62018CJ0606_RES
Asia C-606/18 P
Nexans France SASjaNexans SA
vastaan
Euroopan komissio
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.7.2020
Muutoksenhaku – Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Maanalaisten ja merenalaisten voimakaapeleiden eurooppalaiset markkinat – Markkinoiden jakaminen hankkeiden yhteydessä – Asetus (EY) N:o 1/2003 – 20 artikla – Euroopan komission tarkastustoimivalta kartellien tai muiden yhteistoimintajärjestelyiden yhteydessä – Toimivalta kopioida tietoja ilman aiempaa tutkintaa ja tutkia niitä tämän jälkeen komission toimitiloissa – Sakot – Täysi toimivalta
Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Unionin yleisessä tuomioistuimessa esitettyjen perusteiden ja perustelujen pelkkä toistaminen – Tutkimatta jättäminen – Unionin yleisen tuomioistuimen suorittaman unionin oikeuden tulkinnan tai soveltamisen riitauttaminen – Tutkittavaksi ottaminen
(SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 kohdan ensimmäinen kohta; unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta)
(ks. 54 kohta)
Tuomioistuinmenettely – Uusien perusteiden esittäminen käsittelyn kuluessa – Edellytykset – Kanneperusteen laajentaminen – Tutkittavaksi ottaminen
(Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 84 artiklan 1 kohta ja 177 artiklan 1 kohdan d alakohta)
(ks. 55 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastustoimivalta – Ulottuvuus ja rajat – Alkuperäistä vastaavan jäljennöksen tekeminen tietokoneiden kiintolevystä tarkastuksen aikana – Hyväksyttävyys – Edellytykset – Sen tarkastaminen, että kopioidut tiedot ovat tarkastuksen kohteen kannalta merkityksellisiä, ennen kuin ne lisätään asiakirja-aineistoon – Velvollisuus poistaa tiedot, jotka eivät ole merkityksellisiä
(Neuvoston asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan b alakohta)
(ks. 57–68 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastustoimivalta – Ulottuvuus ja rajat – Tarkastuksen toteuttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt – Komission harkintavalta
(Neuvoston asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan b alakohta)
(ks. 61 ja 62 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastustoimivalta – Ulottuvuus ja rajat – Niitä säännöksiä, joissa komissiolle myönnetään tarkastusvaltuuksia, ei ole tulkittava suppeasti – Kyseessä olevien yritysten oikeuksien kunnioittaminen
(Neuvoston asetuksen N:o 1/2003 20 artikla)
(ks. 64 ja 86 kohta)
Kilpailu – Hallinnollinen menettely – Komission tarkastustoimivalta – Ulottuvuus ja rajat – Alkuperäistä vastaavan jäljennöksen tekeminen tietokoneiden kiintolevystä tarkastuksen aikana – Alkuperäistä vastaavan jäljennöksen sisällön tarkastaminen komission toimitiloissa – Hyväksyttävyys – Edellytykset – Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen – Tarkastuksen jatkaminen komission tiloissa ei merkitse ylimääräistä puuttumista yrityksen oikeuksiin verrattuna sen tiloissa suoritettavaan tarkastukseen
(Neuvoston asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 1 kohta, 2 kohdan b ja c alakohta ja 4 kohta)
(ks. 78–91 kohta)
Muutoksenhaku – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Komission sakon määrän vahvistamiseksi suorittaman rikkomisen vakavuuden arviointiin kohdistuva valvonta ei kuulu toimivaltaan – Valvonta, jossa vain tarkastetaan, että unionin yleinen tuomioistuin on ottanut huomioon rikkomisen vakavuuden arvioinnin kannalta olennaiset tekijät ja kaikki määrätyn sakon osalta esitetyt väitteet
(SEUT 101 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artikla)
(ks. 95 kohta)
Kilpailu – Sakot – Sakkojen suuruuden määrittäminen – Tuomioistuinvalvonta – Unionin tuomioistuinten täysi harkintavalta – Ulottuvuus
(SEUT 261 ja SEUT 263 artikla; perusoikeuskirjan 47 artikla; neuvoston asetuksen N:o 1/2003 31 artikla)
(ks. 96, 97 ja 104–106 kohta)
Muutoksenhaku – Valitusperusteet – Perustelujen puutteellisuus – Unionin yleisen tuomioistuimen käyttämät implisiittiset perustelut – Hyväksyttävyys – Edellytykset
(SEUT 256 artikla; Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artikla ja 53 artiklan ensimmäinen kohta)
(ks. 101 kohta)
Kilpailu – Sakot – Sakkojen suuruuden määrittäminen – Sakon perusmäärän vahvistaminen – Rikkomisen vakavuus – Arviointiperusteet – Johtuminen rikkomisen lisätekijästä, joka rajoitti kilpailua lisää
(Neuvoston asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 ja 3 kohta; komission tiedonannon 2006/C 210/02 22 kohta)
(ks. 113–115 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuimen toinen jaosto hylkäsi 16.7.2020 antamallaan tuomiolla Nexans France ja Nexans vastaan komissio (C-606/18 P) Nexans France SAS:n ja sen emoyhtiön Nexans SA:n (jäljempänä valittajat) valituksen unionin yleisen tuomioistuimen 12.7.2018 antamasta tuomiosta asiassa T-449/14 (
1
). Valituksessa nousi esiin muun muassa kysymys siitä, miten unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi asetuksen N:o 1/2003 (
2
) 20 artiklassa komissiolle kartelleja koskevissa tarkastuksissa annetun toimivallan ulottuvuutta.
Valittajille, jotka valmistavat ja toimittavat maanalaisia ja merenalaisia voimakaapeleita, on osoitettu komission päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen kyseisellä alalla (jäljempänä riidanalainen päätös) (
3
). Riidanalaisen päätöksen mukaan valittajat osallistuivat kartelliin, joka koski yhtäältä alueiden ja asiakkaiden jakamista eurooppalaisten, japanilaisten ja eteläkorealaisten valmistajien kesken (jäljempänä A/R-kokoonpano) ja toisaalta sitä, että eurooppalaiset valmistajat jakoivat alueet ja asiakkaat Euroopan alueella toteutettaviin tai eurooppalaisille valmistajille osoitettuihin hankkeisiin (jäljempänä eurooppalainen kokoonpano). Tämän vuoksi komissio määräsi valittajille yli 70000000 euron suuruiset sakot.
Komission suorittamaan tutkintaan, joka johti kyseisen sakon määräämiseen, sisältyi tarkastus valittajien toimitiloissa. Komission tarkastajat tutkivat siinä muun muassa tiettyjen työntekijöiden tietokoneita. He tekivät näiden tietokoneiden kiintolevyistä alkuperäistä vastaavan jäljennöksen ja suorittivat niiden perusteella hakusanoihin perustuvan haun näihin tietokoneisiin sisältyvistä tiedoista tietoteknistä tutkintaohjelmistoa käyttäen. Tarkastajat päättivät tämän jälkeen kopioida valitut tiedot ja tallentaa ne tietoteknisille tietojen tallennusalustoille. He tekivät myös tietokoneen kiintolevyn sisällöstä kolme alkuperäistä vastaavaa jäljennöstä ja tallensivat ne kolmelle eri tallennusalustalle. Tallennusalustat laitettiin sinetöityihin kirjekuoriin ja vietiin komission toimitiloihin Brysseliin, jossa kirjekuoret avattiin ja tallennusalustat tutkittiin valittajien edustajien läsnä ollessa.
Valittajien unionin yleisessä tuomioistuimessa riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi nostama kanne hylättiin kokonaisuudessaan 12.7.2018 annetulla tuomiolla Nexans France ja Nexans vastaan komissio. Valittajat vetosivat kyseisestä tuomiosta tekemänsä valituksen tueksi viiteen valitusperusteeseen, jotka koskivat yhtäältä sitä, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi niiden väitteet, jotka koskivat kyseessä olevan tarkastuksen kulkua, ja toisaalta sitä, ettei unionin yleinen tuomioistuin alentanut niille määrättyjen sakkojen määrää.
Aivan aluksi unionin tuomioistuin tutki ensimmäisen valitusperusteen yhteydessä, oliko komissiolla valittajien luona suoritetun tarkastuksen yhteydessä oikeus tehdä kiintolevyn alkuperäistä vastaava jäljennös ja kopiot sähköpostikokonaisuuksista tutkimatta ensin näitä aineistoja perusteellisesti. Unionin tuomioistuin muistutti, että unionin lainsäätäjä on myöntänyt komissiolle tiettyä harkintavaltaa sen toteuttamaa tutkintaa koskevien konkreettisten yksityiskohtaisten sääntöjen osalta, ja vahvisti komission oikeuden päättää olosuhteiden mukaan suorittaa tarkastuksen kohteena olevan yrityksen tietoteknisen tallennusalustan sisältämien tietojen tarkastuksen näiden tietojen kopion perusteella. Unionin tuomioistuin täsmensi, että tämä komission oikeus, joka perustuu asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, ei vaikuta tarkastuksen kohteena olevan yrityksen menettelyllisiin takeisiin eikä muihin oikeuksiin sillä edellytyksellä, että komissio tutkintansa päätteeksi liittää asiakirja-aineistoon ainoastaan asiakirjoja, joilla on merkitystä tarkastuksen kohteen kannalta. Unionin tuomioistuin katsoi unionin yleisen tuomioistuimen tavoin, että tilanne oli tällainen käsiteltävässä asiassa. Se lisäsi, että kun otetaan huomioon se, että sähköisten tietojen käsittelyyn tarvittava aika voi osoittautua huomattavaksi, on myös kyseessä olevan yrityksen edun mukaista, että komissio tukeutuu tarkastuksessaan näiden tietojen kopioon, jolloin kyseinen yritys voi jatkaa alkuperäisten tietojen ja niiden tallennusalustojen käyttöä, joilla ne ovat, tämän kopion toteuttamisen jälkeen, minkä ansiosta komission suorittama tarkastus häiritsee vähemmän kyseisen yrityksen toimintaa.
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin tutki valittajien toisen ja kolmannen valitusperusteen yhteydessä kysymystä siitä, oliko komissiolla oikeus jatkaa kyseistä tarkastusta toimitiloissaan Brysselissä. Se huomautti, että jos komissio velvoitettaisiin käsittelemään tällaisia tietoja yksinomaan tarkastuksen kohteena olevan yrityksen tiloissa silloin, kun kyse on erityisen laajoista tiedoista, siitä voisi seurata, että tarkastajien läsnäolo kyseisen yrityksen tiloissa pitkittyisi merkittävästi, mikä voisi haitata tarkastuksen tehokkuutta ja lisätä tarpeettomasti kyseisen yrityksen toiminnan häiritsemistä tarkastuksen vuoksi. Unionin tuomioistuin täsmensi kuitenkin, että komissio voi käyttää kyseistä mahdollisuutta jatkaa toimitiloissaan Brysselissä asianomaisen yrityksen liikeasiakirjojen tarkastusta vain silloin, kun se voi perustellusti katsoa, että tämä on perusteltua tarkastuksen tehokkuuden turvaamiseksi tai kyseessä olevan yrityksen toiminnan liiallisen häiritsemisen välttämiseksi. Lisäksi unionin tuomioistuin korosti, että tämä mahdollisuus edellyttää sen toteamista, ettei tällainen jatkaminen merkitse puolustautumisoikeuksien loukkaamista eikä sillä vaaranneta asianomaisten yritysten oikeuksia enemmän. Tällainen vaarantaminen on todettava, jos tämän tarkastuksen jatkamisesta komission tiloissa Brysselissä aiheutuisi tarkastuksen kohteena olevalle yritykselle lisäkustannuksia, jotka ovat aiheutuneet pelkästään tämän jatkamisen vuoksi. Tästä seuraa, että kun tarkastuksen jatkaminen voi aiheuttaa tällaisia lisäkustannuksia, komissio voi toteuttaa sen vain sillä edellytyksellä, että se suostuu korvaamaan nämä kustannukset, kun asianomainen yritys esittää sille tätä koskevan asianmukaisesti perustellun vaatimuksen.
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin tutki neljättä valitusperustetta ja sitä, tekikö unionin yleinen tuomioistuin oikeudellisen virheen arvioidessaan sakkojen suuruuden määrittämistä. Unionin tuomioistuin totesi, ettei unionin yleinen tuomioistuin ollut loukannut täyden harkintavallan periaatetta, jonka nojalla se voi paitsi valvoa seuraamuksen laillisuutta myös korvata komission arvioinnin omallaan ja näin ollen poistaa määrätyn sakon tai uhkasakon taikka alentaa tai korottaa sen määrää, ja katsoi, että unionin yleinen tuomioistuin oli voinut päätyä katsomaan, että se, ettei kyseessä olevalla rikkomisella ollut vaikutuksia, mihin valittajat olivat vedonneet, ei ollut omiaan alentamaan valittajille määrättyjä sakkoja unionin yleisen tuomioistuimen huomioon ottamien muiden seikkojen vuoksi.
Lopuksi unionin tuomioistuin lausui viidennestä valitusperusteesta, joka koski unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta siitä, että koska valittajat olivat osallistuneet kartellin eurooppalaiseen kokoonpanoon, joka oli vahvistanut kyseisen kartellin A/R-kokoonpanon aiheuttamaa kilpailun vääristymistä, komissiolla oli oikeus korottaa niille määrättyjen sakkojen määrän laskennassa käytettyä vakavuuskerrointa 2 prosentilla. Tältä osin unionin tuomioistuin totesi, että näiden kahden kokoonpanon välinen läheinen yhteys ei muuta mitenkään sitä, että kartellin eurooppalainen kokoonpano muodosti jo luonteensa puolesta erillisen hankkeiden jakamista koskevan sitoumuksen, joka ei sisältynyt kartellin A/R-kokoonpanoon. Tämän vuoksi unionin tuomioistuin totesi, että unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan tästä kilpailuun kohdistuvasta lisärajoituksesta voitiin perustellusti määrätä korkeampi sakko, ei rasittanut arviointivirhe.
Koska yhtäkään valittajien valituksensa tueksi esittämistä valitusperusteista ei voitu hyväksyä, unionin tuomioistuin hylkäsi valituksen kokonaisuudessaan.
(
1
)	Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018, Nexans France ja Nexans v. komissio (T-449/14, EU:T:2018:456).
(
2
)	[SEUT 101 ja SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).
(
3
)	[SEUT] 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Voimakaapelit) 2.4.2014 tehty komission päätös C(2014) 2139 final.