61963J0070
DOMSTOLENS DOM (FØRSTE AFDELING)
AF 7. JULI 1964
Umberto Collotti
mod De europæiske Fællesskabers Domstol
Sag 70/63
Processprog: Fransk
Angående:
Principalt: Delvis annullation og ændring af Domstolens beslutning af 14. marts 1963, der blev meddelt den 2. april 1963, i det omfang sagsøgeren ved den nævnte beslutning indplaceres på et løntrin, som ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne vedrørende indplaceringen af tjenestemænd, der henhører under EKSF-personalevedtægten.
Subsidiært: Annullation af Domstolens individuelle beslutning af 17. juli 1956, for så vidt som denne beslutning har hjemmel i artikel 2 b i personaleordningen for EKSF, der præliminært må erklæres uanvendelig, idet den indebærer en overtrædelse af artikel 24 i den gamle vedtægt for personalet i EKSF, og som konsekvens må klagerens tjenestemandskarriere reguleres ab initio, hvilket indebærer, at det fastslås, at sagsøgeren den 31. december 1961 havde opnået lønklasse A 3, løntrin 6 med 15 måneders anciennitet efter EKSF-skalaen i sprogtjenesten, og at sagsøgeren med virkning fra 1. januar 1962 overføres til lønklasse L/A 3, løntrin 7, efter den reviderede vedtægts skala med 15 måneders anciennitet med alle de økonomiske konsekvenser dette har, herunder efterregulering af lønnen med virkning fra 1. januar 1962.
Domskonklusion :
1.
Den sagsøgte institutions beslutning af 14. marts 1963 annulleres, for så vidt den fastsætter det løntrin, som sagsøgeren skulle indplaceres på den 1. januar 1962.
2.
Sagsøgeren skal indplaceres i lønklasse L/A 3, løntrin 7, med virkning fra 1. januar 1962 med alle de økonomiske konsekvenser, dette har, og efterregulering af lønnen med virkning fra den 1. januar 1962.
Generaladvokatens forslag til afgørelse:
—
at Domstolens beslutning af 14. marts 1963 annulleres, for så vidt som den fastsætter, at hr. Collotti den 1. juli 1962 indplaceres i lønklasse L/A 3, løntrin 6 med virkning fra 1. januar 1962;
—
at hr. Collotti sag hjemvises til Domstolen, for at denne kan vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde dommen,
—
at de øvrige principale påstande forkastes,
—
og at de subsidiære påstande forkastes.
Sammendrag
1.
Tjenestemœnd ved EKSF — varig ansættelse (vedtægten af 1962) — opvurdering af en stilling — sprogtjeneste — oprykning med et løntrin — indplaceringskriterier
(Personaleordningen for EKSF af 1956, artikel 2 b; EKSF-tjenestemandsvedtægten, bilag X, nr. 4 b)
2.
Tjenestemænd ved EKSF — varig ansættelse (vedtægten af 1962) — overførelse af anciennitet
(EKSF-tjenestemandsvedtægten, artiklerne 93 og 94)
3.
Tjenestemænd ved EKSF — varig ansættelse (vedtægten af 1962) — lønnedgang — kompensationsgodtgørelse — betingelse for ydelse
(EKSF-tjenestemandsvedtægten, artikel 95)
4.
Tjenestemænd ved EKSF — integration (vedtægten af 1962) — lønklasse udtrykkeligt opnået under den gamle vedtægt — obligatorisk udgangspunkt for overførelse
5.
Tjenestemænd — opvurdering af en stilling — begreb — kriterier for indplacering i den nye lønklasse
6.
Tjenestemænd — opvurdering af en stilling — reglerne om forfremmelse uanvendelige
(EKSF-tjenestemandsvedtægten, artikel 45)
1.
Selv om lønklasserne inden for sprogtjenesten svarer til de i artikel 2 a i personaleordningen for EKSF af 1956 fastsatte lønklasser, er de rykket et løntrin op. Ved bilag X, stk. 4 b til EKSF-tjenestemandsvedtægten af 1962 tilsigtes det, når der deri gives et »ekstra« løntrin til tjenestemændene i sprogtjenesten, klart, at bevare den fordel, som disse tjenestemænd fik ved oprykningen med et løntrin efter-personaleordningen af 1956. Det fremgår af denne bestemmelse og navnlig af ordene »… indplacering i den lønklasse, der svarer til hans stilling, og i denne lønklasse på det umiddelbart højere løntrin …«, at indplaceringen skal ske på et løntrin højere i den lønklasse, hvori han begynder efter overførelse.
2.
Overførelse af anciennitet efter artikel 94 i EKSF-tjenestemandsvedtægten skal også ske for tjenestemænd, der får varig ansættelse. Som følge heraf skal tjenestemandens indplacering beregnes ud fra løntrinnet i den lønklasse, hvori han er blevet varigt ansat.
3.
Kompensationsgodtgørelsen i henhold til EKSF-tjenestemandsvedtægtens artikel 95 kan kun ydes, hvis der er forskel mellem den gamle løn og den, der følger af den nye vedtægt. Det er derfor først efter den sidste operation i overførselsproceduren, at det er muligt at se, om tjenestemandens løn er gået ned som følge af den nye vedtægt.
4.
I tilfælde af varig ansættelse af EKSF-tjenestemænd under vedtægten af 1962 skal den under den gamle vedtægt udtrykkeligt opnåede lønklasse tjene som udgangspunkt for overførelsen, idet disse ikke stiltiende kan have opnået en anden og højere lønklasse.
5.
Opvurderingen af en stilling og fastsættelsen af løntrin beror på helt forskellige kriterier, idet formålet med løntrin hovedsageligt er at tage hensyn til tjenestemandens anciennitet og således udgør et element, der er afhængig af dennes individuelle situation, hvorimod opvurderingen af en stilling beror på, hvilken betydning der generelt og abstrakt må knyttes til en bestemt»stillingstype«. Følgelig må man i tilfælde af opvurdering af en stilling rent logisk kumulere de fordele, der for den pågældende følger af begge procedurer, og ikke, selv delvist, lade dem ophæve hinanden. Tjenestemanden må derfor i sin nye lønklasse indplaceres på det samme løntrin, som han havde opnået i den gamle lønklasse.
6.
Opvurderingen af en stilling skal ikke ske efter reglerne om forfremmelse.