kohtuasjas ASNEF-EQUIFAX ja Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:440).
(
16
)	Vt 13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Expedia (C‑226/11, EU:C:2012:795, punkt 37).
(
17
)	Vt 14. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Skanska Industrial Solutions jt (C‑724/17, EU:C:2019:204, punkt 29), 27. aprilli 2017. aasta kohtuotsus Akzo Nobel jt vs. komisjon (C‑516/15 P, EU:C:2017:314, punkt 46).
(
18
)	Vt 11. detsembri 2007. aasta kohtuotsus ETI jt (C‑280/06, EU:C:2007:775, punkt 39), 8. juuli 1999. aasta kohtuotsus komisjon vs. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, punkt 145), 29. märtsi 2011. aasta kohtuotsus ThyssenKrupp Nirosta vs. komisjon (C‑352/09 P, EU:C:2011:191, punkt 143), 16. novembri 2000. aasta kohtuotsus KNP BT vs. komisjon (C‑248/98 P, EU:C:2000:625, punkt 71), 16. novembri 2000. aasta kohtuotsus Stora Kopparbergs Bergslags vs. komisjon (C‑286/98 P, EU:C:2000:630, punkt 37) ja 16. novembri 2000. aasta kohtuotsus SCA Holding vs. komisjon (C‑297/98 P, EU:C:2000:633, punkt 27).
(
19
)	Vt 16. novembri 2000. aasta kohtuotsus Cascades vs. komisjon (C‑279/98 P, EU:C:2000:626, punkt 78).
(
20
)	Vt 20. märtsi 2002. aasta kohtuotsus HFB jt vs. komisjon (T‑9/99, EU:T:2002:70, punkt 66).
(
21
)	Leedu seisukohad, punkt 53.
(
22
)	Konkurentsinõukogu seisukohad, punkt 87.
(
23
)	Vt 18. detsembri 2008. aasta kohtuotsus Coop de France Bétail et Viande jt vs. komisjon (C‑101/07 P ja C‑110/07 P, EU:C:2008:741, punkt 97), milles on märgitud, et „kui ettevõtjate ühenduse liikmed on konkurentsivastase kokkuleppe täitmisest aktiivselt osa võtnud, nagu käesolevas asjas, siis võib karistuse määramisel aluseks võtta nende liikmete käibeid“. Nende käivete arvessevõtmine on lisaks põhjendatud „juhtumei[l], kus ühenduse poolt toimepandud rikkumine on seotud tema liikmete tegevusega ning kus ühendus osaleb konkurentsivastases tegevuses koostöös oma liikmetega otseselt nende kasu eesmärgil, kusjuures ühendusel endal puuduvad liikmete huvidest sõltumatud objektiivsed huvid“.
(
24
)	Kui ettevõtjate ühenduse rikkumine on seotud selle liikmete tegevusega, ei tohi trahv ületada 10% nende liikmete kogukäivete summast, kes tegutsevad turul, mida ettevõtjate ühenduse rikkumine mõjutab.
(
25
)	Kui ettevõtjate ühendusele määratakse trahv selle liikmete käibe alusel ja ühendus on maksejõuetu, on ühendus kohustatud nõudma ühenduse liikmete osamakseid trahvisumma tasumisel. Kui osamakseid ei ole ühendusele tasutud komisjoni määratud tähtaja jooksul, võib komisjon nõuda trahvi tasumist otseselt ükskõik milliselt ettevõtjalt, kelle esindajad olid ühenduse asjaomaste otsuseid tegevate organite liikmed.
(
26
)	18. detsembri 2008. aasta kohtuotsus Coop de France Bétail et Viande jt vs. komisjon (C‑101/07 P ja C‑110/07 P, EU:C:2008:741, punkt 97).
(
27
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiiv (EL) 2019/1, mille eesmärk on anda liikmesriikide konkurentsiasutustele volitused, et tulemuslikumalt tagada konkurentsinormide täitmine ja et tagada siseturu nõuetekohane toimimine (ELT 2019, L 11, lk 3).
(
28
)	Komisjoni seisukohad, punkt 107.
(
29
)	Vt 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, punkt 25).
(
30
)	Vt 16. novembri 1995. aasta kohtuotsus Fédération française des sociétés d'assurance jt (C‑244/94, EU:C:1995:392, punkt 21).
(
31
)	Vt 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8)
(
32
)	Leedu Notarite Koja seisukohad, punktid 2.13 ja 2.14.
(
33
)	Euroopa Komisjoni 24. juuni 2004. aasta otsus COMP/A.38549.
(
34
)	Komisjoni seisukohad, punkt 110.