62016CC0314
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
YVESA BOTA
od 7. rujna 2017. (
1
)
Predmet C‑314/16
Europska komisija
protiv
Češke Republike
„Povreda obveze države članice – Direktiva 2006/126/EZ – Promet – Vozačka dozvola – Proširenje definicija kategorija C1 i C te ograničenje definicije kategorije D1”
1.
Europska komisija tužbom od Suda zahtijeva da utvrdi da je:
–
ne ispunivši obvezu da definicijom kategorija C1 i C obuhvati samo motorna vozila koja ne potpadaju pod kategorije D1 ili D, Češka Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 1. i članka 4. stavka 4. točaka (d) i (f) Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (
2
), i
–
ograničivši definiciju kategorije D1 na motorna vozila projektirana i izrađena za prijevoz više od osam putnika, Češka Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 1. i članka 4. stavka 4. točke (h) te direktive.
2.
U ovom ću mišljenju iznijeti razloge na temelju kojih predmetnu tužbu zbog povrede obveze smatram osnovanom.
I. Pravni okvir
A.
Pravo Unije
3.
U skladu s uvodnim izjavama 1., 2. i 12. Direktive 2006/126:
„(1)
Direktiva Vijeća 91/439/EEZ od 29. srpnja 1991. o vozačkim dozvolama [ (
3
)] nekoliko je puta doživjela značajne izmjene. Prilikom novih izmjena navedene Direktive poželjno je radi jasnoće obnoviti predmetne odredbe.
(2)
Propisi o vozačkim dozvolama bitan su dio zajedničke prometne politike, doprinose poboljšanju sigurnosti prometa na cestama i omogućavaju slobodno kretanje osoba koje namjeravaju steći boravište u državi članici koja nije država koja je dozvolu izdala. S obzirom na važnost osobnih prijevoznih sredstava, posjedovanje vozačke dozvole koju je priznala država članica domaćin promiče slobodu kretanja osoba i pravo poslovnog nastana. Usprkos postignutom napretku u usklađivanju propisa o vozačkim dozvolama, još uvijek postoje značajne razlike među propisima država članica o […] potkategorija[ma] vozila, koje treba temeljitije uskladiti kako bi se doprinijelo provedbi politika Zajednice.
[…]
(12)
Definicije kategorija moraju u većoj mjeri odražavati predmetne tehničke značajke vozila i vještine potrebne za upravljanje vozilom.”
4.
Ta direktiva u članku 1. stavku 1., naslovljenom „Obrazac dozvole”, propisuje:
„1.   U skladu s odredbama ove Direktive, države članice uvode nacionalnu vozačku dozvolu temeljenu na obrascu Zajednice iz Priloga I. Oznaka na 1. strani obrasca vozačke dozvole Zajednice sadrži razlikovnu oznaku države članice koja izdaje dozvolu.”
5.
Članak 4. spomenute direktive, naslovljen „Kategorije, definicije i najniža dob”, u stavcima 1. i 4. određuje:
„1.   Vozačkom dozvolom iz članka 1. stječe se pravo na upravljanje motornim vozilima prema niže definiranim kategorijama. Dozvola se izdaje prema najnižoj starosnoj dobi, navedenoj za svaku kategoriju. ‚Motorno vozilo’ je svako vozilo s vlastitim pogonom koje vozi po cesti i nije željezničko vozilo.
[…]
4.   Motorna vozila:
–
‚motorna vozila’ su sva vozila na motorni pogon koja se uobičajeno koriste za prijevoz osoba ili roba cestom ili za cestovnu vuču vozila koja se koriste za prijevoz osoba ili roba. Ovaj pojam uključuje trolejbuse, tj. vozila priključena na električni vod koja ne voze po tračnicama. Ne uključuje poljoprivredne ili šumarske traktore,
[…]
(d)
Kategorija C1:
motorna vozila, osim onih iz kategorija D1 ili D, čija je najveća dopuštena masa veća od 3500 kg, ali nije veća od 7500 kg, i koja su projektirana i izrađena za prijevoz najviše osam putnika uz vozača; motorna vozila u ovoj kategoriji mogu se kombinirati s priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa nije veća od 750 kg;
[…]
f)
Kategorija C:
motorna vozila, osim onih kategorije D1 ili D, čija je najveća dopuštena masa veća od 3500 kg, projektirana i izrađena za prijevoz najviše osam putnika uz vozača; motorna vozila u ovoj kategoriji mogu se kombinirati s priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa nije veća od 750 kg;
[…]
(h)
Kategorija D1:
motorna vozila projektirana i izrađena za prijevoz najviše 16 putnika uz vozača i čija najveća dužina nije veća od 8 m; motorna vozila ove kategorije mogu se kombinirati s priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa nije veća od 750 kg;
[…]
(j)
Kategorija D:
motorna vozila projektirana i izrađena za prijevoz najviše [više od] osam putnika uz vozača; motorna vozila kojima se može upravljati s dozvolom kategorije D mogu se kombinirati s priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa nije veća od 750 kg;
[…]”
6.
Članak 7. Direktive 2006/126, naslovljen „Izdavanje, valjanost i produljenje”, u stavku 1. točki (a) propisuje:
„1.   Vozačke dozvole izdaju se samo sljedećim kandidatima:
(a)
koji su položili ispit vještina i ponašanja i teorijski ispit te koji su zadovoljili zdravstvene standarde, u skladu s odredbama priloga II. i III.”.
7.
Članak 16. te direktive, naslovljen „Prenošenje”, određuje:
„1.   Države članice će najkasnije do 19. siječnja 2011. donijeti i objaviti zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člankom 1. stavkom 1., člankom 3., člankom 4. stavcima 1., 2., 3. i 4. točkama (b) do (k), […]. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
2.   One primjenjuju te odredbe od 19. siječnja 2013.
[…]”
B.
Češko pravo
8.
Članak 80.a stavak 1. točke (g), (h) i (i) Zákona č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (Zakon br. 361/2000 Zb. o cestovnom prometu i izmjeni određenih zakona), kako je zadnje izmijenjen (
4
), propisuje:
„1.   Kategorija
[…]
(g)
C1 obuhvaća motorna vozila, osim traktora, čija je najveća dopuštena masa veća od 3500 kg, ali nije veća od 7500 kg, i koja su namijenjena prijevozu najviše osam osoba uz vozača i mogu se kombinirati s priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa nije veća od 750 kg;
(h)
C obuhvaća motorna vozila, osim traktora i vozila iz točke (g), čija je najveća dopuštena masa veća od 3500 kg i koja su namijenjena prijevozu najviše osam osoba uz vozača i mogu se kombinirati s priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa nije veća od 750 kg;
(i)
D1 obuhvaća motorna vozila čija duljina ne prelazi 8 m i koja su namijenjena prijevozu 8 do najviše 16 osoba uz vozača i mogu se kombinirati s priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa nije veća od 750 kg.”
II. Predsudski postupak
9.
Dopisom od 11. srpnja 2014. Komisija je Češkoj Republici uputila pismo opomene, u kojem je toj državi članici privukla pozornost na činjenicu da određene odredbe njezina unutarnjeg zakonodavstva, a osobito one koje se odnose na definiciju kategorija C1, C i D1 vozačkih dozvola, nisu usklađene s Direktivom 2006/126.
10.
Nakon što je ispitala argumente koje je Češka Republika navela u odgovoru od 8. listopada 2014., Komisija je u dopisu od 27. veljače 2015. iznijela obrazloženo mišljenje. Također je Češku Republiku pozvala da poduzme mjere potrebne za usklađivanje s tim obrazloženim mišljenjem u roku od dva mjeseca od njegova primitka. Taj rok produljen je na zahtjev Češke Republike do 27. svibnja 2015.
11.
Dopisom od 22. svibnja 2015. Češka Republika odgovorila je na obrazloženo mišljenje navevši, u vezi s definicijama kategorija C, C1 i D1 vozila, da „Češka Republika u svrhu otklanjanja svake opasnosti od nesporazuma i postizanja veće pravne sigurnosti prihvaća provesti djelomične izmjene pravnih odredbi na snazi kojima bi se trebalo udovoljiti Komisijinim zahtjevima”.
12.
U nedostatku obavijesti o eventualnom usvajanju predviđenih izmjena i smatrajući da su u svakom slučaju prigovorene povrede i dalje postojale u vrijeme isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju, Komisija je podnijela Sudu predmetnu tužbu.
III. Argumentacija stranaka
A.
Komisija
13.
U prilog osnovanosti tužbe Komisija ističe dva tužbena razloga.
14.
Prvim tužbenim razlogom tvrdi da se u članku 4. stavku 4. Direktive 2006/126 definicije kategorija vozila C1 i C izričito razlikuju od onih kategorija D1 i D i da češko pravo nije preuzelo uvjet koji glasi kako slijedi: „motorna vozila, osim onih iz kategorija D1 ili D”. Posljedica spomenutog propusta je to da u navedenoj državi članici imatelj dozvole kategorije C1 ili C ima pravo voziti vozilo izrađeno za prijevoz najviše osam putnika, bez obzira na to je li projektirano za prijevoz putnika ili robe, iako se tom direktivom zahtijeva vozačka dozvola kategorije D1 ili D ako je vozilo projektirano i izrađeno za prijevoz putnika.
15.
Komisija prikazuje posljedice takvog propusta iznoseći primjer luksuznih minibuseva ili oklopnih osobnih vozila projektiranih za prijevoz putnika. Zbog svojih tehničkih karakteristika (ne više od osam putnika, masa veća od 3500 kg i duljina koja iznosi osam metara ili manje) mogli bi ih voziti imatelji dozvole kategorije C1, iako bi se zbog činjenice da je riječ o prijevozu osoba trebala zahtijevati dozvola kategorije D1.
16.
Drugim tužbenim razlogom Komisija tvrdi da iako članak 4. stavak 4. točka (h) Direktive 2006/126 definira kategoriju D1 na način da obuhvaća motorna vozila „projektirana i izrađena za prijevoz najviše 16 putnika uz vozača”, češko je pravo time što je propisalo najmanji broj od osam osoba uvelo dodatni uvjet, koji je protivan članku 4. stavku 4. točki (h) te direktive.
17.
U prilog tim dvama tužbenim razlozima Komisija navodi da kategorija C tradicionalno obuhvaća motorna vozila namijenjena prijevozu robe, dok kategorija D obuhvaća motorna vozila namijenjena prijevozu putnika. Međutim, to ne isključuje da se motornim vozilima iz kategorije C također mogu prevoziti putnici. U tom će slučaju biti riječ o osobama koje se prevoze radi rukovanja teretom vozila.
18.
Budući da su određene tehničke karakteristike kategorija C i C1 istovjetne onima kategorija D1 i D, Komisija ističe da je potonje potrebno ograničiti na način da obuhvaćaju vozila projektirana za prijevoz osoba.
19.
Komisija se poziva na zakonodavnu povijest propisa Unije o vozačkoj dozvoli. Tvrdi sljedeće:
–
Prva direktiva 80/1263/EEZ (
5
) o uvođenju vozačke dozvole Zajednice uspostavila je u članku 3. stavku 1. razliku između kategorija C i D ovisno o tome jesu li motorna vozila namijenjena prijevozu robe (kategorija C) ili prijevozu putnika (kategorija D), pri čemu je potonja kategorija usto bila određena dopuštenim brojem putnika, koji je morao iznositi osam ili više;
–
Direktiva 91/439/EEZ (
6
) o vozačkim dozvolama je, nadalje, u članku 3. stavcima 1. i 2. uvela podjelu na potkategorije C i C1, s jedne strane, te D i D1, s druge strane. Razlikovanje motornih vozila s obzirom na njihovu svrhu (prijevoz putnika ili robe) više nije bio „tako jasan” (
7
) jer definicija kategorija C i C1 više nije spominjala prijevoz robe. Međutim, kategorije C i D tamo su bile definirane na način da se međusobno uzajamno isključuju. Također, potkategorije koje su sadržavale brojku 1 načelno su označavale vozila manjih dimenzija.
20.
Nadalje, Komisija navodi da je definicija kategorija neznatno izmijenjena u Direktivi 2006/126. Zakonodavac Unije dodao je najveći broj putnika koji se mogu prevoziti motornim vozilima iz kategorija C i C1, pri čemu se taj broj odnosi na osobe koje se mogu prevoziti ponajprije u svrhu rukovanja teretom. Izraz „prijevoz robe” izričito se ne pojavljuje u odredbama koje definiraju kategorije C. Međutim, iz Priloga II., naslovljenog „Minimalni zahtjevi za vozačke ispite”, proizlazi da su vozila iz kategorije C prije svega namijenjena prijevozu robe, a vozila iz kategorije D prijevozu putnika. Osim toga, Direktiva 2006/126 ukinula je donju granicu od osam putnika za motorna vozila iz kategorije D1. Ta kategorija stoga je određena samo najvećim brojem putnika, koji ne može biti veći od šesnaest, i najvećom duljinom vozila, koja iznosi osam metara.
B.
Češka Republika
21.
Češka Republika smatra da Komisijina tužba nije osnovana i zahtijeva od Suda da je odbije. Tvrdi da metoda koju je odabrala dovodi do odgovarajućeg i razumljivog prenošenja predmetnih odredbi, koje jamči ostvarenje cilja koji se želi postići Direktivom 2006/126.
22.
Ta stranka smatra, s jedne strane, da ona u skladu s pravom Unije nije dužna doslovno prenijeti odredbe te direktive i da je mogla odlučiti pojasniti objektivne kriterije na temelju kojih je moguće razlikovati razne kategorije vozila, pod uvjetom da taj odabir postigne očekivani rezultat.
23.
Smatra, s jedne strane, da je zakonodavac Unije definirao kategorije vozila u članku 4. stavku 4. spomenute direktive koristeći se tehničkim karakteristikama koje se preklapaju, bez upućivanja na prijevoz robe i osoba, pri čemu je državama članicama prepustio da naprave razliku između tih kategorija, kao što to slijedi iz izraza „motorna vozila, osim onih iz kategorija D1 ili D”. Češka Republika stoga je na nacionalnoj razini provela precizno i razumljivo razgraničenje kategorija vozila C1, C i D1, na način koji u praksi ne može dovesti do spora, čime je ispunila cilj postavljen pravom Unije da se napravi razlika između vozila s obzirom na predmet prijevoza (
8
). Ona tako opravdava svoju odluku da kategoriju D1 razlikuje po broju putnika koji se mogu prevoziti (donja granica više od osam).
24.
Naime, Češka Republika ističe da raznolikost razlikovnih kriterija, poput mase vozila (kategorije C i C1), duljine vozila (kategorija D1), ili pak najvećeg ili najmanjeg broja prevezenih osoba (C, C1, D, D1), ima za posljedicu preklapanja koja dovode do nesporazuma ili zabuna, s obzirom na to da jedno vozilo može potpadati pod nekoliko kategorija.
25.
Također pojašnjava da bi u nedostatku razlikovanja kategorija motornih vozila D1 (motorna vozila čija najveća dužina nije veća od osam metara i koja mogu prevoziti najviše šesnaest putnika) de facto obuhvatila kategorije C1 i C. Također bi se moglo zaključiti da je upravljanje kamionom duljine manje od osam metara obuhvaćeno vozačkom dozvolom za kategoriju D1 i, samo zato što prelazi duljinu od osam metara, vozačkom dozvolom za kategoriju C1.
26.
Češka Republika u odgovoru na repliku ističe da je opravdanje koje je Komisija pružila, u skladu s kojim su vozila iz kategorije C „ponajprije namijenjena prijevozu putnika” (
9
), u biti neprecizno i njegova je praktična primjena sporna. Prema Češkoj Republici, izraz „ponajprije” omogućava odstupanje od pravila, time više što stroga klasifikacija vozila prema jednom ili drugom od tih kriterija nije uvijek moguća i da, osim toga, s vremenom može doći do promjene glavnog načina uporabe vozila.
27.
Češka Republika također se ne slaže s Komisijinim navodom da je prenošenje u češko pravo dovelo do neprihvatljivog ograničenja definicije kategorije vozila D1. Komisija pogrešno tvrdi da luksuzni minibusi ili oklopna osobna vozila, koji mogu prevoziti najviše osam putnika uz vozača, prema Direktivi 2006/126 potpadaju pod kategoriju vozila D1.
28.
Prema stajalištu Češke Republike, kategorija vozila D1 predstavlja podskupinu kategorije vozila D, kao što to proizlazi iz njezina naziva i zakonodavne povijesti definicije kategorija vozila na razini Europske unije. Riječ je o „pojednostavljenoj” verziji kategorije D i stoga određenom dijelu vozila kategorije D za koje je, s obzirom na njihove karakteristike, dovoljna pojednostavljena verzija vozačke dozvole za kategoriju D. Budući da se u definiciji kategorije D (
10
) navodi najmanji broj soba koji se može prevesti, on mora biti prenesen u kategoriju D1. Vozila ispod te donje granice mogu potpadati samo pod kategoriju C, ili eventualno C1.
IV. Analiza
29.
Rasprava se odnosi na sadržaj odredbi Direktive 2006/126 koje definiraju dvije glavne kategorije vozila (C, D) i njihove potkategorije (C1, D1) kao i, u bitnome, na njihovu svrhu, koja nije izričito navedena u članku 4. stavku 4. točkama (d), (f), (h) i (j) te direktive, odnosno uspostavljanje razlike između vozila za prijevoz osoba i ostalih vozila.
30.
Smatram, poput Komisije, da je potrebno razjasniti smisao i opseg isključenja kategorija D i D1, koje predstavlja prvi razlikovni kriterij kategorija C i C1, na način da ga se smjesti u njegov kontekst (
11
) i podsjeti na ciljeve koji se žele postići propisom kojeg je dio (
12
).
31.
Odredbe Direktive 2006/126 proizlaze iz preinake Direktive 91/439, koja je opravdana izmjenama potonje u nekoliko navrata.
32.
Ta direktiva stavila je izvan snage Direktivu 80/1263 kojom je uvedena vozačka dozvola Zajednice kako bi se osiguralo međusobno priznavanje nacionalnih vozačkih dozvola u državama članicama kao i zamjena dozvola osoba koje premjeste svoje uobičajeno boravište ili svoje mjesto rada iz jedne države članice u drugu.
33.
U toj direktivi zakonodavac Unije definirao je različite kategorije nevučnih vozila, označenih slovima od A do D, koja se međusobno razlikuju po različitim kriterijima.
34.
Tako su u članku 3. stavku 1. spomenute direktive bila klasificirana u rastućem redoslijedu vozila s dva ili tri kotača (kategorija AA), a zatim motorna vozila, osim onih iz te kategorije, s ograničenom težinom (3500 kg) i ograničenim brojem sjedećih mjesta (najviše osam uz vozačko sjedalo), koja su potpadala pod kategoriju B.
35.
Ostala su se vozila razlikovala od te kategorije na temelju sljedećih karakteristika:
–
C: motorna vozila za „prijevoz robe, čija najveća dozvoljena težina prelazi 3500 kg”,
–
D: motorna vozila za „prijevoz osoba, koja imaju više od osam sjedećih mjesta uz vozačko sjedalo”.
36.
Obrazac vozačke dozvole, koji se nalazio u Prilogu I. Direktive 80/1263, sadržavao je izraze preuzete iz tih odredbi.
37.
Prilog II. te direktive, naslovljen „Minimalni zahtjevi za vozačke ispite”, nije predviđao posebne uvjete za teorijski ispit na temelju kojih se moglo razlikovati dozvole prema kategoriji vozila C ili D.
38.
Od 1. srpnja 1996., kada se počela primjenjivati Direktiva 91/439, zakonodavac je odlučio drukčije razlikovati kategorije C i D, s preciznim ciljem.
39.
Naime, kao što to proizlazi iz treće, četvrte i pete uvodne izjave ta direktiva predstavlja drugu fazu, nakon one započete 1980., koja se sastoji od usklađivanja kategorija i potkategorija vozila, kao i minimalnih uvjeta za izdavanje vozačke dozvole, i u kojoj se ponovno utvrđuje obvezujuća narav zajedničkih odredbi (
13
). U tim su okolnostima člankom 3. stavkom 2. spomenute direktive uvedene potkategorije C1 i D1.
40.
Razlika između vozila kategorije C ili D, opravdana prijevozom robe i putnika u Direktivi 80/1263, u tekstu Direktive 91/439 više ne postoji u istoj formulaciji. Kategorija D rezervirana je za „motorna vozila za prijevoz putnika”, a kategorija C, kao i potkategorija C1, standardno je definirana kao: „motorna vozila, osim onih iz kategorije D”.
41.
Međutim, ta se razlika prvi put pojavljuje u obrascu vozačke dozvole iz Priloga I. te direktive. U njemu se može primijetiti, nasuprot oznake C, piktogram dvaju kamiona ili teretnih vozila. Oznaka C1 upisana je pokraj onog manje dimenzije. Nasuprot oznake D nalazi se piktogram dvaju autobusa, pri čemu autobus manje duljine označava kategoriju D1.
42.
U prilogu II. spomenute direktive navedeni su uvjeti za upravljanje vozilima i posebni zahtjevi za svaku kategoriju vozila, uključujući vozila kategorije C i D, s posebnim popisom za kategoriju D:
„5.5. Kategorija D
Vozači vozila ove kategorije moraju dokazati poznavanje:
5.5.1.
propisa koji se odnose na putnike;
5.5.2.
ponašanja u slučaju nesreće;
5.5.3.
isto tako moraju biti sposobni poduzeti posebne mjere koje se odnose na sigurnost vozila.”
43.
Volja da se zadrži posebna kategorija vozila isključivo „za prijevoz osoba” (drugim riječima „kategorija D”) jasno proizlazi iz odabira izričaja novih odredbi iz Direktive 91/439.
44.
Naime, kategorija C sada se standardno definira s obzirom na kategoriju D, a ne kategoriju B (
14
), zbog mase obuhvaćenih vozila. Također se uzima u obzir potreba da se vozila kategorije C ne ograniče samo na prijevoz robe. Prijevoz osoba, za koji su određena vozila isključivo projektirana, i dalje opravdava postojanje posebne kategorije (D).
45.
Isti se kriteriji primjenjuju za definiciju kategorija C1 i D1, koje obuhvaćaju vozila koja imaju istu funkciju, ali manju dimenziju (slučajevi u kojima je masa ili broj putnika ograničen). Masa vozila je razlikovni element za kategorije (
15
) C i C1, dok je za kategorije D i D1 razlikovni element broj putnika, u prvom slučaju više od osam (
16
), a u drugom više od osam i manje od šesnaest.
46.
Direktivom 2006/126 pojasnila je definiciju tih različitih kategorija (
17
), pri čemu nije izmijenila glavno obilježje kategorije D, koja se odnosi isključivo na prijevoz osoba.
47.
Naime, isključenje kategorije D iz definicije kategorija C i C1 je zadržano i dopunjeno dodavanjem kategorije D1. Obrazac vozačke dozvole sadržava iste piktograme kao i one opisane u točki 41. ovog mišljenja (
18
). Osim toga, specifikacije iz njezina Priloga II. (
19
), na koje je također uputila češka vlada u svojem odgovoru na tužbu (
20
), su istovjetne.
48.
Cilj koji se želi postići preciziran je u uvodnoj izjavi 12. spomenute direktive, prema kojoj „[d]efinicije kategorija moraju u većoj mjeri odražavati predmetne tehničke značajke vozila i vještine potrebne za upravljanje vozilom”.
49.
Tako, što se tiče minimalnih zahtjeva za vozačke ispite i ispite znanja, konkretne odredbe Direktive 2006/126 u vezi s kategorijama C i D kao i njihovim potkategorijama iznova pokazuju razliku koja se temelji na glavnom cilju prijevoza:
„4.1.9.
sigurnosnim čimbenicima u vezi s utovarom vozila: nadzor tereta (utovar i učvršćivanje), teškoće s različitim vrstama tereta (npr. tekući tereti, viseći tereti, …), utovar i istovar roba i upotreba opreme za utovar (samo kategorije C, CE, C1, C1E);
4.1.10.
odgovornost vozača za prijevoz putnika; udobnosti i sigurnosti putnika; prijevozu djece; potrebnim pregledima prije polaska; ispit znanja treba obuhvatiti sve vrste autobusa (autobusi za javni prijevoz i putnički autobusi, autobusi posebnih dimenzija itd.) (samo kategorije D, DE, D1, D1E).
[…]
4.2. Obvezna provjera općeg znanja o sljedećim dodatnim odredbama u vezi s kategorijama C, CE, D i DE:
[…]
4.2.8.
odgovornost vozača u pogledu preuzimanja, prijevoza i dostave robe u skladu s dogovorenim uvjetima (samo kategorije C, CE).”
50.
Isto vrijedi u slučaju ispita vještina i ponašanja:
„5.2.
Vozila koja se koriste za ispit vještina i ponašanja moraju ispunjavati niže navedene minimalne kriterije. Države članice mogu predvidjeti strože kriterije ili propisati i druge kriterije.
[…]
Kategorija C:
Vozilo kategorije C, najveće dopuštene mase najmanje 12.000 kg, duljine najmanje 8 m, širine najmanje 2,40 m, koje može postići brzinu od najmanje 80 km/h. Vozilo je opremljeno sustavom protiv blokiranja kotača, mjenjačem koji ima najmanje osam brzina za vožnju naprijed i tahografom kako je utvrđeno Uredbom (EEZ) br. 3821/85[ (
21
)]. Dio namijenjen prijevozu tereta sastoji se od zatvorenog dijela koji je širok i visok najmanje onoliko koliko i kabina. Stvarna ukupna masa vozila iznosi najmanje 10.000 kg.
[…]
Kategorija C1:
Vozilo potkategorije C1, najveće dopuštene mase najmanje 4.000 kg, duljine najmanje 5 m, koje može postići brzinu od najmanje 80 km/h. Opremljeno sustavom protiv blokiranja kotača i tahografom, kako je utvrđeno Uredbom […] br. 3821/85. Teretni dio sastoji se od zatvorenog dijela koji je širok i visok najmanje onoliko koliko i kabina.
[…]
Kategorija D:
Vozilo kategorije D, duljine najmanje 10 m, širine najmanje 2,40 m, koje može postići brzinu od najmanje 80 km/h. Opremljeno je sustavom protiv blokiranja kotača i tahografom, kako je utvrđeno Uredbom […] br. 3821/85.
[…]
Kategorija D1:
Vozilo potkategorije D1, najveće dopuštene mase najmanje 4.000 kg, duljine najmanje 5 m, koje može postići brzinu od najmanje 80 km/h. Opremljeno je sustavom protiv blokiranja kotača i tahografom, kako je utvrđeno Uredbom […] br. 3821/85.”
51.
Nadalje, prema istoj logici, u vezi s vještinama i ponašanjem koje treba ispitati kada je riječ o kategorijama C i D te njihovim potkategorijama, navodi se sljedeće:
„8.1.6.
provjera sigurnosnih čimbenika u vezi s utovarom tereta u vozilo: karoserija, oplate, vrata za utovar tereta, mehanizam utovara (ako postoji), zaključavanje kabine (ako postoji), način utovara, osiguravanje tereta (samo kategorije C, CE, C1, C1E);
[…]
8.1.8.
sposobnost poduzimanja posebnih mjera za sigurnost vozila; pregled karoserije, servisnih vrata, izlaza u slučaju nužde, opreme za prvu pomoć, aparata za gašenje požara i druge sigurnosne opreme (samo kategorije D, DE, D1, D1E);
[…]
8.2. Ispitivanje posebnih radnji u pogledu sigurnosti prometa na cestama […]
8.2.3.
sigurno parkiranje radi utovara/istovara na utovarnoj rampi/platformi ili sličnoj strukturi (samo kategorije C, CE, C1, C1E);
8.2.4.
parkiranje kako bi se putnicima omogućio siguran ukrcaj u autobus ili iskrcaj iz autobusa (samo kategorije D, DE, D1, D1E).”
52.
Iz odredbi Direktive 2006/126 kao cjeline nedvojbeno slijedi da se definicije kategorija vozila temelje na obilježju prijevoza osoba, što je nepromijenjeno od 1980. Riječ je o jasnom i preciznom kriteriju koji opravdava isključenje kategorija D1 ili D iz definicije kategorija C i C1. Iako je odabir skraćene formulacije diskutabilan (
22
), čini mi se da ne ostavlja mjesta dvojbi.
53.
Slijedom navedenog, odluka zakonodavca Unije da precizira najveći broj osoba koje se mogu prevoziti u kamionima (kategorije C ili C1), kao zadnji kriterij za ta vozila, ne može dovesti do zabune.
54.
Ta odluka također ne može smanjiti doseg izraza „osim onih iz kategorija D1 ili D” s početka članka 4. stavka 4. točke (d) ili (f) te direktive u skladu s istim postupkom kao i onim primijenjenim u članku 3. Direktive 91/439. Naime, njezina važnost proizlazi iz zahtjeva da vozač vozila te kategorije pokaže znanja koje se odnose na prijevoz putnika, njihovu udobnost i sigurnost.
55.
Stoga smatram, kao što je to Komisija s pravom navela u prilog svojoj tužbi, da je zbog nužnosti da se osigura sigurnost osoba na cestama (
23
), i to na ujednačeni način unutar Unije, potrebno doslovno preuzeti jasne i precizne odredbe spomenute direktive (
24
). Osim toga, doslovno prenošenje u ovom konkretnom slučaju omogućava ispunjavanje drugog bitnog cilja, kojem se teži od Prve direktive 80/1263, a to je olakšavanje slobodnog kretanja i slobode poslovnog nastana osoba usklađivanjem propisa o vozačkim dozvolama.
56.
Iz toga slijedi da se ne može prihvatiti da odabir drukčijih kriterija dovodi do ishoda koji je protivan onom koji se želi postići Direktivom 2006/126, odnosno da prijevoz osoba mogu isključivo obavljati vozači kojima je dozvoljeno upravljanje vozilima kategorije C ili C1, od kojih se zahtijeva da prije svega dokažu da posjeduju znanja u vezi s preuzimanjem, prijevozom i dostavom robe, utovarom i osiguravanjem tereta te istovar.
57.
Međutim, primjer koji je dala Komisija savršeno pokazuje posljedice odluke češkog zakonodavca da propiše donju granicu od više od osam osoba za kategoriju D1 (
25
): minibus, duljine manje od osam metara koji služi prijevozu manje od osam osoba, potpada pod kategoriju C ili C1, iako se propisani zahtjevi odnose na prijevoz osoba.
58.
Argumentacija češke vlade koja ne uzima u obzir posebnost vozila, odnosno to da ne služi prijevozu robe, stoga nije uvjerljiva. Križanje svih tehničkih karakteristika vozila koje su utvrđene u Direktivi 2006/126 također je uzaludno jer one odgovaraju uporabi kojoj su ta vozila namijenjena. Tako je kategorija C, koja je tradicionalno rezervirana za teretna vozila, podredno određena masom vozila, pri čemu je broj putnika jednak onom u kategoriji B. Kategorija D određena je samo najmanjim brojem putnika, dok se njezina potkategorija D1 razlikuje od ostalih po najvećem brojem osoba koje se mogu prevoziti i duljinom vozila izrađenog u tu svrhu.
59.
Sva ta utvrđenja dovode me do zaključka da je Češka Republika, time što nije isključila vozila D i D1 iz kategorija C i C1 i time što je dodala kategoriji D1 donju granicu od osam putnika, povrijedila svoje obveze na temelju članka 4. stavka 1. i članka 4. stavka 4. točaka (d), (f) i (h) Direktive 2006/126.
V. Troškvi
60.
Na temelju članka 138. stavka 1. Poslovnika Suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da je Komisija postavila zahtjev da se Češkoj Republici naloži snošenje troškova i da ona nije uspjela u postupku, potonjoj se nalaže snošenje troškova.
VI. Zaključak
61.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odluči na sljedeći način:
1.
Češka Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 4. točaka (d) i (f) Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama jer nije ispunila svoju obvezu da definicijom kategorija C1 i C obuhvati samo ona motorna vozila koja ne potpadaju pod kategorije D1 ili D.
2.
Češka Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 1. i članka 4. stavka 4. točke (h) te direktive jer je ograničila definiciju kategorije D1 na motorna vozila projektirana i izrađena za prijevoz više od osam putnika.
3.
Češkoj Republici nalaže se snošenje troškova.
PRILOG: Tablica s pregledom sadržaja glavnih direktiva o vozačkim dozvolama
Direktiva 80/1263
Članak 3. stavak 1.
Direktiva 91/439
Članak 3. stavci 1. i 2.
Direktiva 2006/126
Članak 4. stavak 4. točke (d), (f), (h) i (j)
C
Motorna vozila „za prijevoz robe”
> 3 500 kg
Motorna vozila, „osim onih iz kategorije D”
> 3 500 kg
Motorna vozila, „osim onih iz kategorija D1 ili D”
> 3 500 kg
„projektirana i izrađena za prijevoz najviše osam putnika uz vozača”
C1
Nije primjenjivo
Motorna vozila, „osim onih iz kategorije D”
> 3 500 kg i ≤ 7 500 kg
Motorna vozila, „osim onih iz kategorija D1 ili D”
> 3 500 kg i ≤ 7 500 kg
„projektirana i izrađena za prijevoz najviše osam putnika uz vozača”
D
Motorna vozila „za prijevoz osoba”
Više od osam sjedećih mjesta uz vozača
Motorna vozila „za prijevoz osoba”
Više od osam sjedećih mjesta uz vozača
Motorna vozila „projektirana i izrađena za prijevoz najviše [više od] osam putnika uz vozača”
D1
Nije primjenjivo
Motorna vozila „za prijevoz osoba”
> osam i ≤ šesnaest sjedećih mjesta uz vozača
Motorna vozila „projektirana i izrađena za prijevoz najviše 16 putnika uz vozača“
Duljina: najviše 8 m
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	SL 2006., L 403, str. 18. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 107.)
(
3
)	SL 1991., L 237, str. 1.
(
4
)	Riječ je o nacionalnim provedbenim mjerama o kojima je Komisija obaviještena, a kojima se osigurava prenošenje Direktive 2006/126, kako je izmijenjena Direktivom Komisije 2009/113/EZ od 25. kolovoza 2009. (SL 2009., L 223, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 256.) i Direktivom Komisije 2011/94/EU od 28. studenoga 2011. (SL 2011., L 314, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7, svezak 20., str. 256.).
(
5
)	Prva direktiva Vijeća od 4. prosinca 1980. o uvođenju vozačke dozvole Zajednice (SL 1980., L 375, str. 1.)
(
6
)	Direktiva Vijeća od 29. srpnja 1991. o vozačkim dozvolama (SL 1991., L 237, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 3., str. 7.)
(
7
)	Vidjeti točku 5. replike.
(
8
)	Vidjeti točke 19. i 20. odgovora na tužbu.
(
9
)	Vidjeti točku 7. tog odgovora na repliku.
(
10
)	„[Z]a prijevoz najviše [više od] osam putnika uz vozača” u članku 4. stavku 4. točki (j) Direktive 2006/126
(
11
)	Vidjeti tablicu u prilogu ovog mišljenja.
(
12
)	U skladu s metodom analize koju preporučuje Sud, vidjeti presudu od 26. listopada 2006., Komisija/Španjolska (C‑36/05, EU:C:2006:672, t. 24. i 25.).
(
13
)
(
14
)	U tu kategoriju ulaze vozila čija najveća masa ne prelazi 3500 kg.
(
15
)	Koji predstavlja drugi kriterij za te kategorije, kao u Direktivi 80/1263.
(
16
)	Tu donju granicu od više od osam osoba također treba razmatrati u vezi s gornjom granicom iz kategorije B.
(
17
)	Vidjeti uvodnu izjavu 2. te direktive.
(
18
)	Obrazac preuzet u Direktivi 2011/94
(
19
)	Ulomke, navedene u točkama 49. do 51. ovog mišljenja, sam ja istaknuo.
(
20
)	Vidjeti točke 15. do 17. tog odgovora na tužbu.
(
21
)	Uredba Vijeća od 20. prosinca 1985. o tahografu u cestovnom prometu (SL 1985., L 370, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 7., str. 4.)
(
22
)	Ne bi li trebalo ubuduće dati prednosti izrazu „osim onih koja su isključivo namijenjena prijevozu osoba”?
(
23
)	Vidjeti točku 51. presude od 22. svibnja 2014., Glatzel (C‑356/12, EU:C:2014:350) i navedenu sudsku praksu): „U tom smislu, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, povećanje sigurnosti cestovnog prometa predstavlja cilj od općeg interesa Unije (vidjeti u tom smislu osobito presude od 5. listopada 1994., van Schaik, C‑55/93, EU:C:1994:363, t. 19.; od 21. ožujka 2002., Cura Anlagen, C‑451/99, EU:C:2002:195, t. 59.; od 15. ožujka 2007., Komisija/Finska, C‑54/05, EU:C:2007:168, t. 40.; od 10. veljače 2009., Komisija/Italija, C‑110/05, EU:C:2009:66, t. 60.; od 22. listopada 2009., Komisija/Portugal, C‑438/08, EU:C:2009:651, t. 48.; od 11. ožujka 2010., Attanasio Group, C‑384/08, EU:C:2010:133, t. 50.; od 19. svibnja 2011., Grasser, C‑184/10, EU:C:2011:324, t. 26. i od 13. listopada 2011., Apelt, C‑224/10, EU:C:2011:655, t. 47.). Vidjeti također, o cilju Direktive 2006/126, koji je nedavno razmatran, presudu od 26. travnja 2017., Popescu (C‑632/15, EU:C:2017:303, t. 40.).
(
24
)	Što treba razlikovati od slučaja u kojima je Sud naveo da se „prijenos direktive u unutarnje pravo […], ovisno o svom sadržaju, može ostvariti općim pravnim kontekstom, ako on učinkovito jamči punu primjenu direktive na dovoljno jasan i precizan način, kako bi se u slučaju kada direktiva ima za cilj dati određena prava pojedincima ovlaštenicima omogućilo poznavanje svih svojih prava kao i da se na njih, po potrebi, mogu pozvati pred nacionalnim sudovima”. Vidjeti presudu od 9. travnja 1987., Komisija/Italija (363/85, EU:C:1987:196, t. 7.) i navedenu sudsku praksu.
(
25
)	Iako je bila ukinuta Direktivom 2006/126 kako bi je se zamijenilo duljinom vozila.