62020CC0347
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
DOAMNA JULIANE KOKOTT
prezentate la 9 septembrie 2021 (
1
)
Cauza C‑347/20
SIA „Zinātnes Parks”
împotriva
Finanšu ministrija
[cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā rajona tiesa (Tribunalul de Primă Instanță de Contencios Administrativ, Letonia)]
„Cerere de decizie preliminară – Regulamentul (UE) nr. 651/2014 – Noțiunea de întreprindere în dificultate – Noțiunea de capital social subscris – Interpretare autonomă – Directiva 2013/34/UE – Lipsa de relevanță a dreptului național privind registrele – Cerințe privind dovada că solicitantul nu mai este între timp o întreprindere în dificultate – Decizie de selecție transparentă și nediscriminatorie dintre mai mulți solicitanți – Posibilitate de respingere a documentației de cerere depuse tardiv”
I. Introducere
1.
O întreprindere constituită sub forma unei societăți de capital candidează în vederea obținerii unui sprijin financiar dintr‑un fond al Uniunii Europene în Letonia și formulează o cerere de sprijin în acest sens. Cu toate acestea, întrucât mai mult de jumătate din capitalul social subscris a dispărut din cauza pierderilor acumulate, aceasta ar fi exclusă de la acordarea unui sprijin în calitate de „întreprindere în dificultate”. Acesta este motivul pentru care, chiar înainte de depunerea cererii, asociații decid o majorare de capital corespunzătoare. În urma acestei majorări de capital, întreprinderea nu ar mai trebui considerată o întreprindere aflată în dificultate. În temeiul dreptului național, o majorare de capital trebuie înscrisă în registrul comerțului pentru a fi considerată eficientă. Această înscriere a intervenit totuși după expirarea termenului de depunere a cererii, dar înainte de decizia de respingere.
2.
Cererea de decizie preliminară ridică în prezent problema dacă, în vederea aprecierii motivului de excludere a unei întreprinderi în dificultate în sensul articolului 2 punctul 18 din Regulamentul (UE) nr. 651/2014 (
2
), este aplicabil dreptul național privind registrele și momentul de la care, în situația de față, dispare cauza de excludere a unei întreprinderi aflate în dificultate. Se ridică de asemenea problema dovezii, în cursul procedurii de selecție, a unei majorări de capital decise, dar neînregistrate încă. Astfel, dreptul național leton împiedică posibilitatea ca, ulterior cererii de sprijin, să mai fie efectuată o clarificare prin depunerea unor documente suplimentare.
II. Cadrul juridic
A.
Dreptul Uniunii
1. Regulamentul (UE) nr. 1301/2013
3.
Articolul 3 alineatul (3) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1301/2013 (denumit în continuare „Regulamentul FEDR”) (
3
) exclude anumite persoane de la acordarea unui sprijin:
„(3)   FEDR nu sprijină:
(d)
întreprinderile aflate în dificultate, astfel cum sunt definite în normele Uniunii privind ajutoarele de stat;”
2. Regulamentul (UE) nr. 651/2014
4.
Considerentul (14) al Regulamentului (UE) nr. 651/2014 (denumit în continuare „Regulamentul de exceptare pe categorii”) are următorul cuprins:
„(14)
Ajutoarele acordate întreprinderilor aflate în dificultate ar trebui excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament, întrucât astfel de ajutoare ar trebui să fie evaluate în temeiul Liniilor directoare comunitare din 1 octombrie 2004 privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate […], astfel cum au fost prelungite prin Comunicarea Comisiei privind prelungirea aplicării Liniilor directoare comunitare din 1 octombrie 2004 privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate […] sau al liniilor directoare ulterioare acestora, pentru a se evita nerespectarea lor, cu excepția schemelor de ajutoare destinate reparării daunelor provocate de anumite dezastre naturale. În vederea asigurării securității juridice, este oportun să se stabilească criterii clare care să nu necesite evaluarea tuturor aspectelor particulare ale situației în care se află o întreprindere pentru a se stabili dacă aceasta este considerată ca fiind în dificultate în sensul prezentului regulament.”
5.
Articolul 2 din acest regulament (intitulat „Definiții”) prevede:
„În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții: […]
18.
«întreprindere în dificultate» înseamnă o întreprindere care se află în cel puțin una din situațiile următoare:
(a)
În cazul unei societăți comerciale cu răspundere limitată […] mai mult de jumătate din capitalul său social subscris a dispărut din cauza pierderilor acumulate. Această situație survine atunci când scăderea pierderilor acumulate din rezerve (și din toate celelalte elemente considerate în general ca făcând parte din fondurile proprii ale societății comerciale) conduce la un rezultat cumulat negativ care depășește jumătate din capitalul social subscris. În sensul acestei dispoziții, «societate cu răspundere limitată» se referă în special la tipurile de societăți menționate în anexa I la Directiva 2013/34/UE […], iar «capital social» include, dacă este cazul, orice capital suplimentar. […]
(c)
Atunci când întreprinderea face obiectul unei proceduri colective de insolvență sau îndeplinește criteriile prevăzute în dreptul intern pentru ca o procedură colectivă de insolvență să fie deschisă la cererea creditorilor săi. […]”
3. Regulamentul (UE) nr. 1303/2013
6.
Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 (
4
) reglementează, la alineatele (1) și (3) ale articolului 125, funcțiile autorității de management după cum urmează:
„(1)   Autoritatea de management este responsabilă de gestionarea programului operațional în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare.
[…]
(3)   În ceea ce privește selectarea operațiunilor, autoritatea de management:
(a)
elaborează și, după aprobare, aplică proceduri de selecție adecvate și criterii care:
(i)
asigură faptul că operațiunile contribuie la îndeplinirea obiectivelor specifice și a rezultatelor din cadrul priorității în cauză;
(ii)
sunt nediscriminatorii și transparente; […]”
4. Directiva (UE) 2017/1132
7.
Directiva (UE) 2017/1132 (
5
) privind anumite aspecte ale dreptului societăților comerciale prevede la articolul 68 (intitulat „Hotărârea adunării generale privind majorarea de capital”):
„(1)   Orice majorare de capital trebuie să fie hotărâtă de adunarea generală. Atât hotărârea în cauză, cât și majorarea capitalului subscris sunt publicate sub forma prevăzută de legislația fiecărui stat membru în conformitate cu articolul 16. […]”
8.
În conformitate cu articolul 14 (intitulat „Publicitatea actelor și informațiilor de către societăți comerciale”) din aceeași directivă:
„Statele membre adoptă măsurile necesare pentru ca publicitatea obligatorie privind societățile comerciale să vizeze cel puțin următoarele acte și informații: […]
(e)
cel puțin o dată pe an, valoarea capitalului subscris, dacă actul constitutiv sau statutul menționează un capital autorizat, cu excepția cazului în care orice majorare a capitalului subscris impune modificarea statutului; […]”
9.
Articolul 16 (intitulat „Publicarea în registru”) din directivă prevede la alineatele (6) și (7) următoarele:
„(6)   Actele și informațiile sunt opozabile terților de către societatea comercială numai după publicitatea prevăzută la alineatul (5), cu excepția cazului în care societatea comercială poate dovedi că terții aveau cunoștință de acestea. […]
(7)   […] Terții pot, de asemenea, să se prevaleze de orice act sau informație pentru care nu au fost încă îndeplinite formalitățile de publicitate, cu excepția cazului în care nepublicarea le privează de efect.”
5. Directiva 2013/34/UE
10.
Directiva 2013/34/UE (
6
) privește armonizarea normelor privind situațiile financiare anuale (denumită în continuare „Directiva privind bilanțul”).
11.
Considerentul (9) al acestei directive explică obiectivul situațiilor financiare anuale:
„Situațiile financiare anuale ar trebui să fie pregătite pe bază prudențială și ar trebui să ofere o imagine fidelă a activelor, a datoriilor, a poziției financiare și a profitului sau pierderii întreprinderii. […]”
12.
Articolul 4 alineatul (1) din Directiva privind bilanțul precizează conținutul situațiilor financiare anuale:
„(1)   Situațiile financiare anuale constituie un întreg și, pentru toate întreprinderile, cuprind cel puțin bilanțul, contul de profit și pierdere și notele explicative la situațiile financiare.”
13.
Anexa III la Directiva privind bilanțul vizează structura orizontală (formatul) a bilanțului și menționează, la prima subpoziție a capitalului, rezervelor și datoriilor, la punctul A, „Capital și rezerve”, capitalul subscris după cum urmează:
„I. Capital subscris (dacă dreptul intern nu prevede prezentarea la acest element a capitalului a cărui plată a fost solicitată, caz în care valoarea capitalului subscris și a capitalului vărsat se prezintă separat).”
B.
Dreptul leton
14.
Implementarea fondurilor Uniunii Europene în Letonia este reglementată de Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2014.-2020. gada plānošanas perioda vadības likums (Legea privind gestionarea fondurilor structurale și a Fondului de coeziune al Uniunii Europene pentru perioada de programare 2014-2020) (
7
).
15.
Articolul 21 (intitulat „Selectarea proiectelor”) din legea menționată prevede la punctele 2 și 5 următoarele:
„2.   Autoritatea de legătură selectează proiectele în conformitate cu metodele de selecție și cu caietul de sarcini aferent procedurii de cerere. Caietul de sarcini aferent cererii de oferte este întocmit și, cu acordul autorității responsabile și a autorității de management, este aprobat de autoritatea de legătură.
5.   Candidații elaborează și prezintă proiectele în conformitate cu prevederile din caietul de sarcini aferent procedurii de participare.”
16.
Articolul 25 („Admiterea simplă, admiterea condiționată sau respingerea proiectelor lor în cadrul procedurii deschise de cereri privind selecția de proiecte”) din aceeași lege prevede la alineatele 3 și 4:
„3.   Se adoptă o decizie de respingere a proiectului în cazul în care există cel puțin una dintre următoarele situații: […]
2)
Proiectul nu îndeplinește criteriile de evaluare și remedierea neregulilor prevăzută la alineatul 4 din prezentul articol ar aduce atingere fondului proiectului. […]
4.   Se adoptă o decizie de admitere condiționată a proiectului în cazul în care candidatul trebuie să întreprindă anumite acțiuni specificate de autoritatea de legătură pentru ca proiectul să îndeplinească pe deplin criteriile de evaluare și pentru ca proiectul să poată fi realizat în mod corespunzător. Această decizie include condițiile corespunzătoare și respectarea lor se verifică ținând seama de caietul de sarcini aferent procedurii deschise de cereri. În cazul în care una dintre condițiile stabilite în decizia în cauză nu este îndeplinită sau nu este îndeplinită în termenul stabilit în decizie, proiectul este considerat respins.”
17.
În conformitate cu articolul 30 (intitulat „Precizări privind proiectele”) din aceeași lege:
„În perioada cuprinsă între depunerea cererii și adoptarea unei decizii simple de admitere, a unei decizii condiționate de admitere sau a unei decizii de respingere, proiectele nu pot face obiectul unor precizări.”
18.
Măsura de ajutor în cauză este reglementată de Ministru kabineta 2018. gada 25. septembra noteikumi Nr. 612 „Darbības programmas «Izaugsme un nodarbinātība» 3.1.1. specifiskā atbalsta mērķa «Sekmēt MVK izveidi un attīstību, īpaši apstrādes rūpniecībā un RIS3 prioritārajās nozarēs» 3.1.1.5. pasākuma «Atbalsts ieguldījumiem ražošanas telpu un infrastruktūras izveidei vai rekonstrukcijai» otrās projektu iesniegumu atlases kārtas īstenošanas noteikumi” [Decretul nr. 612 al Consiliului de Miniștri din 25 septembrie 2018 privind normele de punere în aplicare a celei de a doua faze de selecție a proiectelor pentru programul operațional „Creșterea economică și ocuparea forței de muncă”, obiectivul specific 3.1.1 („Contribuția la crearea și dezvoltarea IMM‑urilor, în special în industria manufacturieră și în sectoarele prioritare RIS3”), măsura 3.1.1.5 („Ajutor de investiții pentru sprijinirea înființării sau a reconstruirii de localuri și infrastructuri de producție”)].
19.
Punctul 15 din acest decret prevede:
„Nu se poate opta pentru finanțare în cazul în care: […]
15.3.
Candidatul are calitatea de comerciant aflat în dificultate în sensul articolului 2 punctul 18 din Regulamentul nr. 651/2014 al Comisiei; […]”
20.
Aspectele practice ale selecției proiectelor sunt, la rândul lor, reglementate prin caietul de sarcini aferent procedurii de participare întocmit de Agenție, precum și prin anexele sale (
8
).
21.
Anexa 5 (intitulată „Metode de aplicare a criteriilor de evaluare a proiectelor”) la caietul de sarcini aferent procedurii deschise de cereri descrie în secțiunea II punctul 6 modul în care se evaluează, dacă candidatul este sau nu o întreprindere (operator economic) aflată în dificultate:
„Se efectuează o evaluare «pozitivă simplă» în cazul în care candidatul nu este un operator economic aflat în dificultate. Identificarea ca întreprindere aflată în dificultate la momentul deciziei de acordare a ajutorului trebuie să se întemeieze în mod obiectiv pe date verificabile și fiabile cu privire la candidat și la întreprinderile aflate în legătură cu acesta:
a)
Se verifică informațiile care figurează în ultimul raport anual definitiv pus la dispoziția publicului.
b)
În cazul în care se prezintă un raport de activitate intermediar aprobat de un auditor autorizat, datele din acest raport se utilizează pentru a stabili dacă este vorba despre o întreprindere aflată în dificultate.
c)
În cazul în care candidatul face trimitere la informații accesibile publicului (care pot fi verificate) și se referă la o majorare de capital statutar ulterioară ultimului raport anual definitiv, se iau în considerare aceste informații, prezentate împreună cu un raport de activitate intermediar aprobat de un auditor autorizat. […]
Evaluarea este «pozitivă și condiționată» în cazul în care informațiile prezentate sunt incomplete sau nu sunt suficient de specifice. Candidatul este invitat să ofere precizări cu privire la informațiile furnizate. Precizările pot viza doar aspecte de ordin tehnic, aritmetic și de redactare. […]
Evaluarea este «negativă» în cazul în care candidatul îndeplinește una dintre caracteristicile operatorilor economici aflați în dificultate, în cazul în care nu a îndeplinit condițiile enunțate într‑o decizie de admitere condiționată sau în cazul în care, în pofida respectării acestor condiții, în continuare nu îndeplinește condițiile impuse sau nu a îndeplinit aceste condiții în termenul stabilit în decizia de admitere condiționată.”
22.
În Letonia, activitatea societăților comerciale este reglementată de Komerclikums (Codul comercial). Articolul 12 (intitulat „Publicarea în registru”) din codul menționat prevede:
„1.   Înscrierile în registrul comerțului produc efecte față de terți din momentul publicării lor. […]
2.   În cazul în care informațiile care trebuie înscrise în registrul comerțului nu sunt înscrise sau sunt înscrise, dar nu sunt publicate, aceste informații nu sunt opozabile terților de către persoana în beneficiul căreia ar fi trebuit să fie înscrise, cu excepția cazului în care terții au deja cunoștință de aceste informații. […]”
23.
Articolul 196 (intitulat „Decizii privind modificarea capitalului statutar”) din Codul comercial prevede următoarele:
„1.   Majorarea sau reducerea capitalului statutar poate fi efectuată numai printr‑o decizie a adunării asociaților prin care se stabilesc modalitățile respectivei majorări sau reduceri. […]
3.   În cazul unei decizii de modificare a capitalului statutar, trebuie să intervină în același timp și modificarea corespunzătoare în statute.”
24.
Articolul 202 (intitulat „Informații înscrise în registrul comerțului privind majorarea capitalului statutar”) din Codul comercial prevede la alineatul 3:
„Se consideră că majorarea capitalului statutar a avut loc la data înscrierii în registrul comerțului a noului cuantum al capitalului.”
III. Litigiul principal
25.
La 15 ianuarie 2019, Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (Agenția Centrală de Finanțe și Licitații, denumită în continuare „Agenția”) a anunțat a doua fază a procedurii deschise de cereri pentru selectarea de proiecte în vederea obținerii de ajutoare prin programul de cofinanțare „Creșterea economică și ocuparea forței de muncă” din Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDR). Ținând seama de modificările aduse, termenul final pentru prezentarea proiectelor a fost stabilit pentru data de 30 aprilie 2019.
26.
SIA „Zinātnes Parks”, o societate cu răspundere limitată (denumită în continuare „reclamanta”) a înaintat Agenției un proiect la 30 aprilie 2019. Cu toate acestea, întrucât mai mult de jumătate din capitalul social subscris a dispărut din cauza pierderilor acumulate, aceasta ar fi exclusă ca „întreprindere în dificultate” de la acordarea unui sprijin. Prin urmare, pe lângă această cerere, reclamanta a prezentat o decizie a adunării asociaților din 29 aprilie 2019 privind modificarea statutului său. Această decizie prevedea o majorare a capitalului statutar prin plata de către un asociat anume și într‑o anumită perioadă, a unei fracțiuni din capitalul statutar, majorată cu o primă de emisiune.
27.
În perioada de evaluare a proiectului, reclamanta a informat Agenția că majorarea capitalului statutar ar fi fost înscrisă în registrul comerțului la 24 iulie 2019. În cadrul procedurii de contestare, aceasta a prezentat, cu titlu complementar, un raport de activitate intermediar aprobat de un auditor autorizat.
28.
Printr‑o decizie din 4 noiembrie 2019 care a încheiat procedura administrativă, Ministerul Finanțelor a respins proiectul reclamantei pentru motivul că aceasta ar fi trebuit considerată, la data introducerii cererii, o „întreprindere în dificultate” în sensul articolului 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii.
29.
Decizia arată că, în pofida deciziei adunării asociaților societății, în temeiul articolului 202 alineatul 3 din Codul comercial, capitalul statutar nu este considerat majorat decât după înscrierea noilor participații sociale în registrul comerțului și că această înscriere ar fi avut loc numai după prezentarea proiectului. Procedura deschisă de cereri are drept scop asigurarea unor condiții de concurență echitabile între candidați, astfel încât, după prezentarea proiectelor, nu mai pot fi aduse precizări cu privire la acestea. În plus, în conformitate cu punctul 7.17 din caietul de sarcini aferent procedurii deschise de cereri, pentru a face dovada unei ameliorări a situației financiare, este necesar să se prezinte direct, împreună cu proiectul, nu orice fel de document, ci un raport de activitate intermediar aprobat de un auditor autorizat, pentru ca Agenția să poată dispune de o imagine corectă asupra situației financiare a reclamantei.
30.
Reclamanta a introdus o acțiune la instanța de trimitere, susținând că, la data depunerii proiectului său, nu trebuia considerată ca fiind o întreprindere aflată în dificultate, având în vedere decizia adoptată de adunarea asociaților și transmisă autorității împreună cu proiectul respectiv. Potrivit reclamantei, informațiile nefurnizate nu afectează, în sine, situația sa financiară și pot fi prezentate, așadar, și în cursul perioadei de evaluare a proiectului.
31.
În cadrul procedurii administrative, părțile nu contestă faptul că, în cazul în care s‑ar lua în considerare datele financiare cuprinse în ultimul raport financiar al reclamantei pentru anul 2018, aceasta ar avea calitatea de întreprindere în dificultate în sensul articolului 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii. De asemenea, este evident că, în urma majorării capitalului statutar și a înscrierii modificării corespunzătoare în registrul comerțului la 24 iulie 2019, reclamanta a remediat această deficiență.
IV. Cererea de decizie preliminară și procedura în fața Curții
32.
Prin decizia din 15 iulie 2020, Administratīvā rajona tiesa (Tribunalul de Primă Instanță de Contencios Administrativ, Letonia) sesizat cu acțiunea, a adresat Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Noțiunea de «capital social subscris» prevăzută la articolul 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul nr. 651/2014 trebuie interpretată în sensul că, pentru stabilirea capitalului social subscris, trebuie să se ia în considerare numai informațiile publicate sub forma prevăzută de legislația națională a fiecărui stat membru, ținând seama că, în consecință, astfel de informații trebuie considerate eficace abia începând din acel moment?
2)
Atunci când se evaluează noțiunea de «întreprindere în dificultate» prevăzută la articolul 2 punctul 18 din Regulamentul nr. 651/2014 trebuie să se acorde importanță cerințelor, stabilite în cadrul procedurii de selecție a proiectelor pentru fonduri europene, referitoare la documentele care trebuie prezentate pentru a dovedi situația financiară a întreprinderii în cauză?
3)
În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, o reglementare națională privind selecția de proiecte care prevede că proiectele nu pot face obiectul unor precizări după depunerea lor este compatibilă cu principiile transparenței și nediscriminării prevăzute la articolul 125 alineatul (3) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul nr. 1303/2013?”
33.
În procedura în fața Curții, Letonia, Irlanda și Comisia Europeană au depus observații scrise și toate au participat, la fel ca reclamanta, la ședința care a avut loc la 14 iulie 2021.
V. Apreciere juridică
A.
Cu privire la întrebările preliminare
34.
Prezenta cerere de decizie preliminară privește respingerea unei cereri de sprijin depuse de reclamantă în temeiul programului de cofinanțare „Creșterea economică și ocuparea forței de muncă” din cadrul FEDR.
35.
Prin intermediul celor trei întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească modul în care trebuie interpretată noțiunea de „întreprindere în dificultate”, utilizată la articolul 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii, prin raportare la „capitalul social subscris” (a se vedea secțiunea B). Motivul este constituit de faptul că Regulamentul FEDR exclude, la articolul 3 alineatul (3) litera (d), aceste întreprinderi de la acordarea unui sprijin. În cadrul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească modul în care un solicitant poate demonstra că nu este o întreprindere aflată în dificultate. În special, aceasta dorește să afle dacă cerința anumitor rapoarte din dreptul național este conformă cu dreptul Uniunii (a se vedea secțiunea C). A treia întrebare se referă la procedura de selecție urmată de autoritatea de management. În această privință, instanța de trimitere ridică problema dacă pot fi respinse ca lipsite de pertinență precizările ulterioare (înscrierea în registrul comerțului și raportul de activitate intermediar ulterior al unui contabil autorizat) aduse după expirarea termenului de depunere a cererii, dar înainte de decizia definitivă (a se vedea secțiunea D).
36.
Chiar dacă toate cele trei întrebări se corelează, ele privesc aspecte diferite ale procedurii de selecție a unui beneficiar al ajutorului (interpretarea noțiunii de „întreprindere în dificultate”, dovada acestei noțiuni, excluderea dovezilor ulterioare că o întreprindere nu se află în dificultate) și, prin urmare, vor face obiectul unui răspuns separat.
B.
Interpretarea articolului 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii
37.
Principalul motiv al respingerii cererii de sprijin constă în faptul că, la momentul introducerii cererii, reclamanta a fost calificată de Agenție drept „întreprindere în dificultate” în sensul articolului 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii. Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească modul în care trebuie interpretată această noțiune, în special în măsura în care se face trimitere la „capitalul social subscris”. Capitalul social subscris este numai capitalul social înscris în conformitate cu dreptul național privind societățile comerciale și registrele? Sau este vorba despre o noțiune autonomă de drept al Uniunii care trebuie luată în considerare independent de particularitățile naționale proprii fiecărui stat membru?
38.
Această problemă capătă importanță în special datorită faptului că statele membre urmează concepte diferite în cadrul dreptului acestora privind societățile comerciale. Astfel, dreptul leton conține o ficțiune potrivit căreia se consideră că majorarea capitalului statutar decisă de asociați a avut loc în ziua în care noul capital este înscris în registrul comerțului. Din observațiile Irlandei rezultă că, în acest stat, un astfel de act de înscriere nu este prevăzut pentru modificarea capitalului social. În schimb, în Germania, pentru modificarea statutului unei societăți cu răspundere limitată (GmbH) este necesară adoptarea unei decizii a asociaților, certificate notarial. Această modificare nu produce efecte juridice înainte de a fi înscrisă în registrul comerțului căruia îi este arondat sediul societății.
39.
În speță, este vorba despre o societate letonă care nu a îndeplinit condițiile prevăzute de dreptul leton privind registrele la momentul solicitării subvenției. O societate irlandeză ar fi putut îndeplini cerințele prevăzute de legislația irlandeză fără dovada privind înscrierea în registru. O societate germană ar fi putut prezenta cel puțin o înscriere în registrul comerțului (german), dar ar fi trebuit să îndeplinească cerințe mai stricte (decizia asociaților certificată notarial) decât concurentul leton.
40.
Aceste exemple demonstrează deja că problema interpretării noțiunilor dintr‑un regulament al Uniunii Europene este, ca de obicei, strâns legată de aspectul dacă trebuie interpretate în mod autonom, pentru a putea fi îndeplinite de toate societățile din toate statele membre potrivit acelorași criterii, sau dacă este determinantă o interpretare ținând seama de dreptul național (fie al statului care acordă sprijinul, fie al statului în care se află sediul societății solicitante).
1. Cu privire la interpretarea autonomă a Regulamentului de exceptare pe categorii
41.
Răspunsul la această întrebare este legat de modul de redactare și de sensul și finalitatea noțiunii de „întreprindere în dificultate”.
42.
Punctul de pornire este jurisprudența constantă a Curții potrivit căreia rezultă atât din cerința aplicării uniforme a dreptului Uniunii, cât și din cea a principiului egalității, că termenii unei dispoziții de drept al Uniunii care nu conține nicio trimitere expresă la dreptul statelor membre pentru a stabili sensul și domeniul său de aplicare trebuie, în mod normal, să primească în întreaga Uniune o interpretare autonomă și uniformă, independent de calificările utilizate în statele membre, ținând seama de termenii dispoziției în cauză, precum și de contextul său și de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte această dispoziție (
9
).
43.
Situația poate fi diferită atunci când dreptul Uniunii face trimitere la dreptul național în cauză. Totuși, o astfel de trimitere lipsește în speță din modul de redactare a articolului 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii, care nu cuprinde nicidecum o referire la dreptul național privind societățile comerciale sau registrele. Dimpotrivă, această dispoziție face trimitere în mod expres la dreptul Uniunii, și anume la Directiva privind bilanțul.
44.
Astfel, potrivit modului de redactare, nu este vorba despre capitalul social pe care dreptul național privind societățile comerciale sau registrele (din statul care acordă subvenția sau din statul în care se află sediul societății solicitante) îl consideră valabil din punct de vedere juridic la un moment dat. Avocatul general Campos Sánchez‑Bordona arată chiar că noțiunea juridică „întreprindere aflată în dificultate” este „în mod obligatoriu autonomă și specifică dreptului Uniunii” (
10
).
45.
O interpretare autonomă este de asemenea confirmată de comparația cu modul de redactare a articolului 2 punctul 18 litera (c) din Regulamentul de exceptare pe categorii, care vizează în mod expres aspectul dacă o întreprindere îndeplinește condițiile prevăzute de legislația națională pentru inițierea unei proceduri colective de insolvență la cererea creditorilor săi (
11
). Este necesar să se considere că, atunci când, la litera (c), legiuitorul Uniunii se referă în mod expres la dreptul național, omițând totodată acest aspect în cadrul aprecierii capitalului social subscris efectuate la litera (a), acesta a procedat în mod deliberat astfel, contrar celor susținute de Irlanda.
46.
În plus, o interpretare autonomă este susținută de considerentul (14) al Regulamentului de exceptare pe categorii care precizează că, prin acest regulament, este oportun să se stabilească criterii clare care să nu necesite evaluarea tuturor aspectelor particulare ale situației în care se află o întreprindere pentru a se stabili dacă aceasta este considerată ca fiind în dificultate. Controlul eficacității unei majorări de capital în conformitate cu dreptul național al sistemului juridic aplicabil statutului societății (și anume, în speță, nu neapărat doar dreptul leton) nu ar trebui să fie în niciun caz posibil pentru o autoritate de management în absența unei analize detaliate. După cum au susținut în mod concordant Irlanda și Letonia în ședință, nu dreptul furnizorului sprijinului (în speță, Letonia), ci dreptul aplicabil statutului societății trebuie să prezinte relevanță în acest scop.
47.
Lipsa unei trimiteri la dreptul național în cauză este convingătoare și în ceea ce privește conținutul. În acest sens, în statele care aplică principiul publicității prin intermediul unui registru oficial, înscrierea are o funcție diferită de aceea prezentată de aspectul dacă reclamanta este o „întreprindere în dificultate” în sensul legislației în materie de ajutoare. De regulă, necesitatea unei înscrieri într‑un registru oficial vizează un control al registrului și publicitatea. Aceasta din urmă implică faptul că terții trebuie să se poată opune înscrierilor modificate. Primul aspect urmărește să garanteze doar înregistrarea deciziilor corespunzătoare ale asociaților.
48.
În schimb, abordarea din perspectiva dreptului Uniunii privind o „întreprindere în dificultate” preferată de Irlanda, de Letonia și de Comisie în cadrul ședinței, potrivit căreia o condiție (noțiunea de capital subscris) trebuie totuși stabilită prin recurgerea la diferite sisteme juridice naționale, nu este convingătoare. Dacă dreptul Uniunii exclude în mod deliberat anumite persoane (în speță, întreprinderile în dificultate) de la acordarea unui sprijin financiar din partea Uniunii Europene, statele membre nu pot defini în mod liber prin dreptul lor național, prin noțiunea de capital social subscris, care sunt persoanele care trebuie considerate ca fiind întreprinderi în dificultate. În caz contrar, aceasta ar permite ca obiectivul dreptului Uniunii (neacordarea sprijinului pentru întreprinderile în dificultate) să devină inoperant.
49.
Nu împărtășim rezervele exprimate în ședință, în special de Irlanda, potrivit cărora o interpretare autonomă a noțiunii „întreprindere în dificultate” ar putea conduce la o armonizare pe căi ocolite a dreptului societăților comerciale. În speță, nu se pune problema dacă procedura unei majorări efective de capital trebuie să se desfășoare în mod uniform în toate statele membre. În această privință – astfel cum au arătat în unanimitate toate părțile interesate –, dreptul Uniunii nu prevede, de fapt, nicio normă. Problema care se ridică aici este „numai” dacă atribuirea de fonduri ale Uniunii (sprijin în cadrul FEDR pentru întreprinderile eligibile) intră, în mod evident, sub incidența dreptului Uniunii sau a dreptului național.
2. Sensul și finalitatea noțiunii de „întreprindere în dificultate”
50.
După cum reiese din considerentul (14) al Regulamentului de exceptare pe categorii, ajutoarele acordate întreprinderilor aflate în dificultate trebuie evaluate în raport cu alte linii directoare decât cele aplicabile întreprinderilor neaflate în dificultate. Motivul este că, prin intermediul ajutorului, întreprinderile trebuie să fie stimulate să îndeplinească un anumit act, proiectul care beneficiază de ajutor (
12
). Or, în cazul unor întreprinderi mai puțin solvabile (și anume întreprinderile aflate în dificultate), există riscul ca ajutorul să fie utilizat mai mult pentru salvarea întreprinderii decât pentru realizarea proiectului care beneficiază de ajutor (
13
). În orice caz, pentru întreprinderile mai puțin solvabile, există un risc crescut ca obiectivul sprijinului să nu fie atins. Prin urmare, întreprinderile mai puțin solvabile trebuie, cel mult, să fie salvate sau restructurate prin intermediul ajutoarelor, ceea ce trebuie apreciat în raport cu alte criterii și, așadar, cu alte linii directoare.
51.
Astfel, articolul 3 alineatul (3) litera (d) din Regulamentul FEDR face trimitere la articolul 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii. La rândul său, acesta se referă în principal la situația patrimonială reală. Acesta definește întreprinderea aflată în dificultate ca fiind o întreprindere în cazul căreia mai mult de jumătate din capitalul său social subscris a dispărut din cauza pierderilor acumulate. În consecință, întreprinderea respectivă trebuie calificată ca nefiind deosebit de solvabilă. Noțiunea de capital social subscris trebuie interpretată, așadar, în raport cu situația economică reală a unei întreprinderi.
52.
Pe de o parte, o înscriere într‑un registru oficial poate necesita un anumit timp. Pe de altă parte, aceasta nu face decât să stabilească în mod public că, în prezent, capitalul social a fost majorat. Acest lucru nu are nicio legătură cu situația economică reală a întreprinderii. Dimpotrivă, între timp, este posibil ca întreprinderea să fi absorbit deja majorarea de capital prin pierderi noi. Înscrierea în registru sau ficțiunea efectului juridic prin înscriere sunt, așadar, neconcludente pentru a efectua delimitarea.
53.
Nici recurgerea la Directiva 2017/1132 nu este utilă. Articolul 68 din aceasta (intitulat „Hotărârea adunării generale privind majorarea de capital”) prevede că orice majorare de capital trebuie să fie hotărâtă de adunarea generală. Atât hotărârea respectivă, cât și majorarea capitalului subscris sunt publicate sub forma prevăzută de legislația fiecărui stat membru și nu pot fi opozabile terților decât după publicitate. Astfel cum arată și Comisia, acest lucru urmărește să protejeze terțul. În schimb, obligațiile de publicitate menționate nu înglobează elemente privind situația patrimonială reală.
54.
La aceasta se adaugă faptul că solicitantul nu este în măsură să influențeze momentul înscrierii în registru. Într‑o anumită măsură, acest moment este aleatoriu pentru solicitant. Totuși, articolul 125 din Regulamentul nr. 1303/2013 impune criterii de selecție nediscriminatorii și transparente. Prin urmare, împrejurarea aleatorie a unei prelucrări rapide sau lente a înscrierii în registru de către respectiva instanță competentă în materia registrului este dificil de conciliat chiar în cadrul unui stat membru și, cu atât mai mult, prin comparație, între mai multe state membre. Luarea în considerare a evenimentelor aleatorii constituie în acest caz mai curând arbitrariul decât echitatea.
3. Recurgerea la Directiva privind bilanțul
55.
Faptul că noțiunea de capital social subscris trebuie interpretată în raport cu situația economică reală a unei întreprinderi este confirmat și de trimiterea la Directiva privind bilanțul efectuată la articolul 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii.
56.
În mod obișnuit, în legislația contabilă, capitalul propriu pus la dispoziția societății se clasifică în diferite categorii care sunt în general înscrise în pasivul unui bilanț. Având în vedere că și în acest caz, contabilizarea activelor unei întreprinderi era diferită de la un stat membru la altul, există în prezent Directiva privind bilanțul care conține informații cu privire la întocmirea situațiilor financiare anuale. Potrivit considerentului (9) al acesteia, „[s]ituațiile financiare anuale ar trebui să fie pregătite pe bază prudențială și ar trebui să ofere o imagine fidelă a activelor, a datoriilor, a poziției financiare și a profitului sau pierderii întreprinderii.” Potrivit articolului 4 alineatul (1) din Directiva privind bilanțul, un element important al situațiilor financiare anuale este constituit de bilanțul unei întreprinderi.
57.
La anexa III la Directiva privind bilanțul, care cuprinde structura unui bilanț, nu se utilizează noțiunea de capital social subscris, ci noțiunea de capital subscris ca primă subpoziție a capitalului și rezervelor din cadrul capitalului, rezervelor și datoriilor. Anexa III operează în acest sens o distincție, la punctul A (atât în privința activelor, cât și a capitalului, rezervelor și datoriilor), între partea din capitalul subscris a cărui plată a fost solicitată, dar care nu a fost încă vărsată, și capitalul subscris deja vărsat.
58.
Aceste norme – care, după cum s‑a menționat, ar trebui să reflecte situația patrimonială reală a unei societăți – nu se disting după cum capitalul subscris a făcut obiectul publicității, ci după cum acesta a fost sau nu a fost vărsat deja. Acest lucru poate fi înțeles. Astfel, decizia asociaților prin care se hotărăște majorarea capitalului social nu este decât promisiunea unui aport de capital suplimentar în vederea îmbunătățirii situației patrimoniale a societății. Capitalul social majorat este disponibil în mod real abia la momentul vărsării acestuia.
59.
Pe scurt, trebuie, așadar, să se rețină că legislația contabilă, astfel cum este stabilită de dreptul Uniunii, operează o distincție între capitalul subscris care rămâne de plătit și capitalul deja vărsat. Astfel, acesta oferă o imagine fidelă a activelor, a datoriilor și a poziției financiare a întreprinderii. Publicarea într‑un registru nu este relevantă în această privință.
4. Concluzii
60.
Prin urmare, noțiunea de capital social subscris trebuie interpretată independent de dreptul național în cauză privind registrele sau societățile comerciale. Aceasta se poate referi fie la capitalul social majorat promis (și anume, decizia asociaților este determinantă), fie la vărsarea capitalului social majorat promis (și anume, aportul de capital social este determinant).
61.
Având în vedere obiectivul menționat mai sus, privind diferențierea în cadrul legislației în materia ajutoarelor între întreprinderile aflate în dificultate și cele care nu se află în dificultate, este preferabilă ultima variantă. Riscul ca obiectivul sprijinului să nu fie atins din cauza dificultăților financiare întâmpinate de o societate este încă prezent în cazul simplei promisiuni de majorare a capitalului și nu este exclus decât odată cu îndeplinirea promisiunii, și anume atunci când capitalul social majorat se află efectiv la dispoziția societății. Astfel cum subliniază în mod întemeiat Letonia, decizia acționarilor privind o majorare de capital determină „numai” o obligație de drept civil și nu este decât începutul majorării capitalului subscris. Acesta din urmă explică de asemenea reprezentarea separată în cadrul bilanțului (a se vedea în această privință punctul 57 și următoarele de mai sus).
62.
În consecință, în opinia noastră, noțiunea de capital social subscris prevăzută la articolul 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul de exceptare pe categorii se referă la capitalul subscris și vărsat în sensul anexei III la Directiva privind bilanțul.
63.
Această interpretare asigură în același timp o evaluare comparativă a intereselor întreprinderilor și ale furnizorilor sprijinului. Pe de o parte, întreprinderile nu sunt excluse de la subvenționarea anumitor proiecte ca urmare a duratei îndelungate, care nu poate fi influențată de acestea, a unei proceduri de înscriere într‑un registru oficial. Pe de altă parte, întreprinderile aflate în dificultate nu pot deveni eligibile prin simpla promisiune a unei viitoare majorări de capital, ci numai atunci când capitalul majorat se află în mod efectiv la dispoziția societății. Ceea ce prezintă relevanță în speță este, așadar, dacă decizia adunării asociaților din 29 aprilie a fost pusă în aplicare în mod efectiv înainte de expirarea termenului de depunere a cererii, la 30 aprilie. Acest aspect nu poate fi apreciat decât de instanța de trimitere.
C.
Cu privire la dovada eligibilității (întreprindere neaflată în dificultate)
64.
O problemă distinctă este cea a modului în care o întreprindere trebuie să își demonstreze eligibilitatea, astfel încât să permită verificarea acesteia de către autoritățile naționale de management.
65.
În această privință, dreptul leton prevede că, în principiu, trebuie să se verifice ultimul raport anual definitiv pus la dispoziția publicului (1) în cazul în care nu se prezintă un raport de activitate intermediar aprobat de un auditor autorizat (2). În cazul în care candidatul face trimitere la informații accesibile publicului (care pot fi verificate) și se referă la o majorare de capital statutar ulterioară ultimului raport anual definitiv, aceste informații prezentate împreună cu un raport de activitate intermediar aprobat de un auditor autorizat trebuie luate în considerare (3).
66.
Instanța de trimitere solicită, în definitiv, să se stabilească în prezent dacă aceste documente sunt pertinente și pot fi solicitate de autoritățile naționale de management, întrucât un raport intermediar corespunzător lipsea în orice caz la momentul introducerii cererii. Acesta nu a fost prezentat decât ulterior, în cursul procedurii.
67.
Astfel cum reiese din considerentul (14) al Regulamentului de exceptare pe categorii și astfel cum arată în mod întemeiat Comisia în observațiile sale, constatarea eligibilității în temeiul regulamentului menționat ar trebui să fie ușor de gestionat. Acesta are următorul cuprins: „În vederea asigurării securității juridice, este oportun să se stabilească criterii clare care să nu necesite evaluarea tuturor aspectelor particulare ale situației în care se află o întreprindere pentru a se stabili dacă aceasta este considerată ca fiind în dificultate în sensul prezentului regulament.”
68.
Acest obiectiv trebuie de asemenea luat în considerare la aplicarea articolului 125 din Regulamentul nr. 1303/2013. În temeiul acestei dispoziții, autoritățile naționale de management sunt responsabile de gestionarea programului operațional de sprijin în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare. Această responsabilitate este însoțită de un control al condițiilor prevăzute de Regulamentul de exceptare pe categorii (
14
). În acest scop, autoritatea de management poate solicita elemente doveditoare care, chiar în lipsa unei evaluări a tuturor aspectelor particulare ale situației unei întreprinderi, permit să se stabilească dacă mai mult de jumătate din capitalul social subscris a dispărut din cauza pierderilor acumulate.
69.
Astfel cum s‑a arătat deja mai sus, situațiile financiare anuale, inclusiv bilanțurile unei întreprinderi, sunt pe deplin utile în această privință. Prin urmare, primul criteriu din dreptul leton nu poate fi contestat.
70.
Dat fiind că aceste documente sunt întocmite întotdeauna doar la sfârșitul unui exercițiu financiar, dar situația economică se poate îmbunătăți și pe parcursul anului, rapoartele intermediare întocmite de o persoană competentă independentă sunt de asemenea utile. Prin urmare, nici cel de al doilea criteriu din dreptul leton nu este criticabil.
71.
De asemenea, al treilea criteriu de evaluare gestionabilă a situației economice a unei întreprinderi nu poate fi contestat. În cazul în care candidatul face trimitere la informații accesibile publicului pentru a demonstra o majorare de capital survenită pe parcursul anului, aceste informații, precum și un raport intermediar în acest sens trebuie luate în considerare.
72.
Toate aceste criterii pun în aplicare obiectivul Regulamentului de exceptare pe categorii (excluderea întreprinderilor aflate în dificultate, neeligibile potrivit regulamentului) în lumina responsabilității autorităților naționale de management menționate la articolul 125 din Regulamentul nr. 1303/2013. Acest lucru este conform cu dreptul Uniunii.
D.
Excluderea depunerii unor documente după expirarea termenului
73.
Prin intermediul celei de a treia întrebări, instanța de trimitere ridică, în definitiv, problema compatibilității cu articolul 125 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul nr. 1303/2013 a excluderii documentelor și a informațiilor prezentate abia ulterior cererii de sprijin. Acest articol impune ca autoritățile de management să elaboreze și, după aprobare, să aplice proceduri de selecție și criterii de selecție adecvate care să asigure că operațiunile contribuie la îndeplinirea obiectivelor și a rezultatelor specifice din cadrul priorităților în cauză și că sunt nediscriminatorii și transparente.
74.
Or, astfel cum arată în mod întemeiat Comisia în observațiile sale, dreptul național nu pare deloc să excludă o depunere ulterioară a documentelor. Pe de o parte, articolul 25 din Legea privind gestionarea fondurilor structurale permite de asemenea o acceptare condiționată a unei propuneri. Pe de altă parte, caietul de sarcini elaborat de Agenție pornește de la principiul că decizia dacă solicitantul este o întreprindere aflată în dificultate este luată la momentul deciziei de acordare a ajutorului. Revine, așadar, instanței de trimitere sarcina de a stabili dacă articolul 30 din Legea privind gestionarea fondurilor structurale, care declară inadmisibile precizările cu privire la proiecte ulterioare introducerii cererii, dar numai până la luarea deciziei, este aplicabil și în cazul aprecierii situației economice a solicitantului.
75.
Presupunând că articolul 30 din Legea privind gestionarea fondurilor structurale exclude o depunere ulterioară a unor astfel de documente, se ridică problema dacă dreptul Uniunii se opune acestui articol. Astfel, în speță, neluarea în considerare a raportului intermediar depus ulterior conduce la excluderea reclamantei din cercul persoanelor eligibile pentru sprijin, întrucât, până la realizarea majorării de capital, aceasta trebuia considerată o întreprindere aflată în dificultate și, prin urmare, nu era eligibilă în cadrul Regulamentului de exceptare pe categorii.
76.
Totuși, faptul că, în temeiul Regulamentului de exceptare pe categorii, anumite ajutoare sunt, în principiu, autorizate de dreptul Uniunii nu înseamnă că statele membre trebuie să și acorde aceste ajutoare (
15
). Situația este aceeași în ceea ce privește un sprijin în cadrul FEDR. Astfel cum reiese din considerentele (3) și (4), anumite proiecte pot fi subvenționate, dar nu este obligatoriu ca acestea să fie subvenționate. Prin urmare, după cum arată în mod întemeiat Comisia, statele membre pot supune această acordare altor condiții precum respectarea anumitor termene și formalități. Aceasta include și posibilitatea de a nu lua în considerare documentele depuse ulterior.
77.
Întrucât finanțarea din fondurile Uniunii Europene nu este nelimitată, autoritățile de management trebuie în cele din urmă să ia o decizie de selecție între mai mulți candidați pentru aceleași fonduri. Astfel cum arată în mod întemeiat Letonia, pentru această decizie de selecție, principiul egalității de tratament prezintă o importanță considerabilă. Articolul 125 alineatul (3) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul nr. 1303/2013 prevede, așadar, că autoritățile de management elaborează proceduri de selecție și criterii de selecție adecvate care sunt nediscriminatorii și transparente.
78.
Ținând seama de faptul că candidații la un sprijin în cadrul unui fond al Uniunii Europene se află la concurență într‑o măsură mai mare sau mai mică, situația este perfect comparabilă cu cea din dreptul achizițiilor publice. Și în acest domeniu, autoritatea de management trebuie să efectueze o selecție și, în mod necesar, să respingă o parte dintre candidați. Este posibil ca situația concurențială să fie mai puternică în acest caz și să impună o egalitate de tratament deosebit de strictă în cursul procedurii. Totuși, aceasta nu schimbă cu nimic faptul că o resursă limitată (achiziție publică sau finanțare) este atribuită de stat numai unor solicitanți, exceptându‑i pe ceilalți. Pentru acest motiv, și în această situație, procedura de selecție trebuie să fie transparentă și nediscriminatorie în conformitate cu articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2014/24 (
16
).
79.
Un principiu al datei limită, care nu ia în considerare decât cererile depuse înainte de o anumită dată aplicabilă tuturor în mod egal, este transparent și nediscriminatoriu, astfel cum a arătat Comisia în mod întemeiat în ședință. Situația este aceeași în ceea ce privește o dispoziție procedurală care interzice completarea ulterioară a cererilor deja depuse după expirarea termenului de depunere a cererii. Astfel, în acest mod este asigurat doar principiul datei limită, iar administrația este degrevată în cadrul deciziei de selecție care trebuie luată. Ea trebuie să țină seama numai de informațiile prezentate la expirarea termenului, iar nu să formuleze ulterior considerații suplimentare.
80.
Acest aspect este conform cu principiul egalității de tratament. În acest mod se evită ca cereri afectate de erori sau incomplete depuse în termen să fie totuși completate și corectate ulterior și, prin urmare, ca termenul de depunere a cererii să fie prelungit de facto. Acest lucru ar dezavantaja candidații care au depus de la bun început cereri neafectate de erori și complete. În măsura în care pentru solicitanții respectivi era clar ce documente trebuiau depuse până la expirarea termenului de depunere a cererii și, în principiu, era de asemenea posibil ca solicitantul să furnizeze aceste documente până la data limită respectivă, nu există nicio îndoială cu privire la neluarea în considerare a documentelor depuse ulterior nici în raport cu principiul transparenței, nici cu principiul egalității de tratament.
81.
În această privință, în contextul excluderii unui candidat în cadrul procedurii de atribuire, Curtea a statuat deja că Directiva 2004/18 nu se opune excluderii unui ofertant ca urmare a omiterii anumitor indicații în oferta sa. În special, în măsura în care autoritatea contractantă consideră că această omisiune nu constituie o neregularitate pur formală, aceasta nu poate permite respectivului ofertant să remedieze ulterior această omisiune, în orice mod, după expirarea termenului acordat pentru depunerea ofertelor (
17
). Mai mult, articolul 51 din directiva menționată, care dispune că autoritatea contractantă poate invita operatorii economici să completeze sau să clarifice certificatele și documentele prezentate în temeiul articolelor 45-50 din aceeași directivă, nu poate fi interpretat în sensul că permite acesteia să admită rectificări ale omisiunilor care, potrivit dispozițiilor exprese ale documentelor achiziției, trebuie să conducă la excluderea ofertei (
18
).
82.
Această idee este valabilă – în opinia noastră, într‑o variantă oarecum mai atenuată – inclusiv în cadrul deciziei de selecție între mai multe cereri de sprijin, cel puțin atunci când – precum în speță – a fost lansată în mod public o procedură de cereri pentru selectarea de proiecte. Dacă din normele de procedură accesibile reclamantei reieșea că pentru un solicitant considerat o întreprindere aflată în dificultate, potrivit vechilor situații financiare anuale, este necesar în mod obligatoriu un raport intermediar aprobat de un auditor autorizat cu privire la situația întreprinderii, depunerea unui astfel de raport intermediar, care nu intervine decât după expirarea termenului de depunere a cererii, poate (
19
) fi considerată lipsită de pertinență, iar cererea poate fi respinsă. În ceea ce privește problema dacă aceasta chiar trebuie să fie respinsă – astfel cum ar putea fi cazul în dreptul achizițiilor publice (
20
) – Curtea nu trebuie să se pronunțe în speță (
21
).
83.
În definitiv, revine instanței de trimitere sarcina de a aprecia totuși dacă această condiție era suficient de transparentă pentru reclamantă. Astfel, formulările utilizate în cadrul anexei 5 la caietul de sarcini indică, desigur, că un raport intermediar corespunzător era necesar în situația reclamantei. Totuși, în măsura în care aceeași reglementare se referă și la faptul că evaluarea pe baza acestui raport intermediar se efectuează la luarea deciziei de acordare a ajutorului, acest lucru ar putea fi interpretat și în sensul că documentele respective nu trebuie puse la dispoziție decât până la această dată.
VI. Concluzie
84.
În consecință, propunem Curții să răspundă la întrebările preliminare adresate de Administratīvā rajona tiesa (Tribunalul de Primă Instanță de Contencios Administrativ, Letonia) după cum urmează:
1)
Noțiunea de capital social subscris prevăzută la articolul 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul nr. 651/2014 trebuie să facă obiectul unei interpretări autonome în dreptul Uniunii. Aceasta include capitalul subscris vărsat în sensul anexei III la Directiva 2013/34. Acest lucru este independent de aspectul dacă a avut loc o înscriere în registru în temeiul dreptului național și dacă aceasta este necesară pentru eficacitatea unei majorări de capital.
2)
Pentru a demonstra respectarea acestei condiții și pentru a aprecia dacă o întreprindere se află în dificultate în sensul articolului 2 punctul 18 litera (a) din Regulamentul nr. 651/2014, statul membru poate solicita prezentarea fie a ultimului raport anual actual pus la dispoziția publicului, fie a unui raport intermediar aprobat de un auditor autorizat.
3)
Excluderea documentelor și a informațiilor prezentate numai după depunerea cererii de sprijin este compatibilă cu articolul 125 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul nr. 1303/2013, în măsura în care este clar pentru toți solicitanții că aceste documente trebuie depuse odată cu introducerea cererii și că nu mai pot fi depuse ulterior.
(
1
)	Limba originală: germana.
(
2
)	Regulamentul (UE) al Comisiei din 17 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din tratat (JO 2014, L 187, p. 1).
(
3
)	Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind Fondul european de dezvoltare regională și dispoziții specifice aplicabile obiectivului privind investițiile pentru creștere și locuri de muncă și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1080/2006 (JO 2013, L 347, p. 289).
(
4
)	Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 320).
(
5
)	Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2017 privind anumite aspecte ale dreptului societăților comerciale (JO 2017, L 169, p. 46).
(
6
)	Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind situațiile financiare anuale, situațiile financiare consolidate și rapoartele conexe ale anumitor tipuri de întreprinderi, de modificare a Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului (JO 2013, L 182, p. 19).
(
7
)	Toate actele normative letone pot fi consultate, în versiunile lor actuale și anterioare, la adresa https://likumi.lv/.
(
8
)	Caietul de sarcini aferent procedurii de participare și anexele sale pot fi consultate la https://www.cfla.gov.lv/lv/es‑fondi-2014-2020/izsludinatas‑atlases/3-1-1-5-k-2 (consultat la 9 iulie 2020).
(
9
)	Hotărârea din 24 septembrie 2020, NMI Technologietransfer (C‑516/19, EU:C:2020:754, punctul 44), Hotărârea din 5 februarie 2020, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Înrolarea marinarilor în portul Rotterdam) (C‑341/18, EU:C:2020:76, punctul 40 și jurisprudența citată), și Hotărârea din 15 octombrie 2015, Axa Belgium (C‑494/14, EU:C:2015:692, punctul 21 și jurisprudența citată), precum și Concluziile avocatului general Campos Sánchez‑Bordona prezentate în cauza Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punctul 49 și urm.) cu privire la noțiunea relevantă în speță.
(
10
)	Concluziile avocatului general Campos Sánchez‑Bordona prezentate în cauza Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punctul 48).
(
11
)	A se vedea pentru mai multe detalii Hotărârea din 6 iulie 2017, Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521), și Concluziile avocatului general Campos Sánchez‑Bordona prezentate în cauza Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271).
(
12
)	Pentru mai multe detalii privind așa‑numitul efect stimulativ a se vedea Hotărârea din 5 martie 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punctul 55 și urm.).
(
13
)	În același sens, de asemenea, Concluziile avocatului general Campos Sánchez‑Bordona prezentate în cauza Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punctul 67).
(
14
)	A se vedea de asemenea Hotărârea din 5 martie 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punctul 70).
(
15
)	A se vedea Ordonanța din 6 mai 2020, Blumar și alții (C‑415/19-C‑417/19, EU:C:2020:360, punctul 23), și Ordonanța din 30 mai 2018, Yanchev (C‑481/17, nepublicată, EU:C:2018:352, punctul 22), precum și Concluziile avocatului general Campos Sánchez‑Bordona prezentate în cauza Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punctul 74).
(
16
)	Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).
(
17
)	Hotărârea din 2 iunie 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punctul 49), Hotărârea din 6 noiembrie 2014, Cartiera dell’Adda și Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punctul 45), și Hotărârea din 2 mai 2019, Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, punctul 28).
(
18
)	Hotărârea din 6 noiembrie 2014, Cartiera dell’Adda și Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punctul 46), de asemenea Hotărârea din 2 iunie 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punctul 50).
(
19
)	De asemenea, Hotărârea din 28 octombrie 2020, INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, punctul 46) potrivit căreia statele membre nu au obligația de a permite solicitantului modificarea unei cereri de ajutor pentru a nu depăși anumite plafoane.
(
20
)	Hotărârea din 6 noiembrie 2014, Cartiera dell’Adda și Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punctele 45 și 46), de asemenea Hotărârea din 2 iunie 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punctele 49 și 50), a se vedea însă și Hotărârea din 2 mai 2019, Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, punctul 31).
(
21
)	Hotărârea din 28 octombrie 2020, INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, punctul 42) menționează în orice caz posibilitatea statelor membre de a acorda întreprinderilor solicitante dreptul de a reduce cuantumul cererii lor de ajutor.