62024CJ0822
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (osmého senátu)
15. ledna 2026 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Autorské právo a práva s ním související – Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti – Směrnice 2001/29/ES – Článek 2 – Právo na rozmnožování – Článek 5 – Výjimky a omezení – Spravedlivá odměna za soukromé rozmnožování – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví placení takové odměny výrobci, dovozci a distributory paměťových médií, která mohou být použita pro účely rozmnožování a jsou určena komerčním koncovým zákazníkům – Povinnost spojená s vyvratitelnou domněnkou používání takových nosičů pro účely soukromého rozmnožování – Přípustnost“
Ve věci C‑822/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr, Německo) ze dne 26. září 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 3. prosince 2024, v řízení
bluechip Computer Aktiengesellschaft
proti
Zentralstelle für private Überspielungsrechte (ZPÜ),
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení: O. Spineanu-Matei (zpravodajka), předsedkyně senátu, S. Rodin a N. Fenger, soudci,
generální advokát: M. Szpunar,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za bluechip Computer Aktiengesellschaft: M. Kianfar a J. Schäfer, Rechtsanwälte,
–
za Zentralstelle für private Überspielungsrechte (ZPÜ): D. Kögel, Rechtsanwalt,
–
za německou vládu: J. Möller, M. Hellmann a A. Sahner, jako zmocněnci,
–
za francouzskou vládu: B. Dourthe a B. Herbaut, jako zmocněnci,
–
za italskou vládu: S. Fiorentino, jako zmocněnec, ve spolupráci s: V. Pilloni, procuratore dello Stato, a D. G. Pintus, avvocato delle Stato,
–
za maďarskou vládu: D. Csoknyai a Z. Fehér, jako zmocněnci,
–
za nizozemskou vládu: M. K. Bulterman a J. M. Hoogveld, jako zmocněnci,
–
za rakouskou vládu: A. Posch a J. Schmoll, jako zmocněnci,
–
za portugalskou vládu: C. Alves, P. Barros da Costa a M. Martins da Cruz, jako zmocněnci,
–
za Evropskou komisi: G. von Rintelen a J. Samnadda, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Zentralstelle für private Überspielungsrechte (dále jen „ZPÜ“) a společností bluechip Computer Aktiengesellschaft (dále jen „bluechip“) ve věci placení odměny sloužící k financování spravedlivé odměny za pořizování soukromých rozmnoženin.
Právní rámec
Unijní právo
3
Body 31, 35 a 38 odůvodnění směrnice 2001/29 zní:
„(31)
Mezi různými skupinami nositelů práv stejně jako mezi různými kategoriemi nositelů práv a uživatelů chráněných předmětů ochrany musí být zajištěna přiměřená rovnováha práv a zájmů. Stávající výjimky a omezení práv stanovené členskými státy je třeba s ohledem na nové elektronické prostředí přehodnotit. Stávající rozdíly ve výjimkách a omezeních určitých omezených úkonů mají přímé záporné účinky na fungování vnitřního trhu v oblasti autorského práva a práv s ním souvisejících. Takové rozdíly by se mohly zvýraznit dalším rozvojem mezinárodního užívání děl a rozvojem činností překračujících hranice. Pro zajištění náležitého fungování vnitřního trhu je třeba takové výjimky a omezení vymezit více harmonickým způsobem. Míra harmonizace by měla vycházet z dopadu těchto výjimek a omezení na hladké [náležité] fungování vnitřního trhu.
[…]
(35)
V určitých případech výjimek nebo omezení by nositelé práv měli získat spravedlivou odměnu jako přiměřenou náhradu za užití jejich chráněných děl nebo jiných předmětů ochrany. Při určování způsobu, podrobností a možné výše odměny je třeba vzít v úvahu konkrétní okolnosti každého případu. Při hodnocení těchto okolností by cenným kritériem byla možná újma nositelům práva vyplývající z dotyčného úkonu. V případech, kdy nositelé práv již získali platbu v jiné formě, například jako součást licenčního poplatku, nemusí přicházet žádná zvláštní nebo samostatná platba v úvahu. Výše spravedlivé odměny by měla brát ohled na míru využití prostředků technologické ochrany uvedených v této směrnici. V určitých situacích, kdy je újma způsobená nositeli práva minimální, nesmí [nemusí] vzniknout žádná povinnost platby.
[…]
(38)
Členským státům by mělo být povoleno stanovit výjimku nebo omezení týkající se práva na rozmnožování v případě určitých druhů rozmnožování zvukových, obrazových nebo audiovizuálních materiálů pro osobní užití, pokud jsou tato výjimka nebo omezení doprovázeny spravedlivou odměnou. Tato výjimka nebo omezení mohou zahrnovat zavedení nebo pokračování systémů odměn jako náhrady za újmu způsobenou nositelům práva. Ačkoliv rozdíly mezi těmito systémy odměn ovlivňují fungování vnitřního trhu, neměly by mít tyto rozdíly ve vztahu k analogovému soukromému rozmnožování výrazný dopad na rozvoj informační společnosti. Digitální soukromé rozmnožování má předpoklady k většímu rozšíření a má větší hospodářský dopad. Je proto potřeba brát patřičný ohled na rozdíly mezi digitálním a analogovým soukromým rozmnožováním a v určitých ohledech je třeba mezi nimi rozlišovat.“
4
Článek 2 této směrnice, nadepsaný „Právo na rozmnožování“, stanoví:
„Členské státy stanoví výlučné právo udělit svolení nebo zakázat přímé nebo nepřímé, dočasné nebo trvalé rozmnožování jakýmikoliv prostředky a v jakékoliv formě, vcelku nebo po částech:
a)
pro autory v případě jejich děl;
b)
pro výkonné umělce v případě záznamů jejich výkonů;
c)
pro výrobce zvukových záznamů v případě jejich zvukových záznamů;
d)
pro výrobce prvotních záznamů filmů ve vztahu k originálům a rozmnoženinám jejich filmů;
e)
pro vysílací organizace v případě záznamu jejich vysílání, ať už po drátě nebo bezdrátově, včetně vysílání pomocí kabelu nebo družice.“
5
Článek 5 uvedené směrnice, nadepsaný „Výjimky a omezení“, v odstavci 2 stanoví:
„Členské státy mohou stanovit výjimky nebo omezení práva na rozmnožování podle článku 2 v těchto případech:
[…]
b)
u jakýchkoliv rozmnoženin na jakémkoliv nosiči vytvořených fyzickou osobou pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, a to za podmínky, že nositelé práv získají spravedlivou odměnu, která, pokud jde o dotyčné dílo nebo předmět ochrany, bere ohled na použití nebo nepoužití technologických prostředků uvedených v článku 6;
[…]“
Německé právo
6
Ustanovení § 53 Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte – Urheberrechtsgesetz (zákon o autorském právu a právech s ním souvisejících) ze dne 9. září 1965 (BGBl. 1965 I, s. 1273), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „UrhG“), nadepsané „Rozmnoženiny pro soukromé užití a jiné osobní užití“, stanovilo:
„(1)   Pořizování jednotlivých rozmnoženin díla fyzickou osobou na jakémkoli nosiči pro soukromé užití je dovoleno za podmínky, že rozmnoženiny přímo ani nepřímo neslouží k dosahování zisku, pokud k pořízení rozmnoženiny není použita předloha, která byla vytvořena nebo zpřístupněna veřejnosti v rozporu s právem. […]
[…]“
7
Ustanovení § 54 UrhG, nadepsané „Povinnost platit odměnu“, stanovilo:
„(1)   Lze-li vzhledem k povaze díla očekávat, že dojde k jeho rozmnožování podle § 53 odst. 1 až 3, má autor díla nárok na to, aby mu výrobce přístrojů a paměťových médií, jejichž typ je samostatně nebo ve spojení s jinými přístroji, paměťovými médii nebo příslušenstvím používán ke zhotovování těchto rozmnoženin, zaplatil spravedlivou odměnu.
(2)   Nárok podle odstavce 1 nevznikne, pokud lze vzhledem k okolnostem očekávat, že přístroje nebo paměťová média nebudou v oblasti působnosti tohoto zákona použity k pořizování rozmnoženin.“
8
Ustanovení § 54b UrhG, nadepsané „Povinnost distributora nebo dovozce platit odměnu“, stanovilo:
„(1)   Společně a nerozdílně s výrobcem má povinnost zaplatit spravedlivou odměnu ten, kdo pro komerční účely doveze nebo zpětně doveze přístroje nebo paměťová média na území působnosti tohoto zákona nebo s nimi obchoduje. […]
[…]“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
9
ZPÜ je sdružením německých organizací kolektivní správy práv, které mohou uplatňovat nároky na autorskoprávní odměnu za rozmnožování zvukových a zvukově obrazových děl. bluechip je společnost, která vyrábí, dováží a distribuuje osobní počítače, notebooky a pracovní stanice s interním pevným diskem.
10
ZPÜ podalo žalobu, kterou se v podstatě domáhalo, aby byla společnosti bluechip uložena povinnost zaplatit za každý výše uvedený typ přístroje uvedeného do provozu v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 odměnu určenou k financování spravedlivé odměny stanovené v § 54 UrhG ve výši sazeb stanovených v kolektivních smlouvách, které za tímto účelem uzavřelo s organizacemi sdružujícími odborníky v odvětví telekomunikací, jakož i v odvětví elektrických a elektronických výrobků.
11
Oberlandesgericht (Vrchní zemský soud, Německo) částečným rozsudkem ze dne 1. prosince 2023 rozhodl, že jelikož přístroje prodávané společností bluechip komerčním koncovým zákazníkům mohou technicky sloužit k pořizování rozmnoženin děl chráněných autorským právem pro soukromé užití, je třeba vyvratitelně předpokládat, že takové rozmnoženiny budou pořizovány, takže taková právnická osoba, jako je bluechip, je povinna platit na základě § 54 a § 54b UrhG odměnu určenou k financování spravedlivé odměny náležející autorům za takové pořízení.
12
Poté, co tento soud konstatoval, že společnost bluechip nepředložila důkazy umožňující tuto domněnku vyvrátit, uložil jí mimo jiné povinnost zaplatit ZPÜ za každý typ přístroje prodaného nebo uvedeného do provozu v Německu v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 takovou odměnu, vypočtenou podle sazeb stanovených ve výše uvedených kolektivních smlouvách, ledaže by společnost bluechip prokázala zejména to, že dotyčné přístroje jsou zjevně určeny k jiným účelům, než je pořizování rozmnoženin pro soukromé užití, a že ve skutečnosti došlo nebo při běžném chodu věcí dochází k pořízení nanejvýš nepatrného množství těchto rozmnoženin.
13
Společnost bluechip podala proti tomuto rozsudku opravný prostředek „Revision“ k Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr, Německo), který je předkládajícím soudem.
14
Předkládající soud připomíná, že podle čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29, který byl do německého práva proveden zejména § 54 UrhG, mohou členské státy stanovit výjimky a omezení výlučného práva na rozmnožování stanoveného v článku 2 této směrnice ve prospěch nositelů autorských práv a práv s ním souvisejících. Členské státy mohou stanovit takové výjimky a omezení zejména v případě, že rozmnoženiny pořizují fyzické osoby pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, a to za podmínky, že nositelé práv získají spravedlivou odměnu.
15
Předkládající soud, který připomíná, že pokud jde o paměťová média, která mohou být použita k pořizování takových rozmnoženin, může být tato odměna v případě, že existují praktické obtíže spojené s určením takového soukromého užití a s identifikací koncového uživatele, požadována od výrobců, dovozců nebo distributorů, kteří mají jako společnost bluechip možnost přenést zátěž na koncové zákazníky, má za to, že mezi tyto zákazníky mohou patřit zejména fyzické a právnické osoby, které si takové nosiče objednaly pro profesní nebo obchodní účely. Při běžném chodu věcí totiž nelze vyloučit, že tyto nosiče budou v profesním nebo obchodním prostředí používány k pořizování soukromých rozmnoženin nebo že je tyto fyzické nebo právnické osoby po skončení období daňových odpisů nahradí novými nosiči a prodají je na trhu použitých přístrojů za účelem pořizování soukromých rozmnoženin kupujícími.
16
Předkládající soud dodává, že s ohledem na existenci takových praktických obtíží by skutečnost, že by takovým výrobcům, dovozcům nebo distributorům, jako je bluechip, nebyla uložena povinnost zaplatit spravedlivou odměnu, neumožňovala zaručit náhradu škody vzniklé nositelům práv v souvislosti s pořizováním soukromých rozmnoženin, a tudíž ani skutečný výběr této odměny. Tento soud se přitom přiklání k názoru, že z judikatury Soudního dvora vyplývá, že je možné vyvratitelně předpokládat, že taková paměťová média, jako jsou média prodávaná společností bluechip, jsou používána pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29, takže od těchto výrobců, dovozců nebo distributorů lze požadovat spravedlivou odměnu.
17
Uvedený soud upřesňuje, že prodejci paměťových médií, která mohou být použita k pořizování rozmnoženin pro soukromé účely, mohou v okamžiku určení povinnosti k zaplacení dotčené odměny prokázat, že při běžném chodu věcí se jeví jako vyloučené, že tyto nosiče budou použity k pořizování rozmnoženin, nebo že je přinejmenším nepravděpodobné, že by k tomuto účelu byly použity v rozsahu, který není pouze nepatrný. Za tímto účelem mohou tito prodejci zejména předložit písemné potvrzení, kterým komerční koncový zákazník prohlašuje, že zakoupené médium použije pouze v rámci své podnikatelské činnosti.
18
Uložení povinnosti prodejcům, jako je bluechip, zaplatit spravedlivou odměnu, spojené s vyvratitelnou domněnkou soukromého užívání paměťových médií, která mohou sloužit k rozmnožování, je mimoto v souladu s judikaturou Soudního dvora, podle které mají členské státy široký prostor pro uvážení při určování osob, které mají tuto odměnu platit, a při stanovení formy, podmínek a výše této odměny, za podmínky, že se tyto členské státy ujistí, že taková domněnka nepovede k uložení této odměny v případech, kdy konečné užití dotčených nosičů zjevně nespadá pod případ upravený v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29.
19
Vzhledem k možným rozdílům v judikatuře při výkladu tohoto ustanovení v Německu a Rakousku má však předkládající soud za to, že pro účely vyřešení sporu, který mu byl předložen, je nezbytné získat výklad uvedeného ustanovení od Soudního dvora.
20
Za těchto podmínek se Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Je v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29, že vnitrostátní právní úprava ukládá výrobcům, dovozcům nebo distributorům, kteří prodávají paměťová média komerčním koncovým zákazníkům (právnickým osobám nebo fyzickým osobám, které objednávku provedou – tak, že je to výrobci, dovozci nebo distributorovi zřejmé – jako koncoví uživatelé pro komerční účely), povinnost platit odměnu za účelem financování spravedlivé odměny za výjimku z práva na rozmnožování, která se vztahuje na rozmnoženiny pro soukromé užití, pokud v souladu s ustanoveními vnitrostátního práva neprokáží, že fyzické osoby pomocí těchto přístrojů ve skutečnosti na jakémkoli nosiči pořídily nebo při běžném chodu věcí pořizují nanejvýš nepatrné množství rozmnoženin děl pro soukromé užití?“
K předběžné otázce
21
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž jsou výrobci, dovozci a distributoři paměťových médií, která mohou být použita pro účely rozmnožování, povinni platit spravedlivou odměnu stanovenou v tomto ustanovení v případě prodeje těchto médií komerčním koncovým zákazníkům, s výjimkou případu, kdy tito výrobci, dovozci nebo distributoři prokáží, že uvedená média nebudou používána fyzickými osobami k pořizování rozmnoženin pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, nebo budou používána pouze v míře, která je považována za způsobující nositelům práv pouze minimální újmu.
22
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle článku 2 směrnice 2001/29 členské státy přiznávají nositelům práv uvedených v tomto ustanovení výlučné právo udělit svolení nebo zakázat přímé nebo nepřímé, dočasné nebo trvalé rozmnožování jakýmikoliv prostředky a v jakékoliv formě, vcelku nebo po částech, jejich děl, v případě záznamů jejich výkonů, jejich zvukových záznamů, originálů a rozmnoženin jejich filmů, jakož i v případě záznamu jejich vysílání.
23
Článek 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 stanoví, že členské státy mohou stanovit výjimky nebo omezení výlučného práva na rozmnožování podle článku 2 této směrnice u jakýchkoliv rozmnoženin na jakémkoliv nosiči vytvořených fyzickou osobou pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, a to za podmínky, že nositelé práv získají spravedlivou odměnu, která, pokud jde o dotyčné dílo nebo předmět ochrany, bere ohled na použití nebo nepoužití technologických prostředků uvedených v článku 6 dané směrnice.
24
Kromě toho je třeba připomenout, že podle samotného znění článku 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 mohou členské státy stanovit povinnost zaplatit spravedlivou odměnu pouze v případě, že zařízení, přístroj nebo nosič pro rozmnožování jsou používány „fyzickými osobami“ jakožto koncovými uživateli k pořizování rozmnoženin „pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční“. Z toho vyplývá, že působnost tohoto ustanovení závisí mimo jiné na postavení koncového uživatele, jakož i na účelu užívání (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. března 2015, Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, bod 83).
25
Jak vyplývá z bodů 35 a 38 odůvodnění směrnice 2001/29, tento čl. 5 odst. 2 písm. b) vyjadřuje vůli unijního normotvůrce zavést zvláštní systém odměny, který začne fungovat v okamžiku, kdy nositelům práv vznikne újma, a jež v zásadě vede ke vzniku povinnosti poskytnout uvedeným nositelům práv „náhradu“. Zhotovení rozmnoženiny fyzickou osobou pro soukromé užití musí být totiž považováno za úkon, který může dotyčnému nositeli práv způsobit újmu, jelikož k němu dochází bez předchozího vyžádání svolení tohoto nositele. Není však vůbec nutné, aby takové osoby skutečně pořizovaly rozmnoženiny pro soukromé účely, jelikož u těchto osob se oprávněně předpokládá, že plně mohou disponovat zařízeními, přístroji a nosiči pro rozmnožování, přičemž toto disponování postačuje vzhledem ke schopnosti těchto zařízení, přístrojů a nosičů pořizovat rozmnoženiny k odůvodnění uplatnění spravedlivé odměny stanovené ve prospěch nositelů práv. Soudní dvůr v tomto ohledu upřesnil, že členské státy mohou stanovit vyvratitelnou domněnku, že taková zařízení, přístroje a nosiče jsou dány k dispozici fyzickým osobám pro soukromé užití (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 11. července 2013, Amazon.com International Sales a další, C‑521/11, EU:C:2013:515, bod 43; ze dne 5. března 2015, Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, body 24 a 25; ze dne 8. září 2022, Ametic, C‑263/21, EU:C:2022:644, bod 35 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 23. listopadu 2023, Seven.One Entertainment Group, C‑260/22, EU:C:2023:900, bod 33 a citovaná judikatura).
26
Z ustálené judikatury tak vyplývá, že spravedlivá odměna, a tudíž i systém, na kterém je založena, a její výše musí souviset s újmou způsobenou nositelům práv pořizováním soukromých rozmnoženin. Jakákoliv spravedlivá odměna, která by nebyla spojena s újmou způsobenou nositelům práv z důvodu takového rozmnožování, by totiž nebyla slučitelná s požadavkem uvedeným v bodě 31 odůvodnění směrnice 2001/29, podle kterého je třeba zachovat spravedlivou rovnováhu mezi nositeli práv a uživateli předmětů ochrany (rozsudek ze dne 23. listopadu 2023, Seven.One Entertainment Group, C‑260/22, EU:C:2023:900, bod 37 a citovaná judikatura).
27
Soudní dvůr kromě toho již zdůraznil, že je třeba mít za to, že čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 ukládá členským státům, které zavedly výjimku pro soukromé rozmnožování, povinnost dosáhnout určitého výsledku v tom smyslu, že tyto státy jsou povinny zajistit v rámci svých pravomocí, aby byla skutečně vybrána spravedlivá odměna, která má odškodnit nositele práv, protože jinak by bylo připuštěno, že toto ustanovení postrádá užitečný účinek (rozsudek ze dne 9. června 2016, EGEDA a další, C‑470/14, EU:C:2016:418, bod 21, jakož i citovaná judikatura).
28
Vzhledem k tomu, že ustanovení směrnice 2001/29 nijak blíže neupřesňují jednotlivé prvky systému spravedlivé odměny, mají členské státy při jejich vymezování široký prostor pro uvážení. Je na členských státech, aby zejména určily, kdo má tuto odměnu uhradit, a stanovit formu, podrobnosti a výši této odměny (rozsudek ze dne 8. září 2022, Ametic, C‑263/21, EU:C:2022:644, bod 36 a citovaná judikatura). Při určování formy, podrobností a možné výše spravedlivé odměny musí členské státy, jak vyplývá z bodu 35 odůvodnění směrnice 2001/29, vzít v úvahu konkrétní okolnosti každého jednotlivého případu, a zejména možnou újmu nositelům práv vyplývající z dotyčného úkonu (rozsudek ze dne 23. listopadu 2023, Seven.One Entertainment Group, C‑260/22, EU:C:2023:900, bod 36).
29
Poněvadž je v praxi obtížné identifikovat soukromé uživatele a ukládat jim povinnost, aby nositelům výlučného práva na rozmnožování poskytli náhradu za újmu, kterou jim způsobili, jsou členské státy oprávněny zavést k financování spravedlivé odměny „poplatek za soukromé rozmnožování“, jehož zaplacení je uloženo před pořizováním soukromých rozmnoženin nikoli dotyčným soukromým osobám, nýbrž osobám, jež disponují zařízeními, přístroji a nosiči pro rozmnožování, a které je z tohoto důvodu právně nebo fakticky dávají k dispozici soukromým osobám. V rámci tohoto systému se povinnost zaplatit poplatek za soukromé rozmnožování vztahuje na osoby disponující těmito zařízeními, přístroji a nosiči. Členské státy tak mohou za určitých podmínek uplatňovat poplatek za soukromé rozmnožování bez rozdílu v případě paměťových médií, která mohou sloužit k rozmnožování, a to i tehdy, když jejich konečné užití nespadá pod případ uvedený v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 9. června 2016, EGEDA a další, C‑470/14, EU:C:2016:418, body 32 a 33, jakož i ze dne 8. září 2022, Ametic, C‑263/21, EU:C:2022:644, bod 37 a citovaná judikatura).
30
Vzhledem k tomu, že takový systém umožňuje osobám povinným zaplatit poplatek za soukromé rozmnožování promítnout jeho výši do ceny za poskytnutí takových zařízení, přístrojů nebo nosičů, zátěž spojenou s poplatkem ponese v konečném důsledku soukromý uživatel, který tuto cenu platí, a to v souladu s „přiměřenou rovnováhou“ uvedenou v bodě 31 odůvodnění směrnice 2001/29, kterou je třeba nalézt mezi zájmy nositelů výlučného práva na rozmnožování a zájmy uživatelů předmětů ochrany (rozsudek ze dne 8. září 2022, Ametic, C‑263/21, EU:C:2022:644, bod 38 a citovaná judikatura).
31
Je však třeba připomenout, že pokud se členské státy rozhodnou pro tento druh financování z praktických důvodů, jako je nemožnost identifikovat soukromé koncové uživatele, musí ve prospěch skutečných osob povinných k zaplacení odměny, ať již to jsou výrobci, dovozci nebo distributoři zařízení, přístrojů nebo nosičů pro rozmnožování nebo koncoví uživatelé, stanovit systém osvobození od platby, nebo v případě, že to není možné, nárok na vrácení, nemají-li povinnost k zaplacení této odměny, jako je tomu zejména v případě, kdy jsou taková zařízení, přístroje nebo nosiče dodávány jiným než fyzickým osobám za zjevně jinými účely, než je pořizování rozmnoženin pro soukromé užití (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 11. července 2013, Amazon.com International Sales a další, C‑521/11, EU:C:2013:515, bod 31; ze dne 5. března 2015, Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, body 45, 47, 50 a 53; ze dne 9. června 2016, EGEDA a další, C‑470/14, EU:C:2016:418, body 36 a 40; ze dne 22. září 2016, Microsoft Mobile Sales International a další, C‑110/15, EU:C:2016:717, body 34 a 36, jakož i ze dne 8. září 2022, Ametic, C‑263/21, EU:C:2022:644, bod 39).
32
Takto stanovený nárok na vrácení musí být účinný a nesmí nadměrně ztěžovat vrácení zaplaceného poplatku. Z tohoto hlediska musí dosah, účinnost, disponibilita, veřejná známost a jednoduchost využití nároku na vrácení umožnit odstranit případnou nerovnováhu vytvořenou systémem uplatňování poplatku za soukromé rozmnožování za účelem překonání konstatovaných praktických obtíží (rozsudky ze dne 22. září 2016, Microsoft Mobile Sales International a další, C‑110/15, EU:C:2016:717, bod 37 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 8. září 2022, Ametic, C‑263/21, EU:C:2022:644, bod 45 a citovaná judikatura).
33
Konečně Soudní dvůr již rozhodl, že členské státy mají možnost stanovit v určitých případech, které spadají do působnosti výjimky, kterou se rozhodly zavést na základě čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 a při dodržení zásady rovného zacházení, zproštění povinnosti platit spravedlivou odměnu, pokud je újma způsobená nositelům práv minimální, přičemž stanovení hranice, pod kterou je újma kvalifikována jako minimální, spadá do prostoru pro uvážení těchto států (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. listopadu 2023, Seven.One Entertainment Group, C‑260/22, EU:C:2023:900, body 38 až 40 a citovaná judikatura).
34
Otázku položenou předkládajícím soudem je třeba posoudit s ohledem na tuto judikaturu jako celek.
35
V projednávané věci z vysvětlení tohoto soudu vyplývá, že právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, jak je vykládána vnitrostátními soudy, stanoví, že spravedlivou odměnu platí výrobci, dovozci nebo distributoři, kteří jako bluechip prodávají paměťová média, která mohou být použita pro účely rozmnožování (dále jen „paměťová média“), komerčním koncovým zákazníkům, ať už se jedná o právnické osoby nebo fyzické osoby. Z vysvětlení uvedeného soudu rovněž v podstatě vyplývá, že není vyloučeno, že nosiče takto zakoupené takovými komerčními koncovými zákazníky budou používány v jiných případech, než je případ uvedený v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29, tj. že nebudou užívány „pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční“, nebo budou užívány pro takové užití a pro tyto účely pouze v omezeném rozsahu.
36
V souladu s judikaturou připomenutou v bodech 29 a 31 až 33 tohoto rozsudku může být v takovém případě spravedlivá odměna uložena prodejcům paměťových médií pouze tehdy, jsou-li splněny dvě kumulativní podmínky. Zaprvé takový systém musí být odůvodněn praktickými obtížemi, jako jsou obtíže při identifikaci koncových uživatelů a účelu použití rozmnoženin pořízených pomocí těchto nosičů. Zadruhé je třeba, aby v případě, že se prokáže, že koncoví uživatelé užívají uvedené nosiče zjevně k jiným účelům, než je pořizování rozmnoženin pro soukromé užití, nebo přinejmenším způsobují nositelům práv pouze minimální újmu při užívání týchž nosičů pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, tito prodejci byli osvobozeni od platby spravedlivé odměny, nebo v případě, že to není možné, měli nárok na účinné vrácení, které není upraveno tak, aby vrácení této odměny bylo nadměrně obtížné.
37
Předkládající soud tedy bude muset ověřit, zda právní úprava dotčená ve věci v původním řízení splňuje obě tyto podmínky, přičemž je třeba upřesnit, že Soudní dvůr při rozhodování o předběžné otázce může podat upřesnění, aby vnitrostátnímu soudu poskytl vodítko při jeho rozhodování (rozsudek ze dne 5. května 2022, Victorinox, C‑179/21, EU:C:2022:353, bod 49 a citovaná judikatura).
38
Pokud jde zaprvé o praktické obtíže spojené s identifikací koncových uživatelů a účel užívání rozmnoženin pořízených pomocí paměťových médií, jako jsou média dotčená v původním řízení, je třeba konstatovat, že takové praktické obtíže s identifikací existují, jsou-li tato média prodávána komerčním koncovým zákazníkům.
39
Ze samotného postavení „komerčního koncového zákazníka“ totiž nelze vyvodit, že paměťová média nebudou nikdy užívána fyzickými osobami pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29, a že tak nositelům práv nebude nikdy způsobena jiná než minimální újma.
40
Je třeba poznamenat, že v projednávaném případě jsou komerčními koncovými zákazníky jak fyzické osoby, tak právnické osoby, které objednávají paměťová média pro obchodní nebo profesní účely. I když jsou tato média zakoupena právnickými osobami, mohou být v zásadě používána pouze fyzickými osobami, kterým jsou tato média dána k dispozici. Koncovými uživateli paměťových médií zakoupených komerčními koncovými zákazníky tak mohou být v každém případě pouze fyzické osoby, přičemž pro určení, zda existuje povinnost k zaplacení spravedlivé odměny, není důležité, zda fyzické osoby, které tato média používají, je samy nezakoupily nebo nejsou jejich vlastníky. Nárok na spravedlivou odměnu totiž vzniká i v případě, že fyzické osoby mohou pořizovat rozmnoženiny chráněných děl ze zařízení nebo s pomocí zařízení patřícího třetí osobě (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. března 2015, Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, bod 91).
41
Dále se v souladu s judikaturou připomenutou v bodě 25 tohoto rozsudku u dotyčných fyzických osob, ať již jsou kupujícími i koncovými uživateli, nebo jen koncovými uživateli, z důvodu, že jim komerční koncový zákazník dal k dispozici paměťová média, oprávněně předpokládá, že tato média plně užívají, a to i k pořizování rozmnoženin pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční. Soudní dvůr v tomto ohledu rozhodl, že čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 nebrání vnitrostátní právní úpravě, která takovou domněnku stanoví, pokud je vyvratitelná (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 11. července 2013, Amazon.com International Sales a další, C‑521/11, EU:C:2013:515, body 43 a 45).
42
Za těchto podmínek může být obtížné určit v okamžiku prodeje paměťových médií komerčním koncovým zákazníkům, zda fyzická osoba, která bude mít tato média k dispozici, buď proto, že je sama zakoupila pro obchodní nebo profesní účely, nebo proto, že jí byla dána k dispozici v rámci její práce komerčním koncovým zákazníkem, bude tato média používat výlučně ke zjevně jiným účelům, než je pořizování rozmnoženin pro soukromé užití, nebo zda je rovněž bude používat pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, a to v rozsahu, který není považován za způsobující nositelům práv pouze minimální újmu.
43
Především nelze vyloučit, jak uvádí předkládající soud, že paměťová média budou v profesním prostředí užívána fyzickými osobami v jiném než minimálním rozsahu pro takové užití a pro takové účely, ani že před koncem jejich průměrné životnosti, například po skončení období daňových odpisů, budou dány k dispozici fyzickým osobám, které je budou následně používat pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční. Kromě toho mohou osoby samostatně výdělečně činné jakožto fyzické osoby, které zadávají objednávky pro obchodní nebo profesní účely, používat taková paměťová média, jako jsou média dotčená ve věci v původním řízení, jak pro podnikatelské, tak pro soukromé účely.
44
Bude na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda s ohledem na výše uvedené existují v projednávaném případě praktické obtíže spojené s identifikací účelu užívání paměťových médií fyzickými osobami, kterým jsou určeny.
45
Zadruhé bude muset předkládající soud v souladu s judikaturou připomenutou v bodě 31 tohoto rozsudku ověřit, zda výrobci, dovozci a distributoři paměťových médií, která mohou být použita k rozmnožování, jako je bluechip, mohou být osvobozeni od platby spravedlivé odměny, pokud prokáží, že tato média budou užívána fyzickými osobami v jiných případech, než je případ stanovený v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29, nebo že mohou získat alespoň vrácení neoprávněně zaplacené odměny, pokud tento důkaz lze předložit až po uskutečnění prodeje a zaplacení této odměny.
46
V tomto ohledu toto ustanovení nebrání takovému systému výběru odměny za soukromé rozmnožování, jaký uvádí předkládající soud, který mimo jiné předpokládá, že takový výrobce, dovozce nebo distributor předloží písemné potvrzení komerčního koncového zákazníka, které v podstatě potvrzuje, že paměťová média budou používána pro účely zjevně nesouvisející s pořizováním rozmnoženin pro soukromé užití nebo že budou používána v míře, která může nositelům práv způsobit pouze minimální újmu, pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční. Takový prodejce, jako je společnost bluechip, proto může být podle všeho snadno osvobozen od platby spravedlivé odměny.
47
Soudní dvůr ostatně potvrdil, že taková jednostranná prohlášení mohou být použita pro účely takového osvobození, pokud v dotyčném členském státě existuje možnost subjektu pověřeného správou spravedlivé odměny kontrolovat pravdivost dotčených prohlášení tak, aby byl zajištěn účinný výběr této odměny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 8. září 2022, Ametic, C‑263/21, EU:C:2022:644, body 42 a 70).
48
Kromě toho vnitrostátní právní úprava, která stanoví systém osvobození od platby spravedlivé odměny prostřednictvím takových prohlášení, musí v každém případě v souladu s judikaturou připomenutou v bodě 32 tohoto rozsudku stanovit nárok na vrácení neoprávněně zaplacené odměny, který musí být účinný a nesmí být upraven tak, aby vrácení zaplacené odměny bylo nadměrně obtížné.
49
S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž jsou výrobci, dovozci a distributoři paměťových médií, která mohou být použita pro účely rozmnožování, povinni platit spravedlivou odměnu stanovenou v tomto ustanovení v případě prodeje těchto médií komerčním koncovým zákazníkům, s výjimkou případu, kdy tito výrobci, dovozci nebo distributoři prokáží, že uvedená média nebudou používána fyzickými osobami k pořizování rozmnoženin pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, nebo budou používána pouze v míře, která je považována za způsobující nositelům práv pouze minimální újmu.
K nákladům řízení
50
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
Článek 5 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti
musí být vykládán v tom smyslu, že
nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž jsou výrobci, dovozci a distributoři paměťových médií, která mohou být použita pro účely rozmnožování, povinni platit spravedlivou odměnu stanovenou v tomto ustanovení v případě prodeje těchto médií komerčním koncovým zákazníkům, s výjimkou případu, kdy tito výrobci, dovozci nebo distributoři prokáží, že uvedená média nebudou používána fyzickými osobami k pořizování rozmnoženin pro soukromé užití a pro účely, které nejsou přímo ani nepřímo komerční, nebo budou používána pouze v míře, která je považována za způsobující nositelům práv pouze minimální újmu.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.