62013CC0103
MELCHIOR WATHELET
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2014. március 5. (
1
)
C‑103/13. sz. ügy
Snezhana Somova
kontra
Glaven director na Stolichno upravlenie „Sotsialno osiguryavane”
(Az Administrativen sad Sofia‑grad [Bulgária] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Migráns munkavállalók szociális biztonsága — Az öregségi nyugdíjra való jogosultság érdekében előírt, a biztosítási jogviszony megszakítására vonatkozó követelmény — A járulékfizetési időszakok és biztosítási idők összesítésére vonatkozó szabály mellőzésének lehetősége — Járulékok befizetése — A biztosítási idő egybeesése két tagállamban — A kifizetések megszüntetése és visszafizettetése — Kamatfizetési kötelezettség — Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve”
I – Bevezetés
1.
A Bíróság Hivatalához 2013. március 4‑én érkezett, az Administrativen sad Sofia‑grad (Bulgária) által előterjesztett jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 48. cikk és az EUMSZ 49. cikk, valamint a 2006. december 18‑i 1992/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
2
) módosított, 1996. december 2‑i 118/97/EK tanácsi rendelettel (
3
) módosított és naprakésszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (HL L 149., 2. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 35. o.) (a továbbiakban: 1408/71 rendelet), és különösen annak 12., 46. és 94. cikke értelmezésére irányul.
2.
Ezen előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztésére az S. Somova, bolgár állampolgár és a Glaven director na Stolichno upravlenie „Sotsialno osiguryavane” (a szófiai társadalombiztosítási igazgatóság, a továbbiakban: a SUSO főigazgatója) között folyamatban lévő jogvita keretében került sor.
3.
E jogvita keretében S. Somova a SUSO főigazgatója által hozott, 2011. december 2‑i határozat hatályon kívül helyezését kéri, amely hatályában fenntartja a SUSO igazgatóságai által kiadott három határozatot, és megállapítja, hogy az S. Somova részére Bulgáriában megállapított öregségi nyugdíj 2007. július 5‑től sérti a társadalombiztosításról szóló bolgár törvénykönyv (Kodeks za sotsialnoto osiguriavane, a továbbiakban: KSO) 94. cikkének (1) bekezdését, és ezért elrendeli az S. Somova részére folyósított ellátás kamatokkal növelt összegének visszatérítését.
4.
A KSO 94. cikke (1) bekezdésének 2005. december 27. és 2011. december 31. között hatályos szövege szerinti, önálló vállalkozókra vonatkozó rendelkezés az öregségi nyugdíj megállapításának feltételeként előírta a járulékfizetés megszakítását.
5.
Márpedig a vitatott határozat szerint S. Somova öregségi nyugdíja megállapításának időpontjában nem szakította meg a társadalombiztosítási járulék fizetését Ausztriában, ahol 1995. október és 2000. december között, illetve 2001. január és 2011. július között dolgozott, és ahol ezen időszakok alatt a társadalombiztosításról szóló osztrák szövetségi törvény értelmében az egyéni vállalkozókra vonatkozó szabályok szerint biztosított volt.
6.
A kérdést előterjesztő bíróság többek között azt kérdezi a Bíróságtól, hogy sérti‑e a KSO 94. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló nemzeti szabályozás az egyik tagállamban öregségi nyugdíjban részesülő személy arra vonatkozó jogát, hogy a letelepedés szabadságát biztosító EUMSZ 49. cikk alkalmazásával egy másik tagállamban önálló vállalkozói tevékenységet végezzen.
II – Jogi háttér
A – Az uniós jog
7.
Az 1408/71 rendelet 12. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   E rendelet nem adhat és nem tarthat fenn ugyanazon kötelező biztosítási idő alatt több, azonos jellegű ellátáshoz való jogosultságot. Ugyanakkor e rendelkezés nem alkalmazható azokra a rokkantsági, öregségi és haláleseti ellátásokra (nyugdíjakra) vagy foglalkozási megbetegedés esetén nyújtott ellátásokra, amelyeket két vagy több tagállam intézményei nyújtanak a 41. cikk, a 43. cikk (2) és (3) bekezdése, a 46., 50. és 51. cikk vagy a 60. cikk (1) bekezdése b) pontja rendelkezéseinek megfelelően.
(2)   Ha e rendelet másként nem rendelkezik, egy ellátásnak más szociális ellátásokkal vagy egyéb jövedelmekkel való halmozódása esetén az ellátás csökkentésére, felfüggesztésére vagy visszavonására vonatkozó tagállami jogszabályok rendelkezései abban az esetben is érvényesíthetők a kedvezményezettel szemben, ha a kérdéses ellátásra való jogosultságot egy másik tagállam jogszabályai szerint szerezték meg, vagy ha a jövedelem egy másik tagállam területén keletkezett.
[…]”
8.
E rendelet 45. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Ha a tagállam jogszabályai az ellátásokra való jogosultság megszerzését, fenntartását vagy feléledését a (2) vagy (3) bekezdés értelmében különleges rendszernek nem számító rendszer keretében biztosítási vagy tartózkodási idő megszerzésétől teszik függővé, az adott tagállam illetékes intézménye – ha szükséges – figyelembe veszi a más tagállamok jogszabályai szerint szerzett biztosítási vagy tartózkodási időt, akár általános, akár különleges rendszer keretében szerezték azokat, akár munkavállalóként, akár önálló vállalkozóként. E tekintetben ugyanúgy veszi figyelembe ezeket az időszakokat, mintha azt az általa alkalmazott jogszabályok szerint szerezték volna meg.”
9.
Az 1408/71 rendelet 46. cikkének (2) bekezdése alapján:
„Ha az egyik tagállam jogszabályainak az ellátásokra való jogosultságra vonatkozó feltételei csak a 45. cikk […] alkalmazását követően teljesültek, a következő szabályokat kell alkalmazni:
a)
az intézmény [helyesen: az illetékes intézmény] meghatározza azt az elméleti összeget, amelyet az érintett személy igényelhetne, ha az összes olyan biztosítási, illetve tartózkodási időt, amelyet a tagállamok azon jogszabályai szerint szerzett, amelyek hatálya alá a munkavállaló vagy önálló vállalkozó tartozott, az adott tagállamban a tagállam által az ellátások megállapításának időpontjában alkalmazott jogszabályok szerint szerzett volna. […]
b)
az illetékes intézmény ezt követően meghatározza az ellátás tényleges összegét az előző pontban említett elméleti összeg alapján, valamint az ezen intézmény által alkalmazott jogszabályok szerint a biztosítási esemény bekövetkezését megelőzően szerzett biztosítási vagy tartózkodási időnek az összes érintett tagállam jogszabályai szerint a biztosítási esemény bekövetkezését megelőzően szerzett biztosítási vagy tartózkodási időhöz viszonyított arányában.”
10.
Az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„1972. október 1. előtt, illetve a rendeletnek a fenti tagállam területén vagy területének egy részén történő alkalmazását megelőzően egy tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási vagy adott esetben szolgálati vagy tartózkodási időt figyelembe kell venni az e rendelet rendelkezései szerinti ellátásra való jogosultság meghatározásánál.”
B – A bolgár jog
11.
A KSO 4. cikke így rendelkezik:
„[…]
(3)   Betegség miatti munkaképtelenség, öregség és halál esetére kötelezően biztosítottak az alábbi személyek:
[…]
(5)
a nem munkaviszony keretében munkát végző személyek, akiknek az e tevékenységéből származó havi jövedelme a jogszabályok alapján elismert költségek levonását követően eléri vagy meghaladja a minimálbért, amennyiben a tárgyhónapban más jogcímen nem minősülnek biztosítottnak.
(6)
a nem munkaviszony keretében munkát végző személyek, akik a tárgyhónapban más jogcímen biztosítottnak minősülnek, jövedelmüktől függetlenül.
[…]”
12.
A Konstitutsionen sad (alkotmánybíróság) 2000. június 29‑i 5. sz. határozatában (
4
) a bolgár alkotmánnyal ellentétesnek nyilvánította azt a kötelezettséget, amely szerint az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nyugdíjasoknak biztosítottnak kell lenniük, és járulékot kell fizetniük. Az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nyugdíjasok azonban önkéntesen ellátási jogosultságot szerezhetnek a KSO 4. cikkének (3) bekezdésében felsorolt három kockázat esetére.
13.
A KSO „A nyugdíjjogosultság megállapításának időpontja” című 94. cikkének az önálló vállalkozókra alkalmazandó, 2005. december 27. és 2011. december 31. között hatályos (1) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezett:
„A nyugdíjat a nyugdíjjogosultság megszerzésének időpontjától, öregségi nyugdíj esetében a biztosítási jogviszony megszűnésétől kell megállapítani, ha a kérelmet a szükséges dokumentumokkal együtt a jogosultság megszerzésétől, vagy adott esetben a biztosítási jogviszony megszűnésétől számított hat hónapon belül benyújtották. Ha a dokumentumok benyújtására a jogosultság megszerzésétől, vagy adott esetben a biztosítási jogviszony megszűnésétől számított hat hónapos határidő lejárta után kerül sor, a nyugdíjat a dokumentumok benyújtásának időpontjától kell megállapítani.”
14.
A biztosítási jogviszony megszüntetésére vonatkozó, KSO 94. cikkében foglalt kötelezettséget az önálló vállalkozók tekintetében 2012. január 1‑jével hatályon kívül helyezték.
15.
A KSO átmeneti és záró rendelkezéseinek 9. §‑a az alábbiak szerint rendelkezik:
„[…]
(3)
Amennyiben az a jelen törvénykönyv más rendelkezése alapján nem minősül biztosítási időnek, a nyugdíjjogosultság szempontjából biztosítási időként kell figyelembe venni azt az időszakot is, amely során, bár az érdekelt elérte a 68. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott életkort, de a nyugdíjjogosultság megszerzéséhez öt év járulékfizetési időszak hiányzik, ha ezen időszak alatt az érintett biztosítási járulékot fizet, amelynek összegét a kötelező állami biztosítás finanszírozásáról szóló törvényben az önálló vállalkozók számára meghatározott, a járulékok megfizetésének napján érvényes garantált minimálbér alapján kell kiszámítani.
[…]
(5)
A (3) bekezdés alapján megszerzett biztosítási idő esetében a nyugdíjjogosultság a társadalombiztosítási járulékok megfizetésének napján, vagy a járulékok részletfizetési ütemtervének jóváhagyása napján keletkezik.”
III – Az alapügy és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
16.
S. Somova 2007. január 18‑i kérelmével kérte az öregségi nyugdíj megállapítását, és kijelentette, hogy 1996. június 4. óta nincs biztosítási jogviszonya. Kérelmét a hatóság 2007. február 6‑i határozatában elutasította, mivel S. Somova, aki Bulgáriában 1967. január 18. és 1996. május 31. között (
5
) fizetett járulékot, nem felelt meg a bolgár jog szerinti életkori feltételeknek és nem rendelkezett a szükséges járulékfizetési idővel.
17.
S. Somova 2007. június 22‑én a KSO átmeneti és záró rendelkezéseinek 2007‑ben hatályos 9. §‑a alapján kérte az öregségi nyugdíj megállapítását. E rendelkezés alapján az öregségi nyugdíjra való jogosultság keletkezéséhez a hiányzó időszakra, azaz két év, hat hónap, tizenhét napra járulékot kellett fizetni. S. Somova kérelmére 2007. július 5‑én határozatban megállapították a hiányzó járulékok részletfizetésének ütemtervét.
18.
Ugyanezen a napon S. Somova meghatalmazottként eljáró lánya írásban tanúsította, hogy S. Somova 1996. június 4. óta nem dolgozott, és hogy 2007. július 5‑én nem állt fenn biztosítási jogviszonya.
19.
2007. július 11‑én S. Somova részére megállapították az öregségi nyugdíjat 2007. július 5‑től, amelynek összegét a nyugdíjminimumban határozták meg. Ezt az összeget többször kiigazították.
20.
2011‑ben S. Somova az illetékes osztrák társadalombiztosítási szervhez öregségi nyugdíj iránti kérelmet nyújtott be, aminek folytán 2011. szeptember 20‑án a SUSO megkapta e szervtől az E 001/AT és az E 205/AT nyomtatványokat. Ezekből kitűnik, hogy S. Somova 1995. októbertől 2000. decemberig, illetve 2001. januártól 2011. júliusig a társadalombiztosításról szóló osztrák szövetségi törvény szerinti, önálló vállalkozókra vonatkozó szabályok szerint az osztrák társadalombiztosítási rendszerben biztosított volt. A szóban forgó időszak alatt S. Somova mezőgazdasági termelői tevékenységet folytatott.
21.
A SUSO megállapította, hogy 2007. július 5‑én, vagyis az öregségi nyugdíj megállapításának időpontjában S. Somova nem szüntette meg a társadalombiztosítási járulék fizetését. A SUSO ez alapján három határozatban hatályon kívül helyezte az S. Somova részére öregségi nyugdíjat megállapító határozatot, valamint az összeg emeléséről szóló határozatokat, és elrendelte az e határozatok alapján folyósított összeg visszatérítését a kamatokkal együtt.
22.
S. Somova közigazgatási úton vitatta ezeket a határozatokat. Kifogását a SUSO főigazgatója a 2011. december 2‑i vitatott határozattal elutasította. A SUSO főigazgatója megállapította, hogy a társadalombiztosítási jogviszony megszűnéséről szóló nyilatkozat nem csupán a bolgár társadalombiztosításra vonatkozik, mivel az 1408/71 rendelet 84a. cikke alapján S. Somova köteles volt tájékoztatni a bolgár társadalombiztosítási szervet a másik tagállamban fennálló jogviszonyáról. A SUSO főigazgatója szerint ezenkívül e rendelet 44. cikkének (2) bekezdése és 45. cikke alapján figyelembe kellett volna venni az S. Somova által Ausztriában megszerzett biztosítási időt, ugyanakkor nem kellett volna alkalmazni a KSO átmeneti és záró rendelkezéseinek 9. §‑át.
23.
S. Somova álláspontja szerint nem releváns az a tény, hogy a Bulgáriában előterjesztett nyugdíjkérelme időpontjában biztosított volt, mivel egy másik tagállam társadalombiztosítási rendszerének hatálya alá tartozott.
24.
Ilyen körülmények között az S. Somova kérelme alapján eljáró Administrativen sad Sofia‑grad a jelen jogvita eldöntése céljából úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni az [EUMSZ] 48. cikk (1) bekezdését és az [EUMSZ] 49. cikk (1) és (2) bekezdését az [alapügy tényállására tekintettel], hogy megengedett az [alapügyben szóban forgó, azaz] [a KSO] 94. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló olyan tagállami nemzeti rendelkezés, amely a tagállam állampolgára öregségi nyugdíjának megállapításához megköveteli a biztosítási jogviszony megszűnését olyan állampolgár esetében, aki a nyugdíj megállapítása iránti kérelme időpontjában egy másik tagállamban tevékenykedik önálló vállalkozóként, és [az 1408/71] rendelet hatálya alá tartozik?
2)
Úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 48. cikk (1) bekezdésének a) pontjával összefüggésben értelmezett 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdését, hogy megengedett a biztosítási idők összesítésének szabálya alóli kivétel olyan biztosítási idők tekintetében, amelyeket a rendeletnek a nyugdíj megállapítása iránti kérelem szerinti tagállamban való alkalmazása előtt szereztek egy másik tagállamban, amennyiben a hivatkozott rendelkezés értelmében a biztosított választhat, hogy megadja‑e az összesítéshez ezeket az időket, és megítélheti az összesítés szükségességét akkor, ha a nyugdíj megállapítása iránti kérelem szerinti állam joga alapján szerzett idő önmagában nem elegendő a nyugdíjjogosultság megszerzéséhez, és a megfelelő időt csak a biztosítási járulékok befizetésével lehet megszerezni?
Ilyen körülmények között megengedi‑e az EUMSZ 48. cikk (1) bekezdésének a) pontja azt, hogy az 1408/71 rendeletnek a biztosítási idők e rendelet alkalmazásának megkezdését követő összesítéséről szóló 46. cikke (2) bekezdése alkalmazásának mellőzése a biztosított mérlegelési mozgásterébe tartozzon oly módon, hogy a másik tagállamban szerzett biztosítási időket nem tünteti fel a nyugdíj megállapítása iránti kérelemben?
3)
Úgy kell‑e értelmezni az 1408/71 rendelet 12. cikkének (1) bekezdését, hogy az alapján nem megengedett a [KSO] [átmeneti és záró rendelkezései] 9. §‑ának (3) bekezdésében előírtak szerint a biztosítási járulékok befizetésével keletkező biztosítási idők elismerése, ha az alapügyben szereplő körülmények között ily módon elismert biztosítási idők egybeesnek a másik tagállam joga szerint szerzett biztosítási időkkel?
4)
Úgy kell‑e értelmezni az 1408/71 rendelet 12. cikkének (2) bekezdését, hogy egy tagállam megszüntetheti a kifizetéseket, és elrendelheti a nemzeti jog szerint az e tagállam állampolgárának megállapított öregségi nyugdíj valamennyi kifizetésének visszatérítését, ha [az e] rendelet szerinti feltételek csak a nyugdíj megállapításának az időpontjában álltak fenn, és pusztán a nemzeti jogra támaszkodó megfontolásokból (amelyek szerint a nyugdíj megállapításának időpontjában nem szűnt meg az érintett személy biztosítási jogviszonya, anélkül ismerték el a nemzeti jog szerinti biztosítási járulékok befizetésén alapuló biztosítási időt, hogy figyelembe vették volna a nyugdíj nyújtásának az időpontjában egy másik tagállamban szerzett biztosítási időket), ha nem indokolták meg a nyugdíj eltérő összegben történő megállapítását?
Amennyiben megengedett a kifizetett nyugdíj visszafizettetése, akkor az következik‑e az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés uniós jogi elvéből, hogy akkor is fennáll a kamattartozás, ha a nemzetközi szerződés értelmében megállapított nyugdíj visszafizettetése esetén a tagállam nemzeti joga nem ír elő kamatfizetést?”
IV – A Bíróság előtti eljárás
25.
A bolgár kormány, Írország és az Európai Bizottság írásbeli észrevételeket terjesztett elő. A bolgár kormány és a Bizottság a 2014. január 9‑én megtartott tárgyaláson szóbeli észrevételeket tettek.
V – Elemzés
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatóságáról
26.
Írország az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet elfogadhatatlannak tartja.
27.
Rámutat, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések, amelyekben a kérdést előterjesztő bíróságnak az alapügyben döntést kell hoznia, tisztán belső helyzetre vonatkoznak, és nem igénylik sem az uniós jog alkalmazását, sem annak értelmezését. Írország úgy véli különösen, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem szolgáltatott elegendő információt az alapügy tényállásával és az abban felmerülő jogi körülményekkel kapcsolatban, és így nem jelöli meg egyértelműen, hogy az uniós jog mennyiben befolyásolhatja az említett jogvita eldöntését.
28.
Ezzel szemben én úgy vélem, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatók.
29.
Igaz ugyan, hogy az alapügy főként a KSO 94. cikkének (1) bekezdésében foglalt követelményre vonatkozik, amely szerint ahhoz, hogy Bulgáriában meg lehessen állapítani az öregségi nyugdíjat, meg kell szakítani a járulékfizetést, az S. Somova és a SUSO főigazgatója közötti jogvita körülményei mégsem minősülnek csupán egy tagállamon belüli tisztán belső helyzetnek. S. Somova ugyanis Ausztriában dolgozott önálló vállalkozóként akkor, amikor Bulgáriában az öregségi nyugdíj megállapítása iránti kérelmét előterjesztette, vagyis a letelepedés szabadságához való jogát gyakorolta az EUMSZ 49. cikk (
6
) alapján.
30.
Ezenkívül a kérdést előterjesztő bíróság megállapította, hogy S. Somova ügyében a biztosítási idők, többek között (
7
) két év, hat hónap és tizenhét nap halmozódott Bulgáriában és Ausztriában, és ezt az időszakot a KSO átmeneti és záró rendelkezései 9. §‑ának (3) bekezdése értelmében kiegészítő járulékfizetés alapján keletkezett biztosítási időként vettek figyelembe a bolgár jog szempontjából. Az ilyen jogi helyzetet az 1408/71 rendelet rendelkezései szabályozzák.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések lényegéről
1. Az első kérdésről
a) Érvelés
31.
A bolgár kormány írásbeli észrevételeiben kifejti, hogy a KSO 94. cikke nem támaszt akadályokat az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedés szabadságának gyakorlásával szemben. Rámutat, hogy az 1408/71 rendelet a társadalombiztosítási rendszerek koordinációjáról rendelkezik, nem pedig azok harmonizációjáról, illetve hogy az öregségi nyugdíj megállapításának alapját képező, a biztosítási jogviszony megszüntetésére vonatkozó követelmény a bolgár jog hatálya alá tartozó valamennyi személyre hátrányos megkülönböztetés nélkül alkalmazandó.
32.
A bolgár rendszerben az öregségi nyugdíj megállapításának feltétele a munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként folytatott kereső tevékenység megszüntetése, mivel ez a nyugdíj a kereső tevékenységből származó jövedelem pótlására szolgál. Ezzel összefüggésben a bolgár kormány rámutat, hogy figyelembe véve a tagállamok rendszerei és jogszabályai között e területen fennálló különbségeket, a másik tagállamban való letelepedés az 1408/71 rendelet alapján alkalmazandó nemzeti szabályok együttes alkalmazása alapján adott esetben az érintett személyre nézve lehet kedvezőbb vagy kedvezőtlenebb is. (
8
)
33.
A bolgár kormány a 2014. január 9‑i tárgyaláson a Bíróság által feltett írásbeli és szóbeli kérdések nyomán megerősítette, hogy a KSO 94. cikke (1) bekezdésének az S. Somova öregségi nyugdíjának megállapításakor hatályos szövegében (
9
) foglalt kötelezettség, amely alapján meg kellett szüntetni a biztosítási jogviszonyt, magában foglalta a kereső tevékenység folytatásának megszüntetésére vonatkozó kötelezettséget is. Jelezte, hogy a szóban forgó kötelezettség tisztán formális követelmény volt, és a kereső tevékenység egyetlen napra történő megszakítása is elegendőnek minősült, mivel azt a rákövetkező napon újra lehetett kezdeni, ily módon lehetséges volt a kereső tevékenységből származó jövedelem és az öregségi nyugdíj halmozása.
34.
A bolgár kormány hozzátette, hogy ez a követelmény nem szolgált semmilyen különösebb célt, sőt, nem fűződött hozzá semmilyen érdek, és logikus sem volt.
35.
Amint azt a bolgár kormány kijelentette, a bolgár hatóságok ezt a követelményt azért helyezték 2012. január 1‑jével hatályon kívül az önálló vállalkozók tekintetében, mert tisztában voltak azzal, hogy az a határokon átnyúló tényállásokban problémákhoz vezethet, és a munkavállalók tekintetében is a hatályon kívül helyezést tervezik.
36.
A Bizottság úgy véli, hogy a KSO 94. cikke (1) bekezdése szerint, ha egy adott munkavállaló a bolgár jogszabályok alapján elérte a nyugdíjkorhatárt, akkor már nem vállalhat munkát egy magasabb nyugdíjkorhatárt alkalmazó másik tagállamban, különben Bulgáriában megtagadják a nyugdíjjogosultságát. A Bizottság szerint a szóban forgó nemzeti szabály, amely azt eredményezi, hogy az érintett számára megtagadják a bolgár nyugdíj megállapítását, ha úgy dönt, hogy önálló vállalkozóként másik tagállamban fog dolgozni, a szabad mozgás gyakorlásának akadályát képezi.
37.
A Bizottság a 2014. január 9‑i tárgyaláson kifejtette, hogy véleménye szerint a KSO 94. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezés ellentétes a Bíróság EUMSZ 49. cikkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatával, mivel megnehezítheti vagy lehetetlenné teheti a letelepedés szabadságának gyakorlását, még akkor is, ha ezt a rendelkezést állampolgárságra való tekintet nélkül alkalmazni kell. Hozzátette, hogy mivel az önálló vállalkozónak átmenetileg meg kell szakítania a másik tagállamban folytatott kereső tevékenységét, fennáll annak a kockázata, hogy azt nem tudja újrakezdeni.
b) Értékelés
38.
A kérdést előterjesztő bíróság első kérdésével arra kíván választ kapni a Bíróságtól, hogy ellentétes‑e az EUMSZ 48. cikk első bekezdésével, valamint az EUMSZ 49. cikk első és második bekezdésével a KSO 94. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló tagállami nemzeti intézkedés alkalmazása, amely az ezen államban fennálló nyugdíjjogosultságot a társadalombiztosítási járulékfizetés megszakításának követelményéhez kapcsolja, függetlenül attól, hogy ezek a járulékok ugyanebben az államban vagy egy másik tagállamban folytatott tevékenységhez kapcsolódnak.
39.
A kérdést előterjesztő bíróság utal arra, hogy a járulékfizetés megszüntetésére vonatkozó követelmény, amely magában foglalja a kereső tevékenység megszakításának kötelezettségét is – akár egyetlen napra, amint azt a tárgyaláson a bolgár kormány megerősítette –, a gyakorlatban olyan hatással járhat, hogy korlátozza a letelepedés szabadságát, többek között azért, mert nem biztos, hogy a másik tagállamban dolgozó érdekelt e megszakítást követően folytatni tudja kereső tevékenységét.
40.
Rámutatok, hogy a kérdést előterjesztő bíróság szerint a biztosított az öregségi nyugdíj megállapítását követően továbbra is jogosult kereső tevékenység folytatására, és az öregségi nyugdíj halmozható a díjazás ellenében végzett kereső tevékenységgel. A bolgár jog alapján tehát nincs szükségszerű és közvetlen kapcsolat az ilyen nyugdíj folyósítása és a díjazás ellenében végzett kereső tevékenység megszüntetése között. A bolgár kormány a tárgyaláson megerősítette ezeket a körülményeket.
41.
A Bíróság elé terjesztett ügyiratokból emellett kitűnik, hogy a KSO 4. cikkének (3) bekezdése alapján a munkaviszony keretében munkát végző nyugdíjasok a társadalombiztosítási rendszerben kötelezően biztosítottak, és így kötelesek társadalombiztosítási járulékot fizetni, míg e kötelezettség az önálló vállalkozói tevékenységet folytató nyugdíjasok tekintetében a Konstitutsionen sad fent hivatkozott 5. sz. határozata nyomán a bolgár alkotmánnyal ellentétesnek minősült. Következésképpen utóbbiak immár választhatnak, hogy továbbra is fizetnek‑e Bulgáriában társadalombiztosítási járulékot, vagy sem. Amennyiben a nyugdíjas (akár munkavállaló, akár önálló vállalkozó) társadalombiztosítási járulékot fizet, nyugdíjának összege ezzel arányosan emelkedik. (
10
)
42.
Nem vitatott egyébként, hogy S. Somova 1995. október és 2000. december, illetve 2001. január és 2011. július között önálló vállalkozói tevékenységet végzett Ausztriában, ennélfogva az illetékes osztrák társadalombiztosítási szervnél biztosítási jogviszonnyal rendelkezett. Nem vitatott az sem, hogy a bolgár nyugdíj megállapításának időpontjában, azaz 2007. július 5‑én S. Somova az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján az osztrák társadalombiztosítási rendszer hatálya alá tartozott, és e tagállam társadalombiztosítási rendszerében nem szüntette meg a járulékfizetést.
i) Fennáll‑e hátrányos megkülönböztetés vagy akadály?
43.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint európai uniós szintű harmonizáció hiányában az egyes tagállamok jogszabályai határozzák meg egyrészt a társadalombiztosítási rendszerbe való belépési jog vagy kötelezettség feltételeit, másrészt pedig az ellátásokra való jogosultság feltételeit. Mindazonáltal, bár az EUMSZ 48. cikk fenntartja a tagállamok társadalombiztosítási rendszerei, következésképpen a tagállamokban dolgozó személyeket megillető jogok közötti különbségeket, nem vitatott, hogy e hatáskörük gyakorlása során a tagállamok kötelesek figyelembe venni az uniós jogot. (
11
)
44.
Következésképpen abból, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás kiterjed az öregségi nyugdíj megállapításának feltételeire, nem következik, hogy kizárt az EUM‑Szerződés rendelkezései, és különösen a személyek szabad mozgásával kapcsolatos szabályok alkalmazása. (
12
)
45.
Ugyancsak az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az EUM‑Szerződés személyek szabad mozgására vonatkozó rendelkezései összességének célja, hogy az uniós polgárok számára megkönnyítse bármilyen kereső tevékenység gyakorlását az Unió területén belül, és azokkal ellentétes minden olyan intézkedés, amely e polgárokat hátrányosan érinti, amikor más tagállam területén kívánnak gazdasági tevékenységet folytatni, még abban az esetben is, ha a munkavállalók állampolgárságától függetlenül alkalmazandók. (
13
) Ennek következtében a Szerződés rendelkezéseivel ellentétes bármely olyan intézkedés, amely – bár állampolgársági alapon történő hátrányos megkülönböztetés nélkül alkalmazandó – alkalmas arra, hogy megzavarja vagy kevésbé vonzóvá tegye a Szerződés által biztosított alapvető szabadságoknak az uniós polgárok általi gyakorlását. (
14
) E szabadságok minden, akár csekély jelentőségű korlátozása tilos, (
15
) amennyiben az állítólagos akadály nem túlságosan esetleges és közvetett. (
16
)
46.
Ebből következően a bolgár jogalkotónak jogában áll meghatározni az e tagállamban járó öregségi nyugdíj megállapításának feltételeit, feltéve, hogy e feltételek nem valósítanak meg állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetést, illetve nem korlátozzák a szabad mozgást, és nem képezik annak akadályát.
47.
Fenntartva, hogy ezt a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia, úgy tűnik, hogy a vitatott rendelkezést jogi és ténybeli szempontból különbségtétel nélkül kell alkalmazni a bolgár állampolgárokra és a többi tagállam állampolgáraira, és ezért az nem valósít meg hátrányos megkülönböztetést. Ezzel szemben úgy tűnik számomra, hogy a rendelkezés a szabad mozgás, illetve a jelen esetben a letelepedés szabadságának akadályát képezi.
48.
A Bírósághoz benyújtott ügyiratokból ugyanis kitűnik, hogy a KSO 94. cikkének (1) bekezdése alapján a járulékfizetés nagyon rövid, akár egynapos formális megszakítása elegendő a nyugdíj megállapításához. (
17
) Márpedig, bár Bulgáriában egyszerűnek tűnik a járulékfizetés ilyen megszakítása, amelynek nincs következménye a kereső tevékenység gyakorlására vagy folytatására, különösen az önálló vállalkozók esetében, akik választhatnak, hogy folytatják‑e a járulékfizetést, vagy sem, más tagállamban mindez nehéz, vagy akár lehetetlen is lehet. Figyelemmel arra, hogy az ilyen megszakítás egy másik tagállamban hosszú és nehézkes közigazgatási eljárással járhat, az olyan munkavállaló, mint S. Somova, ahhoz, hogy Bulgáriában öregségi nyugdíjat kapjon, arra kényszerülhet, hogy kereső tevékenységét hosszabb, előre nem látható ideig abbahagyja, és így veszélyeztesse a folyamatos munkavégzést.
49.
Amint azt a kérdést előterjesztő bíróság is jelzi, ez a megszakítás egy másik tagállamban a nyugdíjasokat szakmai bizonytalanságnak teheti ki. Egy ilyen megszakítást követően a nyugdíjas számára nincs semmilyen biztosíték arra, hogy visszatérhet a munkájába, vagy akár hogy új munkát talál. Ráadásul ez a kötelező megszakítás, amely megzavarta a nyugdíjas karrierjét és az előmenetelét, még a munkaerőpiacra való visszatérését követően is konkrét és közvetlen módon érintheti azokat az előnyöket, amelyek számára a kereső tevékenységéből származhatnak. (
18
)
50.
A másik választási lehetőségből szintén hátrányok származnak, mivel a másik tagállamban való járulékfizetés és a kereső tevékenység megszüntetése hiányában az érintett nem halmozhatja a kereső tevékenységből származó jövedelmét a bolgár öregségi nyugdíjjal.
51.
Emlékeztetek arra, hogy a tárgyaláson a bolgár kormány utalt arra, hogy e kötelezettség elhagyására az önálló vállalkozók esetében azon felismerés kapcsán került sor, hogy az a határokon átnyúló helyzetekben problémákhoz vezethet.
ii) Igazolható‑e az akadály?
52.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a szabad mozgással szemben akadályt támasztó tagállami intézkedések csak azzal a feltétellel fogadhatók el, hogy közérdekű célt szolgálnak, alkalmasak e cél megvalósításának biztosítására, és nem haladják meg az elérni kívánt cél megvalósításához szükséges mértéket. (
19
)
53.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a KSO 94. cikkének (1) bekezdésében foglalt, a biztosítási jogviszony megszüntetésére vonatkozó követelmény nem szolgál közérdekű célt. Ezenkívül emlékeztetek arra, hogy a 2014. január 9‑i tárgyaláson a bolgár kormány jelezte, hogy e tisztán formális követelmény célja ismeretlen volt, illetve nem is létezett ilyen cél. A bolgár kormány még azt is hozzátette, hogy e követelményhez nem fűződött semmilyen érdek, és az logikátlan volt, hogy a szóban forgó rendelkezéseket az önálló vállalkozók tekintetében 2012. január 1‑jével hatályon kívül helyezték, és jelenleg vizsgálják Bulgáriában azt a lehetőséget, hogy ezt a szabályt a munkavállalók tekintetében is hatályon kívül helyezzék.
54.
Ebből következően nyilvánvaló, hogy az említett követelményt nem igazolja olyan közérdekű cél, amelynek a megvalósítását szolgálná a szóban forgó intézkedés.
55.
A fenti megfontolásokra figyelemmel az előzetes döntéshozatalra előterjesztet első kérdésre azt a választ kell adni, hogy az EUMSZ 49. cikkel ellentétes a KSO 94. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló tagállami szabályozás, amely az öregségi nyugdíjra való jogosultságot a társadalombiztosítási járulékfizetés megszakításának követelményéhez kapcsolja.
2. A második kérdésről
a) Érvelés
56.
A bolgár kormány szerint a kérdést előterjesztő bíróság e kérdése lényegében arra irányul, hogy az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése alapján lehet‑e mellőzni a járulékfizetési időszakok összesítésére vonatkozó szabályt a másik tagállamban megszerzett azon biztosítási idők esetén, amelyek megszerzésére azt megelőzően került sor, hogy e rendeletet végrehajtotta volna az a tagállam, amelyben a nyugdíj megállapítása iránti kérelmet előterjesztették, amennyiben kizárólag a nyugdíjkérelem benyújtása szerinti állam rendszerében szerzett biztosítási idő nem elegendő a nyugdíjjogosultság megszerzéséhez, hacsak nem fizetik meg a biztosítási járulékokat.
57.
A bolgár kormány írásbeli észrevételeiben kifejti, hogy az 1408/71 rendelet erre vonatkozó kifejezett rendelkezés hiányában a hatálya alá tartozó biztosítottak számára nem enged választást az alkalmazandó jog tekintetében.
58.
A bolgár kormány szerint az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése visszamenőleges hatállyal kötelezi a tagállamokat, hogy az 1972. október 1‑je előtt, illetve az e rendeletnek a tagállam területén vagy területének egy részén történő alkalmazását megelőzően egy tagállam jogszabályai szerint szerzett valamennyi biztosítási, szolgálati vagy tartózkodási időt figyelembe vegyenek, amennyiben arra az érintett személyt megillető ellátás valamely típusának megállapításához szükség van. E kormány úgy véli, hogy e rendelkezés elfogadására annak érdekében került sor, hogy megelőzzék a nyugdíjjogosultságok elvesztését és hogy mindenki számára biztosítsák ezek megszerzését és megőrzését, ideértve azokat a biztosítási időket is, amelyeket az említett rendelet alkalmazandóságának időpontja előtt szereztek. Ez azt jelenti, hogy a biztosítási idők összesítését elsősorban az e rendeletben megállapított, biztosítási időkre vonatkozó összesítési szabályok alapján kell elvégezni, és az érintett személy csak ezt követően hivatkozhat a hiányzó járulékok megfizetésére vonatkozó, nemzeti jog szerinti lehetőségre, akkor, ha az általa megszerzett járulékfizetési időszak nem elegendő.
59.
A 2014. január 9‑i tárgyaláson a bolgár kormány előadta, hogy mivel az 1408/71 rendelet rendelkezéseinek címzettjei a tagállamok és azok közigazgatási hatóságai, a biztosítottak választhatnak, hogy hivatkoznak‑e ezen rendelet rendelkezéseire. Ha ugyanis egy biztosított úgy dönt, hogy nem hivatkozik az említett rendeletre, akkor azt a nemzeti hatóság e kormány szerint nem alkalmazhatja hivatalból. A bolgár kormány úgy véli, hogy Írország és a Bizottság észrevételei, amelyek szerint a biztosított nem kifogásolhatja az 1408/71 rendelet szabályainak alkalmazását, ellentétesek e rendelet céljával, vagyis azzal, hogy a biztosított számára előnyös helyzetet eredményezzen, sőt, az alanyi jog fogalmának értelmével is.
60.
Írország úgy véli, hogy az 1408/71 rendelet 94. cikke (2) bekezdésének megfogalmazása egyértelmű és félreérthetetlen: e rendelkezés szövege jellegénél fogva kógens, mivel úgy rendelkezik, hogy a rendeletnek a tagállam területén történő alkalmazását megelőzően egy tagállam jogszabályai szerint szerzett valamennyi biztosítási időt „figyelembe kell venni” az 1408/71 rendelet rendelkezései szerinti ellátásra való jogosultság meghatározásánál. Következésképpen Írország szerint a rendelkezés szövegét nem lehet úgy értelmezni, hogy az alapján a kérelmezőnek joga van úgy dönteni, hogy a releváns biztosítási időket az eljárásban az összesítés folyamán ne vegyék figyelembe. Ha az 1408/71 rendelet biztosítaná a magánszemélyek számára azt a jogot, hogy bizonyos biztosítási időket figyelmen kívül hagyjanak, az Írország szerint olyan nehézségekhez vezetne, amelyek veszélyeztethetnék a nemzeti rendszerek koordinációját, és ebből következően a belső piac céljait.
61.
A Bizottság úgy véli, hogy a 94. cikk (2) bekezdése alapján az 1408/71 rendeletet a jelen ügyben alkalmazni kell. Úgy véli, hogy az e rendelettel létrehozott kollíziós szabályok rendszerének alkalmazása csupán az érintett munkavállaló objektív helyzetétől függ. A rendelet hatálya alá tartozó társadalombiztosítási jogviszonnyal rendelkező személyek nem kifogásolhatják e kollíziós szabályok alkalmazását, és nincs joguk azok mellőzésére.
b) Értékelés
62.
A kérdést előterjesztő bíróság második kérdésével arra vár választ a Bíróságtól, hogy az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése lehetővé teszi‑e a biztosítottak számára, hogy úgy döntsenek, figyelmen kívül hagyják azokat a biztosítási időket, amelyeket másik tagállamban szereztek azt megelőzően, hogy e rendeletet Bulgáriában alkalmazni kellett volna. Ez a kérdés lényegében arra vonatkozik, hogy az említett rendelet 94. cikkének (2) bekezdése kógens jellegű‑e, vagy sem. (
20
)
63.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint amikor az 1408/71 rendelet az alkalmazandó szabályozás tekintetében választási jogosultságot nyit meg a hatálya alá tartozó biztosítottak számára, azt kifejezetten említi (
21
)
64.
Az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése értelmében „1972. október 1. előtt, illetve a rendeletnek a fenti tagállam területén […] történő alkalmazását megelőzően egy tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási […] időt figyelembe kell venni az e rendelet rendelkezései szerinti ellátásra való jogosultság meghatározásánál” (
22
). Írországgal azonos állásponton vagyok, és úgy vélem, hogy e rendelet 94. cikke (2) bekezdésének szövege egyrészt egyértelmű, másrészt kógens.
65.
E rendelkezés kógens jellege egyértelműen következik a szöveg francia nyelvi változatában használt „est prise en considération” kifejezésből, de ugyanígy következik a többi nyelvi változatból is. (
23
) Ez a rendelkezés semmilyen mozgásteret nem hagy sem a tagállamoknak, sem az illetékes hatóságoknak, sem a biztosítottaknak. Ebből következően az alapügyben az S. Somovát Bulgáriában megillető nyugdíjjogosultság meghatározása érdekében figyelembe kell venni az osztrák jogszabályok szerint azt megelőzően szerzett biztosítási időt is, hogy az 1408/71 rendeletet Bulgáriában alkalmazni kellett volna. (
24
)
66.
Úgy vélem, hogy ezen értékelés érvényességét nem rontja le az a tény, hogy a Bíróság az egyik ítéletében, nevezetesen a fent hivatkozott Habelt és társai egyesített ügyekben hozott ítéletében megállapította, hogy az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése alapján az érdekeltek az e rendelet értelmében keletkezett jogok meghatározása érdekében „hivatkozhatnak” (
25
) arra, hogy minden, a hivatkozott rendelet hatálybalépését megelőzően hatályos tagállami jogszabály által elismert biztosítási vagy szolgálati, illetve tartózkodási időt figyelembe kell venni. E kifejezés használata ugyanis valószínűleg az ezen ítélet alapjául szolgáló szóban forgó ügyek sajátos körülményeiből következett, amelyekben éppen hogy megtagadták az érintettektől a másik tagállamban megszerzett biztosítási idő vagy tartózkodási idő figyelembevételével kapcsolatos 1408/71 rendelet szerinti előnyöket.
67.
Következésképpen úgy vélem, hogy az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése alapján az e rendelet alkalmazása előtt egy tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási, vagy adott esetben szolgálati vagy tartózkodási időt kötelezően figyelembe kell venni az e rendelet rendelkezései szerinti ellátásra való jogosultság meghatározásánál, ideértve az olyan munkavállaló vagy önálló vállalkozó öregségi nyugdíjra való jogosultságával kapcsolatos időt is, aki két vagy több tagállam jogszabályainak hatálya alá is tartozott.
68.
Ebből következően S. Somova bulgáriai öregségi nyugdíjra való jogosultságát az 1408/71 rendelet 45. cikkének alkalmazásával a Bulgáriában és Ausztriában szerzett biztosítási idők összesítésével kellett volna megállapítani, nem pedig a KSO átmeneti és záró rendelkezéseinek 9. §‑a alapján.
69.
Ezenkívül rámutatok, hogy az Administrativen sad Sofia‑grad szerint „az Ausztriában megszerzett idő elegendő a nemzeti jog alapján hiányzó biztosítási idő kiegészítésére, anélkül hogy a biztosítási idő egy részét a KSO átmeneti és záró rendelkezéseinek 9. §‑a alapján kellene elismerni”. Ez azt jelenti, hogy S. Somova öregségi nyugdíjának kiszámítása során az 1408/71 rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében foglalt összesítési és arányosítási szabályokat kell alkalmazni, mivel a Bulgáriában és Ausztriában szerzett biztosítási idők összeadása e rendelet 45. cikke alapján elegendő ahhoz, hogy Bulgáriában megnyíljon számára az öregségi nyugdíjra való jogosultság.
70.
Úgy vélem, hogy az 1408/71 rendelet 45. cikke és 46. cikkének (2) bekezdése szintén kógens jellegű, (
26
) és a biztosított nem mondhat le azok alkalmazásáról azzal, hogy az öregségi nyugdíj megállapítása iránti kérelmében elmulasztja feltüntetni a másik tagállamban megszerzett biztosítási időt.
71.
Következésképpen úgy vélem, hogy az 1408/71 rendelet 45. cikke, 46. cikkének (2) bekezdése és 94. cikkének (2) bekezdése kógens jellegű, és a biztosított nem mondhat le az azon biztosítási idők összesítésére és arányosítására vonatkozó szabályok alkalmazásáról, amelyeket másik tagállamban szerzett azt megelőzően, hogy az említett rendeletet végrehajtotta volna az a tagállam, amelyben az öregségi nyugdíj megállapítása iránti kérelmet előterjesztette.
3. A harmadik kérdésről
a) Érvelés
72.
A bolgár kormány úgy véli, hogy az 1408/71 rendelet 12. cikkének (1) bekezdése alapján a rendelet nem adhat és nem tarthat fenn ugyanazon kötelező biztosítási idő alatt több, azonos jellegű ellátáshoz való jogosultságot. Az e rendelkezésben foglalt kivételek ellenére úgy véli, hogy az 1408/71 rendelet 12. cikkének (1) bekezdésével ellentétes a nemzeti jog alapján történő, a járulékok befizetésével kiváltott járulékfizetési időszak elismerése, amennyiben az így elismert járulékfizetési időszak egybeesik egy másik tagállam joga szerint szerzett biztosítási idővel.
73.
A Bizottság úgy véli, hogy tekintettel a második kérdésre adott válaszára, erre a kérdésre nem szükséges külön választ adni.
b) Értékelés
74.
Az Administrativen sad Sofia‑grad által előterjesztett harmadik kérdés arra vonatkozik, hogy úgy kell‑e értelmezni az 1408/71 rendelet 12. cikkének (1) bekezdését, hogy azzal ellentétes a KSO átmeneti és záró rendelkezései 9. §‑ának (3) bekezdése alapján a járulékok befizetésével kiváltott biztosítási idő elismerése, amennyiben – miként az alapügyben is – az így elismert járulékfizetési időszak egybeesik egy másik tagállam jogszabályai alapján szerzett biztosítási idővel.
75.
Tekintettel az 1408/71 rendelet 45. cikkének, 46. cikke (2) bekezdésének és 94. cikke (2) bekezdésének kógens jellegére vonatkozó második kérdésre adott válaszomra, úgy vélem, hogy a harmadik kérdésre nem szükséges külön választ adni. Amint ugyanis azt az Administrativen sad Sofia‑grad megerősíti, az S. Somova által Ausztriában szerzett biztosítási idő elegendő ahhoz, hogy kiegészítse azt a biztosítási időt, amely a bolgár jog alapján az öregségi nyugdíjra való jogosultság keletkezéséhez hiányzott, anélkül, hogy emellett szükséges lenne a KSO átmeneti és záró rendelkezései 9. §‑ának (3) bekezdése címén elismert időszak. Következésképpen az 1408/71 rendelet 45. cikkében foglalt összesítési szabály alkalmazásával a KSO átmeneti és záró rendelkezései 9. §‑a (3) bekezdésének alkalmazása nem volt sem szükséges, sem megengedett.
4. A negyedik kérdésről
a) Érvelés
76.
A bolgár kormány szerint az 1408/71 rendelet 12. cikkének (2) bekezdése felhatalmazza a tagállamokat, hogy a jövőre nézve megszüntessék a kifizetéseket, és intézkedjenek a nemzeti joguk alapján az állampolgáruk részére megállapított öregségi nyugdíj címén folyósított valamennyi kifizetés visszafizettetéséről, amennyiben az öregségi ellátás iránti kérelem benyújtásának időpontjában a kérelmező nem tesz eleget a másik tagállam területén szerzett biztosítási idő feltüntetésével kapcsolatos kötelezettségének. A bolgár kormány úgy véli, hogy a külföldön megszerzett járulékfizetési időszakról való utólagos tudomásszerzés esetén a nyugdíj összegét a másik tagállam által igazolt és elismert biztosítási idő alapján újra ki kell számolni.
77.
A Bizottság úgy véli, hogy az első és második kérdésre adott válaszára tekintettel a negyedik kérdés első fele már megválaszolást nyert. Ezen utolsó kérdés második része a követelések visszafizettetésére vonatkozik, és az a korábbi válaszokra tekintettel nem releváns.
b) Értékelés
78.
Az Administrativen sad Sofia‑grad által előterjesztett negyedik kérdés arra irányul, hogy az 1408/71 rendelet 12. cikkének (2) bekezdése alapján lehetséges‑e az S. Somova részére öregségi nyugdíj címén kifizetett összegek visszafizettetése azzal az indokkal, hogy az érintett ezeket az ellátásokat az Ausztriában szerzett egyéb jövedelmekkel halmozta. Az 1408/71 rendelet 12. cikkének (2) bekezdéséből ugyanis kitűnik, hogy az ellátás csökkentésére vonatkozó tagállami jogszabályok rendelkezései főszabály szerint (
27
) érvényesíthetők az e tagállam ellátásában részesülő személlyel szemben, ha az egy másik tagállam jogszabályai szerint szerzett társadalombiztosítási ellátásban vagy bármilyen jellegű egyéb jövedelemben részesülhet.
79.
A bolgár kormány által a tárgyaláson előadott észrevételekből egyértelműen kitűnik, hogy a bolgár jog alapján lehetséges a díjazás ellenében végzett kereső tevékenység és az öregségi nyugdíj halmozása. Ilyen körülmények között úgy vélem, hogy az 1408/71 rendelet 12. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazandó S. Somova helyzetére, aki a kereső tevékenységből származó ausztriai jövedelmét a Bulgáriában szerzett öregségi nyugdíjával halmozza.
80.
Ezen túlmenően úgy vélem, hogy a második és harmadik kérdésre adott válaszaimra tekintettel S. Somova öregségi nyugdíját az 1408/71 rendelet 45. cikkében és 46. cikkének (2) bekezdésében foglalt összesítési és arányosítási szabályok alapján kellett volna kiszámolni. Egyébként az Administrativen sad Sofia‑grad által nyújtott információk alapján, és fenntartva, hogy ezt a kérdést e bíróságnak meg kell vizsgálnia, úgy tűnik, hogy az 1408/71 rendelet e rendelkezései alapján megállapított nyugdíj nem különbözik a SUSO 2007. július 11‑i határozatában megállapított nyugdíjtól. (
28
)
VI – Végkövetkeztetések
81.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt javasolom, hogy a Bíróság az Administrativen sad Sofia‑grad által előzetes döntéshozatalra előterjesztett első, második és negyedik kérdésre a következő választ adja:
1)
Az EUMSZ 49. cikkel ellentétes a társadalombiztosításról szóló bolgár törvénykönyv (Kodeks za sotsialnoto osiguriavane) 94. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló tagállami szabályozás, amely az öregségi nyugdíjra való jogosultságot a társadalombiztosítási járulékfizetés megszakításának követelményéhez kapcsolja.
2)
A 2006. december 18‑i 1992/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, 1996. december 2‑i 118/97/EK tanácsi rendelettel módosított és naprakésszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet 45. cikke, 46. cikkének (2) bekezdése és 94. cikkének (2) bekezdése kógens jellegű, és a biztosított nem mondhat le az azon biztosítási idők összesítésére és arányosítására vonatkozó szabályok alkalmazásáról, amelyeket másik tagállamban szerzett azt megelőzően, hogy az említett rendeletet végrehajtotta volna az a tagállam, amelyben az öregségi nyugdíj megállapítása iránti kérelmet előterjesztette.
3)
Az 1992/2006 rendelettel módosított, 118/97 rendelettel módosított és naprakésszé tett 1408/71 rendelet 12. cikkének (2) bekezdése az alapügyben nem alkalmazandó a kereső tevékenységből származó jövedelem és a társadalombiztosítási ellátások halmozódására.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL L 392., 1. o.
(
3
)	HL 1997. L 28., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 3. o.
(
4
)	A 4/2000. sz. ügy, DV 2000. évi 5. sz.
(
5
)	Vagyis a bolgár munkáltatók által kiállított, az S. Somova társadalombiztosítási jogviszonyával és jövedelmével kapcsolatos dokumentumok alapján 33 év, 11 hónap, 17 napig.
(
6
)	A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a biztosítási jogviszony megszüntetésére vonatkozó követelmény teljesítése hatással lehet az érintett azon döntésére, hogy az EUMSZ 49. cikk alapján másik tagállamban telepedjen‑e le, mivel fennáll a kockázata annak, hogy a biztosítási jogviszony megszüntetését követően önálló vállalkozói tevékenységet nem lesz képes folytatni.
(
7
)	A kérdést előterjesztő bíróság az érintett esetében feltüntette még, hogy az 1995. október és 1996. május közötti időszakban is halmozódtak a biztosítási idők ugyanezen két tagállamban, azonban nem jelölte meg pontosan, hogy miként keletkezett ez a halmozódás.
(
8
)	A C-208/07. sz. von Chamier-Glisczinski ügyben 2009. július 16-án hozott ítélet (EBHT 2009., I-6095. o.) 85. pontja.
(
9
)	Vagyis az alapügyben alkalmazandó, 2005. december 27. és 2011. december 31. között hatályos változatban.
(
10
)	Úgy tűnik számomra, hogy a bolgár jog e rendelkezései inkább arra ösztönzik a nyugdíjasokat, hogy dolgozzanak, és fizessék a járulékot.
(
11
)	Lásd ebben az értelemben a C-18/95. sz. Terhoeve-ügyben 1999. január 26-án hozott ítélet (EBHT 1999., I-345. o.) 33–35. pontját, valamint a C‑282/11. sz. Salgado González‑ügyben 2013. február 21‑én hozott ítélet 35–37. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
12
)	Lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Terhoeve‑ügyben hozott ítélet 35. pontját, valamint a C-368/98. sz., Vanbraekel és társai ügyben 2001. július 12-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-5363. o.) 42. pontját.
(
13
)	A C-415/93. sz. Bosman-ügyben 1995. december 15-én hozott ítélet (EBHT 1995., I-4921. o.) 96. pontja; a fent hivatkozott Terhoeve‑ügyben hozott ítélet 39. pontja; a C-190/98. sz. Graf-ügyben 2000. január 27-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-493. o.) 23. pontja; a C-224/01. sz. Köbler-ügyben 2003. szeptember 30-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-10239. o.) 74. pontja; a C-232/01. sz. Van Lent-ügyben 2003. október 2-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-11525. o.) 16. pontja; a C-109/04. sz. Kranemann-ügyben 2005. március 17-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-2421. o.) 26. pontja és a C-208/05. sz. ITC-ügyben 2007. január 11-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-181. o.) 33. pontja.
(
14
)	Lásd ebben az értelemben a C-442/02. sz. CaixaBank France ügyben 2004. október 5-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-8961. o.) 11. pontját, valamint a C-379/09. sz. Casteels-ügyben 2011. március 10-én hozott ítélet (EBHT 2011., I-1379. o.) 21. és 22. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
15
)	Lásd ebben az értelemben a C-212/06. sz., Gouvernement de la Communauté française és gouvernement wallon ügyben 2008. április 1-jén hozott ítélet (EBHT 2008., I-1683. o.) 52. pontját.
(
16
)	A C-190/98. sz. Graf-ügyben 2000. január 27-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-493. o.) 25. pontja.
(
17
)	Amennyiben valamennyi egyéb feltétel, többek között az életkorra és a biztosítási időre vonatkozó feltételek teljesülnek.
(
18
)	Ez lehet például a besorolás vagy a szolgálati idő elvesztése, amely hatással lehet az érintettek előmenetelésre és fizetésük emelkedésére, a szabadsághoz való jog elvesztése vagy az önálló vállalkozók esetében a gazdasági és kereskedelmi kapcsolatok elvesztése stb.
(
19
)	A fent hivatkozott Bosman‑ügyben hozott ítélet 104. pontja. Lásd még a C‑589/10. sz. Wencel‑ügyben 2013. május 16‑án hozott ítélet 70. pontját.
(
20
)	A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy ha az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése nem kógens, akkor S. Somova a Bulgáriában 2007‑ben előterjesztett öregségi nyugdíj iránti kérelmében nem volt köteles feltüntetni az általa az osztrák jogszabályok szerint szerzett biztosítási időt.
(
21
)	A 227/81. sz. Aubin-ügyben 1982. május 27-én hozott ítélet (EBHT 1982., 1991. o.) 19. pontja, valamint a C-345/09. sz., van Delft és társai ügyben 2010. október 14-én hozott ítélet (EBHT 2010., I-9879. o.) 54. pontja. A van Delft és társai ügyben hozott ítélet 52. pontjában a Bíróság megállapítja, hogy „az 1408/71 rendeletben előírt kollíziós szabályok tehát kötelezőek a tagállamra nézve, már csak ezért sem fogadható el, hogy az e szabályok hatálya alá tartozó biztosítottak akadályozzák ezek érvényesülését, kivonva magukat azok hatálya alól. Az 1408/71 rendelettel létrehozott kollíziós szabályok rendszerének alkalmazása ugyanis csupán az érintett munkavállaló helyzetétől függ”.
(
22
)	Rámutatok, hogy S. Somova 2007‑ben öregségi nyugdíj megállapítása iránti kérelmet terjesztett elő Bulgáriában, ahol korábban munkavállalóként dolgozott. Álláspontom szerint függetlenül attól, hogy az 1408/71 rendelet „Munkavállalókra vonatkozó átmeneti rendelkezések” című 94. cikkének (2) bekezdése nem utal kifejezetten valamennyi „önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi” időszakra, a Bíróság C-28/00. sz. Kauer-ügyben 2002. február 7-én hozott ítéletének (EBHT 2002., I-1343. o.) 25. pontjában megállapította, hogy „[a]z 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az abban szereplő »biztosítási idő« kifejezést e rendelet 1. cikkének r) pontja úgy határozza meg, hogy az »az a járulékfizetési időszak vagy szolgálati idő vagy önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi időszak, amelyet azok a jogszabályok, amelyek szerint az adott időszakot megszerezték […], biztosítási időként határoznak meg vagy ismernek el […]«”. A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK tanácsi rendelet hatályának az önálló vállalkozókra és azok családtagjaira történő kiterjesztéséről szóló, 1981. május 12‑i 1390/81/EGK tanácsi rendelet (HL L 143., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 222. o.) ugyanis kiterjesztette az önálló vállalkozókra a rendelet eredeti szövegében a munkavállalókra vonatkozóan megalkotott szabályozást. Hozzáteszem, hogy az 1408/71 rendeletnek az alapügyben alkalmazandó változatában az „Önálló vállalkozókra vonatkozó átmeneti rendelkezések” című 95. cikk (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „[…] egy tagállam jogszabályai szerint szerzett biztosítási vagy adott esetben szolgálati, önálló vállalkozóként folytatott tevékenységi vagy tartózkodási időt figyelembe kell venni az e rendelet rendelkezései szerinti ellátásra való jogosultság meghatározásánál”. Értelmezésem szerint ez utóbbi rendelkezés jogi tartalma megegyezik ugyanezen rendelet 94. cikke (2) bekezdésének jogi tartalmával.
(
23
)	Lásd többek között a bolgár „се вземат предвид”, a holland „wordt rekening gehouden”, az angol „shall be taken into consideration”, a spanyol „se tomará en cuenta”, az olasz „é preso in considerazione”, a portugál „será tido em consideração”, a görög „λαμβάνεται υπόψη”, a román „sunt luate în considerare”, a magyar „figyelembe kell venni”, a finn „otetaan huomioon”, a svéd „skall beaktas vid”, a dán „skal tages i betragtning”, a német „werden […] berücksichtigt”, a szlovák „sa zohľadnia”, a cseh „se berou v úvahu”, a lett „ņem vērā”, valamint a lengyel „jest uwzględniany” kifejezést.
(
24
)	Lásd analógia útján a C-290/00. sz. Duchon-ügyben 2002. április 18-án hozott ítélet (EBHT 2002., I-3567. o.) 23. pontját. Lásd még a C-227/89. sz. Rönfeldt-ügyben 1991. február 7-én hozott ítélet (EBHT 1991., I-323. o.) 16. pontját; a C-275/96. sz. Kuusijärvi-ügyben 1998. június 11-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-3419. o.) 25. pontját; a C-389/99. sz. Rundgren-ügyben 2001. május 10-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-373. o.) 29. és 30. pontját, valamint a C-396/05., C-419/05. és C-450/05. sz., Habelt és társai egyesített ügyekben 2007. december 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-11895. o.) 55. pontját.
(
25
)	Lásd ezen ítélet 55. pontját, valamint 95. pontját, amely a „hivatkozhat” kifejezést használja. Az Administrativen sad Sofia‑grad úgy véli, hogy e kifejezések egyben azt jelzik, hogy a Bíróság az 1408/71 rendelet 94. cikkének (2) bekezdését úgy tekinti, hogy az nem kógens, és így a jog címzettjének diszkrecionális megítélése alá tartozik. Ennek a következménye a jelen ügyben az lenne, hogy S. Somova nem volt köteles arra, hogy a nemzeti joga szerinti nyugdíj megállapítása iránti kérelmében megemlítse az e rendelet alkalmazását megelőzően másik tagállamban megszerzett biztosítási időt.
(
26
)	E rendelkezések szövege sem hagy a hatálya alá tartozó biztosítottak számára választási lehetőséget. Lásd analógia útján a fent hivatkozott van Delft‑ügyben hozott ítélet 57. pontját. Álláspontom megegyezik az Írország észrevételeiben foglaltakkal, és úgy vélem, hogy különösen az 1408/71 rendelet 84a. cikkének (1) bekezdése alapján „a társadalombiztosítási ellátást kérelmező személy nem nyújthat be szakmai múltjára és az általa megszerzett biztosítási időkre vonatkozóan töredékes információkat abból a célból, hogy így anyagi előnyhöz jusson”. Ahogy arra Cruz Villalón főtanácsnok a fent hivatkozott Wencel‑ügyben ismertetett indítványának 67. pontjában rámutat, ez a rendelkezés „kölcsönös tájékoztatási és együttműködési kötelezettséget ró [az 1408/71] rendelet hatálya alá tartozó intézményekre és személyekre, az előbbieket konkrétan arra kötelezve, hogy »az érintett személyeket lássák el az e rendelet által biztosított jogaik gyakorlásához szükséges bármely információval«, az utóbbiakat pedig arra, hogy »a lehető leghamarabb tájékoztassák az illetékes állam és a lakóhely szerinti állam intézményeit a személyi vagy családi helyzetük bármely olyan változásáról, amely érintheti az e rendelet szerinti ellátásokra való jogosultságukat«”.
(
27
)	Az 1408/71 rendelet 46b. cikkének (1) bekezdése a 12. cikk (2) bekezdésében foglalt főszabály alóli kivételt tartalmaz, és úgy rendelkezik, hogy az azonos típusú ellátások halmozódása esetén az egyik tagállam jogszabályai által megállapított csökkentésre vonatkozó rendelkezések az említett rendelet 46. cikkének (2) bekezdése alapján kiszámított ellátásra nem alkalmazandók.
(
28
)	Tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság harmadik kérdésére adott válaszomra, a tisztázandó kérdés az, hogy S. Somovának a nemzeti jog alapján joga lenne‑e adott esetben az általa a KSO átmeneti és záró rendelkezéseinek 9. §‑a alapján befizetett járulékok visszatérítésére. Tekintettel arra, hogy S. Somova számára az öregségi nyugdíjra való jogosultság megnyílását az 1408/71 rendelet rendelkezései alapján kellett volna megállapítani, nem pedig a KSO átmeneti és záró rendelkezéseinek 9. §‑a alapján, az utóbbi rendelkezés a jelen ügyben egyáltalán nem alapoz meg öregségi nyugdíjra való jogosultságot. Ebből következően az S. Somova által e rendelkezés alapján teljesített befizetések olyan társadalombiztosítási járuléknak minősülnek, amelyek alapján nem nyílik igény ellenszolgáltatásra. A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy eldöntse ezt a kérdést, úgy, hogy megvizsgálja többek között, hogy a SUSO és S. Somova eleget tettek‑e az őket az 1408/71 rendelet 84a. cikke alapján terhelő kölcsönös tájékoztatási és együttműködési kötelezettségnek. Rámutatok, hogy a SUSO álláspontja szerint S. Somova rosszhiszeműen mulasztotta el közölni az Ausztriában szerzett biztosítási időt. A kérdést előterjesztő bíróság azonban megerősítette, hogy a nyugdíjfolyósító igazgatóságtól származó egyetlen dokumentum sem tüntette fel az S. Somovát terhelő azon kötelezettséget, hogy az 1408/71 rendelet 45. cikke alapján be kell jelentenie a másik tagállamban szerzett biztosítási időt annak érdekében, hogy valamennyi biztosítási időt figyelembe vegyék. E bíróság szerint emellett az öregségi nyugdíj megállapítása iránti kérelemhez kitöltendő formanyomtatvány sem jelöli meg az e rendeletből származó jogokat és a rendelet alapján fennálló kötelezettségeket.