62023CJ0294
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
2025. október 23. (
*1
)
„Fellebbezés – Közös agrárpolitika (KAP) – Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) – (EU) 2021/261 végrehajtási rendelet – Az európai uniós finanszírozásból kizárt kiadások – A Bolgár Köztársaság által teljesített kiadások – 1306/2013/EU rendelet – 52. cikk – Megfelelőségi vizsgálati eljárás – 54. cikk – Szabálytalanságból vagy gondatlanságból eredő jogosulatlan kifizetések – Az érintett tagállam általi visszafizettetés elmaradása – Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) vizsgálati jelentése”
A C‑294/23. P. sz. ügyben,
a Bolgár Köztársaság (képviselik: T. Mitova és S. Ruseva, meghatalmazotti minőségben)
fellebbezőnek
az Európai Unió Bírósága alapokmányának 56. cikke alapján 2023. május 8‑án benyújtott fellebbezése tárgyában,
a másik fél az eljárásban:
az Európai Bizottság (képviselik: J. Aquilina, G. Koleva és I. Zaloguin, meghatalmazotti minőségben)
alperes az elsőfokú eljárásban,
A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
tagjai: I. Jarukaitis tanácselnök (előadó), M. Condinanzi és N. Jääskinen bírák,
főtanácsnok: A. Biondi,
hivatalvezető: R. Stefanova‑Kamisheva tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2024. december 4‑i tárgyalásra,
a főtanácsnok indítványának a 2025. március 6‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Fellebbezésével a Belga Királyság az Európai Unió Törvényszéke 2023. március 8‑iBulgária kontra Bizottság ítéletének (T‑235/21, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2023:105) hatályon kívül helyezését kéri, amellyel a Törvényszék elutasította az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak az európai uniós finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2021. március 17‑i (EU) 2021/261 bizottsági végrehajtási határozatnak (HL 2021. L 59., 10. o.; a továbbiakban: vitatott határozat) abban a részében történő megsemmisítése iránti keresetét, amelyben a Bolgár Köztársaság 7656848,97 eurós összegben bejelentett kiadásait kizárja az említett finanszírozásból.
Jogi háttér
A 2988/95/EK, Euratom rendelet
2
Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18‑i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL 1995. L 312., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet, 340. o.) 1. cikkének (2) bekezdése értelmében:
„Szabálytalanság a közösségi jog valamely rendelkezésének egy gazdasági szereplő általi, annak cselekménye vagy mulasztása útján történő megsértése, amelynek eredményeként a Közösségek általános költségvetése vagy a Közösségek által kezelt költségvetések kárt szenvednek vagy szenvednének, akár közvetlenül a Közösségek nevében beszedett saját forrásokból származó bevétel csökkenése vagy kiesése révén, akár indokolatlan kiadási tételek miatt.”
Az 1306/2013/EU rendelet
3
A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 549. o.; helyesbítések: HL 2016. L 130., 13. o.; HL 2017. L 327., 83. o.) (36), (37), (39) és (94) preambulumbekezdése kimondja:
„(36)
A[z Európai] Bizottság az EUMSZ 317. cikkének megfelelően felel az Európai Unió költségvetésének a tagállamokkal együttműködésben történő végrehajtásáért. A költségvetés végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy határozzon arról, hogy a tagállamok felmerült kiadásai megfelelnek‑e az uniós jogszabályoknak. A tagállamok részére jogot kell biztosítani arra, hogy megindokolják a kifizetésekkel kapcsolatos döntéseiket, valamint arra, hogy a közöttük és a Bizottság között fennálló véleménykülönbség esetén egyeztetéshez folyamodjanak. […]
(37)
Az [Európai Mezőgazdasági Garanciaalapot (EMGA)] illetően azok a visszafizettetett összegek kerülnek vissza ugyanebbe az alapba, amelyek olyan kiadásokhoz kapcsolódnak, amelyek nem felelnek meg az uniós jogszabályoknak, illetve amelyek teljesítése jogalap nélkül történt. Annak érdekében, hogy a szükséges közigazgatási eljárások – a belső ellenőrzéseket is beleértve – végrehajtására elegendő idő álljon rendelkezésre, a tagállamoknak a kifizetést vissza kell fizettetniük a kedvezményezettel 18 hónapon belül azt követően, hogy kiállításra került a szabálytalanságot megerősítő kontrolljelentés vagy ahhoz hasonló dokumentum, és adott esetben a kifizető ügynökség vagy a behajtásért felelős szerv azt kézhez kapta. Pénzügyi felelősségi rendszert kell meghatározni arra az esetre, ha szabálytalanságokat követtek el, és amelyek esetében nem került visszatérítésre a teljes összeg. Ennek érdekében olyan eljárást kell létrehozni, amely lehetővé teszi a Bizottság számára az uniós költségvetés érdekeinek védelmét azáltal, hogy dönthet a szabálytalanságok következtében elveszett és észszerű határidőn belül vissza nem fizettetett összegeknek részben az érintett tagállamra való terheléséről. […]
[…]
(39)
Az uniós költségvetés pénzügyi érdekeinek védelme céljából a tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk annak érdekében, hogy meggyőződhessenek arról, hogy az alapokból finanszírozott műveletek ténylegesen megvalósulnak, és végrehajtásuk megfelelő módon történik. A tagállamoknak továbbá meg kell előzniük, fel kell tárniuk, és hatékonyan kezelniük kell a kedvezményezettek által elkövetett minden szabálytalanságot és kötelezettségszegést. Ezért alkalmazni kell a [2988/95] rendeletet […]
[…]
(94)
A Bizottság végrehajtási hatásköreinek ki kell terjedniük továbbá: a tagállamok által az ellenőrzésekhez kapcsolódóan teljesítendő egyedi kötelezettségekkel kapcsolatos eljárásokra; a Bizottság által végrehajtott helyszíni ellenőrzések és az információkhoz való hozzáférés tekintetében a tagállamok által teljesítendő együttműködési kötelezettségekkel kapcsolatos eljárásokra; a szabálytalanságok és csalások jelentésére vonatkozó kötelezettséggel kapcsolatos eljárásokra és részletes szabályokra; a kifizetéseket igazoló, valamint az uniós jogszabályok által előírt adminisztratív és fizikai ellenőrzések végrehajtására vonatkozó dokumentumok megőrzésével kapcsolatos feltételekre; a számlaelszámolásra és a megfelelőségi vizsgálatra, az uniós költségvetésre terhelt összegeknek az uniós finanszírozásból való kizárására, a jogosulatlan kifizetések kamatos visszafizettetésére vonatkozó eljárásokra, valamint a szabálytalanságokkal kapcsolatban a Bizottság tagállamok általi értesítésének és tájékoztatásának formájára.”
4
Az 1306/2013 rendelet „Hatály” című 1. cikke értelmében:
„Ez a rendelet szabályokat állapít meg az alábbiak vonatkozásában:
a)
a Közös Agrárpolitika (KAP) keretében felmerülő kiadások finanszírozása, beleértve a vidékfejlesztésre vonatkozó kiadásokat is;
b)
a mezőgazdasági tanácsadó rendszer;
c)
a tagállamok által létrehozandó irányítási és kontrollrendszerek;
d)
a kölcsönös megfeleltetés rendszere;
e)
számlaelszámolás.”
5
E rendelet 2. cikkének (1) bekezdése ekképp rendelkezik:
„E rendelet alkalmazásában:
[…]
g)
»szabálytalanság«: a [2988/95] rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti szabálytalanság.”
6
Az 1306/2013 rendelet tartalmazza „Az alapok pénzügyi irányítása” című IV. címet, amely magában foglalja a „Számlaelszámolás” című IV. fejezetet. E fejezet „Általános rendelkezések” című I. szakaszában szerepel e rendeletnek „A Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzések” című 47. cikke, amely a következőket írja elő:
„(1)   A nemzeti törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseknek megfelelően vagy a Szerződés 287. cikke szerint végrehajtott tagállami ellenőrzések, továbbá az EUMSZ 322. cikke vagy [az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek csalással és egyéb szabálytalanságokkal szembeni védelmében a Bizottság által végzett helyszíni ellenőrzésekről és vizsgálatokról szóló, 1996. november 11‑i 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendelet (HL 1996. L 292., 2. o.)] alapján végzett bármely vizsgálat sérelme nélkül a Bizottság helyszíni ellenőrzéseket tarthat a tagállamokban, különösen az alábbiak ellenőrzése érdekében:
a)
az igazgatási gyakorlat megfelelése az uniós szabályoknak;
b)
a szükséges igazoló dokumentumok megléte és azok összhangja az EMGA vagy az [Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA)] által finanszírozott műveletekkel;
c)
azok a feltételek, amelyek mellett sor került az EMGA vagy az EMVA által finanszírozott műveletek végrehajtására és ellenőrzésére;
d)
annak megállapítása, hogy a kifizető ügynökség teljesíti‑e a 7. cikk (2) bekezdésében megállapított akkreditációs kritériumokat, és hogy a tagállam megfelelően alkalmazza‑e a 7. cikk (5) bekezdésének rendelkezéseit.
A Bizottság által a helyszíni ellenőrzéseknek a nevében történő elvégzésére felhatalmazott személyeknek, illetve a Bizottság tisztviselőinek a részükre biztosított hatáskör keretében eljárva hozzáférési joguk van a könyvelésekhez és minden más, az EMGA vagy az EMVA által finanszírozott kiadásokra vonatkozó dokumentumhoz, beleértve az elektronikus adathordozókon készített, kapott vagy tárolt dokumentumokat és azok metaadatait.
A helyszíni ellenőrzések végzésére vonatkozó jogkörök nem érintik azon nemzeti rendelkezések alkalmazását, amelyek fenntartanak bizonyos hatásköröket a nemzeti jogszabályokban kifejezetten megjelölt személyek számára. Az [Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról, valamint az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. szeptember 11‑i 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 248., 1. o.)] és a [2185/96 rendelet] egyedi rendelkezéseinek sérelme nélkül a Bizottság által a nevében történő eljárásra felhatalmazott személyek nem vehetnek részt többek között az érintett tagállam joga alapján a személyek otthonában végzett házkutatásokban, valamint a személyek hivatalos kihallgatásában. Az ezek nyomán szerzett információkhoz azonban hozzáférhetnek.
(2)   A Bizottság a helyszíni ellenőrzésről kellő időben, előzetesen értesíti az érintett tagállamot vagy azt a tagállamot, amelynek területén az ellenőrzésre sor kerül, figyelembe véve a kifizető ügynökségeknél az ellenőrzések megszervezése során jelentkező adminisztratív következményeket. Az érintett tagállam tisztviselői részt vehetnek ezekben az ellenőrzésekben.
A Bizottság kérésére és a tagállam egyetértésével az adott tagállam illetékes hatóságai az ebben a rendeletben említett műveletekre vonatkozóan kiegészítő ellenőrzéseket vagy vizsgálatokat végeznek. A Bizottság tisztviselői vagy az általa a nevében történő eljárásra felhatalmazott személyek részt vehetnek ezekben az ellenőrzésekben.
Az ellenőrzések hatékonyabbá tétele érdekében a Bizottság – az érintett tagállamok egyetértésével – kérheti a szóban forgó tagállamok hatóságainak segítségét egyes ellenőrzések és vizsgálatok elvégzéséhez.”
7
Az 1306/2013 rendelet 48. cikke (3) bekezdésének értelmében:
„A tagállamok a Bizottság rendelkezésére bocsátják a feltárt szabálytalanságokra és feltételezett csalási ügyekre, valamint a szóban forgó szabálytalanságokkal és csalási ügyekkel összefüggésben teljesített jogosulatlan kifizetéseknek az e fejezet III. szakasza értelmében történő visszafizettetése érdekében megtett lépésekre vonatkozó információkat.”
8
E rendelet IV. címének IV. fejezete tartalmazza az „Elszámolás” című II. szakaszt, amely magában foglalja az említett rendeletnek a megfelelőségi vizsgálatra vonatkozó 52. cikkét, amelynek (1)–(4) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Amennyiben úgy találja, hogy a 4. cikk (1) bekezdése és az 5. cikk szerinti felmerült kiadások nem felelnek meg az uniós jogszabályoknak, valamint az EMVA esetében [az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 320. o.)] 85. cikkében említett alkalmazandó uniós és nemzeti jognak, a Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján határozza meg az uniós finanszírozásból kizárandó összegeket. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 116. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(2)   A Bizottság a meg nem felelés súlyossága alapján megállapítja a kizárásra kerülő összegeket. A Bizottság kellően figyelembe veszi a jogsértés jellegét és az Uniónak okozott pénzügyi veszteséget. A Bizottság a kizárást a jogosulatlanul kifizetett összegek azonosítására alapozza, és amennyiben ezek az összegek arányos mértékű erőfeszítéssel nem azonosíthatók, extrapolált vagy átalánykorrekciót alkalmazhat. Átalánykorrekciót kizárólag akkor lehet alkalmazni, amikor az ügy természetéből adódóan, vagy, mert a tagállamok nem nyújtották be a Bizottság számára a szükséges információkat, arányos mértékű erőfeszítéssel nem lehet pontosabban megállapítani az Uniónak okozott pénzügyi kár mértékét.
(3)   A finanszírozás elutasítására vonatkozó bármilyen határozat elfogadása előtt a Bizottság írásban értesíti a tagállamot vizsgálatainak eredményeiről, és a tagállam írásban megadja válaszát, majd ezt követően mindkét fél arra törekszik, hogy megállapodásra jusson a meghozandó intézkedéseket illetően. Az eljárás e pontján a tagállamok lehetőséget kapnak annak bizonyítására, hogy a meg nem felelés tényleges mértéke kisebb a Bizottság értékelésénél.
Amennyiben nem születik megállapodás, a tagállam egyeztetési eljárás indítását kérheti azzal a céllal, hogy a felek álláspontjait négy hónapon belül összeegyeztesse. A Bizottságot jelentésben tájékoztatni kell az eljárás eredményéről. A Bizottságnak a jelentés ajánlásait figyelembe kell vennie, mielőtt a finanszírozás elutasítása mellett döntene, és meg kell indokolnia, ha úgy dönt, hogy nem követi a jelentés ajánlásait.
(4)   A finanszírozás elutasítása nem vonatkozhat a következőkre:
a)
a 4. cikk (1) bekezdésében említett kiadások, amelyek több mint huszonnégy hónappal azelőtt merültek fel, hogy a Bizottság a vizsgálatok alapján tett megállapításait írásban közölte a tagállammal;
[…]”
9
Az 1306/2013 rendelet „Bizottsági hatáskörök” című 53. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján szabályokat állapít meg a következők végrehajtására vonatkozóan:
[…]
b)
az 52. cikkben meghatározott megfelelőségi vizsgálat, a határozat elfogadása és végrehajtása kapcsán hozandó intézkedések, többek között a Bizottság és a tagállamok közötti információcsere és a betartandó határidők, valamint az említett cikkben meghatározott egyeztetési eljárás, és ahhoz kapcsolódóan az egyeztetőbizottság létrehozása, feladatai, összetétele és munkamódszere vonatkozásában.”
10
E rendelet IV. címének IV. fejezete tartalmazza a „Szabálytalanságok” című II. szakaszt, amely magában foglalja az említett rendelet „Közös rendelkezések” című 54. cikkét, amely (1), (2), (4) és (5) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok a szabálytalanság és gondatlanság következtében jogosulatlanul teljesített minden kifizetést visszafizettetnek a kedvezményezettel 18 hónapon belül azt követően, hogy jóváhagyták a szabálytalanság tényét megállapító kontrolljelentést vagy hasonló dokumentumot, és adott esetben a kifizető ügynökség vagy a behajtásért felelős szerv azt kézhez kapta. A vonatkozó összegeket a visszafizetésre való felhívással egyidejűleg bevezetik a kifizető ügynökség által vezetett adósnyilvántartásba.
(2)   Amennyiben a visszafizettetés nem történik meg a visszafizetésre való felhívás időpontját követő négy éven belül, vagy nyolc éven belül, amennyiben a visszafizettetés nemzeti bírósági eljárás tárgyát képezi, a visszafizettetés elmaradásának pénzügyi következményeit 50%‑ban az érintett tagállam, 50%‑ban pedig az uniós költségvetés viseli, annak a követelménynek a sérelme nélkül, hogy az érintett tagállamnak a 58. cikknek megfelelően visszafizettetési eljárást kell lefolytatnia.
[…]
(4)   A tagállamok a 102. cikk (1) bekezdése c) pontjának iv. alpontja értelmében a Bizottságnak megküldendő éves elszámolásba bevezetik az e cikk (2) bekezdése szerint általuk viselendő összegeket. A Bizottság ellenőrzi, hogy sor került‑e erre, és az 51. cikk (1) bekezdésében említett végrehajtási jogi aktus részeként elvégzi a szükséges kiigazításokat.
(5)   A Bizottság – feltéve, hogy az 52. cikk (3) bekezdésében megállapított eljárás keretében járt el – végrehajtási jogi aktusok útján dönthet az Unió általános költségvetésére terhelt összegeknek az uniós finanszírozásból való kizárásáról a következő esetekben:
a)
ha a tagállam nem tartotta be az (1) bekezdésben említett határidőket;
[…]
c)
ha a Bizottság úgy találja, hogy a szabálytalanság vagy a visszafizettetés elmulasztása a tagállam közigazgatási hatóságainak vagy más hivatalos szervének tulajdonítható szabálytalanság vagy gondatlanság következménye.
[…]”
11
Az 1306/2013 rendeletnek „A kontrollrendszerek és szankciók” című V. címe tartalmazza az „Általános szabályok” című I. fejezetet, amelyben szerepel e rendeletnek „Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme” című 58. cikke, mely utóbbi (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok a KAP keretében meghoznak minden olyan törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezést és egyéb intézkedést, amely szükséges az Unió pénzügyi érdekeinek hatékony védelméhez, és különösen az alábbiakhoz:
[…]
e)
a jogosulatlan kifizetések kamatokkal együtt történő visszafizettetése és szükség esetén megfelelő bírósági eljárások kezdeményezése.”
A 908/2014/EU végrehajtási rendelet
12
Az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a kifizető ügynökségek és más szervek, a pénzgazdálkodás, a számlaelszámolás, az ellenőrzési szabályok, a biztosítékok és az átláthatóság tekintetében történő alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2014. augusztus 6‑i 908/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2014. L 255., 59. o.; helyesbítés: HL 2015. L 114., 25. o.) (25) és (27) preambulumbekezdése kimondja:
„(25)
Részletes rendelkezéseket kell megállapítani [az 1306/2013] rendelet […] 52. cikkében meghatározott megfelelőségi vizsgálatra irányuló eljárás tekintetében[…]
[…]
(27)
Annak biztosítása érdekében, hogy rendes esetben a megfelelőségi vizsgálati eljárás észszerű határidőn belül lezáruljon, konkrét határidőket kell megszabni az eljárás különböző szakaszaira vonatkozóan, melyeket a Bizottságnak és a tagállamoknak is be kell tartaniuk. Ugyanakkor azonban indokolt lehetővé tenni a Bizottság számára, hogy a vizsgált eset bonyolultságát figyelembe véve szükség esetén meghosszabbítsa az említett határidőket. A megfelelőségi vizsgálatra irányuló eljárásnak biztosítania kell a tagállamok jogát kontradiktórius eljárások kezdeményezéséhez, valamint az alapokat fenyegető kockázatok megfelelő értékeléséhez.”
13
E végrehajtási rendelet „Megfelelőségi vizsgálat” című 34. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Annak meghatározásakor, hogy milyen összegeket kell kizárni az uniós finanszírozásból az uniós szabályoknak meg nem felelő módon történő teljesítésük következtében, a Bizottság saját vizsgálatának eredményeire támaszkodik és figyelembe veszi a tagállamok által rendelkezésére bocsátott információkat, amennyiben az utóbbiak a Bizottság által az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkének megfelelően és e cikkel összhangban elvégzett megfelelőségi vizsgálat keretében kijelölt határidőkön belül benyújtásra kerülnek.
(2)   Amennyiben egy vizsgálat alapján a Bizottság úgy véli, hogy egy kiadást nem az uniós szabályoknak megfelelően teljesítettek, megállapításait közli az érintett tagállammal, és meghatározza a szóban forgó szabályok jövőbeni teljesítését biztosító korrekciós intézkedéseket, továbbá megjelöli a pénzügyi korrekció azon, ideiglenesen megállapított szintjét, amelyet az eljárás adott szakaszában a feltárt szabálytalanságokkal arányosnak tart. Közleményében a Bizottság javaslatot tesz egy, a tagállam számára előírt válaszadási határidő lejártát követő öt hónapon belül esedékes kétoldalú találkozó időpontjára. A közleményben hivatkozni kell erre a cikkre.
A tagállam a kézhezvételét követő két hónapon belül köteles választ adni a bizottsági közleményre. Válaszában a tagállamnak lehetőséget kell kapnia, hogy:
a)
igazolja a Bizottság felé, hogy a nem megfelelés, illetve az alapokra jelentett kockázat tényleges mértéke kisebb volt a Bizottság által megállapítottnál;
b)
tájékoztassa a Bizottságot az uniós szabályoknak való megfelelés érdekében tett korrekciós intézkedésekről és végrehajtásuk időpontjáról.
Indokolt esetben a Bizottság a tagállam kellően megalapozott kérésére a két hónapos időszakot legfeljebb további két hónappal meghosszabbíthatja. A kérelmet a Bizottságnak kell benyújtani az említett időszak lejárta előtt.
Amennyiben a tagállam megítélése szerint nincs szükség kétoldalú találkozóra, a fent említett közleményre elküldött válaszában tájékoztatja erről a Bizottságot.
(3)   A kétoldalú találkozó során a két fél megkísérel megállapodásra jutni a végrehajtandó intézkedések, a jogsértés súlyának értékelése, valamint az uniós költségvetésnek okozott anyagi kár mértéke tekintetében.
A Bizottság a kétoldalú találkozó időpontjától számított 30 munkanapon belül elkészíti annak jegyzőkönyvét, amelyet elküld a tagállamnak. A tagállam a jegyzőkönyv kézhezvételétől számított 15 munkanapon belül eljuttatja észrevételeit a Bizottságnak.
A Bizottság a kétoldalú találkozó jegyzőkönyvének elküldését követő hat hónapon belül a megfelelőségi vizsgálati eljárás keretében összegyűjtött információk alapján hivatalosan közli következtetéseit a tagállammal. E közlemény magában foglalja az uniós finanszírozásból az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke és [az 1306/2013 rendeletnek a kifizető ügynökségek és más szervek, a pénzgazdálkodás, a számlaelszámolás, a biztosítékok és az euró használata tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. március 11‑i 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2014, L 255., 18. o.; helyesbítés: HL 2017, L 107., 38. o.)] 12. cikke szerint kizárandó kiadásokra vonatkozó becslést. A közleményben hivatkozni kell e rendelet 40. cikkének (1) bekezdésére.
[…]
(5)   Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy nem rendelkezik elegendő információval, a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidőkön belül bármikor: kiegészítő tájékoztatást kérhet a tagállamtól, amely kérésre a tagállam köteles a felszólítástól számított két hónapon belül válaszolni; és/vagy b) tájékoztathatja a tagállamot a kiegészítő vizsgálat kezdeményezésére irányuló szándékáról a szükséges ellenőrzések elvégzése érdekében. Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy nem rendelkezik elegendő információval, a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidőkön belül bármikor:
a)
kiegészítő tájékoztatást kérhet a tagállamtól, amely kérésre a tagállam köteles a felszólítástól számított két hónapon belül válaszolni; és/vagy
b)
tájékoztathatja a tagállamot a kiegészítő vizsgálat kezdeményezésére irányuló szándékáról a szükséges ellenőrzések elvégzése érdekében.
Ezekben az esetekben a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidők vagy a kért kiegészítő tájékoztatás Bizottság által történő kézhezvételének napjától, vagy a kiegészítő vizsgálat utolsó napjától számítanak.
[…]
(7)   A Bizottság, miután e rendelet 34. cikke (3), illetve (4) bekezdésének megfelelően közölte a vizsgálat következtetéseit a tagállammal, adott esetben egy vagy több határozatban rendelkezik az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerint az uniós szabályok nem teljesítése által érintett kiadási tétel uniós finanszírozásból történő kizárásáról. A Bizottság további megfelelőségi vizsgálati eljárásokat folytathat mindaddig, amíg a tagállam ténylegesen végre nem hajtja a korrekciós intézkedéseket.
[…]”
14
A 908/2014 végrehajtási rendelet „Egyeztető eljárás” című 40. cikke az (1) bekezdése első albekezdésében a következőket írja elő:
„A tagállam a 34. cikk (3) bekezdésének harmadik albekezdésében említett hivatalos bizottsági közlemény kézhezvételétől számított 30 munkanapon belül utalhat valamely ügyet az egyeztető testület elé, oly módon, hogy indoklással ellátott kérelmet nyújt be az egyeztető testület titkárságához.
[…]”
II. A jogvita előzményei és a vitatott határozat
15
A jogvita előzményeit a Törvényszék a megtámadott ítélet 2–12. pontjában ismerteti, és a jelen eljárás szempontjából azok a következőképpen foglalhatók össze.
16
2017. január 4‑i levelében a Bizottság arra kérte a Bolgár Köztársaságot, hogy küldje meg számára az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által az INT/2016/101/BG vizsgálat keretében közölt információkra vonatkozó észrevételeit (a továbbiakban: a megállapításokról szóló közlemény), amelyből lényegében kitűnt, hogy az uniós pénzeszközök nem megfelelő kifizetései csalásokra vezethetők vissza. Ezenkívül a Bizottság jelezte a Bolgár Köztársaságnak, hogy a [bizalmas] (
1
) által végrehajtott programokhoz kapcsolódó valamennyi kiadás tekintetében kétségbe vonja azok EMGA‑ból való támogathatóságát, és hogy az 1306/2013 rendelet 52. cikkének megfelelően megvizsgálta e kiadások uniós finanszírozásból való kizárásának lehetőségét. A Bizottság továbbá azt javasolta a bolgár hatóságoknak, hogy függesszék fel a kifizetéseket minden olyan program és ügylet után, amelyben a [bizalmas] (
2
) részt vett, amennyiben azt kellően indokoltnak tartják.
17
2017. május 2‑i levelében a Bizottság a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikke (2) bekezdése első albekezdésének megfelelően kétoldalú találkozóra hívta a bolgár hatóságokat, és tájékoztatta őket, hogy fenntartja álláspontját, miszerint az OLAF megállapításai szerint az előző pontban említett kiadásokkal kapcsolatban súlyos szabálytalanságok állnak fenn. Pontosította, hogy az OLAF végleges jelentésének közzététele után szintén levél útján kiegészítő információkat nyújt a megindított elszámolási eljárás keretében a továbbiakban teljesítendő különböző szakaszokra vonatkozóan. A Bizottság az általa levont következtetésekben azt hangsúlyozta, hogy az említett jelentésre várva fenntartja azon álláspontját, miszerint a [bizalmas] (
3
) által végrehajtott programokhoz kapcsolódó valamennyi kiadás kockázatot jelentett.
18
2017. szeptember 11‑i levelében a Bizottság megküldte a Bolgár Köztársaságnak a 2017. július 12‑én tartott kétoldalú találkozó jegyzőkönyvét, és további kérdéseket intézett a hozzá. A főigazgatóság azt is jelezte a Bolgár Köztársaságnak, hogy az elszámolási eljárás következő szakaszainak megindításához, különösen a feltárt hiányosságokkal kapcsolatban a szóban forgó alapot érintő kockázat mennyiségi értékelése vonatkozásában meg kell várni az OLAF végleges jelentését. A 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkének (9) bekezdése alapján a Bizottság úgy határozott, hogy három hónappal meghosszabbítja az ugyanezen végrehajtási rendelet 34. cikkének (3) bekezdésében arra vonatkozóan előírt hat hónapos határidőt, hogy közölje a Bolgár Köztársasággal a következtetéseit.
19
2018. január 19‑i levelében a Bizottság megküldte az OLAF OF/2012/0565/B. sz. végleges jelentését (a továbbiakban: első OLAF‑jelentés) a Bolgár Köztársaságnak. Tájékoztatta a bolgár hatóságokat arról, hogy az említett jelentés megvitatása céljából a részvételükkel egy második kétoldalú találkozót szervez.
20
2018. május 7‑i levelében a Bizottság egy második kétoldalú találkozóra hívta a Bolgár Köztársaságot, amelyre 2018. május 29‑én került sor az OLAF első jelentésének megvitatása céljából (a továbbiakban: kétoldalú találkozóra való második meghívás). Azt is jelezte, hogy fenntartja azon álláspontját, amely szerint valamennyi kiadás, amely azon promóciós programokhoz kapcsolódott, amelyekben a [bizalmas] (
4
) részt vett, kockázatnak volt kitéve. A Bizottság tehát azt javasolta a bolgár hatóságoknak, hogy valamennyi olyan program esetében, amelyben a [bizalmas] (
5
) részt vett, tartózkodjanak a kifizetések megújításától, és az 1306/2013 rendelet 54. cikkének megfelelően intézkedjenek a szabálytalan kifizetéseknek a kedvezményezettekkel való visszafizettetéséről.
21
2018. június 29‑i levelében a Bizottság megküldte a Bolgár Köztársaságnak a második kétoldalú találkozó jegyzőkönyvét, amelyben emlékeztetett arra, hogy e találkozó során kiegészítő információkat kért tőle.
22
2018. szeptember 3‑i levelében a Bizottság megküldte a bolgár hatóságoknak az OLAF OF/2016/0390/B5 számú jelentését (a továbbiakban: második OLAF‑jelentés), amely a [bizalmas] (
6
) által az EMGA által finanszírozott promóciós programok keretében elkövetett szabálytalanságokra vonatkozott.
23
2019. március 1‑jén a Bizottság a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikke (5) bekezdésének a) pontjának megfelelően kiegészítő tájékoztatást kért a bolgár hatóságoktól az EMGA részéről a szóban forgó alap számára kockázatot jelentőként azonosított kilenc promóciós program keretében felmerült kiadásokhoz kapcsolódó összegek visszafizettetéséről, valamint a vonatkozó összegeknek az 1306/2013 rendelet 54. cikkének megfelelően az adósnyilvántartásba való bevezetéséről. Jelezte továbbá, hogy az e cikk alapján a [bizalmas] (
7
) által végrehajtott programokhoz kapcsolódó összegek visszafizettetésére irányuló kérelmet legkésőbb a 2018. január 19‑től, míg a [bizalmas] (
8
) által végrehajtott programhoz kapcsolódó összegekre vonatkozó kérelmet legkésőbb a 2018. szeptember 3‑tól, vagyis azon időpontoktól számított 18 hónapon belül kell benyújtani, amikor az első és második OLAF‑jelentést (a továbbiakban együtt: az OLAF végleges jelentései) megküldték a bolgár kifizető ügynökség részére.
24
2019. november 19‑i levelében a Bizottság a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése alapján közleményt küldött a Bolgár Köztársaságnak, amelyben elemezte a bolgár hatóságok által három, egyenként 2018. július 20‑án, 2018. szeptember 21‑én, illetve 2019. április 24‑én kelt levélben szolgáltatott információkat. Ebből lényegében kitűnt, hogy a 2018. május 29‑i kétoldalú találkozót követően, és a Bolgár Köztársaság által a részére később megküldött kiegészítő információk, valamint az OLAF végleges jelentései alapján azt állapította meg, hogy a [bizalmas] (
9
) és a [bizalmas] (
10
) által végrehajtott kilenc promóciós program finanszírozása nem felelt meg az alkalmazandó szabályoknak. Ezenkívül úgy vélte, hogy mivel a Bolgár Köztársaság semmilyen visszafizettetési eljárást, illetve a kifizető ügynökség által vezetett adósnyilvántartásba való bevezetésre irányuló eljárást nem kezdeményezett, a Bolgár Köztársaság irányítási és ellenőrzési rendszere nem felel meg az uniós jog által előírt követelményeknek, és ezért a szóban forgó alap tekintetében kockázat áll fenn. Következésképpen a Bizottság azt javasolta, hogy a teljes 7656848,97 euró összeget zárják ki az EMGA általi finanszírozásból.
25
2019. december 18‑i levelében a Bolgár Köztársaság a 908/2014 végrehajtási rendelet 40. cikke (1) bekezdésének megfelelően az egyeztető testülethez fordult, amely 2020. február 25‑én véleményt bocsátott ki.
26
2020. augusztus 12‑i levelében a Bizottság megküldte végleges véleményét a Bolgár Köztársaságnak, amelyben tájékoztatta ez utóbbit, hogy fenntartja a 2019. november 19‑i levelében kifejtett álláspontját, és ezért azt javasolta, hogy 7656848,97 euró összeget zárjanak ki az EMGA általi finanszírozásból.
27
2021. február 17‑én a Bizottság elfogadta a vitatott határozatot, amelyben az 1306/2013 rendelet 52. cikke alapján egyszeri korrekciót alkalmazott, kizárva az uniós finanszírozásból az EMGA és az EMVA által társfinanszírozott operatív programok után a Bolgár Köztársaság által kifizetett egyes kiadásokat. Következésképpen a vitatott határozat 7656848,97 euró összeget kizárt az uniós finanszírozásból.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
28
A Bolgár Köztársaság a Törvényszék Hivatalához 2021. április 28‑án benyújtott keresetlevelével a megtámadott határozat azon részében való megsemmisítése iránt nyújtott be keresetet, amely 7656848,97 euró összegű pénzügyi korrekciót ír elő vele szemben.
29
Keresete alátámasztására a Bolgár Köztársaság öt jogalapra hivatkozott, amelyek közül lényegében az első az eljárási jogainak a megtámadott határozatot elfogadásához vezető eljárás lefolytatása során való megsértésén alapul; a második az indokolás elégtelenségén alapul; a harmadik az 1306/2013 rendelet 54. cikke (1) bekezdésének az azon 18 hónapos határidő kezdő időpontja meghatározása tekintetében való téves értelmezésén alapul, amelytől kezdődően az érintett tagállamnak valamennyi jogosulatlan kifizetés visszafizetését követelnie kell annak kedvezményezettjétől; a negyedik a Bizottság által elkövetett mérlegelési hibán alapul, amennyiben ez utóbbi megállapította, hogy a kifizető ügynökség nem járt el kellő gondossággal a vitatott összegek visszafizettetése érdekében, és gondatlanul járt el azáltal, hogy nem indította meg az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdésében előírt határidőn belül a visszafizettetésre irányuló közigazgatási eljárást, az ötödik pedig azon alapul, hogy az uniós finanszírozásból a megtámadott határozattal kizárt kiadások összege sem az 1306/2013 rendelet 54. cikkével, sem pedig az arányosság elvével nem áll összhangban.
30
A megtámadott ítéletben a Törvényszék e keresetet elutasította.
A felek Bíróság elé terjesztett kérelmei
31
A Bolgár Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
–
jogerősen bírálja el a jogvitát, vagy másodlagosan utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, és
–
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére;
32
A Bizottság a fellebbezés elutasítását kéri, valamint azt, hogy a Bíróság a Bolgár Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.
A fellebbezésről
33
Fellebbezésének alátámasztására a Bolgár Köztársaság két jogalapra hivatkozik.
34
Az első jogalap az 1306/2013 rendelet 52. cikke (3) bekezdésének és a 908/2014 végrehajtási rendeletnek az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdésével és 54. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett 34. cikkének értelmezése során elkövetett téves jogalkalmazáson, valamint az EUMSZ 296. cikk szerinti indokolási kötelezettségnek, a megfelelő ügyintézés elvének és a lojális együttműködés elvének a megsértésén alapul.
35
A második jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 54. cikke (5) bekezdése a) és c) pontjának értelmezése során.
Az első jogalapról
A felek érvei
36
Első jogalapjában a Bolgár Köztársaság azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke (3) bekezdésének és a 908/2014/EU rendeletnek az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkének (1) bekezdésével és 54. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett 34. cikkének értelmezése során, valamint megsértette az EUMSZ 296. cikk szerinti indokolási kötelezettséget, a megfelelő ügyintézés és a lojális együttműködés elvét, aminek következtében a Törvényszék arra a téves következtetésre jutott, hogy tiszteletben tartották a Bolgár Köztársaság védelemhez való jogát és a megfelelőségi vizsgálati eljárás során alkalmazandó eljárási garanciákat, valamint a korrekciós intézkedések indokolására vonatkozó kötelezettséget, a megfelelő ügyintézés és a lojális együttműködés elvét. E tagállam hozzáteszi, hogy a megtámadott ítélet indokolása elégtelen és nem megfelelő, mivel a Törvényszék nem értékelte a jogvita szempontjából releváns valamennyi tényt és az említett tagállam által előterjesztett észrevételeket.
37
Először is ugyanezen tagállam azt állítja, hogy a Törvényszék azáltal, hogy a megtámadott ítélet 47–49. pontjában úgy ítélte meg, hogy a kétoldalú megbeszélésre szóló második meghívás megküldésére és e találkozó megtartására tekintettel orvosolták a kockázatnak kitett kiadásokra vonatkozó pénzügyi korrekció jogalapjának a Bizottság általi módosításával kapcsolatos eljárási hibákat, összekeverte az 1306/2013 rendeletnek a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkével összefüggésben értelmezett 52. cikkének (3) bekezdésében előírt kontradiktórius eljárást az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdésében és 54. cikkének (5) bekezdésében említett, a pénzügyi korrekció kiszabását lehetővé tevő különböző anyagi jogi indokokkal.
38
E tekintetben a Bolgár Köztársaság arra hivatkozik, hogy a pénzügyi korrekcióknak egyrészt az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése, másrészt pedig e rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján történő előírása eltérő jogalapon nyugszik. Következésképpen, noha a határozatokat ezen jogalapokon minden egyes esetben ugyanazon kontradiktórius eljárásban kell elfogadni, amelyet az említett rendelet 52. cikkének a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkével összefüggésben értelmezett (3) bekezdése szabályoz, a vitatott határozatot ugyanazokra az indokokra kellett volna alapítani, mint amelyek alapján az elfogadásához vezető eljárást megindították.
39
Így a jelen ügyben a Bizottságnak meg kellett volna szakítania az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése alapján indított eljárást, és e rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján új eljárást kellett volna indítania azzal, hogy a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikke (2) bekezdésének megfelelően közli a Bolgár Köztársasággal az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (4) bekezdésében említett ellenőrzések elvégzését követően tett megállapításait.
40
A Törvényszék tehát tévesen állapította meg a megtámadott ítélet 42. pontjában, hogy a kétoldalú találkozóra való második meghívás a megállapítások közlését a hivatkozott új jogalaphoz igazíthatta.
41
Másodszor a Bolgár Köztársaság előadja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 61. és 62. pontjában tévesen állapította meg, hogy az indokolási kötelezettségnek eleget tettek azáltal, hogy a Bolgár Köztársaság részt vett az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében előírt kontradiktórius eljárásban.
42
E tekintetben e tagállam arra hivatkozik, hogy az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (5) bekezdése felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy olyan végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el, amelyek bizonyos összegeket kizárnak az uniós finanszírozásból, amennyiben az e rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében előírt eljárást követték, amely felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy még az 1306/2013 rendelet 47. cikke értelmében vett előzetes helyszíni ellenőrzés hiányában is ilyen jogi aktusokat fogadjon el, feltéve hogy a védelemhez való jogot és a kontradiktórius eljárás elvét tiszteletben tartják.
43
A Bolgár Köztársaság ebből azt a következtetést vonja le, hogy a jelen ügyben a Bizottságnak meg kellett volna szakítania az OLAF végleges jelentéseinek megküldésével megkezdett ellenőrzést, és az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (4) bekezdésében említett dokumentumok ellenőrzését követően meg kellett volna indítania az ezen 54. cikk (5) bekezdésében előírt eljárást azáltal, hogy a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikke (2) bekezdésének megfelelően közleményt küld, amelyben tájékoztatja a tagállamot az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (5) bekezdése szerinti, az ezen 54. cikk (4) bekezdésében említett ellenőrzéseket követően tett megállapításairól.
44
Márpedig a Bizottság az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése alapján vizsgálatot indított, majd végül arra a következtetésre jutott, hogy a kifizető ügynökségnek a kedvezményezett visszafizetésre való felhívásával és az érintett összegeknek az e rendelet 54. cikkének (1) bekezdésében előírt határidőn belül az adósnyilvántartásba való bejegyzésével kapcsolatos gondatlansága miatt a kizárási ok az említett rendelet 54. cikke (5) bekezdésének a) és c) pontjában említett ok, még akkor is, ha a vitatott határozat indokolása egyáltalán nem hivatkozik e rendelkezésre.
45
Harmadszor, a Bolgár Köztársaság úgy véli, hogy a Törvényszék elmulasztotta megvizsgálni, hogy a Bizottság tiszteletben tartotta‑e az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében előírt gondossági kötelezettséget.
46
E tekintetben a Bolgár Köztársaság arra hivatkozik, hogy a Bizottság idő előtt járt el, mivel az OLAF végleges jelentéseinek kézhezvételét követően azokat csak korrekciós intézkedések meghozatalára vonatkozó ajánlás kíséretében kellett volna megküldenie neki, majd pedig ellenőriznie kellett volna, hogy tiszteletben tartották‑e az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdését, mielőtt e rendelet 54. cikke (5) bekezdésének a) és c) pontja alapján végrehajtási határozatot fogadott volna el.
47
Negyedszer, a Bolgár Köztársaság azt állítja, hogy a Törvényszék nem értékelte és nem is kommentálta azokat a bizonyítékokat, amelyeket a tárgyalás előtt terjesztett elő, és amelyek a lojális együttműködés és a megfelelő ügyintézés elvének tiszteletben tartására vonatkoztak. E tényezők arra utalnak, hogy más esetekben, amikor a kifizető ügynökség az OLAF által végzett ellenőrzésekre vonatkozó, bizonyos számú végleges jelentést kapott, amelyeket a Bizottság a bolgár hatóságoknak szintén megküldött, a Bizottság nem indította meg az 1306/2013 rendelet 52. cikkében előírt eljárást. E tekintetben a Törvényszék nem értékelte és nem is kommentálta azt a tényt, hogy a Bizottság nyilvánvalóan megváltoztatta a megközelítését.
48
A Bolgár Köztársaság szerint a vitatott határozatot észszerűen csak akkor lehetett volna elfogadni, ha az OLAF végleges jelentései azt támasztották volna alá, hogy a kifizető ügynökség nem tartotta tiszteletben az 1306/2013 rendelet 54. cikke (5) bekezdése a) és c) pontjának rendelkezéseit, noha a jelen ügy tényállása az uniós mezőgazdasági alapok kedvezményezettjei által elkövetett szabálytalanságokra vonatkozott.
49
A Bizottság vitatja ezen érvelés megalapozottságát.
A Bíróság álláspontja
50
Ami először is a jelen ítélet 37–40. pontjában összefoglalt azon kifogást illeti, amely szerint a Bizottság a kétoldalú találkozóra való második meghívás révén nem igazíthatta ki a megállapításokról szóló közleményt a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkének (2) bekezdése értelmében, mivel a pénzügyi korrekciónak akár az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése, akár az utóbbi rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján történő előírása eltérő jogalapon nyugszik, emlékeztetni kell arra, hogy a megtámadott ítélet 41., 42. és 46. pontjában a Törvényszék a következőket állapította meg:
„(41)
[…] meg kell állapítani, hogy […] a vitatott pénzügyi korrekciónak az összefoglaló jelentésben és a [vitatott] határozatban kifejtett indokai csak részben felelnek meg a Bizottság által a megállapításokról szóló közleményben kifejtett azon indokoknak, amelyek a vitatott megfelelőségi vizsgálati eljárás megindítását igazolták.
(42)
Mindazonáltal […] a Bizottság egy második kétoldalú találkozóra hívta a Bolgár Köztársaságot. E második meghívóban többek között az szerepelt, hogy bizonyos kifizetések az uniós finanszírozásból nem támogatható kiadásoknak tekinthetők, és javasolta egyrészt, hogy a Bolgár Köztársaság tartózkodjon a szóban forgó alap tekintetében kockázatot jelentő kifizetések megújításától, másrészt pedig hogy az 1306/2013 rendelet 54. cikkének megfelelően fizettesse vissza a szabálytalan kifizetéseket azok kedvezményezettjeivel. Ezenkívül a kétoldalú találkozóra való második meghívás magában foglalta először is a 908/2014 [végrehajtási] rendelet 34. cikkére történő hivatkozást, másodszor azon szabálytalanságok pontos meghatározását, amelyek e szakaszban pénzügyi korrekciót indokolhatnak, harmadszor pedig az előirányzott korrekciós intézkedésekre vonatkozó utalást. Ennyiben ez a meghívás úgy tekinthető, mint amely lényegében kiigazította a megállapításokról szóló közleményt, amelyet a Bolgár Köztársaság részére 2017. január 4‑én küldtek meg.
[…]
(46)
[…] meg kell jegyezni, hogy a Bizottság azért emlékeztette a Bolgár Köztársaságot a 2019. március 1‑jén megküldött kiegészítő információk iránti kérelemben az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdéséből eredő követelményekre, mivel szembesült azzal, hogy ez utóbbi megtagadta a tervezett korrekciós intézkedések egy részének a teljesítését, nevezetesen a vitatott kifizetéseknek a lehető legrövidebb időn belül történő visszafizettetését. Ennek keretében a Bizottság különösen azt hangsúlyozta, hogy azt követően, hogy a Bolgár Köztársaság kézhez kapta az OLAF‑nak az általa lefolytatott két vizsgálat keretében készített végleges jelentéseit, 18 hónapon belül köteles volt arra, hogy a jogosulatlanul teljesített kifizetések kedvezményezettek általi visszafizetését követelje. Ezenkívül az 1306/2013 rendelet 54. cikkére történő hivatkozás nem hagyott kétséget afelől, hogy az említett határidő elmulasztása esetén pénzügyi korrekciókra kerülhet sor.”
51
Az 1306/2013 rendelet 54. cikke (5) bekezdésének a) és c) pontja úgy rendelkezik, hogy a Bizottság – feltéve, hogy az e rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében megállapított eljárás keretében járt el – végrehajtási jogi aktusok útján dönthet az Unió általános költségvetésére terhelt összegeknek az uniós finanszírozásból való kizárásáról, ha az érintett tagállam nem tartotta be az említett rendelet 54. cikkének (1) bekezdésében említett 18 hónapos határidőt, vagy ha a Bizottság úgy találja, hogy a visszafizettetés elmulasztása az e tagállamnak tulajdonítható szabálytalanság vagy gondatlanság következménye.
52
Az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok a szabálytalanság és gondatlanság következtében jogosulatlanul teljesített minden kifizetést visszafizettetnek a kedvezményezettel 18 hónapon belül azt követően, hogy jóváhagyták a szabálytalanság tényét megállapító kontrolljelentést vagy hasonló dokumentumot, és adott esetben a kifizető ügynökség vagy a behajtásért felelős szerv azt kézhez kapta. A vonatkozó összegeket e visszafizetésre való felhívással egyidejűleg bevezetik a kifizető ügynökség által vezetett adósnyilvántartásba.
53
Amint arra a főtanácsnok az indítványának 40. pontjában lényegében rámutatott, e rendelkezés szövegéből kitűnik, hogy a tagállamokat e rendelkezés alapján terhelő azon kötelezettség, hogy a szabálytalanságból vagy gondatlanságból eredő jogosulatlan kifizetéseket visszafizettessék a kedvezményezettel, „a szabálytalanság tényét megállapító kontrolljelentés vagy hasonló dokumentum” kifizető ügynökség vagy a behajtásért felelős szerv általi jóváhagyásának vagy kézhezvételének időpontjában keletkezik.
54
Egyébiránt, mivel az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (5) bekezdése a végrehajtási határozatnak a Bizottság általi, az említett rendelkezés alapján történő elfogadását kizárólag az e rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében megállapított eljárás tiszteletben tartásától teszi függővé, a főtanácsnok indítványának 41. pontjában foglaltakhoz hasonlóan meg kell állapítani, hogy a végrehajtási jogi aktusnak az említett rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján történő elfogadásához vezető eljárás az ugyanezen rendelet 52. cikkének (1) bekezdésén alapuló eljáráshoz képest önállóan is végrehajtható.
55
Ebből következik, hogy az uniós költségvetés pénzügyi érdekeinek védelmére irányuló, az 1306/2013 rendelet (37) és (39) preambulumbekezdésében kimondott célkitűzésnek megfelelően a Bizottság – amennyiben megállapították a visszafizettetési kötelezettség megsértését – az említett rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján végrehajtási jogi aktust fogadhat el, feltéve hogy tiszteletben tartja az ugyanezen rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében megállapított eljárást.
56
Ez utóbbi rendelkezésből – amely meghatározza a finanszírozást megtagadó bármely határozat meghozatalát megelőzően követendő eljárást – kitűnik, hogy az ilyen határozat elfogadásának feltétele, hogy a Bizottság és az érintett tagállam írásbeli értesítéseket küldjenek egymásnak a Bizottság által végzett vizsgálatok eredménye tárgyában, annak érdekében, hogy megállapodásra jussanak a meghozandó intézkedésekről. Amennyiben nem születik megállapodás, az érintett tagállam egyeztetési eljárás indítását kérheti, amelyet követően a Bizottság ajánlásokat tartalmazó jelentést kap, amelyet figyelembe vesz, mielőtt a finanszírozás elutasítása mellett döntene.
57
Az 1306/2013 rendelet 53. cikke (1) bekezdése b) pontjának megfelelően a Bizottság elfogadta a 908/2014 végrehajtási rendeletet, amelynek 34. cikke megállapítja az 1306/2013 rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálat részletes szabályait.
58
Amint az a 908/2014 végrehajtási rendeletnek a (27) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 34. cikkéből kitűnik, olyan kontradiktórius eljárásról van szó, amelynek a Törvényszék által a megtámadott ítélet 36. pontjában kifejtett különböző szakaszait konkrét határidők betartása mellett kell lefolytatni annak biztosítása érdekében, hogy ezen eljárás észszerű határidőn belül lezáruljon.
59
Az első szakaszban a Bizottság közli megállapításait az érintett tagállammal, megjelölve azokat a korrekciós intézkedéseket, amelyek elfogadását szükségesnek tekinti, továbbá feltünteti a pénzügyi korrekciónak az általa arányosnak tartott, ideiglenesen megállapított szintjét. A Törvényszék által a megtámadott ítélet 37. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően e közleménynek kellően pontosan meg kell határoznia az érintett tagállamnak felrótt valamennyi olyan szabálytalanságot, amely a végrehajtott pénzügyi korrekciót végső soron megalapozta. Kizárólag az ilyen közlemény alkalmas arra, hogy a Bizottság fenntartásairól teljes körű tájékoztatást adjon (lásd analógia útján: 2012. május 3‑iSpanyolország kontra Bizottság ítélet (C‑24/11 P, EU:C:2012:266, 31. pont). Ezenkívül a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikke (2) bekezdése első albekezdésének megfelelően az említett közleménynek hivatkoznia kell e 34. cikkre, és elő kell írnia, hogy az érintett tagállam rendelkezésére álló válaszadási határidő lejártát követő négy hónapon belül kétoldalú találkozót kell tartani.
60
A jelen ügyben a Törvényszék a megtámadott ítélet 42. pontjában megállapította, hogy a Bolgár Köztársaságnak címzett, kétoldalú találkozóra való második meghívásában a Bizottság jelezte, hogy bizonyos kifizetéseket az uniós finanszírozásból nem támogatható kiadásoknak lehet tekinteni. A Bizottság abban egyrészt azt javasolta, hogy a Bolgár Köztársaság tartózkodjon a szóban forgó alap tekintetében kockázatot jelentő kifizetések megújításától, másrészt pedig hogy az 1306/2013 rendelet 54. cikkének megfelelően fizettesse vissza a szabálytalan kifizetéseket azok kedvezményezettjeivel. Ezenkívül a Törvényszék megállapította, hogy e meghívás magában foglalta először is a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkére történő hivatkozást, másodszor azon szabálytalanságok pontos meghatározását, amelyek e szakaszban pénzügyi korrekciót indokolhatnak, harmadszor pedig az előirányzott korrekciós intézkedésekre vonatkozó utalást.
61
A Törvényszék tehát nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor ebből azt a következtetést vonta le, hogy a kétoldalú találkozóra való második meghívás tiszteletben tartotta a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében foglalt követelményeket, és ennélfogva megállapította, hogy e találkozó lényegében kiigazította a megállapításokról szóló, a Bolgár Köztársaságnak 2017. január 4‑én megküldött közleményt.
62
Egyébiránt, amennyiben e kifogással a Bolgár Köztársaság azt állítja, hogy a jelen ügyben a Bizottság idő előtt járt el, amikor az 1306/2013 rendelet 54. cikke (5) bekezdésének a) és c) pontja alapján megindította az eljárást, azzal az indokkal, hogy a Bizottságnak először meg kellett volna küldenie számára az OLAF végleges jelentéseit a korrekciós intézkedések meghozatalára vonatkozó egyszerű ajánlással együtt, majd ezt követően meg kell volna állapítania, hogy a Bolgár Köztársaság teljesítette‑e az e rendelet 54. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit azt megelőzően, hogy közölte volna vele a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkének (2) bekezdése szerinti megállapításait, meg kell állapítani, hogy ezt az értelmezést e rendelkezések szövege egyáltalán nem támasztja alá.
63
Ezenkívül a fenti értelmezés nehezen összeegyeztethető az uniós költségvetés pénzügyi érdekeinek védelmére irányuló, a jelen ítélet 55. pontjában felidézett célkitűzéssel.
64
Az ilyen értelmezés ugyanis azzal a következménnyel járna, hogy arra kötelezné a Bizottságot, hogy megvárja az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdésében előírt 18 hónapos határidő végét, mielőtt megindíthatná a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkében előírt kontradiktórius eljárást, és többek között közölje az érintett tagállammal azokat a korrekciós intézkedéseket, amelyeket szerinte meg kell tenni, ami azzal a kockázattal járna, hogy csökken a szabálytalanságokból vagy gondatlanságból eredő jogosulatlan kifizetések tényleges visszafizettetésének valószínűsége.
65
Hozzá kell tenni, hogy a Bolgár Köztársaság által előadott értelmezést nem igazolja a védelemhez való jog védelmének követelménye, mivel – amint azt egyébként a Törvényszék a megtámadott ítélet 49. pontjában megvizsgálta – az általa elfogadott értelmezés nem fosztja meg az érintett tagállamot attól a lehetőségtől, hogy hasznosan kifejtse álláspontját a kockázatnak kitett kiadások visszafizettetésével és az 1306/2013 rendelet 54. cikkének alkalmazásával kapcsolatban.
66
A fenti megfontolásokból következik, hogy a jelen kifogás az 1306/2013 rendelet 52. cikke (1) bekezdésének és 54. cikke (5) bekezdésének téves értelmezésén alapul, így azt mint megalapozatlant el kell utasítani.
67
Másodszor, ami a jelen ítélet 41–44. pontjában kifejtett érvelést illeti, amelyben a Bolgár Köztársaság lényegében azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítélet 61. és 62. pontjában megállapította, hogy a Bizottság tiszteletben tartotta az indokolási kötelezettségét, noha a vitatott határozat egyáltalán nem hivatkozik az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (5) bekezdésére, amely e határozat valódi jogalapját képezi, meg kell állapítani, hogy a Törvényszék először is a megtámadott ítélet 57. pontjában helyesen emlékeztetett az EUMSZ 296. cikkre vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlatra, amelynek értelmében a jogi aktusok indokolásának igazodnia kell a szóban forgó jogi aktus jellegéhez, és abból világosan és egyértelműen ki kell tűnnie a jogi aktust kibocsátó intézmény érvelésének oly módon, hogy az érdekeltek megismerhessék a meghozott intézkedés indokait, a hatáskörrel rendelkező bíróság pedig gyakorolhassa felülvizsgálati jogkörét.
68
A Törvényszék a megtámadott ítélet 60. pontjában szintén helyesen emlékeztetett arra az ítélkezési gyakorlatra, amely szerint az uniós mezőgazdasági alapok számlaelszámolására vonatkozó határozatok kidolgozásának sajátos összefüggésében a bejelentett kiadások egy részének az alap terhére történő elszámolását megtagadó határozat indokolását elegendőnek kell tekinteni, mivel a címzett tagállam tevékenyen közreműködött az e határozat elfogadásához vezető eljárásban, és ismerte azokat az okokat, amelyek miatt a Bizottság úgy ítélte meg, hogy e kiadásokat nem kell az érintett alapra terhelni.
69
Márpedig a jelen ügyben a Bolgár Köztársaság nem kérdőjelezi meg a Törvényszék által a megtámadott ítélet 61. pontjában tett azon megállapításokat, amelyek szerint e tagállamot bevonták a vitatott határozat kidolgozásának folyamatába, és hogy a vitatott követelések visszafizettetésének kérdését az 1306/2013 rendelet 54. cikkével összefüggésben a felek több alkalommal megvitatták.
70
Következésképpen a Bolgár Köztársaság megalapozatlanul rója fel a Törvényszéknek, hogy a megtámadott ítélet 62. pontjában ebből azt a következtetést vonta le, hogy a Bolgár Köztársaság nem állíthatja, hogy nem tájékoztatták azokról az okokról, amelyek miatt a Bizottság vele szemben a kockázatnak kitett kiadásokra vonatkozó pénzügyi korrekciót kívánt előírni, sem pedig azt, hogy e tekintetben nem volt képes megérteni a vitatott határozat indokolását.
71
A Törvényszék által felidézett ítélkezési gyakorlatra tekintettel tehát a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Bizottság nem sértette meg az indokolási kötelezettségét.
72
A második jogalapot tehát mint megalapozatlant el kell utasítani.
73
Harmadszor, amennyiben a Bolgár Köztársaság a jelen ítélet 45. és 46. pontjában összefoglalt érvelésében úgy véli, hogy a Törvényszék elmulasztotta megvizsgálni, hogy a Bizottság tiszteletben tartotta‑e az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében előírt gondossági kötelezettséget, elegendő megállapítani – amint azt a főtanácsnok az indítványának 82–85. pontjában tette – egyrészt, hogy a Bolgár Köztársaság által a Törvényszék előtt e tekintetben kifejtett érvelés nem önálló jellegű, hanem az eljárás állítólagos megsértése következményének tűnik, amelynek e tagállam szerint a vitatott határozat elfogadásához kellett volna vezetnie, másrészt pedig, hogy ez az érvelés különösen rövid, és hogy e tagállam állításával ellentétben a megtámadott ítélet 49. pontjából kitűnik, hogy a Törvényszék ugyanilyen röviden vizsgálta meg és válaszolt az említett érvelésre.
74
A harmadik jogalapot tehát mint megalapozatlant el kell utasítani.
75
Negyedszer, ami a jelen ítélet 47. és 48. pontjában összefoglalt azon kifogást illeti, amely szerint a Törvényszék nem vizsgált meg bizonyos olyan bizonyítékokat, amelyek alátámasztják, hogy a Bizottság nem tartotta tiszteletben a lojális együttműködés és a megfelelő ügyintézés elvét azáltal, hogy megindította az 1306/2013 rendelet 52. cikkében előírt eljárást, jóllehet más hasonló, későbbi esetekben ezt az eljárást nem indították meg, emlékeztetni kell arra, hogy a fellebbezés keretében a Bíróság felülvizsgálatának célja többek között annak vizsgálata, hogy a Törvényszék a jogilag megkövetelt módon válaszolt‑e a fellebbező által hivatkozott valamennyi érvre, és hogy az arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék nem válaszolt az elsőfokú eljárásban hivatkozott érvekre, lényegében az Európai Unió Bírósága alapokmányának 36. cikkéből eredő indokolási kötelezettség megsértésére való hivatkozást jelenti, amely ezen alapokmány 53. cikkének első bekezdése és a Törvényszék eljárási szabályzatának 117. cikke értelmében alkalmazandó a Törvényszékre (lásd ebben az értelemben: 2025. február 27‑iOA kontra Parlament ítélet, C‑32/24 P, EU:C:2025:118, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
76
Az ítéletek indokolására vonatkozó ezen kötelezettség nem kötelezi a Törvényszéket arra, hogy olyan magyarázatot adjon, amely egyenként és kimerítően követi az eljárás felei által előadott összes érvet. Az indokolás implicit jellegű is lehet, amennyiben lehetővé teszi az érintettek számára, hogy megismerjék azokat az indokokat, amelyeken a megtámadott ítélet alapul, illetve a Bíróság számára pedig azt, hogy elegendő információval rendelkezzen ahhoz, hogy a fellebbezés keretein belül gyakorolhassa felülvizsgálati jogkörét (2025. február 27‑iOA kontra Parlament ítélet, C‑32/24 P, EU:C:2025:118, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
77
A jelen ügyben egyrészt a Bizottság azon levelét illetően, amelyet a Bolgár Köztársaság 2022. május 12‑én kapott kézhez, meg kell állapítani, hogy a megtámadott ítélet 22. pontjában a Törvényszék elfogadhatónak ítélte e bizonyítékot, amelyet e tagállam a Törvényszék előtti tárgyalást megelőző napon terjesztett elő. Ezt követően a Törvényszék azt ezen ítélet 53. pontjában megvizsgálta, amelyben megállapította, hogy az említett tagállam nem fejtette ki, hogy e levél mennyiben támaszthatja alá érvelését, ezért megalapozatlan az az állítás, amely szerint a Törvényszék figyelmen kívül hagyta az említett bizonyítékot.
78
Másrészt, amennyiben e kifogással a Bolgár Köztársaság úgy véli, hogy a Törvényszék nem tett észrevételt a 883/2013/EU, Euratom rendeletnek az Európai Ügyészséggel való együttműködés és az Európai Csalás Elleni Hivatal vizsgálatai hatékonysága tekintetében történő módosításáról szóló, 2020. december 23‑i (EU, Euratom) 2020/2223 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2020. L 437., 49. o.) (29) preambulumbekezdésére és 2. cikkére alapított észrevételeihez, emlékeztetni kell a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatára, amely szerint az EUMSZ 256. cikk, az Európai Unió Bírósága alapokmánya 58. cikkének első bekezdése, valamint a Bíróság eljárási szabályzata 168. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében a fellebbezésben pontosan meg kell jelölni a hatályon kívül helyezni kért ítélet kifogásolt részeit, valamint a kérelmet konkrétan alátámasztó jogi érveket (2025. május 22‑iTrasta Komercbanka kontra EKB ítélet, C‑90/23 P, EU:C:2025:369, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
79
Márpedig a jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a Bolgár Köztársaságnak e (29) preambulumbekezdésre és e 2. cikkre alapított, a fellebbezés 48. pontjában kifejtett érvei nem egyértelműek, és egyáltalán nem állnak kapcsolatban a megtámadott ítélet indokolásával, ezért azok nyilvánvalóan elfogadhatatlanok.
80
A fenti megfontolásokra tekintettel az első jogalapot mint részben elfogadhatatlant és részben megalapozatlant el kell utasítani.
A második jogalapról
A felek érvei
81
A második fellebbezési jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 54. cikke (5) bekezdésének a) és c) pontját úgy értelmezte, hogy a jelen ügyben az ezen 54. cikk (1) bekezdésében előírt 18 hónapos határidő az OLAF végleges jelentéseinek a kifizető ügynökség általi kézhezvételétől kezdődött.
82
Amit ugyanis a Törvényszék a megtámadott ítélet 76–78. pontjában kimondott, ellentétes azon állandó ítélkezési gyakorlattal, miszerint az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkében előírt döntéshozatali eljárás kontradiktórius, és a közigazgatási eljárás keretében egymással megosztott különböző dokumentumok valamely határozat előkészítő dokumentumai.
83
A Bolgár Köztársaság többek között azt állítja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 76. pontjában megállapította, hogy ha a jogalkotó az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkében előírtak szerint a megfelelőségi vizsgálat hivatalos lezárásának időpontjában kívánta volna meghatározni a tagállamok számára a jogosulatlanul teljesített kifizetések kedvezményezettekkel való visszafizettetésére megállapított 18 hónapos időszak kezdő időpontját, kifejezetten hivatkozott volna a „végrehajtási jogi aktusokra”.
84
E tagállam e tekintetben arra hivatkozik, hogy bár az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdésében az uniós jogalkotó általános kifejezésekkel határozta meg azokat a dokumentumokat, amelyek kézhezvételekor a 18 hónapos határidő megkezdődik, ez a megfelelőségi vizsgálat és a szabálytalanságokra vonatkozó eljárás keretében elfogadható ellenőrzések, megállapítások és jelentések heterogén jellege miatt történt.
85
A Bolgár Köztársaság egyébiránt jelzi, hogy a megtámadott ítélet 77. pontjában foglaltakkal ellentétben nem vitatja, hogy a Bizottság főszabály szerint jogosult arra, hogy az OLAF jelentéseiben szereplő információk alapján megfelelőségi vizsgálati eljárás megindításáról határozzon, és kizárja a kiadásokat.
86
A jelen ügyben azonban az 1306/2013 rendelet 52. cikke alapján már megindított eljárás megkövetelte, hogy a Bizottság a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkében előírt valamennyi szakasz végén a finanszírozást megtagadó határozatot fogadjon el.
87
Az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében előírt, az e rendelet 52. cikkének (1) bekezdése alapján indított eljárás ugyanis arra kötelezi a Bizottságot, hogy az ugyanezen a jogalapon elfogadott végrehajtási határozattal zárja le az eljárást annak érdekében, hogy az érintett tagállam bizonyossággal megtudhassa, hogy milyen intézkedéseket kell tennie.
88
Mivel nem így járt el, a Bizottság bizonytalan helyzetbe hozta a Bolgár Köztársaságot a tekintetben, hogy pontosan mely tényeket róttak a terhére.
89
E tagállam azt állítja, hogy a megtámadott ítélet 73–81. pontjában a Törvényszék tévesen értelmezte a jelen ügy tényállását az 1306/2013 rendelet 52. és 54. cikkével összefüggésben, amelyeket együttesen kell értelmezni, mivel e rendelet 54. cikke a védelemhez való jogot illetően az említett rendelet 52. cikkének (3) bekezdésére és az ugyanezen rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján elfogadandó határozat keretében történő tájékoztatásra utal.
90
A Törvényszék tévesen értelmezte az 1306/2013 rendelet 52. cikke (1) és (3) bekezdésének együttesen értelmezett rendelkezéseit, amikor úgy ítélte meg, hogy e rendelkezések lehetővé teszik a Bizottság számára, hogy e rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján határozatot fogadjon el, holott ez utóbbi rendelkezés valójában kizárólag arra kötelezi a Bizottságot, hogy tartsa tiszteletben az említett rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében előírt kontradiktórius eljárást annak érdekében, hogy ezen 54. cikk (5) bekezdése alapján kizárja a kiadásokat az ugyanezen rendelet 54. cikkének (1) bekezdésében előírt határidő be nem tartása vagy az érintett tagállam gondatlansága esetén.
91
A Bizottság vitatja ezen érvelés megalapozottságát.
A Bíróság álláspontja
92
E második fellebbezési jogalappal a Bolgár Köztársaság úgy véli, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 54. cikke (5) bekezdése a) és c) pontjának értelmezése során, amennyiben lényegében úgy ítélte meg, hogy a jelen ügyben az ezen 54. cikk (1) bekezdésében előírt 18 hónapos határidő az OLAF végleges jelentéseinek a kifizető ügynökség általi kézhezvételével kezdődött meg, noha e tagállam szerint, amikor az említett rendelet 52. cikke alapján eljárást indítanak, annak a 908/2014 végrehajtási rendelet 34. cikkében előírt különböző szakaszok lezárásakor a finanszírozást megtagadó határozat elfogadásához kell vezetnie, ami a jelen ügyben nem történt meg akkor, amikor az OLAF a végleges jelentéseit megküldte.
93
Ezáltal a Törvényszék figyelmen kívül hagyta az 1306/2013 rendelet 52. cikkében előírt döntéshozatali eljárás kontradiktórius jellegét, valamint azt, hogy az ezen igazgatási eljárás keretében közölt dokumentumok a finanszírozást megtagadó határozat elfogadását előkészítő dokumentumok.
94
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a második jogalap azon a téves előfeltevésen alapul, amely szerint a Bizottság, mivel az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése alapján megindította a megfelelőségi vizsgálati eljárást, köteles e rendelkezés alapján végrehajtási jogi aktust elfogadni azt megelőzően, hogy adott esetben e rendelet 54. cikke (5) bekezdésének a) és c) pontja alapján eljárást indíthatna.
95
Amint ugyanis az első jogalap vizsgálatából, és különösen a jelen ítélet 53–55. pontjából következik, a szabálytalanság vagy gondatlanság következtében jogosulatlanul teljesített kifizetések visszafizettetésére vonatkozó kötelezettség többek között attól az időponttól keletkezik, amikor a kifizető ügynökség vagy a behajtásért felelős szerv „a szabálytalanság tényét megállapító kontrolljelentést vagy hasonló dokumentumot” kézhez kapta, és a végrehajtási jogi aktusnak az 1306/2013 rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján történő elfogadásához vezető eljárás az e rendelet 52. cikkének (1) bekezdésén alapuló eljáráshoz képest önállóan is lefolytatható.
96
Következésképpen a Bizottság – mivel a visszafizetés követelésére vonatkozó kötelezettség megsértését megállapították, és nem köteles először befejezni az utóbbi rendelkezés alapján indított eljárást – az említett rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alapján végrehajtási jogi aktust fogadhat el, feltéve hogy tiszteletben tartja az ugyanezen rendelet 52. cikkének (3) bekezdésében előírt eljárást.
97
E körülmények között a jelen jogalapot el kell utasítani.
98
Mivel a jelen fellebbezés alátámasztása érdekében felhozott jogalapok közül egyiknek sem lehet helyt adni, a fellebbezést teljes egészében el kell utasítani.
A költségekről
99
A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdésével összhangban, ha a fellebbezés megalapozatlan, a Bíróság határoz a költségekről.
100
Ugyanezen szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése alapján, amelyet annak 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
101
A Bolgár Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság a fellebbezést elutasítja.
2)
A Bolgár Köztársaság viseli a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.
(
1
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
2
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
3
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
4
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
5
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
6
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
7
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
8
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
9
)	Kitakart bizalmas adatok.
(
10
)	Kitakart bizalmas adatok.