62018TJ0573_RES
Lieta T‑573/18
Hickies, Inc.
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju
Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2020. gada 5. februāra spriedums
Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums – Apavu auklas forma – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Ar agrāku dizainparaugu saistītu tiesību aizsardzība – Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā
Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības preču zīmes definīcija un iegūšana – Absolūti atteikuma pamati – Preču zīmes, kam nav atšķirtspējas – Trīsdimensiju preču zīmes, ko veido preces forma – Atšķirtspēja – Vērtēšanas kritēriji – Preces formas novitāte – Nepietiekams kritērijs, lai secinātu par atšķirtspēju – Ar aizsargātu dizainparaugu saistītu tiesību esamība – Ietekmes neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
(skat. 62.–65. punktu)
Rezumējums
Ar 2020. gada 5. februāra spriedumu Hickies/EUIPO (Apavu auklas forma) (T‑573/18) Vispārējā tiesa noraidīja prasību par Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja lēmumu, ar kuru tika atteikta trīsdimensiju preču zīmes, ko veido apavu auklas forma, reģistrācija, pamatojoties uz to, ka tai nav atšķirtspējas.
Prasītāja – Hickies – lūdza reģistrēt trīsdimensiju apzīmējumu, kas izskatās kā saite, kura četros attēlos ir attēlota no dažādiem skatpunktiem. Vienā no minētās saites galiem atrodas actiņa, kurā var ievietot saites otrā galā esošo kniedi, lai šo saiti aizdarītu. EUIPO uzskatīja, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nav atšķirtspējas (
1
) saistībā ar daļu no precēm, attiecībā uz kurām tika pieteikta reģistrācija, proti, apavu auklām.
Prasītāja tostarp apgalvoja, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme atspoguļo pilnīgi jaunu apavu aizdares veidu, kas būtiski atšķiras no apavu nozarē ierastajiem standartiem un ieradumiem. Šajā ziņā, lai iebilstu pret EUIPO minētajiem piemēriem, tā norādīja, ka attiecīgās preces ir imitācija un neviena no minētajām interneta vietnēm nav preču zīmju īpašnieku vietne, bet tiešsaistes tirdzniecības platformas, kuras ir pazīstamas kā pārdošanas rīks, ko izmanto [preču zīmju] pārkāpēji. Šajā ziņā Vispārējā tiesa norādīja – tas, ka runa var būt par tiešsaistes tirdzniecības platformām, nekādi nemazina to apstākļu pierādījumu spēku, kurus pārbaudītāja ir norādījusi, lai pierādītu, ka Savienības tirgū pastāv formas, kas ir līdzīgas tai, kura veido reģistrācijai pieteikto preču zīmi. Turklāt, pat pieņemot, ka dažas no šīm vietnēm var tikt izmantotas viltotu preču tirdzniecībai, šāda iespēja vien nepierāda, ka preces, kas ir norādītas pārbaudītājas minētajās vietnēs, ir viltotas. Katrā ziņā Vispārējās tiesas kompetencē nav lemt par apgalvoto [preču zīmju] pārkāpumu.
Turklāt prasītāja norādīja uz tās preces novitāti, kuras forma atbilst reģistrācijai pieteikto preču zīmi veidojošajai formai. Vispārējā tiesa uzskatīja – pat pieņemot, ka ir konstatēta minētā novitāte, šis fakts ne obligāti nozīmē, ka minētā preču zīme ir atšķirtspējīga. Tā atgādināja, ka apzīmējumi, kurus parasti izmanto attiecīgo preču vai pakalpojumu tirdzniecībai, tiek uzskatīti par tādiem, kas neļauj identificēt minēto preču vai pakalpojumu izcelsmi. Tomēr šis apgalvojums nevar tikt interpretēts a contrario, lai secinātu par reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspējas esamību, ja tā tikai nedaudz tiek izmantota attiecībā uz konkrētajām precēm un pakalpojumiem. Proti, Eiropas Savienības preču zīmes atšķirtspējas vērtējums nav balstīts uz minētās preču zīmes oriģinalitāti vai šīs preču zīmes izmantošanas neesamību nozarē, ar kuru ir saistītas konkrētās preces vai pakalpojumi.
Turklāt Vispārējā tiesa precizēja, ka tiesību uz diviem Eiropas Savienības dizainparaugiem pārkāpumam, uz ko atsaucas prasītāja un kas ir veikts, pārdodot preces, kuru forma ir līdzīga prasītājas preces formai, kas veido reģistrācijai pieteikto preču zīmi, nav ietekmes uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes raksturīgās atšķirtspējas analīzi. Proti, tiesību attiecībā uz dizainparaugu aizsardzība neietver attiecīgās formas atšķirtspēju, jo šo divu tiesību izvērtējuma kritēriji fundamentāli atšķiras. Tiesību attiecībā uz dizainparaugu aizsardzība skar preces veidolu, kas atšķiras no esošiem dizainparaugiem, un ir balstīta uz minētā dizainparauga novitāti, proti, identiska dizainparauga nodošanas atklātībā neesamību, kā arī uz tā individuālo raksturu. Turpretim preču zīmes gadījumā, tā kā reģistrācijai pieteiktas preču zīmes formai ir būtiski jāatšķiras no attiecīgās nozares standartiem vai ieradumiem, lai tai varētu būt atšķirtspēja, minētās formas novitāte vien nav pietiekama, lai secinātu par šādas atšķirtspējas esamību, jo izšķirošais kritērijs ir minētās formas spēja pildīt komerciālās izcelsmes norādes funkciju.
Vispārējā tiesa uzskatīja, ka Apelācijas padome ir pamatoti mazinājusi dizaina cenas, uz ko atsaucas prasītāja, nozīmi. Proti, apstāklis, ka precēm ir kvalitatīvs dizains, ne vienmēr nozīmē, ka preču zīme, ko veido šo preču trīsdimensiju forma, ab initio ļauj nošķirt minētās preces no citu uzņēmumu precēm. Turklāt eksperti, kuri nosaka šo cenu, var būt aicināti koncentrēt uzmanību uz niecīgām atšķirībām, savukārt konkrētā sabiedrības daļa, kurai šajā lietā ir raksturīga vidēja uzmanības pakāpe, neveiks attiecīgās formas analītisku izvērtējumu.
(
1
)	Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.), kurā ir izdarīti grozījumi (aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.)), 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.