62005CC0183_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. Genom förevarande talan har Europeiska gemenskapernas kommission yrkat att domstolen skall fastställa att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktiv 92/43/EEG(2) genom att underlåta att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra artikel 12.1 i detta direktiv och genom att behålla bestämmelser i sin lagstiftning som inte är förenliga med bestämmelserna i artiklarna 12.1 och 16 i direktivet.
I – Tillämpliga bestämmelser
2. Huvudsyftet med livsmiljödirektivet är att främja att den biologiska mångfalden bibehålls genom att livsmiljöer samt vilda djur och växter bevaras på medlemsstaternas territorium där Fördraget om Europeiska unionen är tillämpligt.(3)
3. Uttern, alla valarter, havslädersköldpaddan(4), stinkpaddan(5), Kerrysnigeln(6) och alla fladdermusarter ingår bland de arter som finns förtecknade i bilaga 4 a till livsmiljödirektivet. De arter som avses i denna bilaga är djurarter av gemenskapsintresse som behöver strikt skydd.
4. Artikel 12 i livsmiljödirektivet har följande lydelse:
”1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för införande av ett strikt skyddssystem i det naturliga utbredningsområdet för de djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a, med förbud mot
a) att avsiktligt fånga eller döda exemplar av dessa arter i naturen, oavsett hur detta görs,
b) att avsiktligt störa dessa arter, särskilt under deras parnings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder,
c) att avsiktligt förstöra eller samla in ägg i naturen,
d) att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser.
2. För dessa arter skall medlemsstaterna förbjuda förvaring, transport och försäljning eller byte samt utbjudande till försäljning eller byte av exemplar som insamlats i naturen, med undantag av sådana som samlats på lagligt sätt före genomförandet av detta direktiv.
3. Det förbud som avses i punkt 1 a och b samt punkt 2 skall gälla alla levnadsstadier hos de djur som omfattas av denna artikel.
4. Medlemsstaterna skall införa ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande av de djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a. Mot bakgrund av den insamlade informationen skall medlemsstaterna vidta de ytterligare forsknings- eller bevarandeåtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att oavsiktlig fångst eller oavsiktligt dödande inte får betydande negativa följder för de berörda arterna.”
5. I artikel 13 i livsmiljödirektivet föreskrivs även ett strikt skydd för de växtarter som avses i bilaga 4 b. Det är sålunda förbjudet
”a) att avsiktligt plocka, samla in, skära av, dra upp med rötterna eller förstöra dessa växter i deras naturliga utbredningsområde i naturen;
b) att förvara, transportera och sälja eller byta exemplar av dessa arter som insamlats i naturen samt att utbjuda dem för försäljning eller byte, med undantag av sådana som samlats på lagligt sätt före genomförandet av detta direktiv.”
6. Artikel 16.1 i livsmiljödirektivet har följande lydelse:
”Förutsatt att det inte finns någon annan lämplig lösning och att undantaget inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånden av de berörda arterna i deras naturliga utbredningsområde, får medlemsstaterna göra undantag från bestämmelserna i artiklarna 12–14 samt 15 a och b av följande anledningar:
a) För att skydda vilda djur och växter och bevara livsmiljöer.
b) För att undvika allvarlig skada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske, vatten och andra typer av egendom.
c) Av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet, eller av andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär och betydelsefulla positiva konsekvenser för miljön.
d) För forsknings- och utbildningsändamål, för återinplantering och återinförsel av dessa arter och för den uppfödning som krävs för detta, inbegripet artificiell förökning av växter.
e) För att under strängt kontrollerade förhållanden selektivt och i begränsad omfattning tillåta insamling och förvaring av vissa exemplar av de arter som finns förtecknade i bilaga 4 i en begränsad mängd som fastställs av de behöriga nationella myndigheterna.”
7. I artikel 16.2 i livsmiljödirektivet föreskrivs att när medlemsstaterna använder sig av punkt 1 i artikel 16 skall de vartannat år sända en rapport till kommissionen om de undantag som gjorts. Kommissionen skall yttra sig över undantagen inom tolv månader efter mottagandet av rapporten och underrätta den kommitté som den biträds av.
8. I artikel 16.3 i direktivet anges vilka uppgifter som rapporten skall innehålla.
9. Livsmiljödirektivet trädde i kraft den 21 maj 1994.
II – Det administrativa förfarandet
10. Den 18 oktober 2002 konstaterade kommissionen ett flertal brister i genomförandet av livsmiljödirektivet i den irländska lagstiftningen. För det första hade Irland enligt kommissionens uppfattning underlåtit att utsträcka genomförandet av artiklarna 12.2 och 13 till sådana arter som finns förtecknade i bilaga 4 till livsmiljödirektivet som inte förekommer naturligt på Irland. För det andra hade Irland inte antagit särskilda åtgärder för att införa ett strikt skyddssystem för de djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a till livsmiljödirektivet såsom krävs enligt artikel 12.1 i detta direktiv. För det tredje hade Irland underlåtit att införa ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande av de djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a i nämnda direktiv såsom krävs enligt artikel 12.4 i nämnda direktiv. Slutligen konstaterade kommissionen att det i den irländska lagstiftningen fanns bestämmelser som stred mot såväl artikel 12 som artikel 16 i livsmiljödirektivet. Kommissionen sände därför en formell underrättelse till Irland med en anmodan till denna stat att yttra sig i dessa avseenden.
11. I en skrivelse av den 20 december 2002 medgav de irländska myndigheterna att de särskilda bestämmelser i den irländska lagstiftningen som syftade till att genomföra artiklarna 12.2 och 13 i livsmiljödirektivet var begränsade till sådana i bilaga 4 a och b till detta direktiv angivna arter som förekom på Irland. Myndigheterna påpekade för kommissionen att det fanns bemyndigandebestämmelser i den irländska lagstiftningen som gjorde det möjligt att vid behov utsträcka det strikta skyddssystem som krävs enligt artiklarna 12.2 och 13 i nämnda direktiv.
12. De irländska myndigheterna hade för övrigt beslutat om en rad åtgärder som syftade till en effektiv tillämpning av det strikta skyddssystemet för de arter som finns förtecknade i bilaga 4 a i livsmiljödirektivet enligt artikel 12.1 i detta direktiv.
13. Kommissionen ansåg att Irlands svar var otillräckligt och riktade därför genom en skrivelse av den 11 juli 2003 ett motiverat yttrande till Irland, i vilket kommissionen upprepade påpekandena i den formella underrättelsen. Kommissionen anmodade Irland att vidta nödvändiga åtgärder för att efterkomma det motiverade yttrandet inom två månader från mottagandet därav.
14. Den 12 september 2003 svarade Irland på det motiverade yttrandet och upplyste därvid kommissionen om att det hade föreslagits att artiklarna 12.2 och 13.1 b i livsmiljödirektivet genom förordningar skulle tillämpas på alla arter som finns förtecknade i bilaga 4 a och b i detta direktiv. Irland angav också att det inte godtog kommissionens tolkning att artiklarna 12 och 16 i livsmiljödirektivet genomfördes felaktigt i den irländska lagstiftningen. Irland översände dessutom en skyddsplan från år 2002 avseende stinkpaddan och underrättade kommissionen om övervakningsmekanismer och initiativ som det tagit på detta område när det gällde denna art, fladdermusarter, uttern och havslädersköldpaddan. Irland förklarade att upplysningar om Kerrysnigeln och valar skulle översändas senare.
15. Den 8 januari 2004 sände Irland kompletterande upplysningar till kommissionen beträffande det motiverade yttrandet. Irland angav att fyra arthandlingsplaner (nedan kallade AHP) höll på att utarbetas och skulle bli färdiga under mars 2004 för ett däggdjur, en fågel, en fisk och en växt. Utifrån dessa AHP skulle andra utarbetas beträffande uttern, fladdermusarterna, stinkpaddan, Kerrysnigeln och Killarney Fern(7), vilka AHP sannolikt skulle bli färdiga i september 2005. När det gällde valar anförde Irland att dessa arter var förenade med särskilda svårigheter och att forskning hade gjorts beträffande de bästa medlen för att skydda dessa arter i irländskt vatten.
16. Kommissionen ansåg att det lämnade svaret inte gjorde det möjligt att fastslå att Irland hade uppfyllt sina skyldigheter enligt livsmiljödirektivet och beslutade därför att väcka förevarande talan.
III – Talan
17. Kommissionen har till stöd för sin talan åberopat tre anmärkningar, nämligen
– ofullständigt genomförande av artiklarna 12.2 och 13 i livsmiljödirektivet beträffande sådana arter som finns förtecknade i bilaga 4 till detta direktiv men som normalt inte förekommer på Irland,
– avsaknad av särskilda åtgärder för att på ett effektivt sätt genomföra det strikta skyddssystem som krävs i artikel 12.1 i detta direktiv, och
– förekomsten av bestämmelser i den irländska lagstiftningen som strider mot såväl artikel 12 som artikel 16 i livsmiljödirektivet.
18. Mot bakgrund av de svar som Irland har lämnat anser kommissionen att irländsk rätt numera överensstämmer med artiklarna 12.2 och 13 i detta direktiv. Kommissionen har därför återkallat den första anmärkningen i sin talan.
19. Jag skall följaktligen pröva de två andra anmärkningarna i den ordning som de presenterats ovan.
IV – Bedömning
A – Den andra anmärkningen
20. Jag erinrar inledningsvis om att enligt artikel 249 tredje stycket EG‑fördraget är ett direktiv bindande för varje medlemsstat till vilket det är riktat med avseende på det resultat som skall uppnås, men överlåter åt de nationella myndigheterna att bestämma form och tillvägagångssätt för att genomföra det berörda direktivet i nationell rätt. Av fast rättspraxis(8) framgår emellertid att införlivandet av ett direktiv med nationell rätt inte nödvändigtvis förutsätter att dess bestämmelser återges formellt och ordagrant, och att det kan vara tillräckligt att det finns en allmän rättslig ram, om det därigenom på ett effektivt sätt säkerställs att direktivet tillämpas fullt ut på ett tillräckligt klart och precist sätt.
21. Det är i detta hänseende viktigt att i varje enskilt fall avgöra vilken typ av bestämmelse i ett direktiv som avses i en talan om fördragsbrott, för att bedöma omfattningen av medlemsstaternas skyldigheter.(9)
22. Av fjärde och elfte skälen i livsmiljödirektivet framgår att de hotade livsmiljöerna och arterna utgör en del av gemenskapens naturliga arv och att det ankommer på alla medlemsstater att vidta åtgärder som har till syfte att främja bevarandet av prioriterade livsmiljöer och prioriterade arter av gemenskapsintresse. Domstolen har fastställt att när det gäller nämnda direktiv, och i synnerhet dess artikel 12.1, är det särskilt viktigt att införlivandet sker på ett noggrant sätt i ett fall som detta, då det har anförtrotts åt respektive medlemsstat att förvalta det gemensamma arvet inom sitt territorium.(10)
23. Av detta följer att medlemsstaterna, inom ramen för livsmiljödirektivet, som innehåller komplicerade och tekniska bestämmelser på miljörättsomr ådet, särskilt är skyldiga att se till att den lagstiftning som de antar för att införliva detta direktiv är tydlig och precis.(11)
24. Närmare bestämt medför genomförandet av artikel 12.1 i detta direktiv inte endast att medlemsstaterna skall anta en fullständig rättslig ram utan även att de skall genomföra konkreta och specifika skyddsåtgärder.(12) Domstolen har även fastslagit att ett strikt skyddssystem i den mening som avses i artikel 12.1 innebär att det skall vidtas sammanhängande och samordnade åtgärder av förebyggande karaktär.(13)
25. Enligt artikel 2.1 och 2.2 i livsmiljödirektivet skall åtgärder för att genomföra artikel 12.1 i direktivet ha till syfte att bevara den biologiska mångfalden genom att bibehålla eller återställa en gynnsam bevarandestatus hos livsmiljöer samt arter av vilda djur och växter av gemenskapsintresse.
26. Enligt artikel 1 e och i i detta direktiv anses en ”bevarandestatus”
”gynnsam”
när ”[livsmiljöns] naturliga utbredningsområde och de ytor den täcker inom detta område är stabila eller ökande” och när ”uppgifter om den berörda artens populationsutveckling visar att arten på lång sikt kommer att förbli en livskraftig del av sin livsmiljö”.
27. Enligt min uppfattning kräver ett bibehållande av en gynnsam bevarandestatus hos livsmiljöer och de arter som anges i bilaga 4 till livsmiljödirektivet att det genomförs utökade kontroll- och övervakningsåtgärder. Jag anser nämligen att gemenskapslagstiftaren genom att upprätta en förteckning över arter som skall åtnjuta ett strikt skydd har velat särskilja dem från andra arter av vilda djur och växter, bland annat eftersom de arter som finns förtecknade i bilaga 4 till detta direktiv och deras livsmiljöer är mer känsliga.(14)
28. Jag anser dessutom att ett strikt skydd av de arter som avses i bilaga 4 sker framför allt genom en god kännedom om varje art, deras rastplatser och parningsplatser eller potentiella hot som de kan vara föremål för. Detta förutsätter enligt min mening en långsiktig övervakning av arterna i fråga. Domstolen har för övrigt i sin dom i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket fastslagit att ”[den i artikel 11 i direktivet åsyftade] skyldigheten att övervaka är väsentlig för [nämnda direktivs] ändamålsenliga verkan och att de[t] skall införlivas på ett sätt som är detaljerat, tydligt och precist”.(15)
29. I förevarande fall är det ostridigt att det på Irland förekommer flera arter som återfinns i bilaga 4 till livsmiljödirektivet. Det har inte bestritts att de i fråga om antal och utbredningsområde mest betydelsefulla är fladdermöss och valar, av vilka samtliga arter skyddas av denna bilaga 4. De andra på Irland förekommande arter som finns förtecknade i nämnda bilaga 4 är utter, stinkpadda, havslädersköldpadda och Kerrysnigel.
30. Mot bakgrund av övervägandena ovan skall jag nu pröva den andra anmärkningen, nämligen att det inte vidtagits särskilda åtgärder för att på ett effektivt sätt genomföra det strikta skyddssystem som krävs i artikel 12.1 i livsmiljödirektivet.
31. Kommissionen har åberopat sju argument till stöd för denna anmärkning.
1.	Det första argumentet
32. Kommissionen har gjort gällande att Irland inte har infört ett strikt skyddssystem i enlighet med artikel 12 i livsmiljödirektivet när det gäller havslädersköldpaddan och Kerrysnigeln, eftersom inga av dessa arter återfinns i den första listan i European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997.
33. När det gäller detta första argument har kommissionen förklarat att den är nöjd med det svar som Irland har lämnat beträffande havslädersköldpaddan och Kerrysnigeln. Jag anser därför att det inte skall prövas om detta andra argument är välgrundat.
2.	Det andra argumentet
34. Kommissionen har åberopat att det finns ett parallellt undantagssystem enligt 1976 års irländska lag om vilda djur och växter, i dess ändrade lydelse enligt 2000 års lag om vilda djur och växter (nedan kallad Wildlife Act 1976), genom vilket antagandet av särskilda åtgärder för att på ett effektivt sätt införa det strikta skyddssystemet för de arter som finns förtecknade i bilaga 4 till livsmiljödirektivet äventyras.
35. Eftersom detta argument har samma lydelse som den tredje anmärkningen, anser jag att de skall behandlas och prövas tillsammans.
3.	Det tredje argumentet
36. Enligt kommissionen har AHP:na, som skulle utgöra ett effektivt medel för att genomföra artikel 12.1 i livsmiljödirektivet, ännu inte blivit färdiga, med undantag för den avseende stinkpaddan. De särskilda åtgärder som Irland har vidtagit utgör en disparat och ofullständig ordning som inte kan betraktas som ett lämpligt strikt skyddssystem i den mening som avses i livsmiljödirektivet. Endast situationen för stinkpaddan framstår som tillfredsställande för kommissionen.
37. Kommissionen har hävdat att uttrycket ”är under utarbetande”, som Irland använder för att motivera ett framtida offentliggörande av andra AHP, inte innebär någon säkerhet beträffande vilket datum de skall offentliggöras och beträffande den slutliga formen för framtida AHP.
38. Irland har medgett att för de arter som finns förtecknade i bilaga 4 a till livsmiljödirektivet återstår fortfarande att upprätta och offentliggöra planerna i fråga. Irland har också angett att ett program för att offentliggöra andra AHP, som skall täcka alla arter i nämnda bilaga 4, är på gång.
39. I likhet med kommissionen anser jag att AHP:na är ett effektivt medel för att uppfylla kravet på sådant strikt skydd som avses i artikel 12.1 i livsmiljödirektivet. En sådan innehåller nämligen viktiga uppgifter om arten, dess livsmiljöer samt deras rastplatser och parningsplatser och innehåller särskilda rekommendationer som syftar till att säkerställa att arten i fråga bevaras väl.
40. Den AHP som Irland har upprättat för stinkpaddan(16) uppfyller enligt min uppfattning kraven i artikel 12.1. Den gör det möjligt att studera stinkpaddans parningsplatser samt att gräva nya dammar som är till nytta för arten. Ett program för systematisk övervakning av denna arts parningsplatser lanserades år 2004 och förlängdes för åren 2005 och 2006.
41. När det gäller övriga arter som avses i bilaga 4 till livsmiljödirektivet har Irland medgett att det fortfarande återstår att utforma och offentliggöra planerna i fråga och har därvid angett att ett program för att offentliggöra andra AHP, som kommer att täcka samtliga arter som finns förtecknade i bilaga 4, är ”på gång”.
42. Det är tillräckligt att erinra om att enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angetts i det motiverade yttrandet.(17)
43. Eftersom AHP för de arter som avses i bilaga 4 till livsmiljödirektivet inte hade färdigställts när den frist som angetts i det motiverade yttrandet hade löpt ut, det vill säga den 11 september 2003, följer härav att talan skall bifallas såvitt avser det tredje argumentet.
4.	Det fjärde argumentet
44. Kommissionen anser att förekomsten av ett nät av tjänstemän som på heltid ansvarar för att bevara arter inte i sig visar att särskilda åtgärder har vidtagits för att på ett effektivt sätt införa det strikta skyddssystem som krävs enligt artikel 12.1 i livsmiljödirektivet. Kommissionen har exempelvis nämnt manualen avseende stinkpaddan(18) av vilken framgår att de behöriga myndigheterna ”har många andra uppgifter och är ansvariga för stora områden och ... att de saknar tid att på ett systematiskt sätt kontrollera stinkpaddepopulationerna”.
45. På denna punkt har Irland inte på allvar bestritt vad kommissionen anfört.
46. Irland har nämligen anfört att dess tjänstemän är aktiva och på ett effektivt sätt skyddar arterna, bland annat stinkpaddan, och därvid har en viktig roll för att genomföra skyddet av arten. Irland har för övrigt medgett att medlemmarna i det irländska nationella nätverket av vakter och tjänstemän som ansvarar för att bevara naturen bedriver en ”passiv övervakning”, vilken Irland dock anser effektiv.
47. Av handlingarna i målet(19) framgår att Irland endast har hävdat att dessa medlemmar är medvetna om djurarternas bevarandestatus och att de lägger märke till alla betydande förändringar i en arts bevarandenivå.
48. Såsom vi tidigare har sett har domstolen fastställt att skyldigheten att övervaka livsmiljöer och arter som finns förtecknade i bilaga 4 i livsmiljödirektivet är väsentlig för direktivets ändamålsenliga verkan. Jag anser emellertid att den tidsbrist till vilken det hänvisas i manualen visar att de personalresurser som avdelats för att övervaka och kontrollera de arter som upptas i nämnda bilaga och deras livsmiljöer är otillräckliga för att uppfylla kravet på strikt skydd i den mening som avses i artikel 12.1 i livsmiljödirektivet. Enligt min uppfattning finns det inget i handlingarna i målet som tyder på vare sig att en systematisk och varaktig övervakning av livsmiljöernas och arternas bevarandestatus utförs eller att de uppgifter som blir resultatet av den passiva övervakning som tjänstemännen utför samlas in och organiseras på ett övergripande sätt så att det uppställda kravet på strikt skydd uppfylls.
49. Jag anser följaktligen att talan skall bifallas även såvitt avser detta argument.
5.	Det femte argumentet
50. Kommissionen har gjort gällande att Irland inte systematiskt utför studier över inverkan på arterna innan tillstånd ges till ett byggnads- eller rivningsprojekt. Enligt kommissionen kan de bedömningar om inverkan på miljön (nedan kallade BIM) som görs i enlighet med direktiv 85/337/EEG(20) vara användbara genom att myndigheterna genom dessa varskos om särskilda hot mot parningsplatser och rastplatser för de arter som finns förtecknade i bilaga 4 till livsmiljödirektivet. Kommissionen har emellertid hävdat att alla projekt inte är föremål för en BIM.
51. Även när BIM görs kräver för övrigt de irländska myndigheterna av byggherren endast att denne lämnar upplysningar om skyddade arter först efter det att tillstånd beviljats för projektet, vilket undergräver den potentiella verkan av BIM som ett verktyg för att samla in information.
52. Kommissionen har åberopat tre projekt som exempel. Den har för det första hävdat att hotellbyggnadsprojektet på godset Lough Rynn visst varit föremål för en BIM som visade på de negativa effekterna på fladdermuspopulationerna. De irländska myndigheterna begärde emellertid inga ytterligare uppgifter innan de beviljade tillstånd och de gjorde inte någon hänvisning till skyldigheten att iaktta villkoren i artikel 16 i livsmiljödirektivet. Kommissionen har vidare nämnt projektet med en väg runt Ennis, vilket hade till följd att den lilla hästskonäsans(21) boplatser förstördes. Kommissionen har slutligen hänvisat till uppförandet av en gasledning i Broadhavenbukten, gasledningsprojektet i Corrib, som hade till följd att viloplatserna och parningsplatserna för valar i denna region stördes.
53. När det gäller projektet på godset Lough Rynn har Irland hävdat att Irish Planning Appeals Board (plan- och byggnadsnämnden, nedan kallad the Board) beaktade allt material som de olika parterna hade lagt fram och försäkrade sig om att livsmiljödirektivet och direktiv 85/337/EEG iakttogs på vederbörligt sätt när den meddelade tillstånd till detta projekt.
54. Irland anser dessutom att rådet i grevskapet Leitrim, ett lokalt organ, är behörigt att pröva om den övergripande studien över fladdermuspopulationerna på platsen var lämplig, att uttala sig om detta projekt och att sluta avtal med byggherren beträffande åtgärder för att mildra olägenheterna. Denna studie slutfördes innan projektet påbörjades. Irland har också anfört att om något av de särskilda kraven enligt alla sammanhängande klausuler inte skulle iakttas kan en lokal planmyndighet agera ex officio så att de iakttas.
55. Av handlingarna i målet(22) framgår att nämnda projekt godkändes av the Board år 2002 medan den studie som utvisade en negativ inverkan på fladdermössen gjordes först år 2004 och att arbetena påbörjades år 2003.
56. Irland har inte bestritt slutsatserna av den övergripande studie(23) som byggherren presenterade i juni 2004. Denna studie, som gjordes sedan tillstånd hade beviljats, visar att renoveringen av vissa byggnader och avverkningen av vissa träd kommer att leda till att dessa livsmiljöer försvinner som rastplatser och parningsplatser. Irland har även understrukit att det oväsen och ljus som människan gett upphov till kommer att påverka fladdermusarterna i betydande mån.
57. Jag anser att enligt artikel 12.1 d i livsmiljödirektivet kunde de irländska myndigheterna inte ge tillstånd till byggnadsprojektet på godset Lough Rynn, åtminstone inte utan giltigt undantag. Det är i förevarande fall ostridigt att nämnda projekt inte omfattades av något sådant undantag som föreskrivs i artikel 16 i detta direktiv.
58. Irland har inte på allvar bestritt denna anmärkning utan endast understrukit lämpligheten vad gäller den övergripande studien, vilken de lokala myndigheterna gick igenom, och hur the Boards fungerade.
59. När det gäller vägen runt Ennis framgår det för övrigt av handlingarna i målet(24) att detta projekt blivit föremål för en BIM, som utvisade att vägen fick till följd att den lilla hästskonäsans boplatser förstördes. Mot bakgrund av de omständigheter som kommissionen har redogjort för, och som Irland inte har bestritt, framgår emellertid att de irländska myndigheterna beviljade undantag först den 7 juli 2004, lång tid efter det att tillstånd hade beviljats för byggnadsprojektet. Det finns inget som visar att de irländska myndigheterna, när tillståndet beviljades, bedömde att det tjänade något till att begära ett giltigt undantag.
60. Detsamma gäller för gasprojektet i Corrib avseende byggandet av en gasledning i Broadhavenbukten. Det har inte bestritts att det i denna bukt finns flera valarter som skyddas av bilaga 4 till livsmiljödirektivet. När projektet genomfördes var det planerat att man skulle använda sprängämnen. Det framgår emellertid av en skrivelse av den 3 november 2003,(25) som Irland sände till kommissionens generaldirektorat för miljö, att Marine Licence Vetting Committee (kommitté för kontroll av marina licenser) hade hänvisat till den negativa påverkan på valarna av oljudet från sprängmedelsanvändningen. Avsiktlig användning av sprängämnen i ett område med arter som skyddas genom bilaga 4 till livsmiljödirektivet strider mot artikel 12.1 b i detta direktiv. Det framgår emellertid klart av denna skrivelse av den 3 november 2003 att tillstånd beviljades för projektet utan något undantag enligt artikel 16 i nämnda direktiv.
61. Utvärderingarna av projektet med en väg r unt Ennis och gasprojektet i Corrib visar att det finns en icke försumbar risk för störningar i de skyddade arternas rastplatser och parningsplatser. Denna bedömning bekräftas dessutom dels av det förhållandet att de irländska havsmyndigheterna ansåg att det var nödvändigt att föreskriva åtgärder för att mildra olägenheterna för valarna och därvid ”minimera inverkan”, dels av att National Park and Wildlife Service (nedan kallad NPWS) ålade byggherren för projektet med vägen runt Ennis en rad åtgärder för att garantera en livsmiljö för fladdermusarterna.
62. Mot bakgrund av samtliga dessa omständigheter anser jag att argumentet beträffande projektet på godset Lough Rynn, projektet med en väg runt Ennis och gasprojektet i Corrib är välgrundat.
6.	Det sjätte argumentet
63. När det gäller det sjätte argumentet anser kommissionen att med undantag för den lilla hästskonäsan och stinkpaddan förfogar de irländska myndigheterna inte över nödvändig information beträffande vissa arter som finns förtecknade i bilaga 4 a till livsmiljödirektivet, deras rastplatser och parningsplatser och de hot som de är utsatta för.
64. Kommissionen har för det första gjort gällande att Irland inte har tillräcklig information om fladdermusarterna. Den övervakning som Irland har hänvisat till och som innebär en genomresa med bil i de sex studerade områdena, ”car transect”, är enligt kommissionen av ganska begränsad karaktär och gjorde det inte möjligt att identifiera fladdermössbon. Kommissionen anser för övrigt att Irlands argument att detta program skulle leda till att man fick relevant information om populationstendenserna ”i tid” och att sammanställningen av insamlade uppgifter ”kan förväntas” fortgå fram till slutet av år 2005, inte med säkerhet garanterar att Irland kommer att införa ett lämpligt strikt skyddssystem som går längre än det aktuella pilotprogrammet. Det har inte lämnats något exakt datum för när ett lämpligt övervakningssystem skall inrättas.
65. Kommissionen har för det andra konstaterat att den studie som
bekräftar att det finns uttrar på det irländska territoriet gjordes långt innan livsmiljödirektivet trädde i kraft. Kommissionen anser följaktligen att det inte är möjligt att anse att utterns rastplatser och parningsplatser för närvarande är föremål för en lämplig övergripande övervakning. Enbart ett uttalande att rapporten från en studie som påbörjades år 2004 skulle översändas under slutet av år 2005 är inte tillräckligt för att med säkerhet fastslå att det kommer att inrättas ett system och ett program för lämplig övervakning.
66. När det gäller Kerrysnigeln anser kommissionen för det tredje att Irland inte har visat att den har inrättat ett system för informationsinsamling som på alla punkter är jämförbart med det som finns för stinkpaddan. Den passiva övervakningen från de irländska myndigheternas sida och anställningen av en biolog som är specialiserad på ryggradslösa djur säkerställer inte att det regelbundet tillhandahålls uppgifter från en på ett konsekvent sätt och med en helhetssyn organiserad övervakning om förekomsten av Kerrysnigeln, om dess rastplatser och parningsplatser och om möjliga hot som den kan vara utsatt för.
67. Kommissionen har slutligen gjort gällande att Irland inte har inrättat ett lämpligt och permanent program för övergripande övervakning för valar som kan göra det möjligt att utforma ett strikt skyddssystem för arten. Kommissionen glädjer sig över det aktiva övervakningsprogrammet och programmet för registrering av valar längs den irländska kusten genom frivilliga, men den anser att dessa program inte kan betraktas som övergripande övervakningsprogram.
68. Likaså gläder sig kommissionen visserligen över det ekonomiska stöd från NPWS för ett projekt med övervakning av små valar i Galwaybukten och NPWS deltagande i övervakning av valar i Roaring Watersbukten, men den har gjort gällande att sådana ad hoc -projekt och -program inte kan utgöra ett övergripande övervakningssystem, eftersom de är begränsade på det geografiska planet och deras existens på lång sikt inte säkerställs.
69. Kommissionen har vidare anfört att en studie som gjordes år 2005 visar på brister i kunskaperna om de valar som förekommer i irländskt vatten samtidigt som Irlands åtgärder är av särskild vikt för valarna med hänsyn till utsträckningen av denna medlemsstats havsvatten och kuststräckor och antalet förekommande arter. Kommissionen har tillagt att NPWS resurser är särskilt små när det gäller skyddet av havsmiljön. Wildlife rangers (NPWS fältpersonal) har uppgifter som rör huvudsakligen land och de förfogar inte, eller endast i ringa mån, över sådan utrustning eller erfarenhet som är nödvändig för att färdas till havs.
70. När det gäller det sjätte argumentet har Irland medgett att pilotprojektet för övervakning av fladdermöss inte ersätter ett mer utarbetat arbete för att följa fladdermössen. Irland anser dock att genom detta ”car transectprogram” erhålles tillräckligt fullständig information om förekomsten av vissa fladdermusarter, deras fördelning och att detta kan förbättras ytterligare. Irland har tillagt att nämnda program har passerat pilotprogramstadiet och numera har gått in på sitt tredje år, och att genom detta kommer väsentlig information om dessa populationers utveckling att erhållas i tid.
71. Vidare har Irland kommit fram till en överenskommelse med Bat Conservation Ireland för att utvidga en databas med uppgifter om kullar. Ett avtal kan väntas till slutet av år 2006 för att förbereda en databas som omfattar kända fladdermusobservationer. Irland har för övrigt anfört att en rapport med rekommendationer från en expert beträffande krav på övervakning och åtgärder för att bevara fladdermöss väntas till slutet av år 2005.
72. När det gäller uttrarna har Irland hävdat att en studie över arten skall avslutas under slutet av år 2005 och rapporten från studien väntas komma under början av år 2006. Denna studie har inte gjorts helt från grunden utan är en följd av två tidigare studier som utfördes åren 1980/1981 och 1990/1991. För övrigt gör möjligheten att följa uttrar med radio det möjligt att göra en detaljerad studie över rastplatserna samt modeller över deras beteende under dygnet, samspelet inom populationer och förflyttningar. Irland har även anfört att även om det blev en nedgång för arten, skulle Irland göra ny forskning för att fastställa denna nedgångs karaktär och vidta nödvändiga åtgärder.
73. Irland har även hävdat att en biologiexpert arbetar för att ta fram en BIM för Kerrysnigeln. Denna BIM befinner sig på ett framskridet stadium och bekräftar att arten fortsätter att frodas på de platser där det är känt att den förekommer. Irland hoppas att denna BIM, som innefattar rekommendationer avseende ett övervakningsprogram, kommer att offentliggöras år 2006.
74. Jag erinrar åter om att enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet. I förevarande fall löpte denna frist ut den 11 september 2003.
75. Det kan konstateras att när nämnda frist löpte ut hade de särskilda informationsåtgärderna för att ge uttern, Kerrysnigeln och fladdermusarterna ett strikt skydd ännu inte antagits.
76. Vidare framgår det av domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket att övervakningen av arterna skall var systematisk och varaktig.(26) Irlands argument att de två studier om uttern som gjordes åren 1980/1981 och 1990/1991 utgör bevis för denna medlemsstats engagemang för att övervaka denna art framstår följaktligen inte som tillfredsställande för mig. Det framgår nämligen att det inte har gjorts någon systematisk och varaktig studie av arten mellan åren 1991 och 2005. Vidare kan åtagandet att göra ny forskning om det konstateras en nedgång i utterpopulationen inte uppfylla kraven i artikel 12.1 i livsmiljödirektivet. Det strikta skyddssystemet i den mening som avses i denna artikel 12 förutsätter att det vidtas förebyggande åtgärder.(27) Av detta följer att de åtgärder som medlemsstaterna skall vidta skall förhindra de skyddade arternas nedgång och inte vidtas när nedgången väl är ett faktum.
77. När det gäller valarna har Irland åberopat en rad program för övervakning av den irländska kusten. Irland har även hävdat att vidtagna åtgärder är tillräckliga och uppfyller kraven i detta direktiv, eftersom rapporten av den 6 april 2005(28) avseende tolkningen av livsmiljödirektivet beträffande strikt skydd av arterna visar att gemenskapspolitiken fortfarande är i en utarbetandefas.
78. Irland har dessutom hävdat att sedan förordning (EG) nr 812/2004(29) trädde i kraft samlar denna stat in observationer över oavsiktlig valfångst inom ett visst antal fiskeverksamheter och att den redogör för dessa observationer i en årlig rapport som kommer den 1 juni 2006. Irland har även lyft fram det förhållande att Bord Iascaigh Mhara (Irländska rådet för havsfiske) deltar i ett projekt på europeisk nivå som påbörjades i mars 2004 och som syftar till att minska den oavsiktliga valfångsten.
79. Irland har också åberopat beslutet att inrätta en databas med nationella biologiska förteckningar och inrättandet av National Biological Records Centre, som skall vara en arkiveringsplats som erbjuder databaser åt forskare och personer som önskar erhålla uppgifter om arters utbredning.
80. När det gäller det strikta skydd av arter som föreskrivs i artikel 12.1 i livsmiljödirektivet har Irland åberopat ett program med registrering vid Shannons mynning, i Roaring Watersbukten och i regionen kring Blasketöarna samt ett annat projekt med avsikt att följa små valar i Galwaybukten och Roaring Waterbukten. Irland har också åberopat en studie som utfördes mellan åren 1999 och 2001 av Coastal & Marine Resources Centre.(30)
81. År 1991 fridlyste Irland valar och delfiner på irländskt vatten. Den studie som Coastal & Marine Resources Centre har utfört visar att det finns 21 valarter i irländskt vatten, bland vilka förekommer ovanliga och hotade arter såsom blåvalen. I denna studie framhålls de hot som finns mot valarna, bland annat seismisk verksamhet genom människans aktiviteter.
82. Av denna studie framgår att arbeten med forskning och analys kommer att genomföras, bland annat för att sammanföra uppgifter om valar med uppgifter om fiske och med fysiska och havsforskningsrelaterade parametrar, så att det blir möjligt för de irländska myndigheterna att utarbeta ett mer effektivt förvaltningsverktyg.
83. För övrigt har en av Irish Whale and Dolphin Group år 2005 gjord studie pekat på de luckor i kunskaperna om valar i den irländska exklusiva ekonomiska zonen och åberopat det överhängande behovet av mer exakta uppgifter om antalet valar och deras utbredning i irländskt vatten, bland annat för att kraven i livsmiljödirektivet skall uppfyllas.(31)
84. Mot bakgrund av dessa omständigheter är det inte möjligt att godta Irlands resonemang att de ovannämnda åtgärderna och studierna utvisar att Irland vinnlägger sig om att långsiktigt övervaka och skydda de valarter som förekommer i dess vatten. Det framgår nämligen klart att programmen för att övervaka valarna är ad hoc- program som är begränsade till vissa geografiska områden. Irland har inte visat att valarna omfattas av ett program för övergripande, systematisk och varaktig övervakning.
85. För övrigt är det inte heller möjligt att godta Irlands argument att bidraget till tolkningen av livsmiljödirektivet om strikt skydd av arterna(32) visar att gemenskapspolitiken på området fortfarande är under utarbetande och att Irlands underlåtenhet därigenom är berättigad.
86. Riktlinjerna har nämligen, såsom framgår av dess namn, till syfte att ge medlemsstaterna ledning när de genomför direktivet i sin lagstiftning. Under inga förhållanden påverkar detta dokument räckvidden av den skyldighet som föreskrivs i artikel 12.1 i livsmiljödirektivet, som är i kraft sedan år 1994.
87. Jag anser således att talan skall bifallas även beträffande det sjätte argumentet.
7.	Det sjunde argumentet
88. Kommissionen anser att Irland inte har visat att denna stat har infört en lämplig strategi för att möta de olika slags kända hot som finns beträffande fladdermössens parningsplatser och rastplatser. Kommissionen har nämligen gjort gällande att Irland inte har gjort någon utvärdering för sådana projekt som i regel inte är föremål för BIM. Kommissionen har hävdat att fladdermössen hotas av skogsskötsel, renoveringsarbeten och rivningsarbeten.
89. Av fast rättspraxis från domstolen följer att det, då talan om fördragsbrott har väckts enligt artikel 226 EG, åligger kommissionen att bevisa det påstådda fördragsbrottet utan någon möjlighet att stödja sig på någon presumtion.(33)
90. Inom ramen för förevarande talan ankommer det således på kommissionen att lägga fram bevis för att Irlands förfarandesätt beträffande små projekt, såsom skogsskötsel eller renoveringsarbeten, för vilka inte behövs någon BIM, innebär att det strikta skyddssystemet åsidosätts för arter som är förtecknade i bilaga 4 till livsmiljödirektivet.
91. Kommissionen har endast kommit med påståenden till stöd för sin uppfattning utan att lägga fram bevis för dem.(34) Kommissionen har bland annat hävdat att ”om [den] är riktigt underrättad, har åtskilliga kommuner aldrig gjort någon undersökning beträffande fladdermöss innan de reparerat broar”. Det finns inget stöd för detta påstående, såsom exakta och utförliga exempel på arbeten som utförts under sådana förhållanden.
92. Jag anser således att det inte finns någon grund för det sjunde argumentet.
93. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen slår fast att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt livsmiljödirektivet genom att underlåta att vidta särskilda åtgärder för att på ett effektivt sätt inrätta det strikta skyddssystem som krävs enligt artikel 12.1 i detta direktiv.
B – Den tredje anmärkningen
94. Kommissionen har åberopat att det i irländsk rätt finns ett parallellt undantagssystem som är oförenligt med artiklarna 12 och 16 i livsmiljödirektivet. Detta parallella system följer av section 23(7) i Wildlife Act 1976 och section 42 i samma lag.
95. Mot bakgrund av det svar som Irland har lämnat i sitt svaromål har kommissionen återkallat sitt argument avseende section 42 i Wildlife Act 1976.
96. Kommissionen har inledningsvis anfört att Irland har införlivat artikel 12.1 d i livsmiljödirektivet i regulation 23 i European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997 och artikel 16 i samma direktiv i regulation 25 i European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997 med en ordalydelse som är mycket lik ordalydelsen i artikel 16.
97. Kommissionen har dock konstaterat att i section 23(7) a, b och c i Wildlife Act 1976 införs undantag som är tillämpliga för närvarande och genom vilka kraven i artikel 12.1 d i livsmiljödirektivet frångås utan att villkoren i artikel 16 i direktivet iakttas. Jag erinrar även om att Wildlife Act 1976 ändrades år 2000 och därigenom är av senare datum än det då ovannämnda bestämmelser för att införliva direktivet trädde i kraft.
98. Enligt section 23(7) a, b och c i Wildlife Act 1976 utgör det inte en lagöverträdelse att en person oavsiktligt skadar eller dödar ett skyddat vilt djur när han bedriver jordbruk, fiske, fiskodling, skogsskötsel eller torvbrytning eller stör eller förstör parningsplatserna för ett sådant djur vid sådan verksamhet eller oavsiktligt dödar eller sårar ett sådant djur eller oavsiktligt förstör eller skadar ett sådant djurs parningsplatser eller rastplatser vid vägbygge, arkeologiska arbeten, byggnadsarbeten eller anläggningsarbeten eller inom ramen för byggnadsarbeten eller utförande av annat arbete eller åtgärd av detta slag som kan vara föreskriven.
99. Även om Irland har ändrat sin lag genom att lägga till punkt 8 i section 23 i Wildlife Act 1976 och därigenom satt stopp för oförenligheten mellan section 23 och regulation 25 i European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997 har kommissionen stått fast vid sin anmärkning eftersom Irland antog och underrättade kommissionen om regulation nr 3 i European Communities (Natural Habitats) Regulations 2005, genom vilken den nya punkten infördes, efter det att den frist som fastställts i det motiverade yttrandet hade löpt ut.
100. Kommissionen har hävdat att innan European Communities (Natural Habitats) Regulations 2005 trädde i kraft tillämpades de undantag som föreskrevs i section 23(7) i Wildlife Act 1976 på de arter som finns förtecknade i bilaga 4 a till livsmiljödirektivet. Irland har således stött sig på denna bestämmelse för undantagen.
101. Enligt kommissionen framstår det som om undantagsbestämmelserna i regulation 25 i European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997 aldrig har använts för stora projekt såsom projektet med gasledningen i Corrib eller projektet på godset Lough Rynn. Kommissionen har i rapporten om de undantag som beviljats enligt artikel 16 i livsmiljödirektivet konstaterat att det inte fanns något giltigt undantag för de fall som omfattas av section 23(7) i Wildlife Act 1976.
102. Kommissionen anser för övrigt att den samtidiga förekomsten av detta parallella undantagssystem ger upphov till förvirring och rättsligt tvivel som inte är godtagbart och står i strid med rättssäkerhetsprincipen.
103. Irland anser att kommissionen har misstagit sig om effekten av section 23(7) i Wildlife Act 1976. Enligt Irland avser bestämmelserna i denna bestämmelse endast åtgärder med stöd av section 23(5) i samma lag och inte med tillämpning av European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997. För att undanröja all tvetydighet har Irland gjort nödvändiga ändringar i denna reglering för att understryka den klara avgränsningen mellan ordningen i section 23(7) i Wildlife Act 1976 och den i regulation 23 och regulation 25 i European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997. I section 23(8) i Wildlife Act 1976 föreskrivs uttryckligen att de undantag som föreskrivs i section 23(7) inte tillämpas på de arter som anges i bilaga 4 a till livsmiljödirektivet.
104. Jag erinrar åter om att enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet, och domstolen skall inte beakta senare förändringar.(35) I förevarande fall skedde den av Irland gjorda förändringen år 2005, det vill säga efter det att den frist som angavs i det motiverade yttrandet hade löpt ut. Härav följer att denna förändring inte skall beaktas.
105. Jag konstaterar att i section 23(7) b och c i 1976 års Wildlife Act föreskrivs att vissa avsiktliga och oavsiktliga handlingar som stör eller förstör parningsplatser och vissa handlingar som oavsiktligt förstör eller skadar vilda arters parningsplatser eller rastplatser inte utgör en lagöverträdelse. I artikel 12.1 d i livsmiljödirektivet förbjuds emellertid sådana åtgärder för arterna i bilaga 4 till direktivet oavsett om de är avsiktliga eller inte.(36)
106. Av den rapport som Irland lagt fram om undantag som beviljats enligt artikel 16 i livsmiljödirektivet framgår att de irländska myndigheterna har grundat sig på section 23 i Wildlife Act 1976 för undantagen från strikt skydd för fladdermusarterna, stinkpaddan och vissa delfin- och valarter.(37)
107. Irlands argument att section 23(7) i Wildlife Act 1976 endast avser fall med åtgärder enligt section 23(5) i denna lag kan således inte godtas. Det kan konstateras att det finns ett parallellt system med undantag som antogs år 2000, som är oförenligt med artiklarna 12 och 16 i livsmiljödirektivet.
108. Mot bakgrund av det anförda föreslår jag att domstolen fastslår att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt livsmiljödirektivet genom att bibehålla bestämmelser i den irländska lagstiftningen som inte är förenliga med bestämmelserna i artiklarna 12.1 d och 16 i detta direktiv.
109. Eftersom talan skall vinna bifall på de anförda anmärkningarna skall Irland ersätta rättegångskostnaderna i enlighet med kommissionens yrkande och artikel 69.2 första stycket i rättegångsreglerna.
V – Förslag till avgörande
110. Mot bakgrund av övervägandena ovan föreslår jag att domstolen
1) fastställer att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter genom att inte vidta särskilda åtgärder för att på ett effektivt sätt inrätta det strikta skyddssystem som krävs enligt artikel 12.1 i detta direktiv med undantag för åtgärderna beträffande havslädersköldpaddan och stinkpaddan och åtgärderna för att möta de hot som finns mot fladdermössen, samt
genom att bibehålla bestämmelser i den irländska lagstiftningen som inte är förenliga med artiklarna 12.1 d och 16 i direktiv 92/43, och
2) förpliktar Irland att ersätta rättegångskostnaderna.
(1) .
(2)  –	Rådets direktiv av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, s. 7; svensk specialutgåva, område 15, volym 11, s. 114) (nedan kallat livsmiljödirektivet).
(3)  –	Se tredje och fjärde skälen i livsmiljödirektivet.
(4)  –	Havslädersköldpaddan är ungefär 1,50 m lång och väger 300–400 kg, vilket innebär att den är den största havssköldpaddan. Till skillnad från andra sköldpaddor saknar den sköld men har en pseudosköld som är uppdelad i sju långa veck och som består av ett fettskikt som gör det möjligt för den att klara vattentemperaturer ner till 5°C.
(5)  –	Stinkpaddan (Bufo calamita) är en padda från sanddynsområdena i Nordeuropa. Vid vuxen ålder är den 60–70 mm lång. Den skiljer sig från den vanliga paddan genom en gul linje längs ryggraden som går högt upp på huvudet.
(6)  –	Kerrysnigeln (Geomalacus maculosus) är känd för att vara den enda snigel som kan rulla ihop sig så att den blir till en kula. Den äter huvudsakligen lav som den hittar på klippor eller trädstammar.
(7)  –	Killarney Fern (Trichomanes speciosum) är en flerårig ormbunke som har triangulära vintergröna blad som är 10–30 cm långa, mörkgröna, spröda, genomskinliga och fint uppdelade i småblad. Denna art, som hade en ganska stor utbredning under det förra seklet, är numera utrotningshotad.
(8)  –	Se bland annat dom av den 9 april 1987 i mål 363/85, kommissionen mot Italien (REG 1987, s. 1733), punkt 7, av den 30 maj 1991 i mål C-361/88, kommissionen mot Tyskland (REG 1991, s. I-2567), punkt 15, och av den 20 oktober 2005 i mål C-6/04, kommissionen mot Förenade kungariket (REG 2005, s. I-9017), punkt 21.
(9)  –	Dom av den 26 juni 2003 i mål C-233/00, kommissionen mot Frankrike (REG 2003, s. I‑6625), punkt 77.
(10)  –	Se bland annat domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket, punkt 25, och dom av den 10 januari 2006 i mål C-98/03, kommissionen mot Tyskland (REG 2006, s. I-0000), punkt 59.
(11)  –	Se domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket, punkt 26, och domen av den 10 januari 2006 i det ovannämnda målet kommissionen mot Tyskland, punkt 60.
(12)  –	Dom av den 30 januari 2002 i mål C-103/00, kommissionen mot Grekland (REG 2002, s. I‑1147), punkterna 34–39.
(13)  –	Dom av den 16 mars 2006 i mål C-518/04, kommissionen mot Grekland (REG 2006, s. I-0000), punkt 16.
(14)  –	Se femtonde skälet i livsmiljödirektivet.
(15)  –	Punkt 65 i domen.
(16)  –	Se punkterna 13 och 14 i svaromålet.
(17)  –	Dom av den 27 november 1990 i mål C-200/88, kommissionen mot Grekland (REG 1990, s. I‑4299), punkt 13, och av den 19 juni 2003 i mål 161/02, kommissionen mot Frankrike (REG 2003, s. I‑6567), punkt 6.
(18)  –	Se punkt 53 i ansökan.
(19)  –	Se bland annat punkterna 16 och 23 i svaromålet.
(20)  –	Rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (EGT L 175, s. 40; svensk specialutgåva, område 15, volym 6, s. 226).
(21)  –	Den lilla hästskonäsan är en fladdermus som finns i Europa och Asien. Den är spenslig och kännetecknas av en hästskoformad näsa. Den är mellan 3,7 och 4,5 cm lång och dess vingbredd kan vara så stor som 29,4 cm.
(22)  –	Se bland annat bilagorna 6 och 7 till ansökan.
(23)  –	Se bilaga 7 till ansökan.
(24)  –	Se bilaga 10 till ansökan.
(25)  –	Se bilaga D-8 till svaromålet.
(26)  –	Punkt 68 i domen.
(27)  –	Se domen av den 16 mars 2006 i det ovannämnda målet kommissionen mot Grekland, punkt 16.
(28)  –	Rapport från den expertgrupp som skapades av livsmiljökommittén och som skall stödja medlemsstaternas initiativ beträffande artikel 12 i livsmiljödirektivet, särskilt skyddet av rastplatser och parningsplatser.
(29)  –	Rådets förordning (EG) nr 812/2004 av den 26 april 2004 om åtgärder när det gäller oavsiktlig fångst av valar vid fiske och om ändring av förordning (EG) nr 88/98 (EGT L 150, s. 12).
(30)  –	Se bilaga D-5 till svaromålet.
(31)  –	Se bilaga till repliken.
(32)  –	Se punkt 77 i detta förslag till avgörande.
(33)  –	Se bland annat dom av den 25 maj 1982 i mål 96/81, kommissionen mot Nederländerna (REG 1982, s. 1791), punkt 6, och av den 18 maj 2006 i mål C-221/04, kommissionen mot Spanien (REG 2006, s. I-0000), punkt 59.
(34)  –	Se punkt 62 i ansökan och punkt 35 i repliken.
(35)  –	Dom av den 17 januari 2002 i mål C-394/00, kommissionen mot Irland (REG 2002, s. I‑581), punkt 12, och av den 20 juni 2002 i mål C-299/01, kommissionen mot Luxemburg (REG 2002, s. I‑5899), punkt 11.
(36)  –	Domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket, punkterna 73–79.
(37)  –	Se bilaga 8 till ansökan.