62017CJ0703_RES
Predmet C-703/17
Adelheid Krah
protiv
Universität Wien
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Wien)
Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. listopada 2019.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Sloboda kretanja osoba – Članak 45. UFEU-a – Radnici – Uredba (EU) br. 492/2011 – Članak 7. stavak 1. – Poslijedoktorski viši predavači – Ograničenje uračunavanja prethodnog relevantnog radnog iskustva stečenog u drugoj državi članici – Sustav primitaka od rada koji uz trajanje radnog odnosa kod sadašnjeg poslodavca vezuje više primitke od rada”
Sloboda kretanja osoba – Radnici – Jednako postupanje – Primici od rada – Poslijedoktorski viši predavači – Djelomično uračunavanje prethodnog relevantnog radnog iskustva stečenog u drugoj državi članici – Primjenjivost na sve zaposlene radnike – Izravna diskriminacija koja se temelji na državljanstvu – Nepostojanje
(čl. 45. st. 2. UFEU-a; Uredba Europskog parlamenta i Vijeća br. 492/2011, čl. 7. st. 1.)
(t. 21., 25., 28.)
Sloboda kretanja osoba – Radnici – Jednako postupanje – Primici od rada – Poslijedoktorski viši predavači – Djelomično uračunavanje prethodnog relevantnog radnog iskustva stečenog u drugoj državi članici – Razlika u postupanju ovisno o sveučilištu koje je zaposlilo radnika – Neizravna diskriminacija koja se temelji na državljanstvu – Nepostojanje
(čl. 45. st. 2. UFEU-a; Uredba Europskog parlamenta i Vijeća br. 492/2011, čl. 7. st. 1.)
(t. 23., 24., 29.-32., 38.)
Sloboda kretanja osoba – Radnici – Jednako postupanje – Primici od rada – Poslijedoktorski viši predavači – Djelomično uračunavanje prethodnog relevantnog radnog iskustva stečenog u drugoj državi članici – Prethodna jednakovrijedna djelatnost – Prepreka – Opravdanje – Nepostojanje – Prethodna djelatnost koja nije jednakovrijedna nego korisna za obavljanje djelatnosti – Nepostojanje prepreke
(čl. 45. UFEU-a; Uredba Europskog parlamenta i Vijeća br. 492/2011, čl. 7. st. 1.)
(t. 40.-43., 47.-51., 54., 55.-63. i izreka)
Kratak prikaz
Propis sveučilišta države članice kojim se u svrhu utvrđivanja platnog razreda njegovih profesora ograničava uračunavanje prethodnog jednakovrijednog radnog iskustva stečenog u drugoj državi članici prepreka je slobodi kretanja radnika
U presudi Krah (C-703/17), donesenoj 10. listopada 2019., Sud je presudio da je propis sveučilišta države članice kojim se u svrhu utvrđivanja platnog razreda njegovih poslijedoktorskih viših predavača ograničava uračunavanje prethodnog jednakovrijednog radnog iskustva koje su potonji stekli u drugoj državi članici prepreka slobodi kretanja radnika kako je to zajamčeno člankom 45. UFEU-a. Međutim, članku 45. UFEU-a i članku 7. stavku 1. Uredbe br. 492/2011 o slobodi kretanja radnika takav propis se ne protivi ako djelatnost koja se obavljala u toj drugoj državi članici nije bila jednakovrijedna, nego se jednostavno pokazala korisnom za obavljanje djelatnosti poslijedoktorskog višeg predavača na predmetnom sveučilištu. (
1
)
U predmetu pred sudom koji je uputio zahtjev, njemačka državljanka s doktoratom iz povijesti bila je tijekom pet godina kao predavač zaposlena na Sveučilištu u Münchenu. Od kraja 2000. radila je na Sveučilištu u Beču najprije kao predavač, zatim kao viši predavač i, od 1. listopada 2010., kao poslijedoktorski viši predavač. Odlukom od 8. studenoga 2011. Sveučilištu u Beču odlučilo je u svrhu utvrđivanja platnog razreda poslijedoktorskih viših predavača uzeti u obzir prethodno relevantno radno iskustvo u ukupnom trajanju od najviše četiri godine, ne praveći pritom razliku između iskustva stečenog na drugim sveučilištima u Austriji i onog stečenog u inozemstvu. Međutim, to ograničenje na četiri godine ne primjenjuje se na profesionalno iskustvo stečeno na Sveučilištu u Beču u svojstvu poslijedoktorskog višeg predavača. U skladu s to odlukom, tužiteljev platni razred bio je utvrđen na temelju četiri godine prethodnog radnog iskustva.
Na pitanje o usklađenosti odluke od 8. studenoga 2011. s načelom nediskriminacije na temelju državljanstva, Sud je najprije utvrdio da ta odluka ne predstavlja diskriminaciju izravno na temelju državljanstva ni neizravnu diskriminaciju radnika državljana drugih država članica. Međutim, Sud je ocijenio da ona predstavlja prepreku slobodi kretanja radnika zajamčenoj člankom 45. stavkom 1. UFEU-a s obzirom na to da ostvarivanje te slobode može učiniti manje privlačnim.
U tom pogledu, odlukom od 8. studenoga 2011. uračunava se prethodna relevantna profesionalna djelatnost u ukupnom trajanju od najviše četiri godine. Taj pojam obuhvaća ne samo profesionalnu djelatnost jednakovrijednu, odnosno istovjetnu, djelatnosti poslijedoktorskog višeg predavača na Sveučilištu u Beču, nego i svaku drugu vrstu djelatnosti koja se jednostavno pokaže korisnom za obavljanje te djelatnosti.
Sud je presudio da je ograničenje uračunavanja prethodne jednakovrijedne profesionalne djelatnosti na četiri godine prepreka slobodi kretanja. To ograničenje naime može odvratiti poslijedoktorskog višeg predavača koji je stekao jednakovrijedno radno iskustvo u trajanju duljem od tog razdoblja da napusti državu članicu svojeg podrijetla i da se prijavi na takav posao na Sveučilištu u Beču. Sud u tom pogledu naglašava da bi takav poslijedoktorski viši predavač podlijegao manje povoljnim uvjetima u pogledu plaće od onih koji se primjenjuju na poslijedoktorske više predavače koji su istu djelatnost obavljali tijekom razdoblja zaposlenja istog trajanja na Sveučilištu u Beču.
Međutim, kada je riječ o neuračunavanju cjelokupnog iskustva koje je jednostavno korisno, Sud je zaključio da ne postoji prepreka slobodi kretanja radnika s obzirom na to da takvo neuračunavanje ne može proizvesti odvraćajući učinak u pogledu slobode kretanja.
Konačno, što se tiče opravdanja prepreke slobodi kretanja koja proizlazi iz djelomičnog uračunavanja jednakovrijednog radnog iskustva, Sud je potvrdio da nagrađivanje stečenog iskustva koje radniku omogućava da bolje obavlja svoje zadaće predstavlja legitiman cilj politike plaća. Međutim, s obzirom na konkretne okolnosti glavnog predmeta, odlukom od 8. studenoga 2011. ne može se jamčiti ostvarenje tog cilja tako da je Sud utvrdio povredu članka 45. UFEU-a.
(
1
)	Uredba (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Europskoj uniji (SL 2011., L 141, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2. str. 264.). Članak 7. stavak 1. te uredbe poseban je izraz načela nediskriminacije iz članka 45. stavka 2. UFEU-a u specifičnom području uvjeta rada i zapošljavanja.