62002CC0173_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A jelen ügyben Spanyolország megtámadja a spanyol állam által az asztúriai tejtermelőknek nyújtott támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító 2002/411/EK bizottsági határozatot(2) .
2. A szóban forgó támogatás a felvett hitelhez kapcsolódó kamattámogatásában valósult meg, amely lehetővé tette, hogy a tejtermelők további tejkvótákat szerezzenek. A Bizottság ezt a közös piaccal összeegyeztethetetlennek találta azon az alapon, hogy az a tej és tejtermékek piacának közös szervezésére vonatkozó közösségi szabályokba ütközik. A Bizottság szerint a tej- és tejtermékágazatban kiegészítő illeték megállapításáról szóló, 1992. december 28-i 3950/92/EGK rendelet(3) erről nem rendelkezett kifejezetten, ezenkívül ellentmond az e jogszabályok alapjául szolgáló céloknak.
3. Az ügy következésképpen felveti azt a kérdést, vajon elfogadhatnak-e a tagállamok olyan, a tejkvóták újraelosztására vonatkozó intézkedéseket, amelyeket a közösségi jog nem határoz meg kifejezetten, és ha igen, milyen feltételek mellett.
Jogi háttér
4. Az EK 36. cikk értelmében a Szerződés állami támogatásokra vonatkozó szabályai (EK 87., 88. és 89. cikk) a mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére csak olyan mértékben vonatkoznak, ahogyan azt a Tanács a közös agrárpolitikát kidolgozó és végrehajtó jogszabályokban meghatározza.
5. A tej- és tejtermékpiac közös szervezését az 1255/1999/EK tanácsi rendelet(4) hozta létre, amelynek 37. cikke szerint „ha e rendelet másképp nem rendelkezik”, az állami támogatásról szóló szabályok az ilyen termékekre is vonatkoznak.
6. A tej- és tejtermékágazatban kivetett kiegészítő illetéket jelenleg a 3950/92/EGK tanácsi rendelet(5) (a továbbiakban: rendelet) szabályozza. Az első preambulumbekezdése ismerteti a rendszer történetét, valamint kifejti, hogy annak célja „a tej és tejtermékek piacán jelentkező kereslet és kínálat közötti egyensúlyhiány, valamint az ebből eredő strukturális feleslegek csökkentése”.
7. A tizenhatodik preambulumbekezdés szerint „annak érdekében, hogy a tejtermelés szerkezetátalakítását és a környezet állapotának javítását folytatni lehessen, a referenciamennyiségek gazdaságokhoz való kötődésére vonatkozó elvtől való eltérések lehetőségét ki kell terjeszteni, valamint a tagállamokat fel kell hatalmazni arra, hogy folytassák a nemzeti szerkezetátalakítási programok végrehajtását, és objektív feltételek alapján szervezzék meg a referenciamennyiségek bizonyos fokú mobilitását egy adott földrajzi területen belül”.
8. A rendelet 5. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A 3. cikkben említett mennyiségeken belül a tagállamok, az összes egyéni referenciamennyiség egyenlő arányú csökkentése után, feltölthetik a nemzeti tartalékot annak érdekében, hogy kiegészítő vagy külön mennyiségeket engedélyezzenek a Bizottsággal egyeztetett objektív feltételek alapján meghatározott termelőknek.”
9. A rendelet 8. cikkének ide vonatkozó rendelkezése szerint:
„Tekintettel a tejtermelés országos, regionális és begyűjtési szinten történő szerkezetátalakítására, illetve a környezet fejlesztésére, a tagállamok – összhangban az általuk a későbbiekben megállapított, a felek jogos érdekeit figyelembe vevő részletes szabályokkal – a következő intézkedéseket tehetik:
– azoknak a termelőknek, akik vállalják, hogy a tejtermeléssel részben vagy egészben végleg felhagynak, évente egy vagy több részletben [a helyes fordítás: egy vagy több éves részletben] kompenzációt adnak, az így felszabadult mennyiségeket pedig nemzeti tartalékba helyezik,
– objektív szempontok alapján meghatározzák azokat a feltételeket, amelyek szerint a termelők fizetség ellenében egy adott tizenkét hónapos időszak elején részesülhetnek az illetékes hatóság vagy az illetékes hatóság által kijelölt testület által végzett azon referenciamennyiségek újraosztásából, amelyeket az előző tizenkét hónapos időszak végén más termelők véglegesen felszabadítottak a fent említett fizetséggel egyenértékű, évente egy vagy több részletben [a helyes fordítás: egy vagy több éves részletben] megfizetett kompenzáció ellenében,
– […]”
10. A Bizottság közösségi iránymutatásokat adott ki a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokra vonatkozóan (a továbbiakban: iránymutatások), amelyeket az ilyen támogatások elbírálása során magára nézve alkalmazandónak tekint.
11. Az iránymutatások 3.2 pontjában a Bizottság a következőket fejti ki:
„Jóllehet a[z EK] 87., 88. és 89. cikk teljes mértékben alkalmazandó a piac közös szervezése alá vont ágazatokra, alkalmazásuk továbbra is az érintett rendeletekben foglalt rendelkezésektől függ. Más szóval a tagállamok nem hivatkozhatnak a[z EK] 87., 88. és 89. cikkre az adott ágazat piacának szervezéséről szóló rendelet rendelkezéseivel szemben. Következésképpen a Bizottság semmilyen körülmények között nem engedélyezhet olyan támogatást, amely összeegyeztethetetlen a piac közös szervezésére vonatkozó rendelkezésekkel vagy amely akadályozná a piac közös szervezésének megfelelő működését.”
12. Az iránymutatások 3.5 pontjában a Bizottság a következőket állapítja meg:
„Ahhoz, hogy a támogatás összeegyeztethető legyen a közös piaccal, bizonyos ösztönző elemet kell tartalmaznia vagy ellenérték szolgáltatására kell köteleznie a kedvezményezettet. Amennyiben a közösségi jog, illetve a szóban forgó irányelvek nem rendelkeznek kifejezetten eltérően, a közös piaccal összeegyeztethetetlen működési támogatásnak minősülnek az olyan egyoldalú állami támogatási intézkedések, amelyek csupán a termelők pénzügyi helyzetének javítására irányulnak, de nem segítik elő az ágazat fejlődését, különösen azok a támogatások, amelyeket kizárólag az ár, mennyiség, termelési egység illetve termelőeszköz-egység alapján nyújtanak. Az ilyenfajta támogatások természetüknél fogva alkalmasak arra, hogy akadályozzák a közös piacszervezés mechanizmusait.”
13. Az iránymutatások 4.1.1.6 pontja szerint: „csak az érintett piac közös szervezésére vonatkozó különös rendelkezésekkel és a Szerződés 87., 88. és 89. cikkében megállapított elvekkel összhangban nyújtható támogatás a termelési jogok megszerzésére”.
A tényállás és a megtámadott határozat
14. Az 1998/99-es tejpiaci évben Asztúria spanyol régió hatóságai tejkvótaszerzési támogatást (a továbbiakban: támogatás vagy szóban forgó támogatás) vezettek be. A támogatásból azok a tehéntejtermelők részesülhettek, akiket a referenciamennyiség nemzeti tartalékból való kiosztásánál kiemelt termelőként soroltak be. A támogatás más termelők tejkvótáinak megszerzésére adott hitelhez kapcsolódó kamattámogatásban valósult meg.
15. A Bizottság csak már a végrehajtás során, egy panasz révén szerzett tudomást a támogatásról. Spanyolország 1998. december 31-én felfüggesztette a támogatást, miközben a Bizottság vizsgálatot folytatott. 2002. március 12-i határozatában (a továbbiakban: megtámadott határozat)(6) a Bizottság a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősítette a támogatást.
16. A megtámadott határozat azt állapította meg, hogy a támogatás az EK 87. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozik(7), a 87. cikk (2) bekezdésében megállapított eltérések nyilvánvalóan nem alkalmazhatóak(8), és nem jöhetnek szóba a 87. cikk (3) bekezdésében foglalt eltérések sem, mert a támogatás a tej és tejtermékek piacának közös szervezésére vonatkozó szabályokba ütközik.(9)
17. A piac közös szervezése teljes és kimerítő jellegű rendszert alkot, amely kizárja a tagállamoknak azon hatáskörét, amely alapján azzal ellentétes vagy attól eltérő intézkedéseket hozzanak.(10) A rendelet 5. és 8. cikke meghatározott és elegendő eszközt biztosít a tagállamoknak a termelési szerkezetek átalakításának és hatékonyságnövelésének elősegítésére.(11) Egyik rendelkezés sem értelmezhető úgy, mint amely engedélyezné a támogatást.
18. A támogatással összefüggésben átruházott referenciamennyiségeket nem a nemzeti tartalékból osztották ki, mint ahogy ezt az 5. cikk előírja. A referenciamennyiségeket nem a referenciamennyiségek egyenlő arányú csökkentésével, illetve nem olyan termelőktől szerezték, akik a tizenkét hónapos időszakok valamelyike során nem értékesítettek tejet vagy tejterméket.(12)
19. Ami a 8. cikket illeti, a támogatás révén átruházott referenciamennyiségeket nem szerezte meg az állam kompenzáció ellenében, mint azt a cikk első bekezdésének első francia bekezdése előírja, és nem ruházta át másra az illetékes hatóság vagy az illetékes hatóság által kijelölt testület sem, mint azt a második francia bekezdés előírja. Ezenkívül a kedvezményezett által fizetett összeg sem egyezett meg az átadónak fizetett összeggel.(13)
20. Következésképpen a támogatás a tej és tejtermékek piacának közös szervezésére vonatkozó rendelkezésekbe ütközött, és a 88. cikk (3) bekezdése alapján a Bizottság – az iránymutatások 4.1.1.6 pontjának fényében(14) – semmilyen körülmények között nem hagyhatta jóvá.(15)
21. A Bizottság szerint lényegtelen, hogy a támogatás összeegyeztethető volt-e a vonatkozó közösségi szabályok célkitűzéseivel. Attól a pillanattól fogva, hogy a Közösség egy adott ágazat piacának közös szervezését megteremti, a Közösség válik felelőssé azért, hogy megoldást találjon a közös agrárpolitika problémáira. A tagállamok ennélfogva nem hozhatnak egyoldalú intézkedéseket még akkor sem, ha azok összeegyeztethetők a Közösség közös politikájával.(16)
22. Mindenesetre a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a támogatás felhajthatja a tejkvóták árát, és ezzel akadályozza a piac közös szervezésének zavartalan működését. A kvótaeladó tudván, hogy a vevő a támogatásnak köszönhetően pótlólagos anyagi forrással rendelkezik, emelheti az árat.(17)
Az eljárás és a felek kérelmei
23. Spanyolország kéri a megtámadott határozat megsemmisítését. A Bizottság kéri a Bíróságot, hogy a keresetet, mint megalapozatlant, utasítsa el. Egyik fél sem kérte a tárgyalás megtartását, így arra nem került sor.
24. A spanyol kormány három érvet hoz fel igazolásul arra, hogy a Bizottság megtámadott határozatában tévesen jutott arra a következtetésre, hogy a szóban forgó támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
25. Először is a piac közös szervezésére vonatkozó közösségi szabályok elsőbbséget élveznek az állami támogatásra vonatkozó szabályokkal szemben. A szóban forgó támogatás közös piaccal való összeegyeztethetősége ezért attól függ, hogy összhangban áll-e a rendelettel.
26. Másodszor nem zárja ki a támogatás rendelettel való összeegyeztethetőségét, ha a rendelet nem engedélyezi azt kifejezetten. Elegendő azt kimutatni, hogy megfelel a rendelet alapjául szolgáló célkitűzéseknek, és nem sérti a közösségi jog más szabályát vagy alapelvét. Ez történt a szóban forgó ügyben.
27. Harmadszor, a megtámadott határozatban képviselt állásponttal ellentétben a szóban forgó támogatás nem jár olyan következményekkel, amelyek ellentétesek lennének a rendelet célkitűzéseivel és így veszélyeztethetnék a tej és tejtermékek piaca közös szervezésének zavartalan működését.
28. A Spanyolország által elsőként kifejtett érvvel kapcsolatban a Bizottság elismeri, hogy a jelen eljárás attól függ, hogy a tejpiac közös szervezésére vonatkozó szabályok szerint megengedett-e a támogatás. Nem szükséges a kérdést ezért részletesebben vizsgálni, így az indítványom hátralevő részében a spanyol kormány másik két érvével szeretnék foglalkozni.
Szükséges-e a rendelet kifejezett felhatalmazása a szóban forgó támogatásra?
29. Spanyolország előadja, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a tagállamok elfogadhatnak olyan egyoldalú intézkedéseket, amelyeket a mezőgazdasági piac közös szervezésére vonatkozó közösségi szabályok nem határoznak meg kifejezetten, feltéve hogy ezek az intézkedések összhangban állnak a közösségi célkitűzésekkel, és egyebekben sem sértik a közösségi jog szabályait és alapelveit. A Bizottság ezért tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó támogatás összeegyeztethetetlen a rendelettel csupán azért, mert az nem rendelkezett róla kifejezetten.
30. Így a Bíróság a Pigs and Bacon Commission-ügyben(18) azt állapította meg, hogy „attól kezdve, hogy a Közösség (…) közös piacszervezés megteremtésére irá nyuló szabályozást fogadott el egy adott ágazatra, a tagállamok kötelesek tartózkodni minden olyan intézkedés meghozatalától, amely eltér ettől a szabályozástól vagy ellentétes azzal.”(19) A Bíróság tehát nem mondja ki azt, hogy a tagállamoknak valamennyi
egyoldalú intézkedéstől tartózkodniuk kell.
31. Úgy tűnik, hogy az Olaszország kontra Bizottság,(20) Bizottság kontra Franciaország(21) és a Zoni-ügyben (22) a Bíróság szélesebb körben állapítja meg a tilalmat. Valamennyi felsorolt ügyben azt mondja ki, hogy mihelyt a Közösség megteremti a piac közös szervezését egy adott ágazatban, a tagállamoknak tartózkodniuk kell minden egyoldalú intézkedéstől még abban az esetben is, ha ez az intézkedés alkalmas a Közösség közös politikájának támogatására. Ilyen feltételek mellett a Közösségnek, nem pedig a tagállamoknak kell megoldást találniuk a problémákra.(23)
32. Mindazonáltal a spanyol kormány szűkebb értelmű magyarázatát adja a fenti három ügyből származó következtetésnek. Az Olaszország kontra Bizottság-ügyben a közösségi jogba ütközőnek találta a nemzeti intézkedést, mert valójában az ellentétes volt a piac közös szervezésének célkitűzéseivel. A másik két ügyben a vizsgált nemzeti intézkedések akadályozták az áruk szabad mozgását, és ezáltal összeegyeztethetetlenek voltak a közösségi jog egyéb szabályával, illetve alapelvével.
33. A spanyol kormány válaszában a Bíróságnak a Mulligan-ügyben(24)  Spanyolország keresetének benyújtását követően hozott ítéletével igyekszik alátámasztani érvelését. Ebben az ügyben a High Court (Írország) terjesztett elő kérdéseket arra vonatkozóan, hogy összeegyeztethető-e a közösségi joggal az ún. „clawback”-rendszer, amely alapján egy tejüzem eladásakor a hozzátartozó tejkvóták húsz százaléka nem száll át az üzemmel, hanem az az ír nemzeti tartalékba kerül. A jelen ügy szempontjából releváns kérdés a rendszer rendelettel való összeegyeztethetőségére vonatkozott. A spanyol kormány olvasatában az ítéletben a Bíróság azt mondta ki, hogy a rendelet nem adott kifejezett felhatalmazást a rendszerre, de az többé-kevésbé összhangban állt a rendelet célkitűzéseivel, és ezért fenn lehet tartani.
34. Spanyolország előadja, hogy a szóban forgó támogatás a jelen ügyben egyértelműen elősegíti a rendelet 5. és 8. cikke alapjául szolgáló célkitűzéseket. A támogatás célja a tejtermelés szerkezetének átalakítása volt, amit a rendelet tizenhatodik preambulumbekezdése mint célkitűzést kifejezetten említ. A támogatás ezt objektív feltételek alapján valósította meg. Ugyancsak nem volt összeegyeztethetetlen a közösségi jog más szabályával vagy alapelvével sem. Így jogosságának kétségbe vonása nélkülözött minden jogalapot.
35. Spanyolország álláspontja szerint nincs értelme megtiltani egy olyan intézkedést, mint amilyen a szóban forgó támogatás. A rendelet alapján a tagállamoknak lehetőségük van arra, hogy ingyenesen juttassanak kvótát a termelőknek. A 8. cikk első bekezdésének második francia bekezdése szerint nem szubvencionált áron is nyújthatnak kvótát a termelőknek. A szóban forgó támogatás a két lehetőség között egy köztes megoldáshoz vezet. Ezt az asztúriai hatóságok vezették be, mivel nem engedhették meg anyagilag, hogy ingyenes kiosztásra szerezzenek kvótát, de azt is felismerték, hogy a kiemelt termelők nem engedhetik meg maguknak a nem szubvencionált átruházást. Az ennek eredményeként született megoldás eleget tesz a szerkezetátalakítás közösségi célkitűzésének, és közpénzeket sem használ fel túlzott mértékben. Sokkal inkább összhangban áll így az iránymutatások 3.5 pontjával, mint a rendeletben meghatározott lehetőségek, mivel a termelőket ösztönző elemet tartalmaz, és ellenérték szolgáltatására is kötelezi őket.
36. A spanyol kormány előterjesztése nem meggyőző.
37. Általános érvénnyel úgy tűnik számomra, hogy ha a Közösség egy adott területet egy mezőgazdasági piac közös szervezése részeként szabályoz, felhatalmazás hiányában a tagállamok ezeket a szabályokat nem egészíthetik ki egyoldalú intézkedésekkel. Az egyoldalú cselekvés tilalma azokra az intézkedésekre is kiterjed, amelyek a közösségi jogalkotás által kitűzött célok támogatására irányulnak.
38. Igaz, hogy következésképpen a tagállam bizonyos körülmények között köteles egy adott, a Közösség által előnyben részesített megoldást elfogadni akkor is, ha ugyanazon cél elérésére más, általa alkalmasabbnak tartott módszer is kínálkozik.
39. Mégis, ha nem így lenne, a tagállamok az adott közösségi célkitűzések egyéni megítélése alapján számos egyoldalú kezdeményezéssel egészíthetnék ki az adott ágazat piacának közös szervezését. Ezeket a célkitűzéseket sokféleképpen lehet értelmezni. Ezenkívül gyakran több, egymásnak ellentmondó célkitűzést kell a közös agrárpolitika vonatkozásában mérlegelni. Mint azt a Bizottság helytállóan megállapítja, a nemzeti intézkedések jelentős mértékben leronthatják a közösségi jog egységes hatályát.
40. Ez a felfogás nézetem szerint teljes mértékben összhangban áll a Bíróságnak a Mulligan-ügyben hozott ítéletével. Egyértelmű számomra, hogy a Bíróság szerint a rendelet 7. cikkének (1) bekezdése kifejezett felhatalmazást ad a szóban forgó ügyben szereplővel megegyező „clawback”-rendszerre.(25)  A Bíróság azt is megerősítette, hogy „az ilyen értelmezés” nem ütközik a közösségi jogalkotás által kitűzött egyes célkitűzésekbe.(26) A spanyol kormány ezért alaptalanul kéri a Bíróságot, hogy olyan nemzeti intézkedést hagyjon jóvá, amelyről a közösségi szabályok nem rendelkeznek kifejezetten.
41. A mezőgazdasági piac közös szervezésére vonatkozó közösségi jogszabályok természetesen gyakran ruháznak jelentős mérlegelési jogkört a tagállamokra. Utóbbiak felhatalmazást nyerve rendkívül széles keretek között járhatnak el. Felhatalmazásuk számos egyedi megoldás közüli választási lehetőséget biztosít. Arra is kötelezhetik vagy felhatalmazhatják a tagállamokat, hogy egy adott szabály alkalmazására vonatkozóan részletes rendelkezéseket állapítsanak meg. Ilyen felhatalmazás hiányában azonban önállóan nem fogadhatnak el intézkedéseket az alkalmazandó közösségi szabályok kiegészítésére.
42. A spanyol kormány válaszában rámutat arra a tényre, hogy a rendelet 8. cikke szerint a tagállamok „a következő intézkedéseket tehetik összhangban az általuk a későbbiekben megállapított, a felek jogos érdekeit figyelembe vevő részletes szabályokkal”. Megítélése szerint a 8. cikk ezzel kifejezetten mérlegelési jogkört ruház a tagállamokra a cikk által meghatározott választási lehetőségek kiegészítéseként.
43. Nem értek ezzel egyet. Ellenkezőleg, a 8. cikk az általam kifejtett értelmezés mellett szól.
44. A „következő intézkedésekre” történt hivatkozás a tagállamoknak arra ad felhatalmazást, hogy a felsorolt intézkedéseket, illetve azok egyikét önmagukban vagy együttesen megtegyék. Új intézkedési formák kezdeményezését a 8. cikk nem engedi meg. Hasonlóképpen a tagállamok által megállapított „részletes szabályoknak” a felsorolt intézkedések végrehajtására kell irányulnia.
45. Ezért úgy vélem, hogy a spanyol kormány második érvét el kell utasítani, keresete pedig nem foghat helyt. A rendelet nem engedélyez olyan támogatást, mint amelyről jelen esetben szó van, így az a tej és tejtermékek piacának közös szervezésére vonatkozó közösségi szabályok szerint nem megengedett. Ezen egyedüli indoknál fogva a Bizottság helyesen állapította meg, hogy a szóban forgó támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
Veszélyezteti-e a szóban forgó támogatás a tej és tejtermékek piaca közös szervezésének működését?
46. A Bizottság megtámadott határozatában azt is megállapította, hogy a szóban forgó támogatás veszélyezteti a tej és tejtermékek piaca közös szervezésének működését. Ez a megállapítás önálló alapul szolgál a megtámadott határozatra, amellyel a spanyol kormánynak akkor is foglalkoznia kellene, ha előző érve megállta volna helyét.
47. A megtámadott határozatban külön említésre került az a veszély, hogy a támogatás felhajthatja a tejkvóták árát. Mint a Bizottság megállapítja, ez a rendelet egyik alapvető célkitűzését hiúsítaná meg, amely szerint meg kell akadályozni azt, hogy „a kvótákat nem tejtermelési vagy -értékesítési célra használják fel, hanem arra, hogy piaci értéküket kihasználva kizárólag anyagi előnyt szerezzenek.”(27)
48. A spanyol kormány válaszában kifejti, hogy a szóban forgó támogatást oly módon számították ki, hogy azok a kiemelt termelők vehessenek kvótát, akik egyébként anyagilag ezt nem engedhetnék meg maguknak. A megtámadott határozatban foglaltakkal ellentétben a támogatás nem teszi lehetővé, hogy az eladók az árat a támogatás összegével növeljék; ha így lenne, a kiemelt termelők ezt az árat nem tudnák megfizetni.
49. Ez az érv nem meggyőző.
50. Mint ahogy a Bizottság kifejti és a megtámadott határozat megállapítja, valószínűnek tűnik, hogy a vevők vásárlóerejének növekedése és ezáltal a tejkvóták iránti összkereslet mértéke mindenképpen a kvóták árának bizonyos fokú emelkedése irányába hatnának.
51. A spanyol kormány válaszában két érvet hoz fel annak igazolására, hogy a szóban forgó támogatás nem növelhette a tejkvóták árát.
52. Spanyolország elsőként a tejágazat versenyképességének modernizálásáról és javításáról szóló, 1998. július 10-i 1486/1998. sz. királyi rendeletre hivatkozik.(28) Ezek a rendelkezések – megakadályozandó, hogy a kvóta kereskedelmi forgalom tárgya legyen és annak ára megemelkedjen – megszabják a tejkvóták átruházásának feltételeit Spanyolországban. A szóban forgó támogatás e rendelkezésekkel összefüggésben szemlélve Spanyolország szerint nem idézhette elő a megtámadott határozatban felrótt negatív következményeket.
53. Spanyolország másodsorban előadja, hogy a regionális hatóságok valójában csak azokra az átruházásokra nyújtottak volna támogatást, amelyek nem lépték túl a spanyol állam által a 8. cikk második első bekezdésének második franciabekezdése alapján engedélyezett kompenzáció mértékében maximált vételárat.
54. A Bizottság vitatja a spanyol kormány további észrevételeinek elfogadhatóságát azon az alapon, hogy azok az eljárás túl kései szakában kerültek előterjesztésre. A spanyol kormány a megtámadott határozatot megelőző bizottsági vizsgálat során nem hivatkozott ezekre. Ezek válaszában most jelennek meg először.
55. Véleményem szerint nem fogadható el a spanyol kormánynak a 1486/1998. sz. királyi rendeletre és a maximált árnak a szóban forgó támogatás feltételéül tűzésére vonatkozó érvelése.
56. Kétséges, hogy egy tagállam megtámadhat-e egy állami támogatásra vonatkozó bizottsági határozatot azon az alapon, hogy a Bizottság nem vett figyelembe egy olyan támogatásra vonatkozó szempontot, amelyet a tagállam nem hozott a tudomására.
57. Mindenesetre a Bíróság eljárási szabályzata 42. cikkének 2. §-a szerint az eljárás további részében semmilyen új jogi érvet nem lehet előterjeszteni, kivéve, ha az olyan jogi vagy ténybeli alapokon nyugszik, amely kizárólag az eljárás folyamán merült fel. A Bizottságnak a megtámadott intézkedésnek a kvóták árára gyakorolt hatására vonatkozó érve már magában a megtámadott határozatban szerepelt, így tehát az a jelen eljárást megelőzően is ismert volt Spanyolország előtt. Az eljárási szabályzat 42. cikkének 1. §-a szerint is egyértelmű, hogy bár a felek válaszukban további bizonyítékokat ajánlhatnak fel, késedelmes felajánlásukat indokolniuk kell. A spanyol kormány ilyen jellegű indokolást nem adott.
58. Ezen túlmenően véleményem szerint a spanyol kormány második előterjesztése mellőzhető, mivel nem megfelelően részletes. A spanyol kormány nem kísérelte meg közelebbről meghatározni, melyek azok az általános állami rendelkezések, amelyek a szóban forgó támogatást a maximált ár alatt maradó átruházásokra korlátozzák. Következésképpen a Bizottságnak nem áll módjában, hogy kellőképpen válaszoljon a spanyol kormány előterjesztésére, a Bíróságnak pedig nem áll módjában, hogy ezt az előterjesztést megítélje.
59. A felek további érveket terjesztenek elő arra vonatkozóan, hogy a szóban forgó támogatás befolyásolhatja-e a tej és a tejtermékek árát. A megtámadott határozat mindazonáltal nem tartalmaz kifejezetten ilyen állítást, amely véleményem szerint nem lehet releváns a határozat érvényességének megítélésénél.
60. Ezért úgy vélem, hogy a spanyol kormánynak nem sikerült bizonyítania, hogy a Bizottság tévedett, amikor úgy határozott, hogy a szóban forgó támogatás sérti a tej és tejtermékek piaca közös szervezésének célkitűzését. Ennek megfelelően a megtámadott határozat nem tekinthető érvénytelennek, még akkor sem, ha – fenti következtetéseimmel(29) ellentétben – a szóban forgó jellegű támogatás nem lenne jogellenes azon az alapon, hogy a rendelet nem adott rá felhatalmazást.
Végkövetkeztetések
61. Az előbb elmondottak fényében azt indítványozom, hogy a Bíróság:
(1) a keresetet mint megalapozatlant utasítsa el;
(2) kötelezze Spanyolországot a költségek viselésére.
(1) .
(2)
–	A Spanyolország által kiemeltnek minősített tehéntejtermelők részére nyújtott állami támogatásról szóló 2002. március 12-i 2002/411/EK bizottsági határozat (HL 2002. L 144., 49. o.).
(3)
–	HL 1992. L 405., 1. o.
(4)
–	A tej- és tejtermékpiac közös szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1255/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999. L 160., 48. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 366. o.).
(5)
–	Ld. a 3. sz. lábjegyzetet
(6)
–	Ld. a 2. sz. lábjegyzetet
(7)
–	Az indokolás 19-25. pontjai.
(8)
–	Az indokolás 27. pontja.
(9)
–	Az indokolás 29-48. pontjai.
(10)
–	Az indokolás 38. pontja, amely a 177/78. sz., Pigs and Bacon Commission ügyben 1979. június 26-án hozott ítéletre hivatkozik (EBHT 1979., 2161. o.)
(11)
–	Az indokolás 37. pontja.
(12)
–	Az indokolás 36. pontja.
(13)
–	Az indokolás 37. pontja.
(14)
–	Az indokolás 47. pontjából vett hivatkozás.
(15)
–	Az indokolás 40-41. pontjai.
(16)
–	Az indokolás 45. pontja, amely a C‑86/89. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 1990. november 6-án hozott ítéletre hivatkozik (EBHT 1990., I‑3891. o.).
(17)
–	Az indokolás 43. és 46. pontja.
(18)
–	Ld. a 10. sz. lábjegyzetet.
(19)
–	14. pont
(20)
–	Ld. a 16. sz. lábjegyzetet.
(21)
–	216/84. sz. ügy (EBHT 1988., 793. o.)
(22)
–	90/86. sz. ügy (EBHT 1988., 4285. o.)
(23)
–	 A 20. sz. lábjegyzetben hivatkozott Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 19. pontja; a 21. sz. lábjegyzetben hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 18. pontja; a 22. sz. lábjegyzetben hivatkozott Zoni-ügyben hozott ítélet 26. pontja.
(24)
–	C‑313/99. sz. ügy (EBHT 2002., I‑5719. o.)
(25)
–	Ld. az ítélet 29. pontját. Geelhoed főtanácsnok végkövetkeztetése is egyező volt, ld. az indítvány 71. pontját.
(26)
–	Az ítélet 30. pontja.
(27)
–	A 24. lábjegyzetben hivatkozott Mulligan és társai ügyben hozott ítélet 30. pontja.
(28)
–	Real Decreto 1486/1998 de 10.07.1998 sobre modernización y mejore de la competitividad del sector lácteo (BOE 165, 1998. július 11., 2328. o.)
(29)
–	36–45. pont