62018TJ0150_RES
Spojeni predmeti T-150/18 i T-345/18
BNP Paribas
protiv
Europske središnje banke
Presuda Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 9. rujna 2020.
„Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama – Doprinosi sustavu osiguranja depozita ili jedinstvenom sanacijskom fondu putem neopozivih obveza plaćanja – Zadaće dodijeljene ESB-u – Posebne nadzorne ovlasti ESB-a – Članak 4. stavak 1. točka (f), članak 16. stavak 1. točka (c) i članak 16. stavak 2. točka (d) Uredbe (EU) br. 1024/2013 – Mjera kojom se nalaže odbitak kumuliranog iznosa preostalih neopozivih obveza plaćanja od redovnog osnovnog kapitala – Nepostojanje pojedinačnog ispitivanja”
Ekonomska i monetarna politika – Ekonomska politika – Nadzor Unijina financijskog sektora – Jedinstveni nadzorni mehanizam – Bonitetni nadzor grupa kreditnih institucija na konsolidiranoj osnovi – Kapitalni zahtjevi – Opseg nadzora i procjene koje provodi Europska središnja banka
(Uredba Vijeća br. 1024/2013, čl. 4. st. 1. t. (f), čl. 16. st. 1. t. (c) i čl. 16. st. 2. t. (d))
(t. 55.-60.)
Ekonomska i monetarna politika – Ekonomska politika – Nadzor Unijina financijskog sektora – Jedinstveni nadzorni mehanizam – Bonitetni nadzor grupa kreditnih institucija na konsolidiranoj osnovi – Kapitalni zahtjevi – Opseg nadzora i procjene koje provodi Europska središnja banka – Obveza pojedinačnog bonitetnog ispitivanja
(Uredba Vijeća br. 1024/2013, čl. 4. st. 1. t. (f), čl. 16. st. 1. t. (c) i čl. 16. st. 2. t. (d))
(t. 61., 75.-82.)
Ekonomska i monetarna politika – Ekonomska politika – Nadzor Unijina financijskog sektora – Jedinstveni nadzorni mehanizam – Bonitetni nadzor grupa kreditnih institucija na konsolidiranoj osnovi – Kapitalni zahtjevi – Opseg nadzora i procjene koje provodi Europska središnja banka – Kapital na koji se može primijeniti mjera posebne politike ili postupanja – Pojam – Neopozive obveze plaćanja (NOP) – Uključenost
(Uredba Vijeća br. 1024/2013, čl. 4. st. 1. t. (f), čl. 16. st. 1. t. (c) i čl. 16. st. 2. t. (d))
(t. 69., 70.)
Kratak prikaz
Tužitelj, BNP Paribas, kreditna je institucija klasificirana kao „značajna” te je zbog toga pod izravnim bonitetnim nadzorom Europske središnje banke (ESB). U okviru financiranja Jedinstvenog sanacijskog fonda tužitelj je odlučio doprinose uplaćivati putem neopozivih obveza plaćanja (u daljnjem tekstu: NOP) (
1
). U provođenju svoje zadaće bonitetnog nadzora ESB je 19. prosinca 2017. donio odluku (
2
) kojom se tužitelju nalaže da od redovnog osnovnog kapitala (Common Equity Tier 1, CET 1) (
3
) odbije kumulirane iznose NOP-ova (u daljnjem tekstu: pobijana mjera).
ESB je ovu odluku utemeljio na tvrdnji da je tužitelj s tim NOP-ovima postupao kao sa stavkama izvan bilance, izazivajući rizik precijenjenosti svojeg redovnog osnovnog kapitala. Naime, NOP-ovi nisu bili upisani kao obveze u tužiteljevoj bilanci i, s obzirom na to da kolateral povezan s njima nije bio raspoloživ do njegove uplate u Jedinstveni sanacijski fond, bilo ga je nemoguće koristiti kako bi se pokrili eventualni gubici vezani uz tužiteljevu djelatnost. ESB je smatrao da ta situacija nije odražavala točan prikaz tužiteljeve financijske stabilnosti s obzirom na to da je postojala razlika između iznosa redovnog osnovnog kapitala koji je tužitelj prikazao i stvarnog iznosa gubitaka koje je mogao snositi.
Nastavno na žalbu koju je tužitelj podnio Administrativnom odboru za preispitivanja ESB-a, potonji je svoju odluku od 19. prosinca 2017. zamijenio odlukom od 26. travnja 2018. (
4
), u kojoj je odjeljak koji se odnosi na NOP-ove ostao nepromijenjen. Potonja odluka zamijenjena je 1. ožujka 2019. odlukom od 14. veljače 2019. (
5
), kojom je tužitelju određena mjera istovjetna pobijanoj mjeri. Tužitelj je Općem sudu podnio dvije tužbe za djelomično poništenje odluka ESB-a kojima mu je određena navedena mjera.
U svojoj presudi od 9. rujna 2020., odlučujući u proširenom vijeću i nakon spajanja dvaju predmeta (T-150/18 i T-345/18), Opći sud djelomično je poništio odluke ESB-a s obrazloženjem da nije proveo pojedinačno bonitetno ispitivanje tužiteljeva profila rizika prije nego što mu je izrekao pobijanu mjeru.
Kao prvo, Opći sud utvrdio je da odluke koje je ESB donio nisu bile pravno neosnovane jer je potonji intervenirao u okviru svojih ovlasti nadzorne provjere i ocjene, na temelju kojih je mogao zahtijevati od institucija da na svoju imovinu primijene posebne politike rezerviranja ili postupanja s imovinom, u smislu kapitalnih zahtjeva (
6
).
Kao drugo, Opći je sud, nakon što je utvrdio da su iznosi pruženi kao kolateral za plaćanje NOP-ova neodvojivi od samih NOP-ova (
7
), odbio tužiteljev argument prema kojem potonji nisu mogli biti predmet mjere bonitetnog nadzora kojom se nalaže posebno postupanje u pogledu kapitalnih zahtjeva zbog toga što ih se tretiralo kao stavke izvan bilance. Naime, Opći sud smatrao je da je, iako se pobijana mjera nije izravno odnosila na NOP-ove, već na iznose dane kao osiguranje njihova plaćanja, njihov neodvojivi karakter omogućavao proširenje te mjere na NOP-ove.
S druge strane, određivanje takve mjere nalagalo je ESB-u da provede pojedinačno ispitivanje tužiteljeva profila rizika i, osobito, aranžmane, strategije i mehanizme koji su provedeni kako bi se suočio s rizikom koji proizlazi iz računovodstvenog tretmana NOP-ova. U tom pogledu Opći sud najprije je utvrdio da je ESB utvrdio razinu izloženosti tužitelja riziku koji je nastao zbog činjenice postojanja NOP-ova. Međutim, Opći sud smatrao je da rasuđivanje ESB-a, prema kojem je računovodstveni tretman NOP-ova izvan bilance sam po sebi bio problematičan jer je po definiciji podrazumijevao precijenjenost osnovnog redovnog kapitala, proizlazi iz općenitih razmatranja koja se mogu primijeniti na bilo koju kreditnu instituciju koja je odabrala slično postupanje s NOP-ovima. Tako je Opći sud utvrdio da se u pobijanim odlukama ne poziva ni na kakvo pojedinačno ispitivanje ESB-a kojim bi se nastojalo provjeriti je li tužitelj proveo aranžmane, strategije ili mehanizme s ciljem suočavanja s bonitetnim rizicima povezanima s tretmanom NOP-ova izvan bilance.
Osim toga, uzimajući u obzir da je pobijana mjera donesena u okviru postupka nadzorne provjere i ocjene (Supervisory Review and Evaluation Process, SREP), Opći sud zaključio je da ta situacija ne podrazumijeva nužno da je provedeno pojedinačno ispitivanje kojim se uzimaju u obzir posebne okolnosti tužitelja. Osim toga, Opći sud smatrao je da, iako studija o utjecaju provedena prije donošenja pobijanih odluka može biti korisna za ocjenu proporcionalnosti pobijane mjere, ona slijedi logiku i cilj koji se razlikuju od onih pojedinačnog ispitivanja te se ne može izjednačiti s takvim ispitivanjem.
Slijedom toga, Opći sud zaključio je da je, zbog neispitivanja osim samog utvrđenja mogućeg rizika zbog tretmana NOP-ova izvan bilance, neispitivanja konkretne situaciju tužitelja, a osobito njegova profila rizika kao i njegove razine likvidnosti, te neuzimanja u obzir eventualnih čimbenika koji umanjuju potencijalni rizik, ESB povrijedio svoju obvezu provođenja pojedinačnog bonitetnog ispitivanja tužitelja (
8
).
(
1
)	Doprinosi koje su kreditne institucije dužne uplatiti u Jedinstveni sanacijski fond mogu se platiti neposrednom uplatom ili NOP-om. Na temelju članka 70. stavka 3. Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.), kreditne institucije preuzimaju obvezu plaćanja iznosa doprinosa u Jedinstveni sanacijski fond na prvi poziv nadležnog tijela.
(
2
)	Odluka ESB-a od 19. prosinca 2017., ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248
(
3
)	Svrha je tih sredstava osigurati kontinuitet poslovanja kreditne institucije i spriječiti slučaj nesolventnosti.
(
4
)	Odluka ESB-a od 26. travnja 2018., ECB-SSM-2018-FRBNP-17
(
5
)	Odluka ESB-a od 14. veljače 2019., ECB-SSM-2019-FRBNP-12
(
6
)	Na temelju članka 16. stavka 1. točke (c) i članka 16. stavka 2. točke (d) Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.).
(
7
)	Ti se iznosi daju u obliku gotovinskog depozita u iznosu jednakom onomu NOP-a, stavljenom na slobodno raspolaganje sanacijskim tijelima.
(
8
)	Kako je predviđena člankom 4. stavkom 1. točkom (f), člankom 16. stavkom 1. točkom (c) i člankom 16. stavkom 2. točkom (d) Uredbe br. 1024/2013.