62018CO0315(01)
AJUTISTE MEETMETE KOHALDAMISE ÜLE OTSUSTAVA KOHTUNIKU MÄÄRUS
22. november 2018 (
*1
)
Apellatsioonkaebus – Ajutisi meetmeid käsitlev määrus – Riigiabi – Hispaania ametiasutuste poolt teatud jalgpalliklubidele antud abi – Avalik-õigusliku üksuse antud garantii seoses laenudega Valencia autonoomse piirkonna kolmele jalgpalliklubile – Otsus, millega abi tunnistatakse siseturuga kokkusobimatuks – Tagasinõudmise korraldus – Kohaldamise peatamine – Kiireloomulisus – Põhjendamine – Tõhus kohtulik kaitse
Kohtuasjas C‑315/18 P(R),
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 57 teise lõigu alusel 8. mail 2018 esitatud apellatsioonkaebus,
Valencia Club de Fútbol
SAD, asukoht Valencia (Hispaania), esindajad: abogado J. R. García-Gallardo Gil-Fournier ja abogado A. Guerrero Righetto,
apellant,
teised menetlusosalised:
Euroopa Komisjon, esindajad: B. Stromsky, G. Luengo ja P. Němečková,
kostja esimeses kohtuastmes,
Hispaania Kuningriik
menetlusse astuja esimeses kohtuastmes,
AJUTISTE MEETMETE KOHALDAMISE ÜLE OTSUSTAV KOHTUNIK,
olles ära kuulanud kohtujurist G. Hogani,
on teinud järgmise
määruse
1
Valencia Club de Fútbol SAD (edaspidi „Valencia CF“) palub oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu presidendi 22. märtsi 2018. aasta kohtumääruse Valencia Club de Fútbol vs. komisjon (T‑732/16 R, ei avaldata, edaspidi „vaidlustatud kohtumäärus“, EU:T:2018:171), millega jäeti rahuldamata tema taotlus peatada komisjoni 4. juuli 2016. aasta otsuse (EL) 2017/365 riigiabi SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) kohta, mida Hispaania andis Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale ja Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale (ELT 2017, L 55, lk 12; edaspidi „vaidlusalune otsus“), kohaldamine.
Vaidluse taust
2
Hageja, Valencia CF, on professionaalne jalgpalliklubi, mis asutati 1919. aastal ja mis tegutseb Hispaania jalgpalliliiga esimeses divisjonis.
3
2012. ja 2013. aastal teavitati komisjoni oletatavast riigiabist, mida Generalitat Valenciana oli andnud pangalaenude garantii vormis Valencia autnoomse piirkonna kolmele jalgpalliklubile, sh Valencia CF-le.
4
4. juulil 2016 võttis komisjon vastu vaidlusaluse otsuse. Nimetatud otsuses tuvastas komisjon sisuliselt artiklis 1, et Hispaania Kuningriik oli õigusvastaselt andnud siseturuga kokkusobimatut riigiabi eelkõige Fundación Valencia Club de Fútbolile (edaspidi „Fundación Valencia“) esiteks summas 19193000 eurot riigigarantii alusel, mille andis Instituto Valenciano de Finanzas, mis on Generalitat Valenciana finantseerimisasutus, et katta Fundación Valenciale antud laenu Valencia CF aktsiate ostmiseks viimase kapitali suurendamise käigus, ja teiseks summas 1188000 eurot, et maksta selle pangalaenu tasumata jäänud kapital, intressid ja kulud. Vaidlusaluse otsuse artiklites 2–4 kohustas komisjon Hispaania Kuningriiki nõudma kõnealune riigiabi viivitamatult ja tõhusalt tagasi Valencia CF-ilt, sh intressid alates kuupäevast, kui abi anti tema käsutusse, ja edastada komisjonile teave selle otsuse rakendamise kohta.
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtumäärus
5
Apellant esitas vaidlusaluse otsuse tühistamiseks hagi, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 20. oktoobril 2016.
6
Üldkohtu kantseleisse 28. oktoobril 2016 saabunud eraldi dokumendis esitas apellant ajutiste meetmete kohaldamise taotluse, et esiteks peatataks vaidlusaluse otsuse artiklite 3 ja 4 kohaldamine osas, milles komisjon kohustab riigiabi temalt tagasi nõudma, seejärel teise võimalusena, et kohaldamise peatamine seataks sõltuvusse garantii esitamisest Instituto Valenciano de Finanzasele, ja lõpuks kolmanda võimalusena, et võetaks mis tahes muu kohaldamise peatamise meede sellistel tingimustel, mida Üldkohus peab vajalikuks.
7
4. novembril 2016 esitas Üldkohtu president apellandile küsimused kirjalikult vastamiseks; apellant vastas 7. novembril 2016.
8
Kooskõlas Üldkohtu kodukorra artikli 157 lõikega 2 otsustas Üldkohtu president 10. novembri 2016. aasta määrusega ajutiselt lubada kohaldamise peatamise kuni ajutiste meetmete kohaldamise menetlust lõpetava kohtumääruse tegemiseni.
9
Fundación Valencia esitas 5. detsembril 2016 avalduse, et astuda ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse apellandi nõuete toetuseks. Üldkohtu president jättis selle taotluse rahuldamata 6. aprilli 2017. aasta kohtumäärusega Valencia Club de Fútbol vs. komisjon (T‑732/16 R, ei avaldata, EU:T:2017:272).
10
11. detsembril 2017 palus Üldkohtu president apellandil „esitada ajakohane teave oma finantsolukorra kohta, mida kinnitavad asjasse puutuvad dokumendid, sh auditeeritud finantsaruanne, ning mis tahes muud tüüpi asjakohane teave, mis puudutab pärast ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitamist toimunud muutusi“. Apellant vastas sellele taotlusele 21. detsembril 2017. 18. jaanuaril 2018 võttis komisjon seisukoha apellandi esitatud vastuste kohta.
11
24. jaanuaril 2018 palus apellant luba esitada oma vahepealne finantsaruanne, mis hõlmab kuni 31. detsembrini 2017 kestnud perioodi, ning luba võtta seisukohta kahe argumendi kohta, mille komisjon esitas oma 18. jaanuari 2018. aasta seisukohtades. See dokument lisati toimikusse ja hagejal lubati esitada oma vahepealne finantsaruanne, mille ta esitas 5. veebruaril 2018.
12
22. märtsil 2018 andis Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse, millega ta jättis rahuldamata ajutiste meetmete kohaldamise taotluse.
13
Selleks analüüsis Üldkohtu president kõigepealt, kas kiireloomulisust puudutav tingimus on täidetud. Sellega seoses märkis ta vaidlustatud kohtumääruse punktis 39 eeskätt, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liidu akti kohaldamise peatamise taotluse korral ajutise meetme andmine põhjendatud üksnes siis, kui kõnealune akt on väidetava tõsise ja korvamatu kahju määrav põhjus. Nimetatud kohtumääruse punktis 41 lisas ta, et kui viidatud kahju on rahalist laadi, on taotletud meetmed põhjendatud, kui ilmneb, et ilma nende meetmeteta oleks neid taotlenud pool olukorras, mis võib ohtu seada tema finantselujõulisuse enne, kui sisulist menetlust lõpetav kohtuotsus on tehtud, või et tema turuosasid muudetakse märgatavalt, võttes eelkõige arvesse tema ettevõtte suurust ja käivet ning olenevalt olukorrast ka selle kontserni omadusi, millesse ta kuulub.
14
Vaidlustatud kohtumääruse punktist 47 ilmneb, et taotletud kohaldamise peatamise kiireloomulisuse tõendamiseks märkis apellant, et kõnealuste summade viivitamatu tagasinõudmine seaks ohtu tema finantselujõulisuse ning muudaks märgatavalt ja pöördumatult tema seisundit jalgpalliklubide turul.
15
Sellega seoses märkis Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 48, et apellandi viidatud kahju oli rahaline kahju.
16
Pärast apellandi esitatud tõendite analüüsi leidis Üldkohtu president, et apellant ei olnud olukorras, kus tema finantselujõulisus oleks ohus, ega esineks risk, et tema turuosad oleksid märgatavalt ja pöördumatult muutunud.
17
Üldkohtu president jättis seetõttu apellandi ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata ja tunnistas kehtetuks oma 10. novembri 2016. aasta kohtumääruse.
Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
18
Apellatsioonkaebuses palub apellant Euroopa Kohtul sisuliselt:
–
tühistada vaidlustatud kohtumäärus;
–
peatada vaidlusaluse otsuse kohaldamine;
–
teise võimalusena saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse, ja
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
19
Eraldi dokumendiga, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse samal kuupäeval kui apellatsioonkaebus, esitas apellant ajutiste meetmete kohaldamise taotluse.
20
Kuna Euroopa Kohtu asepresidendil ja esimese koja presidendil oli takistus, siis määrati Euroopa Kohtu teise koja president 4. juunil 2018 täitma ajutisi meetmeid kohaldava kohtuniku ülesandeid vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artiklile 13.
21
Euroopa Kohtu teise koja presidendi 13. juuni 2018. aasta kohtumäärusega Valencia Club de Fútbol vs. komisjon (C‑315/18 P(R)–R, ei avaldata, EU:C:2018:443), mis Euroopa Kohtu kodukorra artikli 160 lõike 7 kohaselt tehti ilma teist poolt ära kuulamata, peatati vaidlusaluse otsuse kohaldamine kuni kohtumääruse tegemiseni, mis tehakse kõige varem ajutiste meetmete kohaldamise menetluse lõpus tehtava lahendi ja käesoleva apellatsioonkaebuse kohta tehtava lahendi vahel.
22
Vastuses apellatsioonkaebusele, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 18. juunil 2018, palub komisjon:
–
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
–
mõista kohtukulud välja apellandilt.
Apellatsioonkaebus
Vastuvõetavus
23
Komisjon vaidleb vastu apellatsioonkaebuse vastuvõetavusele, kuna see kaebus põhineb tema sõnul üksnes pooltevahelistel erimeelsustel selles, kuidas Üldkohtu president fakte hindas.
24
Tuleb märkida, et apellatsioonkaebuses väitis apellant sisuliselt esiteks, et Üldkohtu president ei vastanud teatud argumentidele, mille ta oli esimeses kohtuastmes esitanud, ja teiseks, et Üldkohtu president keeldus arvesse võtmast tõendit, millest hageja oli siiski teatanud ja mis tuli esitada hilisemal kuupäeval. Nii toimides on rikkus Üldkohtu president tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet.
25
Sellega seoses piisab märkimisest, et nagu ilmneb Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, siis apellatsioonkaebuse raames tuleb kontrollida, kas Üldkohus on õiguslikult piisavalt vastanud kõigile apellandi esitatud argumentidele (Euroopa Kohtu asepresidendi 14. juuni 2016. aasta kohtumäärus Chemtura Netherlands vs. EFSA, C‑134/16 P(R), ei avaldata, EU:C:2016:442, punkt 46; vt samuti selle kohta 26. mai 2016. aasta kohtuotsus Rose Vision vs. komisjon, C‑224/15 P, EU:C:2016:358, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika), ning kontrollida, kas järgiti õiguse üldpõhimõtteid ning tõendamiskohustust ja tõendite kogumist puudutavaid menetlusnorme (vt selle kohta 21. septembri 2006. aasta kohtuotsus Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied vs. komisjon, C‑105/04 P, EU:C:2006:592, punkt 70, ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Sellest tulenevalt on apellatsioonkaebus vastuvõetav.
Sisulised küsimused
27
Apellant esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks kaks väidet.
Esimene väide
28
Esimese väitega heidab apellant Üldkohtu presidendile ette, et ta ei hinnanud kiireloomulisuse kriteeriumi seoses kahjuga, mis ei ole rahaline või finantskahju, samas kui menetlusdokumentides ja dokumentides, mille ta esitas 24. jaanuaril ja 5. veebruaril 2018 ning mis lisati Üldkohtu toimikusse, tõi ta esile muu kahju, näiteks saja-aastase klubi kaubamärgi maine kahjustamine ning muud sportlikku laadi kahjud. Nii toimides on Üldkohtu president kiireloomulisust analüüsinud osaliselt, rikkudes niisiis tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet.
29
Komisjon vaidleb apellandi argumentidele vastu.
30
Esmalt tuleb märkida, et kuigi apellant viitab apellatsioonkaebuses tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte rikkumisele, tuleb märkida, et argumentidega, mille ta selle väite põhjenduseks esitab, soovib ta sisuliselt tõendada, et Üldkohtu president ei võtnud seisukohta kiireloomulisuse kriteeriumi kohta seoses kahjuga, mis ei ole laadilt rahaline, vaatamata argumentidele, mille ta selle kohta esitas oma 24. jaanuari ja 5. veebruari 2018. aasta menetlusdokumentides.
31
Sellega seoses tuleb märkida, et väide, mille kohaselt Üldkohus ei ole vastanud esimeses kohtuastmes esitatud argumentidele, tähendab sisuliselt viidet põhjendamiskohustuse rikkumisele, mis tuleneb Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklist 36, mis on sama põhikirja artikli 53 esimese lõigu alusel kohaldatav ka Üldkohtus, ja Üldkohtu kodukorra artiklist 119 (Euroopa Kohtu asepresidendi 14. juuni 2016. aasta kohtuotsus Chemtura Netherlands vs. EFSA, C‑134/16 P(R), ei avaldata, EU:C:2016:442, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
32
Vaidlustatud kohtumääruse punktis 34 meenutati esiteks, et ajutisi meetmeid kohaldav kohtunik võib kohaldamise peatamist ja muid ajutisi meetmeid määrata juhul, kui on tõendatud, et nende kohaldamine on esmapilgul õigustatud (fumus boni juris), ja et nad on kiireloomulised, see tähendab, et tõsise ja korvamatu kahju vältimiseks selle poole huvidele, kes ajutiste meetmete kohaldamist taotleb, on vajalik, et ajutiste meetmete kohaldamine määratakse ja neid kohaldatakse enne põhimenetluses lahendi tegemist; ja teiseks, et need tingimused on kumuleeruvad, mis tähendab, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlused tuleb jätta rahuldamata nii pea, kui üks tingimustest ei ole täidetud; ning seejärel analüüsis Üldkohtu president alustuseks, kas kiireloomulisust puudutav tingimus on täidetud.
33
Ta rõhutas vaidlustatud kohtumääruse punktis 47, et taotletud kohaldamise peatamise kiireloomulisuse tõendamiseks oli apellant märkinud, et kõnealuste summade viivitamatu tagasinõudmine seaks ohtu tema finantselujõulisuse ning muudaks oluliselt ja pöördumatult tema seisundit jalgpalliklubide turul.
34
Sellega seoses märkis ta esiteks vaidlustatud kohtumääruse punktis 48 seoses tagasinõudmise korralduse esemeks oleva põhisummaga 20381000 eurot ja kuni 5. novembrini 2016 kogunenud intressidega 2949523,62 eurot, et hageja viidatud kahju oli rahaline.
35
Teiseks, mis puudutab küsimust, kas hageja suutis tõendada, et viidatud kahju oli tõsine ja korvamatu, siis tugines Üldkohtu president 30. juunil 2017 lõppenud 2016/2017. majandusaasta auditeeritud finantsaruannetele, mille apellant oli esitanud, ja tuvastas vaidlustatud kohtumääruse punktis 50, et nendest finantsaruannetest nähtub esiteks, et apellant oli kehtestanud tagasinõudmise korralduse esemeks oleva summa ulatuses ühe eraldise; teiseks, et apellandil oli tollel hetkel veel saadaval kaks krediidiliini oma enamusaktsionärilt, esimene neist summas 12000000 eurot ja teine summas 42000000 eurot; ja kolmandaks, et tollel hetkel oli enamusaktsionär nõustunud andma finantsabi, et apellant saaks oma tegevust jätkata. Üldkohtu president lisas neljandaks, et apellant ei olnud väitnud, et need krediidiliinid ei olnud enam kehtivad või et enamusaktsionär oli võtnud tagasi oma kohustuse anda vajalikku finantsabi tema tegevuse jätkamise tagamiseks.
36
Kolmandaks märkis Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 51, et neid asjaolusid arvestades pidi apellant tõendama põhjused, miks oli ta olukorras, milles tema finantselujõulisus on ohus, või et oli risk, et tema turuosasid püsivalt ja pöördumatult muudetaks.
37
Ta rõhutas siiski vaidlustatud kohtumääruse punktis 52 neljandaks, et apellant ei olnud oma finantsolukorda käsitlevates argumentides teada andnud saadavalolevatest krediidiliinidest 54000000 euro ulatuses ja tema enamusaktsionäri finantstoetusest ega selgitanud põhjuseid, miks tuleks järeldada, et sellele toetusele vaatamata esines risk tema finantselujõulisusele.
38
Viiendaks märkis Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktides 54 ja 55 seoses väidetava riskiga, et apellandi turuosad oleksid oluliselt ja pöördumatult muudetud, et apellandi argumendid tuginevad peamiselt oletusel, et tema pingeline finantsolukord ei võimalda tasuda tagasinõudmise korralduses käsitletud summasid, ilma et see tooks kaasa tõsiseid tagajärgi tema võimele läbi viia mängijate üleviimisi ja tema seisundile jalgpalliklubide võrdlusturul. Siiski ei andnud apellant teada käesoleva kohtumääruse punktis 37 mainitud krediidiliinidest ja enamusaktsionäri toetusest.
39
Ilma et see mõjutaks apellandi argumenti, et tal oleks olnud võimatu läbi viia mängijate üleviimisi, millele Üldkohtu president vastas vaidlustatud kohtumääruse punktis 55 (mille sisu on korratud käesoleva kohtumääruse eelmises punktis), ilmneb niisiis eelnevatest kaalutlustest, et Üldkohtu president ei võtnud – nagu apellant oma apellatsioonkaebuses väidab – konkreetselt seisukohta võimaliku kahju osas, mis ei ole rahalist laadi, millele viidati tema 24. jaanuari ja 5. veebruari 2018. aasta seisukohtades.
40
Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikast lähtuvalt peavad Üldkohtu otsused olema piisavalt põhjendatud, et Euroopa Kohus saaks teostada nende üle kohtulikku kontrolli. Siinkohal piisab, kui arutluskäik on selge ja arusaadav ning ka sellega toetatava järelduse põhjendamiseks sobiv (vt selle kohta Euroopa Kohtu presidendi 18. oktoobri 2002. aasta kohtumäärus komisjon vs. Technische Glaswerke Ilmenau, C‑232/02 P(R), EU:C:2002:601, punkt 56, ja Euroopa Kohtu asepresidendi 19. detsembri 2013. aasta kohtumäärus komisjon vs. Saksamaa, C‑426/13 P(R), EU:C:2013:848, punkt 66).
41
Seoses sellega selgub Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast, et Üldkohtul lasuvast põhjendamiskohustusest ei tulene viimasele kohustust esitada ammendav ning üksikasjalik ülevaade menetluspoolte kõikidest arutluskäikudest, ja et seega võivad Üldkohtu põhjendused olla tuletatavad tingimusel, et see võimaldab huvitatud isikutel teada saada põhjused, mille tõttu Üldkohus nende argumentidega ei nõustunud, ning anda Euroopa Kohtu käsutusse tema kontrolli teostamiseks piisavad asjaolud (Euroopa Kohtu asepresidendi 14. juuni 2016. aasta kohtumäärus Chemtura Netherlands vs. EFSA, C‑134/16 P(R), ei avaldata, EU:C:2016:442, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Siinses asjas tuleb märkida, et kogu kahju, millele apellant oma 24. jaanuari ja 5. veebruari 2018. aasta seisukohtades viitas, tugineb – nagu Üldkohus sisuliselt ka märkis vaidlustatud kohtumääruse punktides 54 ja 55 – eeldusele, et ta peaks taotlema ennetava ümberkorraldusmenetluse algatamist, et maksta tagasinõudmise korralduses käsitletud summasid, või vähemalt, et tal on võimatu tasuda võlgu, mis tal on mängijate ja tehniliste töötajate, juhtorganisatsioonide või professionaalse jalgpalli liigaga liitunud klubide ees.
43
Niisiis väitis apellant oma 24. jaanuari 2018. aasta seisukohtades esmalt, et ennetava ümberkorraldusmenetluse algatamise taotlus „võib viia administratiivse kategooria languseni riiklikul võistlusel“ või tuua kaasa liikmelisuse kaotuse spordiüksuse välja viskamise näol, mis kohustaks oma kohustusi rikkunud klubi registreerima end „mitte-professionaalsele“ võistlusele. Ta lisab, et sellise taotluse esitamine võis takistada Euroopa Jalgpalliliidu (UEFA) litsentsi saamist. Apellant täpsustas seejärel, et sellise olukorra peamised varalised tagajärjed tema suhtes oleks sellise tulu kaotus, mis saadakse riiklikelt ja rahvusvahelistelt võistlustelt, „A-võistkonna mängijate“ vahetamiselt tühise või nõrga ülemineku eest, teleülekande õigustest saadud tulude kaotus, reklaamitulude kaotus ja klubimärgiga kaupadest saadud tulu kaotus. Hageja rõhutas lõpuks, et ühe või koguni kahe hooaja vältel professionaalsetel võistlustel osalemata jätmise risk oleks talle hävitav, tekitaks klubi mainele korvamatut kahju, tooks kaasa „A-võistkonna mängijate“ massilise lahkumise ning mitme miljoni euro kaotuse klubi tavapärasest tulust.
44
Oma 5. veebruari 2018. aasta seisukohtades väitis apellant pealegi, et professionaalse jalgpalli liiga põhikirja kohaselt loetakse võimetust tasuda oma võlgasid mängijatele ja tehnilistele töötajatele, juhtorganisatsioonidele või seotud klubidele tõsiseks rikkumiseks, mis võib kaasa tuua distsiplinaarmenetluse algatamise ja ranged karistused, näiteks madalamasse kategooriasse langemine, liikmelisuse kaotamine või litsentsi kaotamine. Niisiis võib lihtsalt ennetava ümberkorraldusmenetluse algatamise taotlemine takistada hagejal täita oma lühiajalisi finantskohustusi – ja seetõttu osaleda järgmise hooaja professionaalsetel võistlustel –, millel oleks hävitavad varalised ja majanduslikud tagajärjed ja mis põhjustaks klubi mainele korvamatut kahju.
45
Käesoleva kohtumääruse punktis 42 mainitud eelduse tõelevastavust ei ole aga apellant Üldkohtus tõendanud. Nimelt märkis Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktides 48–55 (hinnates iseseisvalt fakte, mille ebatäpsust või moonutamist ei ole sugugi Euroopa Kohtus väidetud), et ilmneb, et apellant, kellel on Üldkohtu presidendi järelduste kohaselt kättesaadavad krediidiliinid 54000000 euro ulatuses ja tema enamusaktsionäri finantstoetus, ei selgitanud põhjuseid, miks tuleks nimetatud krediidiliinidele ja toetusele vaatamata järeldada, et esines risk tema finantselujõulisusele.
46
Kuna puudus selline risk ja kuna ei algatatud ennetavat ümberkorraldusmenetlust, siis võis Üldkohtu president ilma põhjendamiskohustust rikkumata jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata, ilma et ta võtaks konkreetset seisukohta apellandi argumentide kohta, mis puudutasid sellisest algatamisest tuleneda võivat väidetavat kahju, mis ei olnud laadilt rahaline või finantskahju.
47
Sellest järeldub, et esimene väide tuleb tagasi lükata.
Teine väide
48
Teise väitega märgib apellant, et vastusena Üldkohtu presidendi ühele küsimusele, et saada kaasajastatud teavet tema finantsolukorra kohta, teatas apellant, et lähiajal valmib ühe audiitorühingu aruanne tema vahepealse finantsaruande kohta 31. detsembri 2017 seisuga. Ta rõhutas sellega seoses oma 21. detsembri 2017. aasta, 24. jaanuari ja 5. veebruari 2018. aasta seisukohtades seda, kui oluline on esitada täielik vahepealne finantsaruanne ja see raport enne, kui Üldkohtu president otsustab ajutiste meetmete kohaldamise taotluse üle. Kuid tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte järgimine nõudis, et Üldkohtu president otsustab ajutiste meetmete kohaldamise taotluse üle üksnes pärast nende dokumentide saamist.
49
Komisjon on seisukohal, et teine väide ei ole põhjendatud.
50
Esmalt tuleb märkida, et 21. detsembri 2017. aasta seisukohtades teatas apellant Üldkohtu presidendile, et ta võib talle 7. veebruaril 2018 esitada 31. detsembri 2017. aasta vahepealse finantsaruande projekti, ja juhul kui Üldkohtu president peab seda vajalikuks, ka vahepealse finantsaruande piiratud hinnangu ning vahepealse finantsaruande lisa pärast seda, kui 31. märtsil 2018 saadakse käesoleva kohtumääruse punktis 48 mainitud audiitorühingu raport.
51
24. jaanuari 2018. aasta seisukohtades esitas apellant samuti taotluse esitada oma vahepealne finantsaruanne 31. detsembri 2017. aasta seisuga, mis tema sõnul peaks võimaldama Üldkohtu presidendil omada kõige värskemat tervikpilti finantsolukorrast enne oma määruse andmist.
52
Üldkohtu president rahuldas selle taotluse ning apellant esitas oma vahepealse finantsaruande 5. veebruaril 2018. Aruandega kaasnenud seisukohtades tegi apellant Üldkohtu presidendile ettepaneku esitada „nende tähtsust arvestades“ täielik vahepealne finantsaruanne ning see audiitorühingu raport, mis valmib 31. märtsil 2018.
53
Sellega seoses ei ole vaidlust, et Üldkohtu president ei võtnud seda ettepanekut vastu ja tegi vaidlustatud kohtumääruse 22. märtsil 2018.
54
Nii toimides ei ole Üldkohtu president õigusnormi rikkunud.
55
Nimelt tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab ajutiste meetmete kohaldamise taotlus ise võimaldama kostjal valmistada ette oma seisukohad ja ajutisi meetmeid kohaldaval kohtunikul selle taotluse üle otsustada, olenevalt olukorrast ilma täiendava teabeta, kuna selle aluseks olevad põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud peavad nähtuma taotluse enda tekstist (Euroopa Kohtu asepresidendi 6. septembri 2016. aasta kohtumäärus Inclusion Alliance for Europe vs. komisjon, C‑378/16 P–R, ei avaldata, EU:C:2016:668, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).
56
Võttes arvesse kiirust, mis juba oma laadilt iseloomustab ajutiste meetmete kohaldamise menetlust, siis võib mõistlikult nõuda, et ajutisi meetmeid taotlev pool esitaks (välja arvatud erakorralistel juhtudel) juba taotluse esitamise hetkel kõik olemasolevad tõendid selle taotluse põhjenduseks, et ajutisi meetmeid kohaldav kohtunik saaks selle põhjal hinnata taotluse põhjendatust (Euroopa Kohtu asepresidendi 6. septembri 2016. aasta kohtumäärus Inclusion Alliance for Europevs. komisjon, C‑378/16 P–R, ei avaldata, EU:C:2016:668, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika).
57
Isegi kui mingi tõend on sarnaselt siinse asjaga kättesaadav alles pärast ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitamist, ilmneb kohtupraktikast, et Üldkohtu president on ainus, kes otsustab vajaduse üle täiendada teavet, mis on talle esitatud kohtuasjade kohta, mida ta lahendab (vt selle kohta 28. juuni 2005. aasta kohtuotsus Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P ja C‑213/02 P, EU:C:2005:408, punkt 67, ja Euroopa Kohtu asepresidendi 17. mai 2018. aasta kohtumäärus Ameerika Ühendriigid vs. Apple Sales International jt, C‑12/18 P(I), ei avaldata, EU:C:2018:330, punkt 22).
58
Siinses asjas leidis Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktis 36, et toimiku materjale arvestades oli tal olemas kogu vajalik teave ajutiste meetmete kohaldamise taotluse üle otsustamiseks.
59
Lisaks hindab Üldkohtu president seda, kas toimikus asuv materjal on või ei ole piisav, asjaoludest lähtudes täiesti iseseisvalt, ning see hindamine ei allu apellatsioonimenetluse käigus Euroopa Kohtu kontrollile, välja arvatud juhul, kui Üldkohtule esitatud tõendeid on moonutatud või kui kohtutoimiku dokumentidest selgub, et Üldkohtu tuvastatu on sisult ebatäpne (16. juuli 2009. aasta kohtuotsus Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland vs. komisjon, C‑385/07 P, EU:C:2009:456, punkt 163 ja 19. märtsi 2015. aasta kohtuotsus Dole Food ja Dole Fresh Fruit Europe vs. komisjon, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, punkt 58, ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Siiski ei ole käesolevas apellatsioonkaebuses kordagi viidatud sellisele ebatäpsusele või moonutamisele. Vastupidi, apellant rõhutas selles, et audiitorühingu koostatud vahepealse täieliku finantsaruande piiratud hindamise auditiaruanne, mis anti lõpuks tema käsutusse 23. märtsil 2018, piirdus „klubi finantsolukorra kinnitamisega, nagu seda näitas klubi esialgne finantsaruanne 31. detsembri 2017. aasta seisuga“.
61
Sellest tuleneb, et teine väide tuleb tagasi lükata ning apellatsioonkaebus tervikuna rahuldamata jätta.
Kohtukulud
62
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida nimetatud kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
63
Kuna komisjon on nõudnud kohtukulude väljamõistmist apellandilt ja apellant on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb käesoleva apellatsioonimenetluse kohtukulud ning samuti ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kohtukulud kohtuasjas C‑315/18 P(R)–R apellandilt välja mõista.
Esitatud põhjendustest lähtudes ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik otsustab:
1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2.
Mõista käesoleva apellatsioonimenetluse kulud ning samuti ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kohtukulud kohtuasjas C‑315/18 P(R)–R välja Valencia Club de Fútbol SAD-lt.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hispaania.