62007CC0256
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JÁN MAZÁK
esitatud 21. oktoobril 2008 (
1
)
Kohtuasi C-256/07
Mitsui & Co. Deutschland GmbH
versus
Hauptzollamt Düsseldorf
„Ühenduse tolliseadustik — Tollimaksude tagastamine — Artikli 29 lõige 1 ja lõike 3 punkt a — Tolliväärtus — Määrus (EMÜ) nr 2454/93 — Artikli 145 lõiked 2 ja 3 — Müüja poolt müügilepingujärgse garantiikohustuse alusel tehtud maksete arvestamine tolliväärtuse määramisel — Ajaline kohaldamine — Materiaalõigusnormid — Menetlusnormid — Õigusnormi tagasiulatuv jõud — Kehtivus”
I. Sissejuhatus, põhikohtuasja asjaolud ja menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus
1.
Finanzgericht Düsseldorfi (Düsseldorfi finantskohus) (Saksamaa) esitatud küsimused annavad Euroopa Kohtule võimaluse täpsustada kauba defektse laadi mõju selle tehinguväärtusele ja sellest tulenevalt ka selle tolliväärtusele.
2.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on vaja Euroopa Kohtult vastuseid selleks, et teha otsus Mitsui & Co. Deutschland GmbH (edaspidi „Mitsui & Co.”) hagi suhtes, mille viimati nimetatu esitas Hauptzollamt Düsseldorfi (Düsseldorfi kesktolliasutus, edaspidi „Hauptzollamt”) vastu seoses viimase otsusega, mis puudutas Mitsui & Co. esitatud tollimaksude tagasimaksmise taotlust.
3.
Mitsui & Co. tegeleb Subaru marki sõidukite ostmise ja importimisega, millele nende Jaapani müüja, kes on samas ka nende tootja, annab kolmeaastase garantii. Müüja-tootja hüvitas Mitsui & Co.-le selle garantii alusel tekkinud kulud, st tema oma ostjate esitatud parandusarved. Seetõttu taotles Mitsui & Co. Hauptzollamtilt tollimaksude tagasimaksmist.
4.
Hauptzollamti vaidlusalune otsus puudutab 2000. aasta juulis vabasse ringlusse lubatud sõidukeid. 27. mai 2004. aasta otsusega rahuldas Hauptzollamt osaliselt Mitsui & Co. poolt esitatud taotluse, milles taotleti garantiihüvitiste alusel tollimaksude tagasimaksmist. Ta võttis arvesse üksnes kuni 2002. aasta veebruarini teostatud hinna kohandamisi ning keeldus arvesse võtmast ajavahemikus 2002. aasta märts kuni 2003. aasta juuni tehtud hinna kohandamisi, tuginedes komisjoni . aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 – millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, (
2
) muudetud komisjoni . aasta määrusega (EÜ) nr 444/2002 (
3
) – artikli 145 lõigetele 2 ja 3.
5.
Hauptzollamt kinnitas oma seisukohta 30. märtsi 2005. aasta otsuses, mis tehti Mitsui & Co. esitatud kaebuse osas, milles viimane märkis, et rakendusmääruse artikkel 145 ei kuulu tema tagasimaksmise taotluse suhtes kohaldamisele, kuna garantii puhul ei ole tegemist mitte hinna hilisema korrigeerimisega, vaid summaga, mis tuleneb lepingujärgse garantiikohustuse tunnustamisest, ning lisaks ei ole nimetatud artikkel 145 vastavalt tagasiulatuva jõu keelu põhimõttele kohaldatav enne imporditud ja vabasse ringluse lubatud kaupade suhtes.
II. Õiguslik raamistik
6.
Põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal reguleeris tolliväärtust nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) (
4
) 3. peatükk.
7.
Tolliseadustiku artikli 29 lõikes 1 toodud määratluse kohaselt on „imporditud kauba tolliväärtus” tehinguväärtus ehk ekspordiks ühenduse tolliterritooriumile müüdud kauba eest tegelikult makstud või makstav hind. (
5
)
8.
Nimetatud artikli 29 lõike 3 punktis a toodud määratluse kohaselt on „tegelikult makstud või makstav hind” kogu tasu, mida ostja on maksnud või maksab imporditud kauba eest müüjale või tema kasuks. See hõlmab kõiki tegelikult makstud või makstavaid tasusid, mida ostja on maksnud või maksab müüjale imporditud kauba müügi eeldusena või mida ostja on maksnud või maksab kolmandale isikule müüja kohustuse täitmiseks.
9.
Tolliseadustiku artikli 249 alusel võttis Euroopa Ühenduste Komisjon vastu määruse nr 2454/93.
10.
Seda määrust on korduvalt muudetud. Määrus nr 444/2002, mis jõustus 19. märtsil 2002, on üks neist muudatustest.
11.
Määruse nr 444/2002 põhjendused 5 ja 6 tuletavad meelde, et pärast vabasse ringlusse lubamist võib kauba defektset laadi arvesse võttes ostja ja müüja vahel kokkulepitud hinda teatavatel juhtudel muuta. Sellest tulenevalt peaks kehtivates eeskirjades olema sõnaselgelt sätestatud, et tolliseadustiku artiklis 29 ette nähtud tehinguväärtuses oleks võimalik kõnealuseid erilisi asjaolusid arvesse võtta, kui rakendatakse vajalikke tagatisi ja kohaldatakse põhjendatud tähtaegu.
12.
Neil põhjustel kehtestati määrusega nr 444/2002 rakendusmääruse artikli 145 uus sõnastus. Selle artikli lõigetes 2 ja 3 on ette nähtud võimalus võtta tolliväärtuse määramisel arvesse asjaolu, et müüja korrigeerib pärast kauba vabasse ringlusse lubamist kauba eest tegelikult makstud või makstavat hinda ostja kasuks.
13.
Rakendusmääruse artikli 145 lõigetes 2 ja 3 on täpsustatud selle võimaluse sisulisi tingimusi. Esiteks peab asjaomane kaup olema defektne deklaratsiooni tolliameti poolt aktsepteerimise kuupäeval. Teiseks tingimuseks on, et müüja korrigeeris hinda garantiikohustust täites müügilepingu kohaselt, mis oli sõlmitud enne kauba vabasse ringlusse lubamist. Kolmandaks ei tohi kauba defektset laadi olla asjaomases müügilepingus arvesse võetud. Neljandaks võib korrigeeritud hinda arvesse võtta ainult juhul, kui see on korrigeeritud 12 kuu jooksul pärast kauba vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeva.
III. Eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus
14.
Finanzgericht Düsseldorf otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule neli järgmist eelotsuse küsimust:
„1.
Kas müüja-tootja maksed ostjale, mis tehti garantiikokkuleppe alusel ja millega hüvitati ostjale talle tema klientide poolt esitatud parandusarved, vähendavad tolliseadustiku artikli 29 lõike 1 ja lõike 3 punkti a tähenduses tolliväärtust, mis deklareeriti müüja-tootja ning ostja vahel kokku lepitud hinna alusel?
2.
Kas esimeses küsimuses mainitud müüja-tootja maksed ostjale garantiiga seotud kulude hüvitamiseks kujutavad endast tehinguväärtuse korrigeerimist rakendusmääruse artikli 145 lõike 2 (muudetud määrusega nr 444/2002) tähenduses?
3.
Kui vastus kas esimesele või teisele küsimusele on jaatav, siis kas rakendusmääruse artikli 145 lõikeid 2 ja 3 (muudetud määrusega nr 444/2002) kohaldatakse impordi suhtes, mille tollideklaratsioon aktsepteeriti enne määruse nr 444/2002 jõustumist?
4.
Kui vastus kolmandale küsimusele on jaatav, siis kas rakendusmääruse artikli 145 lõiked 2 ja 3 (muudetud määrusega nr 444/2002) on kehtivad?”
15.
Kirjalikud märkused esitasid Mitsui & Co., Saksamaa valitsus ja komisjon.
16.
Mitsui & Co. ja komisjon palusid Euroopa Kohtult kohtuistungit, mis toimus 12. juunil 2008.
IV. Hinnang
A. Esimene eelotsuse küsimus
17.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimese eelotsuse küsimuse eesmärk on välja selgitada, kas tolliseadustiku artikli 29 lõiget 1 ja lõike 3 punkti a võib tõlgendada selliselt, et pärast kaupade vabasse ringlusse lubamist müüja poolt ostjale tehtud maksed, mis tehti garantiikokkuleppe alusel, vähendavad kaupade tolliväärtust, mis arvutatakse tehinguväärtuse alusel.
18.
Kõik märkusi esitanud menetlusosalised leidsid üksmeelselt, et sellised müüja poolt ostjale tehtud maksed nagu põhikohtuasjas vähendavad kaupade tolliväärtust.
19.
Kõigepealt tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on korduvalt nentinud, et tolliväärtuse määramist käsitlevate ühenduse õigusnormide eesmärk on kehtestada tolliväärtuse õiglane, ühetaoline ja erapooletu süsteem, mis välistab suvaliste ja fiktiivsete tolliväärtuste kasutamise. (
6
)
20.
Samuti tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et tolliväärtus peab vastama imporditud kauba tegelikule majanduslikule väärtusele ja seetõttu hõlmama selle kauba kõiki osi, millel on majanduslik väärtus. (
7
)
21.
Käesoleval juhul tuleneb imporditud sõidukite varjatud puudusest, et nende tegelik majanduslik väärtus oli madalam kui vabasse ringlusse lubamise hetkel deklareeritud tehinguväärtus.
22.
Nagu komisjon oma märkustes õigesti märgib, ei täpsusta tolliseadustiku artikli 29 lõiked 1–3 sõnaselgelt, kuidas tuleb käsitleda tolliväärtuse arvutamise aluseks oleva tehinguväärtuse hilisemaid korrigeerimisi.
23.
Leian selles osas, et juhinduda tuleks Euroopa Kohtu praktikast, mis käsitleb tegelikult makstud või makstava hinna korrigeerimist, mis toimub pärast kauba ostmist ja enne vabasse ringlusse lubamist ja mis on tingitud kaupade kadumisest või nende kahjustumisest.
24.
Kohtuotsuses Repenning (
8
) tunnistas Euroopa Kohus, et tehinguväärtus on suurus, mida peab vajaduse korral korrigeerima, kui see toiming on vajalik suvalise või fiktiivse tolliväärtuse määramise vältimiseks.
25.
Selles osas jagan kohtujurist Darmoni poolt kohtuasjas Hauptzollamt Hamburg-St-Amnen vs. Ebbe Sönnichsen (
9
) esitatud ettepaneku punktis 20 väljendatud arvamust, mille kohaselt tuleb tolliväärtust hinnata päeval, mil kaup ühenduses vabasse ringlusse lubati. Kuna arvesse võetakse selle tegelikku väärtust, siis on oluline selle seisund ühendusse sisenemise hetkel.
26.
Neid asjaolusid silmas pidades tuleb tunnistada, et pärast kaupade vabasse ringlusse lubamist müüja poolt ostjale garantiikokkuleppe alusel tehtud maksed vähendavad nende kaupade tolliväärtust tingimusel, et nimetatud kaubad olid defektsed nende vabasse ringlusse lubamise hetkel.
27.
Tolliseadustiku artikli 29 lõike 1 ja lõike 3 punkti a teistsugune tõlgendus tooks kaasa fiktiivse tolliväärtuse määramise, mis oleks vastuolus tolliväärtuse määramist käsitlevate ühenduse õigusnormide eesmärgiga.
B. Teine eelotsuse küsimus
28.
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas müüja poolt ostjale tehtud maksed, mis tehti garantiikokkuleppe alusel ja millega hüvitati ostjale talle tema klientide poolt esitatud parandusarved, tähendavad tehinguväärtuse korrigeerimist rakendusmääruse artikli 145 lõike 2 (muudetud määrusega nr 444/2002) tähenduses.
29.
Märkusi esitanud menetlusosaliste arvamused on selles küsimuses lahknevad.
30.
Saksamaa valitsuse ja komisjoni arvates kujutavad sellised maksed endast kaupade eest tegelikult makstud või makstava hinna korrigeerimist, mida vastavalt rakendusmääruse artikli 145 lõikele 2 võib nende tolliväärtuse määramisel tolliseadustiku artikli 29 alusel arvesse võtta.
31.
Mitsui & Co. on vastupidisel seisukohal. Ta teeb Euroopa Kohtule ettepaneku vastata teisele küsimusele, et need maksed ei kujuta endast tehinguväärtuse korrigeerimist rakendusmääruse artikli 145 lõike 2 tähenduses.
32.
Mitsui & Co. täpsustas kohtuistungil, et kõnealuse artikli 145 lõige 2 kuulub tema hinnangul kohaldamisele üksnes juhul, kui müüja ja ostja lepivad kokku hinna alandamises kauba defektsusest tulenevatel põhjustel.
33.
Arvestades minu antud vastust eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimesele küsimusele, tähendaks Mitsui & Co. poolt pakutud rakendusmääruse artikli 145 lõike 2 tõlgendusega nõustumine seda, et müüja poolt ostjale garantiikokkuleppe alusel tehtud maksed vähendavad kaupade tolliväärtust, ehkki mitte nimetatud artikli 145 lõikest 2 tulenevate tingimuste kohaselt.
34.
Rõhutaksin, et minu arvates kinnitab nimetatud artikli 145 lõike 2 sõnastus tolliseadustiku artikli 29 lõike 1 ja lõike 3 punkti a tõlgendust, mille esitasin eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimesele küsimusele antud vastuses.
35.
Rakendusmääruse artikli 145 lõige 2 ei anna alust võtta asjaomaste kaupade tolliväärtuse määramisel arvesse kauba eest tegelikult makstud või makstava hinna hilisemat korrigeerimist kauba defektsuse tõttu pärast importimist. Kuna see võimalus tuleneb otseselt tolliseadustiku artikli 29 lõikest 1 ja lõike 3 punktist a, kinnitab nimetatud artikli 145 lõige 2 vaid selle olemasolu ning täpsustab selle kohaldamise tingimusi.
36.
Seega tekib küsimus, kas müüja maksed ostjale, mis tehti garantiikokkuleppe alusel ja millega hüvitati sellele ostjale parandusarved, mis tema kliendid talle esitasid, kujutavad endast tegelikult makstud või makstava hinna „korrigeerimist”.
37.
Minu vastus sellele küsimusele tugineb hüpoteesile, et ühenduse seadusandja ei ole soovinud piirata rakendusmääruse artikli 145 lõike 2 kohaldamisala üksnes olukorraga, kus kaupade hinda on nende defektsuse tõttu alandatud. Selles osas tuginen sellele, et nimetatud sättes kasutatakse kitsama mõiste hinna „alandamine” asemel mõistet hinna „korrigeerimine”.
38.
Seda hüpoteesi kinnitab ka tolliseadustiku komitee kommentaar nr 2 rakendusmääruse artikli 145 lõike 2 kohaldamise kohta, mis kirjeldab eelotsusetaotluse esitanud kohtule lahendada antud olukorrale sarnast olukorda. Minu hinnangul on sellel kommentaaril sama laad ja väärtus, nagu kombineeritud nomenklatuuri selgitavatel märkustel, mille osas on Euroopa Kohus märkinud, et need aitavad omalt poolt oluliselt kaasa ühenduse tolliõiguse tõlgendamisele. (
10
)
39.
Seega olen seisukohal, et rakendusmääruse artikli 145 lõige 2 hõlmab ka sellist müüja tegevust defektsete kaupade suhtes, nagu käesoleval juhul, st nende parandusarvete hüvitamist, mille kliendid ostjale esitasid.
C. Kolmas eelotsuse küsimus
40.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kolmanda küsimuse eesmärk on kindlaks määrata määrusega nr 444/2002 kehtestatud ja 19. märtsil 2002 jõustunud rakendusmääruse artikli 145 lõigete 2 ja 3 ajaline kehtivus.
41.
Märkusi esitanud menetlusosaliste analüüs on selles küsimuses lahknev.
42.
Mitsui & Co. ja komisjon on sellele küsimusele vastamisel üksmeelsed. Nad teevad Euroopa Kohtule ettepaneku vastata, et rakendusmääruse artikli 145 lõikeid 2 ja 3 ei tohi kohaldada impordi suhtes, mille tollideklaratsioonid aktsepteeriti enne määruse nr 444/2002 jõustumist, mis need sätted kehtestas.
43.
Seevastu Saksamaa valitsus leiab, et nimetatud artikkel 145 ei sisalda ühtegi materiaalõigusnormi, vaid see selgitab või täpsustab tolliseadustiku artiklit 29. Seetõttu tuleb tollideklaratsioone, mis on koostatud enne, kui jõustus määrus nr 444/2002, millega muudeti rakendusmääruse artiklit 145, kõigepealt hinnata vastavalt selles sättes sisalduvatele kriteeriumidele. Seetõttu kuulub rakendusmääruse artikli 145 lõikes 3 sätestatud norm, mille kohaselt võib tolliväärtuse arvutamisel korrigeeritud hinda arvesse võtta üksnes juhul, kui seda on korrigeeritud 12 kuu jooksul pärast deklaratsiooni tegemist, kohaldamisele ka enne määruse nr 444/2002 jõustumist tehtud deklaratsioonide suhtes.
44.
Nagu Euroopa Kohus kohtuotsuses Beemsterboer Coldstore Services (
11
) täpsustas, tuleb märkida, et kui menetlusnorme kohaldatakse üldiselt nende jõustumise hetkel kõikide pooleliolevate vaidluste suhtes, siis materiaalõigusnormi ei saa põhimõtteliselt kohaldada olukordadele, mis on tekkinud enne sätte jõustumist.
45.
Vastamaks küsimusele, kas rakendusmääruse artikli 145 lõiked 2 ja 3 kuuluvad kohaldamisele niisuguse olukorra tulevikus tekkivate tagajärgede suhtes, mis algas enne määruse nr 444/2002 jõustumist, tuleb seega välja selgitada, kas selle artikli lõiked 2 ja 3 on materiaalõigusnormid või menetlusnormid.
46.
Nagu ma juba märkisin (
12
) ei loo lõige 2 ega lõige 3 uusi norme. Need sätted kinnitavad õigust korrigeerida tolliväärtuse määramisel pärast importimist kaupade tehinguväärtust kaupade defektsuse tõttu ning need sätted täpsustavad selle õiguse kasutamise tingimusi.
47.
See ei tähenda siiski, et nimetatud sätted ei võiks olla materiaalõigusnormid. Vastupidi, nende materiaalõiguslik laad tuleneb asjaolust, et need sätted määratlevad tehinguväärtuse korrigeerimise õiguse kohaldamise tingimused.
48.
Kohtupraktikast tuleneb, et teatud tingimustel on ühenduse õiguse materiaalõigusnormide tagasiulatuv mõju siiski lubatud. See võimalus sõltub asjaolust, kas nende sätete sõnastusest, eesmärgist või ülesehitusest võib selline mõju tuleneda. (
13
)
49.
Siiski kinnitas Euroopa Kohus samas, et materiaalõigusnormi tagasiulatuva jõu tunnustamine ei või kahjustada ühenduse aluspõhimõtteid, nimelt õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid, mille tõttu ühenduse õigusnormid peavad olema selged ja õigustatud isikute jaoks ettenähtavad. (
14
)
50.
Enne kui jõustus määrus nr 444/2002, millega muudeti rakendusmäärust, kohaldasid Saksamaa tolliasutused väljakujunenud halduspraktika kohaselt tolliväärtuse määramisel, kui tehinguväärtust oli hiljem pärast importimist kauba defektsuse tõttu korrigeeritud, üldist kolmeaastast tähtaega. Minu arvates on rakendusmääruse artikli 145 lõigete 2 ja 3 tagasiulatuv kohaldamine vastuolus just õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega.
51.
Seega tuleb tõdeda, et rakendusmääruse artikli 145 lõiked 2 ja 3, mida on muudetud määrusega nr 444/2002, ei kuulu kohaldamisele enne rakendusmääruse jõustumist tekkinud olukordade suhtes, st importimiste suhtes, mille tollideklaratsioonid on aktsepteeritud enne nimetatud jõustumist.
D. Neljas eelotsuse küsimus
52.
Pidades silmas kolmandale küsimusele antud vastust, jagan komisjoni kirjalikes märkustes esitatud arvamust, mille kohaselt ei esine asjaolusid, mis seaksid kahtluse alla rakendusmääruse artikli 145 lõigete 2 ja 3 – mida on muudetud määrusega nr 444/2002 – kehtivuse.
V. Ettepanek
53.
Eespool toodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 29 lõiget 1 ja lõike 3 punkti a tuleb tõlgendada selliselt, et garantiikokkuleppe alusel tehtud maksed, mille müüja on ostjale pärast kaupade vabasse ringlusse lubamist teinud, vähendavad kaupade tolliväärtust, mis arvutatakse tehinguväärtuse alusel, tingimusel et need kaubad olid defektsed nende vabasse ringlusse lubamise hetkel.
2.
Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele nr 2913/92, muudetud komisjoni . aasta määrusega (EMÜ) nr 444/2002) artikli 145 lõiget 2 tuleb tõlgendada selliselt, et müüja maksed ostjale, mis tehti pärast kauba vabasse ringlusse lubamist garantiikokkuleppe alusel, kujutavad endast tehinguväärtuse korrigeerimist määruse nr 2454/93 artikli 145 lõike 2 (muudetud määrusega nr 444/2002) tähenduses.
3.
Määruse nr 2454/93 artikli 145 lõiked 2 ja 3 (muudetud määrusega nr 444/2002) ei kuulu kohaldamisele enne viimati nimetatud määruse jõustumist tekkinud olukordade suhtes.
4.
Asjaolusid, mis seaksid kahtluse alla määruse nr 2454/93 artikli 145 lõigete 2 ja 3 (muudetud määrusega nr 444/2002) kehtivuse, ei esine.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3; edaspidi „rakendusmäärus”.
(
3
)	EÜT L 68, lk 11; ELT eriväljaanne 02/12, lk 209.
(
4
)	EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307; edaspidi „tolliseadustik”. See seadustik tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 450/2008 (ELT L 145, lk 1).
(
5
)	See määratlus kordab täpselt üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe artikli VII rakendamise lepingu ja sellele lisatud protokolli, mis on Euroopa Majandusühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu 10. detsembri 1979. aasta otsusega 80/271/EMÜ aastatel 1973–1979 toimunud kaubandusläbirääkimistest tulenenud mitmepoolsete lepingute sõlmimise kohta (EÜT L 71, lk 1), artikli 1 sõnastust.
(
6
)	Vt eelkõige 6. juuni 1990. aasta otsus kohtuasjas C-11/89: Unifert (EKL 1990, lk I-2275, punkt 35); . aasta otsus kohtuasjas C-306/04: Compaq Computer International Corporation (EKL 2006, lk I-10991, punkt 30) ja . aasta otsus kohtuasjas C-263/06: Carboni e derivati (EKL 2008, lk I-1077, punkt 60). Euroopa Kohus juhindus nõukogu . aasta määruse (EMÜ) nr 1224/80 kauba tolliväärtuse kohta (EÜT L 134, lk 1), mis tunnistati kehtetuks tolliseadustikuga, põhjendusest 6.
(
7
)	Eespool viidatud kohtuotsus Compaq Computer International Corporation (punkt 30).
(
8
)	12. juuni 1986. aasta otsus kohtuasjas 183/85: Repenning (EKL 1986, lk 1873, punkt 16).
(
9
)	29. aprilli 1993. aasta otsus kohtuasjas C-59/92: Hauptzollamt Hamburg St Amnen vs. Ebbe Sönnichsen (EKL 1993, lk I-2193, punkt 20).
(
10
)	Vt selle kohta 16. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C-35/93: Develop Dr. Eisbein (EKL 1994, lk I-2655, punkt 21); . aasta otsus kohtuasjas C-495/03: Intermodal Transports (EKL 2005, lk I-8151, punkt 48) ja . aasta otsus kohtuasjas C-500/04: Proxxon (EKL 2006, lk I-1545, punkt 22).
(
11
)	9. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-293/04: Beemsterboer Coldstore Services (EKL 2006, lk I-2263, punktid 19 ja 20).
(
12
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 35.
(
13
)	12. novembri 1981. aasta otsus liidetud kohtuasjades 212/80–217/80: Meridionale Industria Salumi jt (EKL 1981, lk 2735, punkt 9); . aasta otsus kohtuasjas C-34/92: GruSa Fleisch (EKL 1993, lk I-4147, punkt 22); . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-74/00 P ja C-75/00 P: Falck ja Acciaierie di Bolzano vs. komisjon (EKL 2002, lk I-7869, punkt 119) ja eespool viidatud kohtuotsus Beemsterboer Coldstore Services (punkt 21).
(
14
)	Eespool viidatud kohtuotsus Beemsterboer Coldstore Services (punkt 24).