61999CC0119_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1. Bolagen som ingår i Hewlett Packard-koncernen importerar till gemenskapen multifunktionsapparater kallade HP OFFICE JET som förenar funktioner för skrivare, fotokopiering, telefax och scanner. Bolagen hade mellan åren 1995 och 1997 erhållit bindande tulltaxeupplysningar från italienska, brittiska och franska tullmyndigheter som klassificerade dessa apparater enligt undernummer 8471 92 20 (nu 8471 60 40) (skrivare). Denna klassificering medförde att en tullsats - som var avsedd att avskaffas från den 1 januari 1998 - på 1,5 procent blev tillämplig.
2. År 1997 antogs kommissionens förordning (EG) nr 2184/97 av den 3 november 1997 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen, vilken klassificerade en apparat med motsvarande fyra funktioner som de ovannämnda apparaterna från Hewlett Packard-gruppen enligt undernummer 8517 21 00 (telefaxapparater), en klassificering som medförde en tullsats på 3,8 procent.
3. Bolagen bedömde det därför vara lämpligt att, trots att de bindande tulltaxeupplysningarna som utfärdats av de franska tullmyndigheterna varken hade ändrats eller återkallats, begära en ny bindande tulltaxeupplysning av de franska tullmyndigheterna avseende hela serien av multifunktionsapparater i syfte att bekräfta klassificeringen av dessa såsom skrivare.
4. Till följd av denna begäran utfärdade tullmyndigheterna den 2 april 1998 en bindande tulltaxeupplysning där de med hänsyn till förordning nr 2184/97 klassificerade de ifrågavarande apparaterna enligt undernummer 8517 21 00 (telefaxapparater).
5. Hewlett Packard väckte talan mot denna upplysning vid Tribunal d'instance de Paris 7 (Frankrike).
6. Denna domstol ansåg, i motsats till vad Hewlett Packard hävdade, att förordning nr 2184/97 skulle tillämpas på HP OFFICE JET, och att dessa därför i själva verket skulle klassificeras enligt undernummer 8517 21 00. Den nationella domstolen ifrågasatte emellertid giltigheten av nämnda förordning, varvid den i ett beslut av den 30 mars 1999 ställde följande tolkningsfråga till domstolen:
"Enligt gemensamma tulltaxan omfattas inte telefaxapparater och skrivare av samma tulltaxenummer. När en enda apparat är konstruerad för att utföra flera arbetsuppgifter bestäms tulltaxenumret efter den huvudsakliga arbetsuppgift som kännetecknar helheten.
Har kommissionen således i anmärkning nr 3 till förordning nr 2184/97 med giltig verkan kunnat besluta att alla telefaxapparater med flera funktioner som huvudsakligen består av
- ett modem
- en scanner
- en skrivaranordning
som fungerar självständigt eller är kopplade till en dator skall falla under tulltaxenummer 8517 21 00 (telefaxapparater) och därmed utesluta möjligheten att göra en bedömning från fall till fall av den funktion som faktiskt är den dominerande samt fastslå principen att skrivaranordningen är av underordnad betydelse, oavsett vilken maskin det är fråga om, förutsatt att den faller inom den beskrivna kategorin?"
7. Innan jag utreder svaret på denna fråga skall jag erinra om de delar av gemenskapslagstiftningen som är tillämpliga vid bedömningen.
Kombinerade nomenklaturen
8. Den kombinerade nomenklatur som fastställts i bilaga 1 till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan upptar enligt lydelsen i kommissionens ändringsförordning (EEG) nr 2086/97 av den 4 november 1997 bland annat följande tulltaxenummer:
"8471 Maskiner för automatisk databehandling och enheter till sådana maskiner; magnetiska och optiska läsare, maskiner för överföring av data till databärare i kodad form samt maskiner för bearbetning av sådana data, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans:
...
8471 60 -Inorgan och utorgan, även innehållande minnen inom samma hölje:
...
- - Andra:
8471 60 40 - - - Skrivare
...
8471 60 90 - - Andra"
samt,
"8517 Elektriska apparater för trådtelefoni eller trådtelegrafi, inbegripet apparater för trådtelefoni med trådlösa mikrotelefoner och telekommunikationsapparater för bärfrekvenssystem eller för digitala trådsystem; bildtelefoner:
8517 21 00 - - Telefaxapparater."
Förordning nr 2184/97
9. Artikel 1 i förordning nr 2184/97 har följande lydelse:
"De varor som beskrivs i kolumn 1 i den bifogade tabellen skall i Kombinerade nomenklaturen klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 i samma tabell."
10. Punkt 3 i bilagan till förordningen har följande lydelse:
>lt>0
Kombinerade nomenklaturens tolkningsregler
11. De allmänna bestämmelserna 1 och 6 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen har följande respektive lydelse:
"Benämningarna på avdelningar, kapitel och underavdelningar är endast vägledande. Klassificeringen skall bestämmas med ledning av lydelsen av tulltaxenumren (med fyrställig sifferkod), av anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen och, om inte annat föreskrivs i tulltaxenumren eller anmärkningarna, med ledning av följande bestämmelser.
Klassificeringen av varor enligt de olika undernumren till ett tulltaxenummer skall bestämmas med ledning av undernumrens lydelse, av anmärkningarna till dessa undernummer och av ovanstående regler i tillämpliga delar, varvid gäller att endast varubeskrivningarna på samma siffernivå skall jämföras med varandra. Vid tillämpningen av denna regel skall anmärkningarna till den berörda avdelningen och det berörda kapitlet också beaktas, om inte omständigheterna kräver annat."
12. Anmärkning 3 till avdelning XVI i Kombinerade nomenklaturen anger att "[o]m inte annat föreskrivs skall maskinkombinationer som består av två eller flera maskiner som sammanfogas till en enhet samt andra maskiner som kan utföra två eller flera kompletterande eller alternativa arbetsuppgifter klassificeras som om de bestod enbart av den komponent eller utgjorde en sådan maskin som utför den huvudsakliga arbetsuppgiften".
13. Vid en genomgång av beslutet om begäran av förhandsavgörande framgår att den nationella domstolen har tolkat förordning nr 2184/97 som att den föreskriver att samtliga apparater som överensstämmer med den "varubeskrivning" som anges i vänstra kolumnen i bilagan skall klassificeras enligt nummer 8517 21 00.
14. Den nationella domstolen verkar ha ansett att den "motivering" som anges i den högra kolumnen, det vill säga "...[t]elekommunikationsfunktionen (fax) är den huvudsakliga funktionen för denna utrustning", skall tolkas så att gemenskapslagstiftaren har ansett att telefaxfunktionen är den huvudsakliga funktionen för samtliga multifunktionsapparater som överensstämmer med beskrivningen i vänstra kolumnen.
15. Genom att läsa förordningen på det här sättet har den nationella domstolen dragit slutsatsen att den skulle vara förhindrad att ta hänsyn till den specifika beskaffenheten hos HP OFFICE JET i syfte att klassificera dessa enligt ett annat tulltaxenummer.
16. Det är denna lydelse som ser ut som ett absolut förbud mot att göra en bedömning i det enskilda fallet som har förbryllat den nationella domstolen, och som har fått den att tvivla på förordningens giltighet och inleda ett förfarande enligt artikel 234 EG.
17. Till att börja med kan nämnas att om förordning nr 2184/97 verkligen hade avsett att förbjuda att någon form av hänsyn skulle tas till den särskilda beskaffenheten hos en multifunktionsapparat hade även jag delat den nationella domstolens villrådighet.
18. Det skulle i sådana fall vara fråga om en förordning som avser att fastställa - samtidigt som det anges att anmärkning 3 till avdelning XVI i Kombinerade nomenklaturen har tillämpats - att den huvudsakliga funktionen hos multifunktionsapparater som kombinerar funktionerna telefax, skrivare, scanner och fotokopiering, och som motsvarar beskrivningen i vänstra kolumnen i bilagan, skall vara telefaxfunktionen.
19. Jag är emellertid övertygad om att det inte är så som förordning nr 2184/97 bör tolkas, särskilt som kommissionen, som har utarbetat den, i mycket tydliga och övertygande ordalag har givit en helt annan tolkning i sitt yttrande till domstolen.
20. Det bör inledningsvis erinras om att när en klassificeringsförordning antas av kommissionen, i det fall klassificeringen av en viss vara skulle kunna medföra svårigheter eller bli föremål för diskussion, har detta skett efter yttrande av Tullkodexkommittén.
21. Det rör sig inte om en abstrakt klassificering eftersom det handlar om att lösa ett problem som en viss vara medför. Klassificeringsförordningen har emellertid, såsom kommissionen har gjort gällande, en generell räckvidd eftersom den inte skall tillämpas på en viss näringsidkare och en viss transaktion, utan generellt på varor som är identiska med dem som har prövats av Tullkodexkommittén.
22. Klassificeringsförordningen innebär tillämpning av en allmän bestämmelse på ett specifikt fall, och den innehåller således en anvisning för tolkning av bestämmelsen som kan användas av de myndigheter som är ansvariga för klassificeringen av en identisk eller liknande vara.
23. Kommissionen har motiverat detta dialektiska tillvägagångssätt som gör det möjligt att överkomma det motsatsförhållande som råder mellan det enskilda och det generella fallet med följande tre överväganden:
"- Det är nödvändigt att säkerställa en enhetlig tolkning av Kombinerade nomenklaturen, och analogisk tolkning bidrar till sådan enhetlighet.
- Det är önskvärt att säkerställa att näringsidkare blir lika behandlade, en likabehandling som skulle omintetgöras om olika svar lämnades trots att förhållandena var likvärdiga.
- Om en analogisk tolkning inte gjordes avseende varor som liknar dem som direkt omfattas av kommissionens förordning, skulle det kunna ge näringsidkarna ett incitament att kringgå den fastställda klassificeringen genom att göra marginella ändringar av varornas kännetecken med det enda syftet att undvika en klassificering som är ekonomiskt ofördelaktig."
24. Dessa överväganden - som enligt min mening verkar berättigade - betyder inte, såsom kommissionen har påpekat, att den lösning som har valts i klassificeringsförordningen beträffande en specifik vara, utan eftertanke automatiskt kan tillämpas på en liknande vara. I stället bör stor försiktighet iakttas, vilket för övrigt gäller i samtliga fall då analogisk tolkning tillämpas.
25. Det går inte att tillämpa den klassificering som fastställts i förordning nr 2184/97 på alla multifunktionsapparater som har motsvarande funktioner utan att ta hänsyn till dessa apparaters särdrag.
26. Det bör vidare påpekas att det som anges i den högra kolumnen i bilagan till förordningen beträffande "motivering" av klassificeringen måste läsas i sin helhet. Där görs följande precisering: "Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1 och 6 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, anmärkning 3 till avdelning XVI och av texten till KN-nummer 8517 och 8517 21 00."
27. Det är således genom att tillämpa bland annat anmärkning 3 till avdelning XVI, vilken stadgar att apparatens huvudsakliga funktion skall vara avgörande, som klassificeringen har skett enligt undernummer 8517 21 00.
28. Det saknas härvidlag anledning att betvivla kommissionens påstående att eftersom den i det enskilda fallet hade fastställt att telefaxfunktionen utgjorde den huvudsakliga funktionen skedde klassificeringen enligt undernummer 8517 21 00, även om motiveringen i förordningen till hur kommissionen kom till denna slutsats kan tyckas något kortfattad. Under alla omständigheter finns det ingenting i förordningen som stöder påståendet att om en multifunktionsapparat hade en telefaxfunktion skulle det nödvändigtvis leda till slutsatsen att denna funktion vägde tyngre än de andra funktionerna och att den därmed skulle avgöra klassificeringen.
29. Om så var fallet skulle förordningen innehålla en motsägelse eftersom den hänvisar till att anmärkning 3 till avdelning XVI har tillämpats, samtidigt som det skulle saknas anledning att göra den prövning som denna regel föreskriver. En sådan motsägelse skulle uppenbarligen ha betydelse för dess giltighet.
30. Det bör slutligen påpekas att en senare förordning - kommissionens förordning (EG) nr 517/1999 av den 9 mars 1999 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen - till vilken både Hewlett Packard och kommissionen har hänvisat, bekräftar, om så skulle behövas, att förordning nr 2184/97 aldrig har avsett att telefaxfunktionen hos multifunktionsapparater som kombinerar funktioner för scanner, skrivare telefax och kopiering systematiskt skulle vinna företräde framför de andra funktionerna.
31. Punkt 2 i bilagan till förordningen har följande lydelse:
>lt>1
32. Denna förordning existerar, såsom kommissionen har anfört, jämte förordning nr 2184/97, och om den har lett till att en multifunktionsapparat - som har likheter med både den apparat som givit upphov till klassificering enligt förordning nr 2184/97 och utrustningen i serien HP OFFICE JET - har klassificerats annorlunda än den klassificering som anges i den sistnämnda förordningen, beror det uppenbarligen på att bedömningen i det enskilda fallet har lett till slutsatsen att det inte rörde sig om en vara som var identisk med den som klassificerades år 1997. Det rörde sig här om ett fall där varorna liknade varandra men inte var identiska, och där denna likhet inte räckte för att motivera en analogisk tillämpning av den förstnämnda klassificeringsförordningen.
33. Tvärtemot den franska regeringens ståndpunkt anser jag inte att punkt 1 i förordning nr 517/1999 bekräftar åsikten att samtliga apparater som har en telefaxfunktion automatiskt borde anses ha denna som sin huvudsakliga funktion. Det handlade i det fallet i själva verket om en apparat som förutom funktioner för telefax, scanner, skrivare och fotokopiering även hade funktioner för trådtelefoni och telefonsvarare. Det hade således varit otänkbart att klassificera den enligt tulltaxenummer "8471 - Maskiner för automatisk databehandling och enheter till sådana maskiner ..." Denna apparat kunde endast klassificeras enligt tulltaxenummer "8517 - Elektriska apparater för trådtelefoni och trådtelegrafi ..."
34. För det fall två apparater inte är identiska råder det således inget tvivel om att det är en undersökning av den enskilda apparatens beskaffenhet som avgör dess klassificering, och inte en princip som godtyckligt ger en av dess funktioner företräde.
35. Beträffande apparaterna i serien HP OFFICE JET har den nationella domstolen inte frågat, såsom Hewlett Packard hade föreslagit, enligt vilket tulltaxenummer dessa skulle klassificeras, och enligt min mening ankommer det nog inte heller på domstolen att pröva en sådan fråga.
36. Hewlett Packard har visserligen i sitt yttrande till domstolen angivit en mängd omständigheter som det anser vara relevanta för klassificeringen, och den franska regeringen har i sitt yttrande angivit ett antal skäl, oberoende av tillämpningen av förordning nr 2184/97, till varför dessa varor borde klassificeras enligt undernummer 8517 21 00.
37. Kommissionen har däremot inte riktigt tagit upp denna fråga utan nöjt sig med att göra gällande att apparaterna i serien HP OFFICE JET uppvisar betydande olikheter, vilka den kortfattat har räknat upp, jämfört med klassificeringen av den apparat som givit upphov till förordning nr 2184/97. Denna försiktighet är fullt förståelig eftersom endast innehållet i beslutet om begäran om förhandsavgörande inte ger en tillräckligt grundlig kännedom om dessa apparaters beskaffenhet.
38. Det bör för övrigt påpekas att den villrådighet som den nationella domstolen har givit uttryck för i beslutet om begäran om förhandsavgörande inte rör det sätt på vilket produkterna i serien HP OFFICE JET bör klassificeras - denna domstols argumentation visar snarare att den är fullt medveten om hur detta bör ske - utan den rör dess möjlighet att genomföra en klassificering mot bakgrund av förordning nr 2184/97.
39. Det är därför som jag inte hyser några tvivel om att den nationella domstolen kommer att kunna klassificera de aktuella varorna utan större problem sedan domstolen har undanröjt det hinder som den ifrågavarande förordningen tycktes utgöra.
40. Den nationella domstolen skall i sin prövning fastställa de ifrågavarande apparaternas huvudsakliga funktion genom att noggrant undersöka vilken prestationskapacitet de olika funktionerna har och jämföra denna med prestationskapaciteten hos apparater som var och en är specialiserade på dessa olika funktioner, samt genom att bedöma apparaternas självständighet i förhållande till den dator som de skall vara uppkopplade mot, och den eventuella betydelsen av om ett faxkort är monterat vid tidpunkten för importen.
41. Hänsyn skall emellertid inte tas till vissa av de omständigheter som har framförts av Hewlett Packard, som vad detta företag traditionellt producerar, vilka inte omfattas av kriterierna för klassificering enligt Kombinerade nomenklaturen.
42. Även om det aktuella målet inte rör klassificering av apparaterna i serien HP OFFICE JET, måste jag föreslå ett svar på frågan om giltigheten av förordningen, som ställts av den nationella domstolen. Mot bakgrund av vad som synes vara den korrekta tolkningen av förordning nr 2184/97 är svaret nästan givet. Den ifrågavarande förordningen, som klassificerar multifunktionsapparater vars huvudsakliga funktion är telefax enligt undernummer 8517 21 00, är fullkomligt giltig eftersom den inte har avsett att fastslå en princip med innebörd att alla apparater som kombinerar funktioner för skrivare, fotokopiering, telefax och scanner skall klassificeras som telefaxapparater.
43. Det skulle visserligen vara möjligt att göra några invändningar beträffande det sätt på vilket motiveringen till klassificeringen i förordningen har avfattats eftersom denna motivering, vilket frågan från den nationella domstolen visar, inte helt utesluter risken för en oriktig tolkning. Det skulle ha varit önskvärt att skälen till att telefaxfunktionen skulle ges företräde hade varit utförligare, vilket skulle ha visat att ett sådant företräde hade fastställts efter en prövning i det enskilda fallet. Den omständigheten att motiveringen i det aktuella fallet inte är perfekt, är emellertid enligt min mening inte tillräcklig för att den skall kunna påverka förordningens giltighet. Jag anser mig dessutom ha visat att det, vid en noggrann undersökning av hela motiveringen i den högra kolumnen i bilagan, jämförd med anmärkning 3 i avdelning XVI, framgår att denna klassificering är resultatet av en prövning i det enskilda fallet.
Förslag till avgörande
44. Mot bakgrund av samtliga ovanstående överväganden föreslår jag att domstolen skall svara Tribunal d'instance de Paris 7 att det i nu aktuellt mål inte har framkommit några skäl för att punkt 3 i bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 2184/97 av den 3 november 1997 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen skall anses ogiltig.