62025TO0404_RES
Lieta T‑404/25
Miguel Ángel Navarro Fernández
pret
Eiropas Parlamentu
Vispārējās tiesas rīkojums (sestā palāta) 2026. gada 12. februāris
Prasība sakarā ar bezdarbību – Prasība, ar ko lūgts dot norādījumus – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Prasītāja nepārstāvēšana – Trūkumu nenovēršana – Acīmredzama nepieņemamība
Tiesvedība – Pieteikums par lietas ierosināšanu – Formas prasības – Parakstītājam izvirzītie nosacījumi – Trešo personu statuss salīdzinājumā ar lietas dalībniekiem – Prasītājs, kurš pārstāv pats sevi un kurš ir advokāts ar tiesībām uzstāties valsts tiesā – Nepieļaujamība – Vispārējās tiesas pienākums brīdināt prasītāju par trūkumu – Trūkumu novēršana, kas iespējama, ieceļot jaunu advokātu – Neesība – Acīmredzama nepieņemamība
(Tiesas statūtu 19. panta trešā un ceturtā daļa un 53. pants)
(skat. 4.–6., 8. un 11. punktu)
Rezumējums
Attiecībā uz prasību sakarā ar bezdarbību, kurai pievienota prasība, ar ko lūgts dot norādījumus, un pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu, Vispārējā tiesa piemēro jauno Tiesas praksi (
1
), kurā tiek precizēts tā aizlieguma apjoms, kas attiecas uz neprivileģētiem lietas dalībniekiem pārstāvēt pašiem sevi Savienības tiesās.
Prasītājs iesniedza Tiesā prasību galvenokārt par prettiesisku Eiropas Parlamenta atturēšanos aicināt Eiropas Komisiju sākt procedūru sakarā ar pienākumu neizpildi pret Spāniju saistībā ar Natura 2000 tīkla pastāvīgo degradāciju Argandā del Rejā [Arganda del Rey] (Spānija).
Atsaucoties uz savu tāda advokāta statusu, kurš ir tiesīgs pārstāvēt klientus Spānijas tiesās, prasītājs iesniedza prasību tikai ar savu parakstu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispārējā tiesa atgādina, ka Eiropas Savienības Tiesas statūtos ir paredzēti divi atšķirīgi un kumulatīvi nosacījumi attiecībā uz to lietas dalībnieku pārstāvību Eiropas Savienības tiesās, uz kuriem neattiecas minēto statūtu 19. panta pirmā un otrā daļa (
2
) un kuri tiek dēvēti par “neprivileģētiem lietas dalībniekiem”. Atbilstoši pirmajam nosacījumam šos lietas dalībniekus “jāpārstāv advokātam” (
3
), un atbilstoši otrajam nosacījumam Savienības tiesās pārstāvēt lietas dalībnieku vai palīdzēt tam var tikai tie advokāti, kas ir tiesīgi praktizēt dalībvalstu tiesās vai to valstu tiesās, kas ir Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) līgumslēdzējas puses (
4
).
Šajā ziņā Vispārējā tiesa norāda – no Tiesas judikatūras izriet, ka pirmais nosacījums neprivileģētiem lietas dalībniekiem paredz “pašpārstāvības” aizliegumu Savienības tiesās. Tā kā Eiropas Savienības Tiesas statūtos vai Tiesas vai Vispārējās tiesas Reglamentā nav paredzēta neviena atkāpe vai izņēmums no šī aizlieguma, tāda prasības pieteikuma iesniegšana, kuru parakstījis pats prasītājs, nekādā ziņā nevar būt pietiekama prasības celšanai Savienības tiesās, turklāt pat tad, ja prasītājs ir advokāts, kurš ir tiesīgs uzstāties valsts tiesā.
Vispārējā tiesa piebilst – no nesenās judikatūras tomēr izriet arī, ka, ņemot vērā to seku smagumu, kas no Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta pārkāpuma rodas prasītājam, proti, tā prasība tiek neatgriezeniski atzīta par nepieņemamu, un ja Statūtos un Reglamentā nav skaidri norādīts pretējais, Vispārējai tiesai, ja tā uzskata, ka “pašpārstāvības” aizliegums nav ievērots, pirms prasības atzīšanas par nepieņemamu jāaicina prasītājs norīkot jaunu advokātu.
Ņemot vērā to, ka šajā lietā, neraugoties uz diviem Vispārējās tiesas lūgumiem novērst trūkumus, prasītājs noteiktajā termiņā neizraudzījās jaunu advokātu, Vispārējā tiesa noraida prasību kā acīmredzami nepieņemamu.
(
1
)	Jaunā tiesu prakse, ko Tiesa iedibinājusi ar 2025. gada 4. septembra spriedumu Studio Legale Ughi e Nunziante/EUIPO (C‑776/22 P, EU:C:2025:644) un kas pēc tam piemērota Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2025. gada 30. oktobra rīkojumā Arasteh/Komisija (C‑590/25 P(R), nav publicēts, EU:C:2025:861).
(
2
)	Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta pirmajā un otrajā daļā minētie lietas dalībnieki ir dalībvalstis, Savienības iestādes, Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējas puses un EBTA Uzraudzības iestāde.
(
3
)	Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta trešā daļa.
(
4
)	Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta ceturtā daļa.