62019TJ0744_RES
Lieta T‑744/19
Methanol Holdings (Trinidad) Ltd
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2022. gada 14. septembra spriedums
Dempings – Krievijas, Trinidādas un Tobago un ASV izcelsmes urīnvielas un amonija nitrāta maisījumu imports – Īstenošanas regula (ES) 2019/1688 – Regulas (ES) 2016/1036 3. panta 1.–3. un 5.–8. punkts – Pārdošana, kas veikta ar saistītu sabiedrību starpniecību – Eksporta cenas noteikšana – Kaitējums Savienības ražošanas nozarei – Cenu samazinājuma aprēķināšana – Cēloņsakarība – Regulas 2016/1036 9. panta 4. punkts – Kaitējuma starpības aprēķins – Kaitējuma novēršana
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Kaitējums – Cēloņsakarības konstatēšana – Iestāžu pienākumi – Attiecīgās importa cenas samazinājuma aprēķināšana – Konstruētas eksporta cenas izmantošana – Pieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 2. panta 9. punkts un 3. panta 1.–3. punkts)
(skat. 54.–58. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Dempinga starpība – Eksporta cenas noteikšana – Konstruētas eksporta cenas izmantošana – Nosacījumi – Eksportētāja un importētāja savstarpēja saistība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 2. panta 8. punkts un 9. pants)
(skat. 60.–63. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Kaitējums – Cēloņsakarības konstatēšana – Iestāžu pienākumi – Attiecīgās importa cenas samazinājuma aprēķināšana – Pienākums veikt attiecīgā izstrādājuma un līdzīga Savienības ražošanas nozares izstrādājuma taisnīgu salīdzinājumu – Salīdzinājums par cenām, kuras iegūtas vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī – Nepieciešamība salīdzināt cenas noteiktā tirdzniecības līmenī – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/1036 1. panta 1. punkts un 3. panta 2. punkts)
(skat. 74.–85. un 90.–92. punktu)
Kopējā tirdzniecības politika – Aizsardzība pret dempinga praksi – Iestāžu rīcības brīvība – Pārbaude tiesā – Robežas
(skat. 86. punktu)
Rezumējums
Saistībā ar saņemtu sūdzību Eiropas Komisija pieņēma Īstenošanas regulu 2019/1688 (
1
), ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts par Krievijas, Trinidādas un Tobāgo un Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes urīnvielas un amonija nitrāta maisījumu importu.
Prasītāja Methanol Holdings (Trinidad) Ltd ir Trinidādā un Tobago reģistrēta sabiedrība, kas ražo un eksportē attiecīgo izstrādājumu uz Eiropas Savienību ar saistītā importētāja starpniecību. Minētā sabiedrība cēla prasību, kurā tā lūdz atcelt strīdīgo regulu.
Noraidot šo prasību, Vispārējā tiesa apstiprina iespēju izmantot konstruētas eksporta cenas, lai aprēķinātu piedāvāto cenu samazinājumu. Tā arī piemēro un precizē judikatūru attiecībā uz Komisijas pienākumu, aprēķinot antidempinga izmeklēšanai pakļautā importa cenu samazinājuma starpību, veikt taisnīgu cenu salīdzinājumu vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī, lai novērtētu, vai ar importu ir nodarīts kaitējums Savienības ražošanas nozarei.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, attiecībā uz to eksporta cenu izmantošanu, kas ir konstruētas cenu samazinājuma aprēķinam, Vispārējā tiesa atgādina, ka atbilstoši Antidempinga pamatregulas (
2
) 3. panta 2. punktam un 3. punktam kaitējuma esamības noteikšana pamatojas uz tiešiem pierādījumiem un ietver objektīvu pārbaudi, tostarp par to, kāda ietekme importam par dempinga cenām ir uz līdzīgu izstrādājumu cenām Savienības tirgū, un ka šajā ziņā ir jāpārbauda, vai imports par dempinga cenām ir piedāvājis ievērojami zemāku cenu salīdzinājumā ar līdzīga izstrādājuma cenu.
Turpinājumā Vispārējā tiesa norāda, ka šajās tiesību normās nav paredzēta īpaša metode, lai noteiktu importa par dempinga cenām ietekmi uz līdzīgu Savienības ražošanas nozares ražojumu cenām. No tā izriet, ka Komisija ir tiesīga noteikt kaitējuma esamību, pamatojoties uz konstruētajām eksporta cenām atbilstoši Antidempinga pamatregulas 2. panta 9. punktam, kurā ir reglamentēta dempinga konstatēšana.
Šajā lietā Vispārējā tiesa būtībā konstatē, ka konstruētās eksporta cenas izmantošana bija pamatota ar to, ka prasītājas muitā deklarētā eksporta cena nebija ticama starp prasītāju un ar to saistīto importētāju grupas ietvaros pastāvošo attiecību dēļ.
Otrkārt, attiecībā uz importa cenu samazinājuma novērtējumu salīdzinājumā ar Savienības ražošanas nozares līdzīga ražojuma cenām Vispārējā tiesa konstatē, ka, aprēķinot cenu samazinājumu, kas veikts pagaidu īstenošanas regulas (
3
) stadijā un ietverts apstrīdētajā regulā galīgā aprēķina mērķiem, Komisija nav veikusi salīdzinājumu vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī. Tādējādi ražotājiem eksportētājiem tā samazināja pārdošanas cenas Savienībā par pārdošanas, administratīvajām un citām vispārējām izmaksām (turpmāk tekstā – “PAV izmaksas”), kā arī par to Savienībā reģistrēto saistīto tirdzniecības sabiedrību peļņu, lai gan tā nebija veikusi nekādus šāda veida atskaitījumus no Savienības ražošanas nozares pārdevumiem ar saistīto tirgotāju starpniecību.
Tā kā šī aprēķina metode ar spriedumu Jindal tika atzīta par pretēju antidempinga pamatregulas 3. panta 2. punktam (
4
), Komisija apstrīdētās regulas stadijā savu provizorisko aprēķinu bija papildinājusi ar diviem papildu aprēķiniem, kurus Vispārējā tiesa secīgi pārbaudīja.
Vispirms attiecībā uz pirmo no šiem papildu aprēķiniem Vispārējā tiesa norāda, ka Komisija ir atskaitījusi PAV izmaksas un peļņu no pārdošanas cenas, ko pieprasa ar Savienības ražotājiem saistīti subjekti. Šādi rīkojoties, tā samazināja Savienības ražotājiem piemērotās cenas līdz tādam pašam tirdzniecības līmenim kā ražotāju eksportētāju cenas, tādējādi izslēdzot jebkādu vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.
Atbildot uz prasītājas argumentiem, ar kuriem tika apstrīdēts aprēķins, Vispārējā tiesa norādīja, ka objektīva un taisnīga salīdzināšanas prasība iepriekš nenosaka tirdzniecības posmu, kurā Komisijai ir jāveic cenu salīdzināšana, bet vienīgi liek šo salīdzinājumu veikt vienā un tajā pašā tirdzniecības līmenī gan attiecībā uz Savienības ražotāju cenām, gan attiecībā uz ražotāju eksportētāju cenām.
Vispārējā tiesa arī izskaidro iemeslus, kuru dēļ spriedumā lietā Kazchrome (
5
) rastais risinājums šim aprēķinam nav piemērojams. Šajā ziņā tā it īpaši precizē, ka šī lieta neattiecās uz PAV izmaksu un pelņas atskaitīšanu no pārdošanas cenas un ka katrā ziņā Vispārējā tiesa šajā spriedumā nav vispārīgi izslēgusi iespēju cenu samazinājuma aprēķinā ņemt vērā ražotāju un eksportētāju CIF (cena, apdrošināšana un frakts) cenas par izkraušanu atmuitošanas ostās.
Turpinājumā – attiecībā uz otro papildu aprēķinu Vispārējā tiesa konstatē, ka Komisija no piedāvāto cenu samazinājuma aprēķina ir izslēgusi Savienības ražošanas nozares pārdošanas apjomu, kas īstenots ar saistītu subjektu starpniecību, proti, 40 % no Savienības atlasē iekļauto subjektu pārdošanas apjoma. Šajā ziņā, tā kā saistībā ar pirmo papildu cenu samazinājuma aprēķinu ir juridiski pietiekami pierādīta cenu samazinājuma esamība un tā kā otrais papildu cenu samazinājuma aprēķins, kas veikts pakārtoti, nevar likt apšaubīt šā cenu samazinājuma esamību, Vispārējā tiesa atzīst, ka arī uz otro papildu cenu samazinājuma aprēķinu nevar pamatoti atsaukties, lai apšaubītu apstrīdētās īstenošanas regulas tiesiskumu
Vispārējā tiesa pakārtoti piebilst, ka – pretēji prasītājas apgalvotajam – Komisija nekādi nav salīdzinājusi, pirmkārt, Savienības ražošanas nozares pārdevumus neatkarīgiem klientiem, no vienas puses, prasītājas pārdevumus saistītajām pusēm, no otras puses, jo Komisija ir ņēmusi vērā ar ražotāju eksportētāju nesaistītiem klientiem veiktos pārdevumu apjomus, kuri ir pienācīgi pielāgoti CIF līmenī. Prasītāja nav arī pierādījusi, ka ražotāju eksportētāju koriģētajā cenā nebija iekļautas tās pašas cenas sastāvdaļas kā Savienības ražotāju cenās, jo PAV izmaksas un saistīto pārdošanas subjektu peļņa salīdzinājumā nekādi netika ņemta vērā.
Visbeidzot Vispārējā tiesa norāda, ka – papildus cenu samazinājuma konstatēšanai – importa par dempinga cenām sekas bija arī tādas, ka izmeklēšanas periodā Savienības tirgū notika cenu pieauguma aizkavēšana un cenu pazemināšanās; šie rādītāji, apstiprina, ka Savienības ražošanas nozarei ir nodarīts būtisks kaitējums.
Līdz ar to – pat ja tiktu pieņemts, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu cenu samazinājuma starpības pagaidu aprēķinā, – ir jākonstatē, ka ar papildu apstākļiem, kurus Komisija ņēma vērā, pārbaudot ietekmi uz cenām, minētā kļūda ir tikusi neitralizēta.
(
1
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/1688 (2019. gada 8. oktobris), ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts par Krievijas, Trinidādas un Tobāgo un Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes urīnvielas un amonija nitrāta maisījumu importu (OV 2019, L 258, 21. lpp., turpmāk tekstā – “strīdīgā regula”).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp., turpmāk tekstā – “Antidempinga pamatregula”).
(
3
)	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2019/576 (2019. gada 10. aprīlis), ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu par Krievijas, Trinidādas un Tobāgo un Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes urīnvielas un amonija nitrāta maisījumu importu (OV 2019, L 100, 7. lpp.).
(
4
)	Spriedums, 2019. gada 10. aprīlis, Jindal Saw un Jindal Saw Italia/Komisija (T‑301/16, EU:T:2019:234, turpmāk tekstā – “Jindal spriedums”).
(
5
)	Spriedums, 2011. gada 30. novembris, Transnational Company “Kazchrome” un ENRC Marketing/Padome un Komisija (T‑107/08, EU:T:2011:704).