62012CC0166
PEDRO CRUZ VILLALÓN
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2013. június 27. (
1
)
C‑166/12. sz. ügy
Radek Časta
kontra
Česká správa sociálního zabezpečení
(a Krajský soud v Praze [Cseh Köztársaság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Az Európai Unió tisztviselője — Az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzata VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése — Öregségi nyugdíjak — A nemzeti rendszerben szerzett nyugdíjjogosultságok — Az uniós nyugdíjrendszerbe való átvitel — A nyugdíjjogosultság tőkeértéke — Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 34. cikke”
1.
A jelen eljárás első alkalommal ad lehetőséget a Bíróságnak arra, hogy vizsgálja a 723/2004 rendelettel (
2
) módosított, az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzata (
3
) (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének szövegét. A rendelkezés lehetőséget biztosít a valamely tagállamban végzett tevékenységgel való felhagyást követően az Unió szolgálatába lépő tisztviselőnek arra, hogy a tagállamban szerzett nyugdíjjogosultságainak tőkeértékét átvigye az Unióba. A Bíróságot a szóban forgó ügyben annak tisztázására kérik, hogy mit kell érteni az átvinni kívánt „nyugdíjjogosultság tőkeértéke” alatt, és a rendelkezés milyen esetleges korlátokat állapít meg a tagállamok részére e tőkeérték számítása tekintetében.
2.
A kérdések egy, a cseh nyugdíjbiztosítási rendszerben részt vevő polgár Unió szolgálatába lépése keretében merültek fel, akinek a nyugdíjjogosultságok átvitelére irányuló kérelmére a cseh társadalombiztosítási hatóság azt ajánlotta fel, hogy az általa fizetett járulékok összegének 50%‑ánál kisebb pénzösszeget vihet át az uniós nyugdíjrendszerbe.
I – Jogi háttér
A – Az uniós jog
3.
A személyzeti szabályzat alapjogvita időpontjában hatályos változata VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése értelmében:
„Az a tisztviselő, aki azt követően lép a Közösségek szolgálatába, hogy:
—
egy közigazgatási hatóság, illetve nemzeti vagy nemzetközi szervezet szolgálatából kilépett, vagy
—
munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként tevékenykedett,
beiktatását [helyesen: véglegesítését] követően, de az öregségi nyugdíjra a személyzeti szabályzat 77. cikke szerinti jogosultság elnyerése előtt az ilyen szolgálat vagy tevékenység révén szerzett nyugdíjjogosultság – az átruházás [helyesen: átvitel] tényleges időpontjának megfelelően naprakésszé tett – tőkeértékét [jogosult] a Közösségeknek befizettetni. […]
A tisztviselők minden érintett tagállam és nyugdíjpénztár tekintetében csak egyszer élhetnek ezzel a rendelkezéssel [helyesen: lehetőséggel].”
4.
A 723/2004 rendelet iktatta be az első mondat második francia bekezdését követő félmondatot, miszerint „beiktatását [helyesen: véglegesítését] követően, de […] tőkeértékét a Közösségeknek befizettetni”. E félmondat 2004. május 1‑jei (
4
) hatállyal váltotta fel a korábbi megfogalmazást, miszerint „beiktatásakor [helyesen: véglegesítésekor] jogosult az ilyen szolgálati jogviszony vagy tevékenység útján megszerzett öregségi nyugdíj iránti jogosultság biztosításmatematikai egyenértékét vagy átalánydíjas visszavásárlási értékét a Közösségeknek befizettetni.”
B – A nemzeti jog
5.
A cseh nyugdíjbiztosítás összetett jogi szabályozását több jogszabály tartalmazza. A szóban forgó ügy tekintetében központi jelentőséggel bír a szociális biztonsági járulékokról és az állami foglalkoztatáspolitikai járulékokról szóló 589/1992. sz. törvény, a nyugdíjbiztosításról szóló 155/1995. sz. törvény, valamint az Európai Közösségek nyugdíjrendszere tekintetében a nyugdíjjogosultságok kölcsönös átvitelének részletes szabályairól szóló 587/2006. sz. kormányrendelet.
1. A nyugdíjról
6.
Az 589/1992. sz. törvény értelmében a munkáltató és a munkavállaló fizet járulékot a cseh nyugdíjbiztosításba. A munkáltatói járulék 1996 és 2003 között a járulékalap 19,5%‑a, 2004 óta 21,5%‑a. A munkavállalóknak ebben az időszakban a járulékalap 6,5%‑át kellett befizetni. A munkáltató járulékalapját az általa foglalkoztatott valamennyi munkavállaló járulékalapjainak összege teszi ki (az 589/1992. sz. törvény 3–5. §‑a).
7.
Az öregségi nyugdíj összegének számításához összeadnak egy minden kérelmezőnél azonos alapértéket, valamint egy, a kérelmező biztosítási idejének teljes időszakától és az úgynevezett járulékalap összegétől függő változó értéket (a 155/1995. sz. törvény 33–36. §‑a).
8.
A 155/1995. sz. törvény 34. §‑ának (1) bekezdése értelmében a változó érték összege minden teljes biztosítási év tekintetében havonta a járulékalap 1,5%‑a. A rendszerint releváns jövedelemmel nem járó időszakokat (az úgynevezett helyettesítő biztosítási időszakokat – mint például a gyermekgondozási és tanulási időszakok stb.) csupán 80%‑os szinten írják jóvá a biztosítási időszakban.
9.
A járulékalapot a munkavállaló személyes járulékalapjából származtatják. A 155/1995. sz. törvény 16. §‑a értelmében ez az egész biztosítási időszakra, de legfeljebb az utóbbi 30 évre vonatkozó, havi nyugdíjbiztosítási járulékalapot képező jövedelem átlaga. (
5
)10000 CZK személyes járulékalap mértékig a járulékalap megfelel a személyes járulékalap teljes összegének. Az ezt meghaladó és legfeljebb 24800 CZK mértékű összegek 30%‑a kerül a járulékalapba, az ezen összeg feletti összegeknek pedig a 10%‑a (a 155/1995. sz. törvény 15. §‑a). A biztosítási időszak tartalmazza a helyettesítő biztosítási időszakokat. A személyes járulékalap számítása céljából a referencia időszak lerövidül az úgynevezett kizárt időszakokkal, amelyek legnagyobbrészt megfelelnek a helyettesítő biztosítási időszaknak.
2. A nyugdíjjogosultságok átviteléről
10.
A személyzeti szabályzat rendelkezéseinek átültetését célzó, a nyugdíjbiztosításról szóló 155/1995. sz. törvény 105a. §‑ának (1) és (4) bekezdése értelmében a Közösségek vagy intézményeik szolgálatába lépő tisztviselő vagy egyéb alkalmazott biztosított személy, aki befejezi a Cseh Köztársaságban létesített munkaviszonyát, jogosulttá válik a Cseh Köztársaságban szerzett nyugdíjjogosultságának a Közösségek nyugdíjrendszerébe való átvitelére, amennyiben a cseh biztosítási rendszer nem folyósít neki nyugdíjat, és ennek során „nyugdíjjogosultság alatt a befejezett biztosítási időszaktól és a járulékalaptól függő, biztosításmatematikai egyenértékként meghatározott pénzösszeget kell érteni”.
11.
Az Európai Unió szolgálatába lépő tisztviselő nyugdíjjogosultságai átvitelének részletesebb szabályait az 587/2006. sz. cseh kormányrendelet szabályozza. E kormányrendelet 2. §‑a szabályozza a Cseh Köztársaságban szerzett nyugdíjjogosultságként átvinni kívánt összeg számítását. Ennek értelmében:
„(1)
Az átvinni kívánt, Cseh Köztársaságban szerzett nyugdíjjogosultság összegét úgy számítják ki, hogy a halasztott nyugdíj egységnyi értékét megszorozzák az öregségi nyugdíj várható változó értékének összegével és az öregségi nyugdíj alapértékének arányos részével.
(2)
Az öregségi nyugdíj várható változó értékét a nyugdíjbiztosításról szóló törvény 34. §‑ának (1) bekezdése szerinti eljárás alapján kell számítani abban az értelemben, hogy meghatározzák a releváns napon érvényes biztosítási időszakot és járulékalapot; releváns nap alatt a nyugdíj iránti jogosultság illetékes közösségi intézményhez való átvitele iránti kérelem előterjesztésének napját kell érteni. […] A személyes járulékalap meghatározása céljából a közösségi nyugdíjrendszerben való részvétel időszaka kizárt időszaknak tekintendő. […]
(3)
Az öregségi nyugdíj alapértékének arányos részét úgy számítják ki, hogy a releváns napon alkalmazandó öregséginyugdíj–alapértéket megszorozzák az ugyanezen időpontban a cseh nyugdíjbiztosítási rendszerben befejezett biztosítási időszak tartamának, valamint az ugyanezen időpontban a cseh nyugdíj‑biztosítási rendszerben befejezett biztosítási időszak és az ugyanezen időponttól a nyugdíjjogosultságok átvitelét kérelmező személy (a továbbiakban: kérelmező) nyugdíjkorhatárának releváns napon hatályos szabályok szerinti eléréséig tartó időszak összegének hányadosával. […]
(4)
A halasztott nyugdíj egységnyi értékét a kérelmező releváns napon betöltött életkora határozza meg […], a releváns napon érvényes halandósági tábla és a releváns napon érvényes, biztosítási célra jogi rendelkezésben meghatározott maximális technikai kamatérték 70%‑a értelmében. […]
(5)
A halasztott nyugdíj egységnyi értékének meghatározásához a Munkaügyi és Szociális Minisztérium nőkre és férfiakra egységesen alkalmazandó halandósági tábláit kell használni, amelyeket minden alkalommal öt egymást követő naptári év időtartamra állapítanak meg.
(6)
Az (1)–(5) bekezdés szerint számított összeget növeli egy összeg, amely az (1)–(5) bekezdés szerint számított összegekre a releváns naptól a pénzösszeg közösségi nyugdíjrendszerbe való átvitelét megelőző nap időpontjáig tartó időszakra számított kamat. […]”
12.
Az 587/2006. sz. rendelet melléklete meghatározza a halasztott nyugdíj egységnyi értéke számításának módszerét. A 434/2009. sz. rendelet 12. §‑a (1) bekezdésének első mondata értelmében a maximális technikai kamatértéket az állami kötvények hozamának függvényében határozzák meg.
II – A tényállás és az alapeljárás
13.
R. Časta az Európai Bizottság tisztviselője. Mielőtt 2006. december 1‑jén megkezdte ezt a tevékenységet, a kérdést előterjesztő bíróság tájékoztatása szerint mintegy tíz éven keresztül, nevezetesen 1996. október 1‑jétől (
6
) a cseh nyugdíj‑biztosítási rendszerben vett részt, és ebbe a rendszerbe fizették be a megfelelő járulékokat.
14.
2008. november 28‑án R. Časta a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése értelmében kérelemmel fordult a Bizottsághoz a Cseh Köztársaságban megszerzett nyugdíjjogosultsága tőkeértékének Közösségbe való befizetése érdekében. A Bizottság 2009. március 27‑én továbbította a kérelmet a cseh társadalombiztosítási hatósághoz, a Česká správa sociálního zabezpečeníhez (a továbbiakban: az alapeljárás alperese).
15.
Az alapeljárás alperese 2011. február 8‑án hozott határozatával felajánlotta R. Častának 523584 CZK átvitelét. Ez az összeg az eddig az időpontig a R. Časta nevében fizetett járuléknak (1084922,05 CZK (
7
)) 48,26%‑a.
16.
Az összeg számítása során az alapeljárás alperese a kérelem időpontjában hatályos nyugdíj‑biztosítási törvény 105a. §‑a, valamint a 587/2006. sz. rendelet 2. §‑a szerint járt el.
17.
R. Časta a határozattal szemben kifogást nyújtott be. Álláspontja szerint a cseh jog szerinti számítási módszer ellentétes a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének EK 10. cikkel (jelenleg az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése) összefüggésben értelmezett 11. cikkének (2) bekezdésével. Az átvinni kívánt összegnek legalább meg kell közelítenie, vagy meg is kell haladnia a befizetett járulékok teljes összegét. Megsértették az egyenlő bánásmód elvét is. R. Časta ezen túlmenően azt kifogásolja, hogy jogosultságának számítása során nem vették figyelembe a közösségi nyugdíjrendszerben való részvételének időtartamát.
18.
A kifogást az alapeljárás alperese 2011. május 10‑i határozatával elutasította. 2011. május 12‑én R. Časta eljárást indított a Krajský soud v Praze előtt e határozat megsemmisítése iránt.
III – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem és a Bíróság előtti eljárás
19.
A Bírósághoz 2012. április 3‑án beérkezett végzésében a Krajský soud v Praze felfüggesztette az eljárást, és az EUMSZ 267. cikk értelmében a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
1.
Hogyan kell értelmezni a 723/2004/EK, Euratom tanácsi rendelettel módosított, az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatáról, valamint egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeiről szóló, 1968. február 29‑i 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése szerinti „nyugdíjjogosultság tőkeértéke” fogalmát? Ez a fogalom egyaránt magában foglalja‑e a nyugdíjjogosultságnak a 723/2004 rendelet hatálybalépését megelőzően a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése szerinti biztosításmatematikai egyenérték és átalánydíjas visszavásárlási érték formájában meghatározott szintjét, vagy e fogalmak közül csak az egyikkel azonosítható, amennyiben pedig nem, akkor mennyiben különbözik e fogalmaktól?
2.
A személyzeti szabályzat VIII. mellékletének a Lisszaboni Szerződéssel módosított, az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett 11. cikkének (2) bekezdésével ellentétes‑e a nyugdíjjogosultságra vonatkozó, a nyugdíjbiztosításról szóló 155/1995. sz. törvény 105a. §‑ának (1) bekezdése, valamint az Európai Közösségek nyugdíjrendszere tekintetében a nyugdíjjogosultságok kölcsönös átvitelének részletes szabályairól szóló 587/2006. sz. kormányrendelet szerinti számítási módszer alkalmazása? Ezzel összefüggésben van‑e jelentősége annak, hogy az uniós nyugdíjrendszerbe való átvitelre felajánlott nyugdíjjogosultság meghatározása során e számítási módszer adott esetben azzal az eredménnyel jár, hogy a szint nem éri el a tisztviselő által a nemzeti nyugdíjrendszerbe fizetett járulék összegének még a felét sem?
3.
Úgy kell‑e értelmezni a Bíróság C‑293/03. sz., Gregorio My kontra Office national des pensions (ONP) ügyben hozott ítéletét, hogy az uniós nyugdíjrendszerbe átvinni kívánt nyugdíjjogosultság értékének a biztosítás időtartamától függő, biztosításmatematikai módszer segítségével történő számítása céljából a személyes megállapítási alapnak tartalmaznia kell azt az időszakot is, amikor a nyugdíjjogosultság átvitele iránti kérelem benyújtásának időpontját megelőzően az uniós tisztviselő már részt vett az uniós nyugdíjrendszerben?
20.
R. Časta, a Česká správa sociálního zabezpečení, a Cseh Köztársaság és a Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket.
21.
A 2013. március 13‑i tárgyaláson R. Časta, a Cseh Köztársaság és a Bizottság tett szóbeli észrevételeket.
IV – Jogi értékelés
A – Előzetes észrevétel
22.
Mielőtt rátérek az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre, be kell mutatni az ítélkezési gyakorlatból, különösen a My‑ügyben hozott ítéletből (
8
) levezethető néhány, álláspontom szerint a szóban forgó ügy szempontjából releváns alapvető iránymutatást.
23.
A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése arra jogosítja fel (
9
) az Unió szolgálatába lépő tisztviselőket, hogy átvigyék az Európai Unió nyugdíjrendszerébe a korábban a tagállamban szerzett nyugdíjjogosultságokat. A nyugdíjrendszerek így kialakított koordinációja két fázisban valósul meg: az első fázisban az illetékes nemzeti hatóság megállapítja a nyugdíjjogosultságok értékét, és az átvitelre kerül az Unióba. A Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében a tagállamok a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett 11. cikkének (2) bekezdése értelmében kötelesek meghozni az ehhez szükséges intézkedéseket. (
10
)
24.
A második fázisban az uniós intézmények ezt az értéket átszámítják az uniós nyugdíjrendszerben figyelembe vehető, nyugdíjra jogosító szolgálati évekre. (
11
) A tőkeérték számítása a tagállamok feladata (
12
), tehát az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések ennek az eljárásnak az első fázisára vonatkoznak.
25.
A nyugdíjjogosultságok átvitelének e lehetősége a tagállami tevékenységből az Unió szolgálatába lépés megkönnyítését, és ezáltal az Unió szakmai tapasztalattal rendelkező személyi állomány kiválasztási lehetőségeinek biztosítását célozza. (
13
)
26.
A szakmai tapasztalattal rendelkező személyi állomány kiválasztási lehetőségeinek biztosításából mint célból, amelynek megvalósításában az EUSZ 4. cikk (3) bekezdéséből fakadó lojális együttműködési kötelezettség értelmében a tagállamok támogatják az Uniót, olyan alapelv következik, amely álláspontom szerint irányította a Bíróság vita tárgyát képező szabállyal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát: a valamely tagállamban foglalkoztatott személy nyugdíjhelyzetét nem ronthatja az uniós tisztviselői tevékenység megkezdése.
27.
Ez az alapelv különösen a My‑ügyben hozott ítéletből tűnik ki. Ebben az ügyben a 27 évig az európai, és előtte 19 évig a belga nyugdíjrendszerben részt vevő, az EK Tanácsánál dolgozó tisztviselő kifejezetten lemondott belga nyugdíjjogosultságainak Közösségbe való átvitelétől. Azért nem folyósították számára a Belgiumban kért előrehozott öregségi nyugdíjat, mert nem szerezte meg a belga nyugdíjrendszerben ehhez szükséges 35 biztosítási évet.
28.
Bár a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése kifejezetten semmit nem tartalmaz a tagállami öregségi nyugdíjjal kapcsolatban arra az esetre, amikor valamely uniós tisztviselő lemond nyugdíjjogosultságainak átviteléről, a Bíróság mégis megállapította, hogy megsérti a személyzeti szabályzat EK 10. cikkével (jelenleg EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével) összefüggésben értelmezett rendelkezését az a tagállam, amely megtagadja a közösségi nyugdíjrendszerben töltött szolgálati idő beszámítását a saját rendszerében előrehozott öregségi nyugdíjra való jogosultság megállapításakor. (
14
) Tizzano főtanácsnok megfontolásai azt mutatják, hogy a hivatkozott alapelv döntő jelentőséggel bírt a Bíróság érvelésében. Megállapította ugyanis, hogy a szabály ezen értelmezése során „arról van szó, hogy […] biztosítani kell a tisztviselők nyugdíjjogosultságainak folyamatosságát” (
15
).
29.
A My‑ügy azt jelzi, hogy mind átvitel esetén, mind a tagállami nyugdíjjogosultságok átvitele igénybevételének elmaradása esetén alkalmazandó az az elv, miszerint a valamely tagállamban foglalkoztatott személy nyugdíjhelyzete nem romolhat az uniós tisztviselői tevékenység megkezdésével.
30.
A nyugdíjjogosultságok átviteléről lemondó uniós tisztviselő esetében a nemzeti jognak figyelembe kell vennie a valamely uniós szerv szolgálatában eltöltött foglalkoztatási éveket a nyugdíjjogosultsághoz előírt legrövidebb biztosítási időszak tekintetében (
16
), így kilátásba kell helyeznie a megszerzett jogosultságoknak megfelelő résznyugdíjat.
31.
Amennyiben az Unió szolgálatába lépő tisztviselő a nyugdíjjogosultságok átvitele mellett dönt, akkor álláspontom szerint a hivatkozott alapelvből következően a nyugdíjjogosultságok átruházását követő pillanattól pénzügyi szempontból ugyanolyan helyzetben kell lennie, mintha a nemzeti nyugdíjrendszerben maradt volna. Másként kifejezve a hivatkozott elv megköveteli azt, hogy a tagállami nyugdíjrendszerben való feltételezett maradás esetében a nyugdíjjogosultságok számítandó jelenértéke megegyezzen az Unió szolgálatába lépés és a nyugdíjjogosultságok át nem vitele esetében a résznyugdíj jelenértékével, és a nyugdíjjogosultságok átvitele esetében az átvitt pénzösszeg értékével.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés
32.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdéssel a kérdést előterjesztő bíróság a 723/2004 rendelettel a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésébe ültetett „nyugdíjjogosultságok tőkeértéke” fogalmának tisztázását kívánja elérni. Eközben különösen a rendelet hatálybalépését megelőzően alkalmazott két fogalomhoz, az öregségi nyugdíj iránti jogosultság biztosításmatematikai egyenértékéhez és az átalánydíjas visszavásárlási értékhez való viszony tisztázandó.
33.
R. Časta úgy véli, hogy nemzeti feltételek alapján kell meghatározni a nyugdíjjogosultságok tőkeértékét, eközben mindazonáltal figyelembe kell venni a biztosítás időtartamát és a biztosított által fizetett járulékokat. A járulékalapú biztosítási rendszerben a tőkeértéknek arányosnak kell lennie a biztosítási járulékokkal. Ezen túlmenően R. Časta az előzetes döntéshozatalra utaló végzés szerint azzal érvel, hogy az átvinni kívánt jogosultságok számítási módszereként a 723/2004 rendelet hatálybalépése óta már nem megengedett a biztosításmatematikai egyenérték.
34.
A Cseh Köztársaság ellenben azon az állásponton van, hogy a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének fogalma az esetleges nyugdíj pénzügyi megfelelőjét írja le, amelynek folyósítására a kedvezményezett a jövőben jogosulttá válik. A személyzeti szabályzat 723/2004 rendelettel történt módosítása nem a biztosításmatematikai egyenértéket mint számítási módszert kívánta kizárni, sokkal inkább meg akarta erősíteni a tagállamok tőkeérték számítási módszerének meghatározására vonatkozó hatáskörét, a tagállamok azon jogára is tekintettel, hogy meghatározzák szociális biztonsági rendszerük alapelveit (EUMSZ 153. cikk (4) bekezdése). A számítási módszer a nyugdíjrendszer kialakításától függ. Az Európai Bizottság is úgy véli, hogy a 723/2004 rendelettel történt módosítás több szabadságot kívánt adni a tagállamoknak a tőkeérték számítási módszereinek tekintetében.
35.
A 723/2004 rendelettel történt módosításáig a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése választási lehetőséget kínált a tagállamoknak, és elrendelte, hogy a Közösségek tisztviselője a nemzeti rendszerből a Közösségeknek befizettetheti az „öregségi nyugdíj iránti jogosultság biztosításmatematikai egyenértékét vagy átalánydíjas visszavásárlási értékét”.
36.
A Bíróság e két fogalmat a Bodson‑ügyben hozott ítéletében határozta meg. A biztosításmatematikai egyenérték ennek értelmében az „esetleges jövőbeli rendszeres járadék”, a jelen esetben a nyugdíj készpénzértékének számítására szolgál, oly módon, hogy a várható öregségi nyugdíjat az előzetes kifizetésre és az esedékesség előtti halálozási kockázatra tekintettel diszkontálják. Az átalánydíjas visszavásárlási értéket azonban a „biztosított és adott esetben a munkáltatója által fizetett járulékok összeadásával, és a hozzá tartozó kamatokkal” számítják ki. (
17
) A Bizottság kontra Luxemburg ügyben hozott ítéletében a Bíróság megállapította, hogy a tagállam választhat a két számítási módszer között, és nem a tisztviselő. (
18
) Akkor is lehetségesnek kell lennie az átvitelnek, ha a nyugdíjjogosultság korlátozott, feltételes vagy jövőbeli, illetőleg nem elegendő az öregségi nyugdíj azonnali biztosításához. (
19
)
37.
A 723/2004 rendelettel történt módosítását követően a rendelkezés jelenleg a „nyugdíjjogosultságok tőkeértékének” átvitelét írja elő. Mindezek alapján a kérdést előterjesztő bíróság előtt felmerül a kérdés, hogy e módosítás milyen következményekkel jár a rendelkezésben korábban meghatározott két számítási módszer tekintetében.
38.
A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének szövege, rendszere, keletkezési története, valamint célja és értelme azt mutatja, hogy a tőkeérték a nyugdíjjogosultságok matematikai eljárás segítségével kikövetkeztetett értéke, a számítási módszer meghatározása nélkül.
39.
Szövegét tekintve a „nyugdíjjogosultságok tőkeértéke” olyan pénzösszeget jelent, amely megfelel a nyugdíjjogosultságok értékének. Ez nem ad kifejezett felvilágosítást arról, hogy hogyan kell meghatározni a tőkeértéket, mindazonáltal azt sugallja, hogy az (esetleges) jövőbeli nyugdíjjogosultságok európai nyugdíjrendszerbe való átvitele időpontjában érvényes értékének számítását jelenti, azaz a biztosításmatematikai egyenértéket.
40.
A rendelkezés rendszerszerű értelmezése is azt sugallja, hogy legalábbis megengedhető marad az átvinni kívánt pénzösszeg biztosításmatematikai egyenérték segítségével való számítása. Ahogyan azt a Bizottság helyesen hangsúlyozza, a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése ugyanis a nyugdíjjogosultság értékének éppen ezt a számítási módszerét írja elő abban az esetben, amikor valamely uniós tisztviselő kilép az Unió szolgálatából és átlép valamelyik nemzeti nyugdíjrendszerbe. Kevéssé meggyőzőnek tűnik az, hogy a tagállamoktól megtagadnák az Unió által is alkalmazott számítási módszert.
41.
A szabály keletkezési története azt mutatja, a cél az volt, hogy a tagállamok az átvinni kívánt összeg számítása tekintetében a korábban kifejezetten előírt két számítási módszer mellett a rendelkezés módosítása következtében már más számítási módszereket is választhassak (például vegyes modelleket). A Bizottság a személyzeti szabályzat módosításáról szóló javaslatát így azzal indokolta, hogy „nagyobb semlegességre törekednek a nyugdíjjogosultságok átvitele tekintetében” (
20
).
42.
A különböző, különösen a jogszabályban korábban megnevezett számítási módszerek megengedhetőségével kapcsolatban felmerült mindenféle kétséget eloszlat a jogszabály céljának elemzése. Már megállapítottam, hogy a rendelkezés az Unió számára képzett és szakmai tapasztalattal rendelkező személyi állomány kiválasztását kívánja lehetővé tenni azáltal, hogy biztosítja ezen személyi állomány nemzeti tagállami rendszerekben korábban megszerzett nyugdíjjogosultságait.
43.
A Bíróság már utalt arra, hogy a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése nem harmonizálja a tagállamok nyugdíjrendszereit. (
21
) Ilyen harmonizációra az Unió nem is rendelkezik hatáskörrel (
22
): az EUMSZ 153. cikk (4) bekezdése sokkal inkább a tagállamok azon „jogára” hivatkozik, hogy „meghatározzák szociális biztonsági rendszerük alapelveit”. Az Unió csupán elfogadja „a szociális biztonság területén [...] azokat az intézkedéseket, amelyek a munkavállalók szabad mozgásának biztosításához szükségesek” (
23
).
44.
A tagállamok szociális biztonsági rendszereik meghatározására vonatkozó hatáskörének következményként számos különböző ilyen rendszer fejlődött ki. (
24
) Ezek előírhatnak például felosztó‑kirovó rendszert, vagy lehetnek tőkefedezetűek. A juttatások mértékét köthetik a befizetett járulékokhoz, a tőkefedezetű rendszerekben akár teljes mértékben a megtakarított összeghez mérten („defined‑contribution”), vagy meghatározhatják a járulékoktól függetlenül, például a biztosítási időszak hossza és a jogosult jövedelme alapján, vagy egységes nyugdíj formájában („defined‑benefit”). (
25
)
45.
A rendszerek sokszínűségéből szükségszerűen következik a tagállamok által választható számítási módszerek sokszínűsége is. Ha valamely nyugdíjrendszer a nyugdíjat kizárólag a például részvényalapokba fektetett járulékok alapján határozza meg, akkor problémásnak tűnik a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének biztosításmatematikai egyenérték segítségével való számítása, hiszen a nyugdíjjogosultságok nem meghatározhatók. Fordított esetben az átalánydíjas visszavásárlási érték számítása annak meghatározása értelmében feltételezi a biztosítási járulékok létezését, amelyek a kérdést előterjesztő bíróság tájékoztatása értelmében 1993 előtt egyáltalán nem is léteztek a Cseh Köztársaságban, mivel az adókból fizették a nyugdíjat. De a járulékalapú rendszerben is rendszerellenesnek tűnik a tőkeérték átalánydíjas visszavásárlási érték segítségével való számítása akkor, ha a nyugdíj egyáltalán nem igazodik a nyugdíjjárulékokhoz.
46.
Mindezek alapján azt a választ kell adni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre, hogy a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése szerinti „nyugdíjjogosultság tőkeértéke” fogalma a nyugdíjjogosultságok matematikai eljárás segítségével kikövetkeztetett értékére vonatkozik, a számítási módszer meghatározása nélkül. A nyugdíjjogosultságok tőkeértékét meghatározó korábbi számítási módszerek továbbra is megengedhetők.
C – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés
47.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés a nyugdíjjogosultságok Uniónak fizetendő tőkeértéke nemzeti jogban előírt és alkalmazott számítási módszerének a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésével, valamint az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével való összeegyeztethetőségére kérdez rá, miközben a kérdést előterjesztő bíróság kifejezetten rámutat arra, hogy a konkrét esetben a számítási módszer a befizetett nyugdíjjárulékok felénél kisebb értékű tőkeértéket eredményez. A kérdés attól válik kényesebbé, hogy az eljárásban részt vevők tájékoztatása szerint a cseh jog csak az Unió szolgálatába lépő, nyugdíjbiztosítással rendelkező személyeknek teszi lehetővé a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének átvitelét, és a megfelelő rendelkezéseket éppen ehhez hozták létre. Tehát a szóban forgó esetre kialakított szabályozásról van szó, amely különösen az egyenlő bánásmód elvének értékelésére van hatással.
48.
Ahogyan az kiderül a tényállásból, a kérdés a cseh nyugdíjrendszer vonatkozásában merül fel, amelynek lényeges jellemzőit erősen leegyszerűsítve kívánom bemutatni. A hivatkozott rendszer főszabály szerint felosztó‑kirovó eljárással finanszírozza magát, amelynek keretein belül a munkáltatók és a munkavállalók 1993 óta fizetnek járulékokat. A fizetési kötelezettség felmerülésekor fizetendő nyugdíj összege a kérdést előterjesztő bíróság szerint jogszabályban került meghatározásra („defined‑benefit”), (
26
) és olyan képlet alapján számítják ki, amely a biztosítási idő teljes időszaka mellett figyelembe veszi a jövedelem mértékét is, mindazonáltal ez utóbbit igen degresszív módon. Ez azt jelenti, hogy a magasabb jövedelem ugyan magasabb nyugdíjat eredményez, a meghatározott jövedelemhatárok feletti összegeket mégis csupán csökkentett módon veszik figyelembe. A rendszer ezáltal kifejezett szolidáris jelleget mutat.
49.
A nyugdíjbiztosításban részt vevő személy uniós nyugdíjrendszerbe való belépésekor a nyugdíjjogosultságok biztosításmatematikai egyenértékét viszik át. (
27
) Az előírt számítási módszer értelmében ez az érték R. Časta nyugdíjjogosultsága esetében kisebb volt, mint az általa és a munkáltatója által befizetett járulékok 50%‑a.
50.
R. Časta álláspontja szerint ez a számítási módszer sérti a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdését, az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését és az EUMSZ 45. cikket. Már a kérdést előterjesztő bíróság előtt azzal érvelt, hogy a tőkeértéknek el kell érnie vagy meg kell haladnia a befizetett járulékok teljes összegét. A Cseh Köztársaságból származó uniós tisztviselőket a nemzeti szabályok hátrányosabb helyzetbe hozzák, mint a más tagállamokból származó tisztviselőket. Érthetetlen az alkalmazott számítási módszer, olyan paramétereket használ (mint az alkalmazott kamatérték), amelyek eltérnek a nemzeti öregségi nyugdíj számításánál alkalmazottaktól, és a várható élettartam tekintetében olyan értéket alkalmaz, amely nem egyezik meg az Eurostat adataival.
51.
A Cseh Köztársaság az alapeljárás alperese által hallgatólagosan képviselt állásponthoz hasonlóan jogszerűnek tartja az alkalmazott számítási módszert. Az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését figyelembe vették, hiszen nyugdíjjogosultságaik átvitelekor a cseh uniós tisztviselőknek a cseh nyugdíjrendszerben maradókhoz képest nem kell elszenvedni értékveszteséget. A cseh nyugdíjrendszert magas szintű szolidaritás jellemzi, amely szükségszerűen oda vezet, hogy a magas biztosítási járulékok viszonylagosan alacsonyabb nyugdíjellátással párosulnak.
52.
A Bizottság álláspontja szerint sem a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése, sem az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése nem írja elő a tagállamoknak a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének átvitele során alkalmazandó intézkedések pontos tartalmát. A tagállamok kötelezettsége ennyiben arra korlátozódik, hogy meghatározzák a tőkeérték átvitelének módszerét.
53.
A tagállamok jelentős mozgástérrel rendelkeznek azon intézkedések kialakítása során, amelyeket a fentiek értelmében meg kell hozzanak a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének átültetéséhez, szabad mérlegeléssel azonban nem. Sokkal inkább különösen két alapelvet kell figyelembe venniük. Egyrészt a meghozott végrehajtási intézkedéseknek hatékonyan meg kell valósítaniuk a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése szerinti előírásokat, és ezzel eleget kell tenniük a fent (
28
) hivatkozott alapelvnek. Másrészt figyelembe kell venniük az egyenlő bánásmód elvét.
54.
A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése szerinti előírások hatékony megvalósításának követelménye értelmében a tisztviselő uniós szolgálatba lépésével nem romolhat a nyugdíjhelyzete. A tagállamoknak így át kell vinniük annak a nyugdíjjogosultságnak teljes, pénzügyi‑matematikai tekintetben helyesen kiszámított tőkeértékét, amelyet a tisztviselő tevékenysége alapján a tagállamban megszerzett, és eközben a tényleges átvitel időpontja az irányadó.
55.
Amennyiben a tőkeérték számítására a cseh nyugdíjrendszerhez hasonló esetben biztosításmatematikai egyenérték segítségével kerül sor, akkor a számítás során biztosításmatematikai és statisztikai szempontból elfogadható kamatértékeket, halálozási táblákat és képleteket kell alkalmazni. Az alkalmazott paramétereknek ezen túlmenően figyelemmel kell lenniük különösen a hátrányos megkülönböztetés tilalmára. (
29
)
56.
Az R. Časta által kifogásoltakhoz hasonló, a nyugdíj adott tagállambeli számítása során használtaktól eltérő paraméterek használata megengedhető, amennyiben ez annak a ténynek tudható be, hogy a biztosításmatematikai egyenérték számítása a nemzeti nyugdíj számításától különböző matematikai művelet. A tagállamokat, mindaddig, amíg elfogadható forrásokra hagyatkoznak, arra sem kötelezik, hogy az Eurostat statisztikáihoz forduljanak.
57.
A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése keretében az intézkedések kialakítása során a tagállamokra háruló további előírások az egyenlő bánásmód elvéből fakadnak.
58.
R. Časta mindazonáltal nem hivatkozhat sem arra, hogy a tőkeérték más számítási módszerének alkalmazásával hátrányos megkülönböztetésben részesül más tagállamok tisztviselőivel szemben, (
30
) sem arra, hogy a cseh nyugdíjrendszerben részt vevő, valamely másik tagállam nyugdíjrendszerébe átlépő, és az Unió koordináló intézkedéseiből (
31
) előnyre szert tevő biztosítottakkal szemben részesül hátrányos megkülönböztetésben. A megkülönböztetés mindkét esetben a tagállamok nyugdíjrendszer kialakítására irányuló hatásköréből fakad.
59.
Nem lenne mindazonáltal jogszerű az, ha valamely tagállam nemzeti joga olyan számítási módszert kínálna a nyugdíjjogosultságok két állami nyugdíjrendszer közötti átvitelére, amellyel nem élhetne a nemzeti nyugdíjrendszerben részt vevő olyan személy, aki az Unió szolgálatába lép. A Bíróság már megállapította, hogy ebben az esetben ugyanazt a számítási módszert kell elérhetővé tenni az uniós tisztviselő jogosultságainak átviteléhez is. (
32
) A tagállam nem tagadhatja meg az uniós tisztviselőktől a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének olyan számítási módszerét sem, amelyet adott esetben a saját nyugdíjrendszeréből valamely nemzetközi szervezethez átlépő résztvevőknek biztosít.
60.
A nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy betartották‑e a nemzeti jogban a bemutatott rendelkezéseket.
61.
Végül a számított tőkeérték és a befizetett járulékok kérdést előterjesztő bíróság általi összehasonlítását kell megvizsgálni. Kevés értelme van hasonló összehasonlításnak akkor, ha a cseh nyugdíjrendszerhez hasonlóan a biztosítási járulékok nincsenek hatással az öregségi nyugdíj mértékére, a tőkeértéket mégis ezen öregségi nyugdíj biztosításmatematikai egyenértéke segítségével számítják ki.
62.
Hasonló esetben nem kizárható az, hogy különösen a szolidárisan kialakított nyugdíjrendszerekben a magas jövedelemmel rendelkezők esetében olyan tőkeértékhez vezethet a tőkeérték számítása, amely meghatározott esetben egyértelműen elmarad a nyugdíjrendszerbe fizetett járulékoktól. Ilyen rendszerekben ugyanis a magas jövedelemmel rendelkező személyek saját járulékaikkal is finanszírozzák az alacsonyabb jövedelemmel rendelkezők nyugdíjjogosultságait.
63.
Már felhívtam arra a figyelmet, hogy a nemzeti szociális biztonsági rendszerek alapelveinek meghatározása a tagállamok feladata. Már ebből is az következik, hogy nem sérti az európai jogot a tagállami nyugdíjrendszerek szolidáris kialakítása. A nyugdíjrendszerek szolidáris kialakítása a modern szociális állam jogi és történelmi vívmánya, amely a népesség mint egész hasznára válik. (
33
) A vita tárgyát képező jogszabály értelmezésekor nem mellőzhető Európai Unió Alapjogi Chartája 34. cikkének (1) bekezdésében kifejezetten az szerepel, hogy az Unió „az uniós jog, valamint a nemzeti jogszabályok és gyakorlat által megállapított szabályokkal összhangban elismeri és tiszteletben tartja a szociális biztonsági ellátásokra és szociális szolgáltatásokra való jogosultságot, amelyek védelmet nyújtanak [...] időskor […] esetén”.
64.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés tekintetében ezért azt javaslom, hogy úgy kell értelmezni a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett 11. cikkének (2) bekezdését, hogy a tagállamban foglalkoztatott személy Unió szolgálatába való belépése a nyugdíjjogosultságai tekintetében nem vezethet nyugdíjhelyzete romlásához. Átvitel esetén a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének számításakor a tagállam által alkalmazott számítási módszernek különösen elfogadható paramétereket kell alkalmaznia, pénzügyi‑matematikai szempontból helyesen kell megvalósulnia, valamint be kell tartania az egyenlő bánásmód elvét. Ezen előírások vizsgálata a nemzeti bíróság feladata. Következésképpen a hivatkozott indokolás értelmében főszabály szerint nem megengedhetetlen az ezen előírások értelmében biztosításmatematikai egyenértékként számított olyan tőkeérték, amely egyértelműen elmarad a befizetett járulékoktól.
65.
A kérdést előterjesztő bíróság ezen túlmenően úgy tűnik, hogy feltesz egy, a tőkeérték és a járulékok közötti összefüggésben fennálló legkisebb értékre vonatkozó kérdést, amelyben a hangsúly az 50%‑os jelképes százalékos értéken van. A fenti észrevételek ismeretében mindazonáltal nyilvánvaló, hogy nem lenne értelme ilyen módon meghatározni egyetlen olyan, konkrét legkisebb százalékos értéket, amely alatt minden további nélkül sérülne az uniós jog. Mivel egyebekben a szóban forgó ügyben a tőkeérték és a járulékok közötti összefüggés körülbelül megfelel a javasolt jelképes értéknek, álláspontom szerint elegendő az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre az előző pontban adott válasz.
D – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés
66.
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné megtudni, hogy úgy kell‑e értelmezni a Bíróság My‑ügyben hozott ítéletét, hogy a tagállamnak az Unió szolgálatába lépő tisztviselő nyugdíjjogosultsága tőkeértékének biztosításmatematikai módszer segítségével történő számítása során figyelembe kell vennie a biztosítás időtartama mellett azt az időszakot is, amikor az uniós tisztviselő már részt vett az uniós nyugdíjrendszerben, de még nem nyújtotta be a nyugdíjjogosultság átvitele iránti kérelmét. A kérdés hátterében az áll, hogy az eljárásban részt vevők tájékoztatása szerint az Unió szolgálatába lépő tisztviselők tőkeérték‑átvitele az egyetlen olyan eset, amikor a cseh nyugdíjrendszerben részt vevő és a biztosítás legrövidebb időtartamát el nem érő (
34
) személyek kifizetést kapnak a cseh nyugdíjrendszerből.
67.
R. Časta szerint a 883/2004 rendelet 52. cikke keretében szereplő számítási módszerből kiindulva kötelező figyelembe venni a hivatkozott időszakot a nyugdíjjogosultságok biztosításmatematikai tőkeértékének számítása során. Arra hívja fel a figyelmet, hogy nyugdíjjogosultságainak az uniós nyugdíj‑biztosítási rendszerbe történő átvitele esetében elveszti a cseh nyugdíjrendszer szerinti valamennyi jogosultságát.
68.
A Cseh Köztársaság azon az állásponton van, hogy a teljesen más tényálláson alapuló My‑ügyben hozott ítéletből nem következik a hivatkozott időszak figyelembevételének kötelezettsége. Sokkal inkább már a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének szövegéből kiderül, hogy a tőkeérték számítása során csak a nemzeti nyugdíjrendszerhez tartozás időtartamát kell figyelembe venni. Az uniós nyugdíjrendszerbe való belépés és a nyugdíjjogosultság tőkeértékének tagállam általi kiszámításával való átvitelére irányuló kérelem közötti időtartam figyelembevétele oda vezetne, hogy a hivatkozott időszakot kétszeresen vennék figyelembe a nyugdíj számítása során. Az alapeljárás alperese és a Bizottság ezt az álláspontot osztja.
69.
A tagállamnak nincs arra irányuló kötelezettsége, hogy a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének számítása során azt az időszakot is beszámítsa a személyes járulékalapba, amikor a tisztviselő már az uniós nyugdíjrendszer résztvevője volt, de még nem terjesztette elő a nyugdíjjogosultságainak átvitelére irányuló kérelmet.
70.
A tagállamok ilyen kötelezettsége nem következik sem a My‑ügyben hozott ítéletből, amely a fentiekben (
35
) kifejtettek szerint nem olyan uniós tisztviselő esetével foglalkozik, aki az Unióba viteti át nyugdíjjogosultságait, sem a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének szövegéből, amely olyan nyugdíjjogosultságokról szól, amelyet a tisztviselő a „tevékenység révén”, azaz a nemzeti nyugdíjrendszerben „szerzett”, sem pedig a 883/2004 rendeletből, amely 2. cikkének (1) bekezdése értelmében nem alkalmazandó az Unió intézményeinek tisztviselőire. (
36
) A cseh nyugdíjrendszer szerinti jogosultságoknak a nyugdíjjogosultságok átvitele esetében bekövetkező, R. Časta által kifogásolt elvesztése a másik nyugdíjrendszerbe történő átlépés következménye.
V – Végkövetkeztetések
71.
Mindezek alapján azt javasolom, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre az alábbi választ adja:
1.
A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése szerinti „nyugdíjjogosultság tőkeértéke” fogalma a nyugdíjjogosultságok matematikai eljárás segítségével kikövetkeztetett értékére vonatkozik, a számítási módszer meghatározása nélkül. A nyugdíjjogosultságok tőkeértékét meghatározó korábbi számítási módszerek továbbra is megengedhetők.
2.
Úgy kell értelmezni a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett 11. cikkének (2) bekezdését, hogy a tagállamban foglalkoztatott személy Unió szolgálatába való belépése a nyugdíjjogosultságai tekintetében nem vezethet nyugdíjhelyzete romlásához. Átvitel esetén a nyugdíjjogosultságok tőkeértékének számításakor a tagállam által alkalmazott számítási módszernek különösen pénzügyi‑matematikai szempontból helyesen kell megvalósulnia, elfogadható paramétereket kell alkalmaznia, valamint be kell tartania az egyenlő bánásmód elvét. Ezen előírások vizsgálata a nemzeti bíróság feladata. Főszabály szerint nem megengedhetetlen az ezen előírások értelmében biztosításmatematikai egyenértékként számított olyan tőkeérték, amely egyértelműen elmarad a befizetett járulékoktól.
3.
A tagállamnak az Unió szolgálatába lépő tisztviselő nyugdíjjogosultsága tőkeértékének biztosításmatematikai módszer segítségével történő számítása során nem kell a személyes megállapítási alapba beszámítani azt az időszakot, amikor az uniós tisztviselő már részt vett az uniós nyugdíjrendszerben, de még nem nyújtotta be a nyugdíjjogosultság átvitele iránti kérelmét.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	Az Európai Közösségek tisztviselői személyzeti szabályzatának és az Európai Közösségek egyéb alkalmazottai alkalmazási feltételeinek módosításáról szóló, 2004. március 22‑i 723/2004/EK, Euratom rendelet (HL L 124., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 2. kötet, 130. o.).
(
3
)	Bevezette az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatáról, valamint egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeiről szóló, 1968. február 29‑i 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (HL L 124., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 2. kötet, 120. o.).
(
4
)	A 723/2004 rendelet 2. cikke.
(
5
)	Az értéket az átlagos jövedelem fejlődési indexével aktualizálják a számítás időpontjára.
(
6
)	R. Časta a biztosítási időszakot 17 év 259 napban állapítja meg. A különbség abból fakadhat, hogy a kérdést előterjesztő bíróság bizonyos körülmények között nem számította be a járulékfizetéssel nem érintett biztosítási időszakokat.
(
7
)	Az összeget a kérdést előterjesztő bíróság számította ki. R. Časta a Bíróság előtt 1124633,40 CZK összeget nevezett meg.
(
8
)	A C-293/03. sz. My-ügyben 2004. december 16-án hozott ítélet (EBHT 2004., I-12013. o.).
(
9
)	A C-37/89. sz. Weiser-ügyben 1990. június 14-én hozott ítélet (EBHT 1990., I-2395. o.) 12. pontja.
(
10
)	A 137/80. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 1981. október 20-án hozott ítélet (EBHT 1981., 2393. o.) 9. és 18. pontja; a 72/85. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 1986. március 20-án hozott ítélet (EBHT 1986., 1219. o.) 16. pontja; a 130/87. sz. Retter-ügyben 1989. április 18-án hozott ítélet (EBHT 1989., 865. o.) 22. pontja, valamint a C-52/96. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 1997. július 17-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-4637. o.) 9. pontja.
(
11
)	A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése. A Bíróság T-67/02. sz., Radauer kontra Tanács ügyben 2004. március 18-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 2004., I-A-89. o. és II‑395. o.) 29. és 30. pontja.
(
12
)	A 75/88., 146/88. és 147/88. sz., Bonazzi-Bertottilli és társai egyesített ügyekben 1989. november 9-én hozott ítélet (EBHT 1989., 3599. o.) 17. pontja.
(
13
)	A 10. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Belgium ügyben hozott ítélet 11. pontja és a 8. lábjegyzetben hivatkozott My‑ügyben 2004. december 16‑án hozott ítélet 44. pontja.
(
14
)	A 8. lábjegyzetben hivatkozott My‑ügyben hozott ítélet 45–49. pontja.
(
15
)	Tizzano főtanácsnok 8. lábjegyzetben hivatkozott My‑ügyre vonatkozó indítványának 95. pontja.
(
16
)	A C‑286/09. és C‑287/09. sz., Ricci egyesített ügyekben 2010. július 9‑én hozott végzés 30–33. pontja.
(
17
)	A 212/81. sz. Bodson-ügyben 1982. március 18-án hozott ítélet (EBHT 1982., 1019. o.) 7. és 8. pontja.
(
18
)	A 315/85. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 1987. december 17-én hozott ítélet (EBHT 1987., 5391. o.) 22. pontja, a 64/85. sz. Watgen-ügyben 1988. május 4-én hozott ítélet (EBHT 1988., 2435. o.) 9. pontja.
(
19
)	A 10. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Belgium ügyben hozott ítélet 12. pontja.
(
20
)	COM(2002) 213 végleges, 5. o.
(
21
)	A 18. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Luxemburg ügyben hozott ítélet 21. pontja.
(
22
)	Bot főtanácsnok C-343/08. sz., Bizottság kontra Cseh Köztársaság ügyre (2010. január 14-én hozott ítélet) vonatkozó indítványának (EBHT 2010., I-275. o.) 53. pontja és a C-340/94. sz. de Jaeck-ügyben 1997. január 30-án hozott ítélet (EBHT 1997., I-461. o.) 18. pontja.
(
23
)	Az EUMSZ 48. cikk.
(
24
)	A Bizottság a tárgyaláson több mint 300 változatról beszélt.
(
25
)	Lásd OECD, Pensions at a Glance, 2005; frissítette OECD, Pensions at a Glance, 2011. A rendszerek változásaihoz lásd a Bizottság „A megfelelő, biztonságos és fenntartható európai nyugdíjak menetrendje” című, 2012. február 16‑i COM(2012) 55 sz. Fehér Könyvét.
(
26
)	R. Časta a járulékokat tartja meghatározottnak, nem a nyugdíjat. A Bíróság számára a kérdést előterjesztő bíróság jellemzése a kötelezően irányadó.
(
27
)	A törvényi szabályozás részleteivel kapcsolatban különösen a jelen indítvány 11. és 12. pontjára hivatkozom.
(
28
)	A jelen indítvány 26. pontja.
(
29
)	A közösségi jogalkotó kötelezettségeivel kapcsolatban ennyiben lásd a C-227/04. P. sz., Lindorfer kontra Tanács ügyben 2007. szeptember 11-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-6767. o.) 52., 58. és 59. pontját.
(
30
)	Ennyiben hátrányos megkülönböztetéshez vezet az, ha a tagállam teljes mértékben megtagadja a nyugdíjjogosultságok átvitelének lehetővé tételét. A 10. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Belgium ügyben hozott ítélet 19. pontja.
(
31
)	A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (HL L 149., 2. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 35. o.), jelenleg a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29‑i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.). Ez utóbbi a 91. cikke értelmében 2010. május 1‑jétől hatályos. Lásd Schreiber, F., Art. 91, in: Schreiber, F. és társai., VO (EG) Nr. 883/2004, C. H. Beck kiadó, München, 2012.
(
32
)	A 18. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Luxemburg ügyben hozott ítélet 24. pontja és a 18. lábjegyzetben hivatkozott Watgen‑ügyben hozott ítélet 10. pontja.
(
33
)	Ritter, G., Der Sozialstaat, Entstehung und Entwicklung im internationalen Vergleich, Oldenbourg kiadó, München, 3. kiadás, 2010.
(
34
)	Ilyen helyzetben van R Časta is. Beadványa értelmében a biztosítási időszak legrövidebb időtartama 25 év, a tárgyaláson előadottak értelmében 35 év. A különbség magyarázható azzal, hogy a Cseh Köztársaságban eredetileg előírt 25 éves legrövidebb biztosítási időtartamot 2010‑től fokozatosan felemelik 35 év minimális biztosítási időszakra. OECD, Pensions at a Glance, 2011, 212. o.
(
35
)	Lásd a jelen indítvány 27. és 28. pontját.
(
36
)	Az 1408/71 rendelet 2. cikkének (1) bekezdése szerinti rendelkezésről lásd a C-411/98. sz. Ferlini-ügyben 2000. október 3-án hozott ítélet (EBHT 2000., I-8081. o.) 41. pontját és a 8. lábjegyzetben hivatkozott My‑ügyben hozott ítélet 35. pontját.