62024TJ0351
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (sestā palāta)
2025. gada 29. oktobrī (
*1
)
Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “DEVIN” – Absolūti atteikuma pamati – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Tiesības tikt uzklausītam pēc Vispārējās tiesas atceļoša sprieduma – Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja – Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts un 52. panta 2. punkts
Lietā T‑351/24
Devin EAD
, Devina [Devin] (Bulgārija), ko pārstāv B. Van Asbroeck, G. de Villegas un R. Meys, advokāti,
prasītāja,
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju (EUIPO), ko pārstāv T. Klee, pārstāvis,
atbildētājs,
otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā –
Haskovo Chamber of Commerce and Industry
, Haskovo [Haskovo] (Bulgārija), ko pārstāv D. Dimitrova un I. Pakidanska, advokātes,
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
apspriežu laikā šādā sastāvā: priekšsēdētāja M. Ž. Kosteira [M. J. Costeira], tiesneši U. Ēbergs [U. Öberg] (referents) un P. Zilgalvis,
sekretārs: V. di Buči [V. Di Bucci],
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
ņemot vērā, ka trīs nedēļu laikā pēc paziņojuma par tiesvedības rakstveida daļas pabeigšanu izsniegšanas neviens lietas dalībnieks nav iesniedzis pieteikumu par tiesas sēdes noturēšanu, un saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 106. panta 3. punktu nolemjot prasību izlemt bez tiesvedības mutvārdu daļas,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar prasību, kas pamatota ar LESD 263. pantu, prasītāja Devin EAD lūdz atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2024. gada 7. maija lēmumu lietā R 2535/2019‑4 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Tiesvedības priekšvēsture
2
2014. gada 11. jūlijā persona, kas iestājusies lietā – Haskovo Chamber of Commerce and Industry (HCCI, Haskovas Tirdzniecības un rūpniecības palāta, Bulgārija) –, iesniedza EUIPO pieteikumu, lūdzot atzīt par spēkā neesošu Eiropas Savienības preču zīmi, kas reģistrēta 2011. gada 21. janvārī atbilstoši 2010. gada 29. septembrī iesniegtajam reģistrācijas pieteikumam attiecībā uz vārdisku apzīmējumu DEVIN.
3
Apstrīdētā preču zīme aptver preces, kas ietilpst 32. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam: “Bezalkoholiskie dzērieni; minerālūdens; zelteris; dzērieni ar augļu garšu; sulas; sīrupi un citas sastāvdaļas dzērienu pagatavošanai; bezalkoholiskie aperitīvi; avota ūdens; aromatizēts ūdens; bezalkoholiskie augļu ekstrakti; bezalkoholiskie augļu dzērieni; galda ūdens; ūdens [dzēriens]; zelteris; dārzeņu sulas [dzērieni]; izotoniskie dzērien[i]; bezalkoholiskie kokteiļi; bezalkoholiskie augļu nektāri; gāzētais ūdens”.
4
Pieteikuma par spēkā neesības atzīšanu pamatojumam izvirzītie pamati ir Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.) 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā, aplūkojot kopsakarā ar šīs regulas 7. panta 1. punkta c), f) un g) apakšpunktu, paredzētie pamati, proti, apstrīdētā preču zīme esot aprakstoša attiecībā uz tās aptvertajām precēm, esot pretrunā sabiedriskajai kārtībai vai vispārpieņemtiem morāles principiem un varot radīt sajaukšanas iespēju.
5
2016. gada 29. janvārī Anulēšanas nodaļa apmierināja pieteikumu par spēkā neesības atzīšanu, balstoties uz Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, aplūkojot to kopsakarā ar šīs pašas regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu. Konkrēti – tā uzskatīja, ka ģeogrāfiskais nosaukums Devin ietilpst šo tiesību normu tvērumā, jo plaša sabiedrības daļa Bulgārijā un sabiedrības daļa kaimiņvalstīs to saprot kā attiecīgo preču ģeogrāfiskās izcelsmes norādi.
6
2016. gada 24. martā prasītāja iesniedza EUIPO apelācijas sūdzību par Anulēšanas nodaļas lēmumu.
7
Ar 2016. gada 2. decembra lēmumu Apelācijas otrā padome noraidīja prasītājas apelācijas sūdzību.
8
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2017. gada 22. februārī un reģistrēts ar lietas numuru T‑122/17, prasītāja cēla prasību par Apelācijas padomes 2016. gada 2. decembra lēmuma atcelšanu.
9
Ar 2018. gada 25. oktobra spriedumu Devin/EUIPO – Haskovo (DEVIN) (T‑122/17, EU:T:2018:719) Vispārējā tiesa atcēla Apelācijas padomes 2016. gada 2. decembra lēmumu. Vispārējā tiesa nosprieda, ka Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā, secinot, ka apstrīdētā preču zīme ir aprakstoša saistībā ar ģeogrāfisko izcelsmi no Bulgārijas kaimiņvalstu, proti, Grieķijas un Rumānijas, kā arī no visu citu Savienības dalībvalstu, izņemot vienīgi Bulgāriju, vidusmēra patērētāju skatpunkta, un tādējādi ir pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, aplūkojot kopsakarā ar šīs regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu.
10
Ar apelācijas sūdzību, kas Tiesas kancelejā iesniegta 2018. gada 19. decembrī, prasītāja pārsūdzēja 2018. gada 25. oktobra spriedumu DEVIN (T‑122/17, EU:T:2018:719).
11
Ar 2019. gada 11. jūlija rīkojumu Haskovo/Devin (C‑800/18 P, nav publicēts, EU:C:2019:606) Tiesa noraidīja šo apelācijas sūdzību.
12
2019. gada 11. novembrī Apelācijas padomes priekšsēdētājs nodeva lietu Apelācijas pirmajai padomei.
13
Ar 2020. gada 28. maija lēmumu Apelācijas padome atcēla Anulēšanas padomes lēmumu, tā kā apstrīdētā preču zīme tika atzīta par spēkā neesošu attiecībā uz “32. klasē ietilpstošu minerālūdeni, kas atbilst [aizsargātās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes] Devin Natural Mineral Water (turpmāk tekstā “ĢIN”) kritērijiem”. Attiecībā uz pārējām precēm Apelācijas padome apstiprināja Anulēšanas nodaļas lēmumu un atzina apstrīdēto preču zīmi par spēkā neesošu.
14
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2020. gada 12. augustā un reģistrēts ar lietas numuru T‑526/20, prasītāja cēla prasību par Apelācijas padomes 2020. gada 28. maija lēmumu.
15
Ar 2022. gada 14. decembra spriedumu Devin/EUIPO – Haskovo Chamber of Commerce and Industry (DEVIN) (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816) Vispārējā tiesa daļēji atcēla EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2020. gada 28. maija lēmumu daļā, kurā tā bija secinājusi, ka apstrīdētā preču zīme ir jāatzīst par spēkā neesošu attiecībā uz visām precēm, izņemot “minerālūdeni, kas atbilst [ĢIN] Devin Natural Mineral Water kritērijiem”. Vispārējā tiesa nosprieda, ka Apelācijas padome ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā nav vērtējusi, vai no konkrētās sabiedrības daļas skatpunkta pastāv saikne starp ģeogrāfisku nosaukumu Devin, kas veido apstrīdēto preču zīmi, un attiecīgajām aptvertajām precēm, kas ietilpst 32. klasē, izņemot “minerālūdeni, kas atbilst [ĢIN] Devin Natural Mineral Water kritērijiem”.
16
Ar apelācijas sūdzību, kas Tiesas kancelejā iesniegta 2023. gada 13. februārī, persona, kas iestājusies lietā, pārsūdzēja 2022. gada 14. decembra spriedumu DEVIN (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816).
17
Ar 2023. gada 27. jūnija rīkojumu Haskovo Chamber of Commerce and Industry/EUIPO un Devin (C‑77/23 P, nav publicēts, EU:C:2023:519) Tiesa apelācijas sūdzību neatzina par pieļaujamu.
18
2023. gada 20. oktobrī Apelāciju padomes priekšsēdētājs nodeva lietu Apelācijas ceturtajai padomei.
19
Apelācijas padome ar apstrīdēto lēmumu, balstoties uz Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punktu, apstiprināja apstrīdētās preču zīmes spēkā esību attiecībā uz divām 32. klasē ietilpstošajām precēm, proti, “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, un atzina minētās preču zīmes spēkā neesību attiecībā uz pārējām precēm.
20
Pirmām kārtām, Apelācijas padome izvērtēja absolūtos spēkā neesības pamatus, kas izvirzīti saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, aplūkojot to kopsakarā ar šīs pašas regulas 7. panta 1. punkta f) un g) apakšpunktu. Attiecībā uz minētajām tiesību normām tā apstiprināja Anulēšanas nodaļas lēmuma motīvus; šī nodaļa uzskatīja, ka nav konstatēts, ka apstrīdētā preču zīme ir pretrunā sabiedriskajai kārtībai un ka tā varētu radīt sajaukšanas iespēju konkrētajai sabiedrības daļai, un attiecīgi noraidīja pieteikumu par spēkā neesības atzīšanu daļā, kurā tas bija balstīts uz šiem motīviem.
21
Otrām kārtām, Apelācijas padome izvērtēja absolūtos spēkā neesības pamatus, kas izvirzīti saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, aplūkojot to kopsakarā ar šīs pašas regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu. Atbilstoši 2022. gada 14. decembra spriedumam DEVIN (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816), tā pārbaudīja, vai konkrētā sabiedrības daļa uztver vai nākotnē varētu uztver apstrīdēto preču zīmi kā to preču, kuras aptver minētā preču zīme, izņemot “minerālūdeni, kas atbilst [ĢIN] Devin Natural Mineral Water kritērijiem”, ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. Šajā ziņā tā konstatēja, ka apstrīdētās preču zīmes [reģistrācijas pieteikuma] iesniegšanas brīdī konkrētā sabiedrības daļa šo preču zīmi attiecībā uz visām precēm, ko tā aptver, varēja uztvert kā to ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un, iespējams, kā norādi uz labumu veselībai, kas saistīts ar Devinas pilsētas izcelsmes minerālūdens un avota ūdens lietošanu. Tāpēc reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumā apstrīdētā preču zīme bija aprakstoša Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā izpratnē.
22
Runājot par izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju, Apelācijas padome uzskatīja, ka prasītāja ir atsaukusies uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, neatsaucoties uz šādu raksturu attiecībā uz pārējām ar apstrīdēto precu zīmi aptvertajām precēm. Tādējādi, veicot atsauci uz lietas materiālos esošajiem pierādījumu elementiem, Apelācijas padome konstatēja, ka apstrīdētās preču zīmes [reģistrācijas pieteikuma] iesniegšanas datumā un joprojām pieteikuma par spēkā neesības atzīšanu iesniegšanas datumā minētā preču zīme ir ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā attiecībā uz 32. klasē ietilpstošo “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”.
Lietas dalībnieku prasījumi
23
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
grozīt apstrīdēto lēmumu, lai atceltu Anulēšanas nodaļas 2016. gada 29. janvāra lēmumu un pilnībā (vai, pakārtoti, daļēji) noraidīt pieteikumu par apstrīdētās preču zīmes spēkā neesības atzīšanu un attiecīgi uzdot saglabāt apstrīdētās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz šādām precēm:
–
galvenokārt – attiecībā uz visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm, kas ietilpst 32. klasē;
–
pakārtoti – attiecībā uz visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm “minerālūdens; zelteris; avota ūdens; aromatizēts ūdens; aromatizēti augļu dzērieni, ūdens [dzērieni]; zelteris; gāzēts ūdens”, kas ietilpst 32. klasē;
–
piespriest EUIPO segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un personai, kas iestājusies lietā, piespriest segt savus tiesāšanās izdevumus.
24
EUIPO prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gadījumā, ja tiks rīkota tiesas sēde.
25
Personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
26
Ņemot vērā konkrētā reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumu, proti, 2010. gada 29. septembri, kas ir izšķirošs, nosakot piemērojamās materiālās tiesību normas pieteikuma par spēkā neesības atzīšanu izvērtējumam, šīs lietas faktiem ir piemērojamas Regulas Nr. 207/2009 materiāltiesiskās normas (šajā ziņā skat. spriedumu, 2020. gada 23. aprīlis, Gugler France/Gugler un EUIPO, C‑736/18 P, nav publicēts, EU:C:2020:308, 3. punkts un tajā minētā judikatūra). Pēc tam attiecībā uz tiesību normām pēc būtības Vispārējā tiesa piemēros atbilstošās Regulas Nr. 207/2009 materiāltiesiskās normas.
27
Runājot par procesuālajām tiesību normām, tā kā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru šīs tiesību normas galvenokārt ir paredzētas piemērošanai datumā, kurā tās stājušās spēkā (skat. spriedumu, 2012. gada 11. decembris, Komisija/Spānija, C‑610/10, EU:C:2012:781, 45. punkts un tajā minētā judikatūra), lietas izskatīšanai piemērojamais regulējums ir Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.) procesuālās tiesību normas. Turklāt, tā kā apelācijas sūdzība Apelācijas padomē tika iesniegta 2016. gada 24. martā, lietā nav piemērojamas Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 (2018. gada 5. marts), ar ko papildina Regulu 2017/1001 un atceļ Deleģēto regulu (ES) 2017/1430 (OV 2018, L 104, 1. lpp.) V sadaļas procesuālās tiesību normas, tādējādi procesam Apelācijas padomē ir piemērojamas Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1995. gada 13. decembris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995, L 303, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1041/2005 (OV 2005, L 172, 4. lpp.), tiesību normas.
Par to pierādījumu elementu pieņemamību, kuri pirmoreiz iesniegti Vispārējā tiesā
28
Vispirms jāizvērtē pierādījumu elementu, kas pirmoreiz iesniegti Vispārējā tiesā, pieņemamība, ko ir apstrīdējuši EUIPO un persona, kas iestājusies lietā. Proti, iepriekš minētie norāda, ka prasības pieteikuma pielikumos no A.9.a līdz A.9.g. esošie pierādījumu elementi ir nepieņemami, jo tie pirmoreiz iesniegti Vispārējā tiesā.
29
Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka minētie papildu pierādījumu elementi ir pieņemami, jo tie ir domāti, lai apstrīdētu Apelācijas padomes vērtējumu, saskaņā ar kuru apstrīdētā preču zīme izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju vienīgi attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”; šis vērtējums esot veikts pēc savas ierosmes un tajā pilnībā neesot ņemts vērā tās arguments, kas izvirzīts saistībā ar apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju.
30
Pielikumā A.9.a ir norādīts uz avota ūdens un minerālūdens pārdošanas apjomiem laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam. Pielikums A.9.b attiecas uz Market Links 2010. gada aptauju par apstrīdētās preču zīmes efektivitāti Bulgārijā. Pielikumi A.9.c un A.9.d saistībā attiecīgi ar laikposmu 2007.–2011. gadā un laikposmu 2010.–2014. gadā ietver ziņojumus ar nosaukumu “Pārskats par bezalkoholisko dzērienu tirgu Bulgārijā”, ko sagatavojis Canadean. Pielikums A.9.e attiecas uz Nielsen Bulgaria 2014. gada ziņojumu par ūdens pārdošanas apjomiem. Pielikumā A.9.f ir ietverta Bulgārijas Bezalkoholisko dzērienu asociācijas ģenerāldirektora 2024. gada 1. jūlija vēstule un pielikumā A.9.g ir ietvertas ar apstrīdēto preču zīmi aptverto aromatizēto un gāzēto dzērienu etiķešu kopijas.
31
Jānorāda, ka iepriekš 30. punktā minētie pierādījumu elementi pirmoreiz iesniegti Vispārējā tiesā.
32
Vispārējā tiesa atgādina, ka tās reglamenta 188. pantā “Strīda priekšmets Vispārējā tiesā” ir noteikts Vispārējās tiesas veiktās EUIPO pieņemto lēmumu pārbaudes tvērums. Saskaņā ar šo tiesību normu lietas dalībnieki procesuālajos rakstos, kas iesniegti tiesvedībā Vispārējā tiesā, nevar mainīt Apelācijas padomē izskatītā strīda priekšmetu.
33
Šajā ziņā lietas dalībnieku argumentācijas, kā arī pierādījumu elementu, kas pamatoti var tikt iesniegti Vispārējās tiesas vērtējumam, pieņemamība ir atkarīga no Apelācijas padomē izskatāmā strīda priekšmeta.
34
No Tiesas judikatūras izriet, ka prasītājam jāspēj kritizēt apelācijas padomes secinājumus Vispārējā tiesā, ņemot vērā, ka saskaņā ar LESD 263. pantu, aplūkojot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, šim lietas dalībniekam ir jābūt iespējai Savienības tiesā apstrīdēt katru tiesisko vai faktisko jautājumu, uz kuru Savienības iestāde balsta savus lēmumus (spriedums, 2020. gada 18. jūnijs, Primart/EUIPO, C‑702/18 P, EU:C:2020:489, 46. punkts).
35
Turklāt prasītāja ir tiesīga iesniegt Vispārējā tiesā dokumentus, lai tiesvedībā šajā tiesā pamatotu vai apstrīdētu vispārzināma fakta precizitāti (spriedums, 2014. gada 12. decembris, Ludwig Schokolade/ITSB – Immergut (TrinkFix), T‑105/13, nav publicēts, EU:T:2014:1070, 128. punkts).
36
Tāpēc tās judikatūras piemērojamība, saskaņā ar kuru pierādījumu piedāvājums, kas agrāk netika iesniegts apelācijas padomē, būtu atzīstams par nepieņemamu, neizvērtējot tā pierādījumu spēku, tātad ir atkarīgs no jautājuma par to, vai fakts, ko apliecina šie jaunie pierādījumu piedāvājumi, ietilpst tiesvedības faktu ietvarā, ko puses ir definējušas procesā apelācijas padomē, vai arī – gluži pretēji – šie jaunie pierādījumu piedāvājumi ir domāti, lai atspēkotu faktu vērtējumu, ko pēc savas ierosmes veikusi apelācijas padome un kas pirmoreiz iekļauts apstrīdētajā lēmumā, un šajā gadījumā šī judikatūra nav piemērojama (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 26. aprīlis, Convivo/EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M'Cooky), T‑288/16, nav publicēts, EU:T:2018:231, 22. un 26. punkts un tajos minētā judikatūra).
37
Izskatāmajā lietā – tā kā prasītājai attiecīgā gadījumā bija jāiesniedz visi savi pierādījumu piedāvājumi, lai pamatotu tās apgalvojumu, saskaņā ar kuru apstrīdētā preču zīme izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju attiecībā uz visām procesā EUIPO aptvertajām precēm_– jākonstatē, ka fakti, ko apliecina prasības pieteikuma pielikumi no A.9.a līdz A.9.g, ietilpst procesa Apelācijas padomē faktu ietvarā un nav domāti nedz lai atspēkotu Apelācijas padomes vērtējumu, nedz lai pamatotu vai apstrīdētu vispārzināma fakta precizitāti iepriekš 34. un 35. punktā minētās judikatūras izpratnē. Tāpēc šie pielikumi jānoraida kā nepieņemami, neizvērtējot to pierādījumu spēku.
Par prasības priekšmetu
38
Ar pirmo prasījumu EUIPO lūdz Vispārējo tiesu grozīt apstrīdēto spriedumu. Šajā ziņā saskaņā ar Regulas Nr. 2017/1001 72. panta 4. punktu “prasību var celt jebkura lietas izskatīšanas procesā Apelācijas padomē iesaistīta puse, ko nelabvēlīgi ietekmējis padomes lēmums”.
39
Ar apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu Apelācijas padome daļēji apmierināja prasītājas apelācijas sūdzību, atceļot Anulēšanas nodaļas lēmumu daļā, kurā tā atzina apstrīdētās preču zīmes spēkā neesību attiecībā uz 32. klasē ietilpstošo “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”.
40
Tādējādi prasītāja ar savu prasību būtībā lūdz grozīt apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 3. punktu, proti, daļā, kurā Apelācijas padome noraidīja apelācijas sūdzību par Anulēšanas nodaļas lēmumu attiecībā uz citām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2015. gada 26. februāris, 9Flats/ITSB – Tibesoca (“9flats.com”), T‑713/13, nav publicēts, EU:T:2015:114, 16.–19. punkts, un 2018. gada 4. maijs, Bernard Krone Holding/EUIPO (Mega Liner), T‑187/17, nav publicēts, EU:T:2018:254, 15.–18. punkts).
41
Ņemot vērā prasības pieteikuma saturu, prasījuma daļa attiecībā uz apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 3. punkta grozīšanu ir jāinterpretē kā tāda, kas noteikti ietver prasījumu par minētā lēmuma atcelšanu daļā attiecībā uz šo punktu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 27. februāris, Advance Magazine Publishers/ITSB – Nanso Group (TEEN VOGUE), T‑509/12, EU:T:2014:89, 15. un 16. punkts un tajos minētā judikatūra).
Par lietas būtību
42
Prasītāja, pamatojot savu prasību, izvirza četrus pamatus. Pirmais pamats ir saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, aplūkojot kopsakarā ar šīs regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpumu, jo Apelācijas padome esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pēc savas ierosmes atzīstot, ka apstrīdētā preču zīme ir aprakstoša attiecībā uz “avota ūdeni”. Otrais pamats ir saistīts ar Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, aplūkojot kopsakarā ar minētās regulas 7. panta 3. punkta vai Regulas 2017/1001 59. panta 2. punktu, pārkāpumu, jo Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju. Trešais pamats ir saistīts ar tiesību uz aizstāvību un procesuālās ekonomijas principa pārkāpumu, jo Apelācijas padome esot pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, neuzaicinādama lietas dalībniekus iesniegt savus apsvērumus. Ceturtais pamats ir saistīts ar vienlīdzīgas attieksmes principa, tiesiskās drošības principa un tiesiskās paļāvības principa aizsardzības pārkāpumu, jo Apelācijas padome esot atšķirīgi novērtējusi vienus un tos pašus pierādījumu elementus attiecībā uz minerālūdeni un attiecībā uz citām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm.
Par pirmo pamatu – tiesību kļūdu, jo Apelācijas padome pēc savas ierosmes ir nospriedusi, ka apstrīdētajai preču zīmei ir aprakstošs raksturs attiecībā uz 32. klasē ietilpstošo “avota ūdeni”
43
Ar pirmo pamatu prasītāja norāda, ka Apelācija padome ir pārkāpusi Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, aplūkojot kopsakarā ar šīs regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pēc savas ierosmes izvērtēdama apstrīdētās preču zīmes aprakstošo raksturu attiecībā uz 32. klasē ietilpstošo “avota ūdeni” un nolemdama, ka šī preču zīme ir aprakstoša attiecībā uz šo preci. Prasītāja norāda, ka saskaņā ar Regulas 2017/1001 59. un 62. pantu uz Eiropas Savienības preču zīmi attiecas spēkā esības prezumpcija.
44
Tādējādi personai, kas iesniegusi pieteikumu par spēkā neesības atzīšanu, esot jānorāda fakti, pierādījumu elementi un argumenti, kas apliecina attiecīgās preču zīmes spēkā esību. Taču persona, kas iestājusies lietā, vismaz netieši esot ierobežojusi savu apgalvojumu par apstrīdētās preču zīmes aprakstošo raksturu, attiecinot to uz apstrīdētās preču zīmes aptvertajām precēm, izņemot “avota ūdeni”. Tomēr konstatējot, ka apstrīdētā preču zīme ir aprakstoša attiecībā uz šo preci, Apelācijas padome esot lēmusi, pārsniedzot norādītos faktus, pierādījumus un argumentus.
45
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus.
46
Vispirms jānorāda, ka, lai gan prasītāja atsaucas uz Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, aplūkojot kopsakarā ar šīs regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pārkāpumu, tās argumenti jāinterpretē kā saistīti ar Regulas 2017/1001 95. panta pārkāpumu.
47
Šajā ziņā jāatgādina, ka Regulas 2017/1001 95. panta “Faktu pārbaude, ko Birojs veic pēc savas iniciatīvas” 1. punkts paredz, ka lietas izskatīšanas procesa laikā EUIPO izskata faktus pēc savas iniciatīvas. Spēkā neesības atzīšanas procesos, kas uzsākti saskaņā ar šīs regulas 59. pantu, EUIPO pārbauda tikai pušu izvirzītos pamatus un argumentus.
48
Izskatāmajā lietā persona, kas iestājusies lietā, savā pieteikumā par spēkā neesības atzīšanu norāda, ka “konkrētā sabiedrības daļa apstrīdēto preču zīmi saistībā ar precēm, ko tā aptvert, uztver[šot] kā Devinas pilsētas ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, Devinas minerālslāņa nosaukumu un reģistrētu dabiskā minerālūdens ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, un ka “no tā izriet, ka no konkrētās sabiedrības daļas skatpunkta pastāv pietiekami tieša un konkrēta saikne starp apzīmējumu un visām 32. klasē ietilpstošajām precēm”.
49
Tādējādi, pretēji tam, ko norāda prasītāja, savā pieteikumā par spēkā neesības atzīšanu persona, kas iestājusies lietā, uzsvēra, ka konkrētās sabiedrības daļas apziņā pastāv saikne starp Devinas ģeogrāfisko nosaukumu un visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm un attiecīgi atsaucās uz spēkā neesības pamatu minētās preču zīmes aprakstošā rakstura dēļ attiecībā uz visām precēm, ko tā aptver, tostarp “minerālūdeni”.
50
Šo secinājumu neatspēko prasītājas arguments, saskaņā ar kuru persona, kas iestājusies lietā, iesniedzot konkrētus faktus, pierādījumus un argumentus attiecībā uz visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm, izņemot “avota ūdeni”, vismaz netieši esot ierobežojusi savu apgalvojumu par šīs preču zīmes aprakstošo raksturu. Kā to pamatoti norāda EUIPO, šie konkrētie fakti, pierādījumi un argumenti vienkārši papildināja personas, kas iestājusies lietā, argumentus un pierādījumu elementus, kas vērsti pret visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm.
51
No tā izriet, ka Apelācijas padome, izvērtēdama apstrīdētās preču zīmes aprakstošo raksturu attiecībā uz “avota ūdeni”, pārbaudīja vienīgi lietas dalībnieku iesniegtos faktus, pierādījumus un argumentus. Tāpēc Apelācijas padome, nepieļaujot tiesību kļūdu, varēja lemt par apstrīdētās preču zīmes aprakstošo raksturu attiecībā uz “avota ūdeni”.
52
Tādējādi pirmais pamats ir jānoraida kā nepamatots.
Par otro pamatu – kļūdu faktu vērtējumā, jo Apelācijas padome kļūdaini uzskatīja, ka prasītāja ir atsaukusies uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju vienīgi attiecībā uz 32. klasē ietilpstošo “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”
53
Ar otro pamatu prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padome ir kļūdaini uzskatījusi, ka tā ir atsaukusies uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju vienīgi attiecībā uz 32. klasē ietilpstošo “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”. Prasītāja procesā Anulēšanas nodaļā esot tieši vai vismaz netieši, bet noteikti atsaukusies uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas Bulgārijā rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz visām ar to aptvertajām precēm un iesniegusi pierādījumus šajā ziņā. Turklāt prasītājas ieskatā, ņemot vērā, ka Apelācijas padome secināja, ka tās iesniegtie pierādījumu elementi ir pietiekami, lai secinātu par izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas esību attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, tai būtu jāizdara tāds pats secinājums attiecībā uz citām ar minēto preču zīmi aptvertajām precēm.
54
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus.
55
Apstrīdētā lēmuma 80. punktā Apelācijas padome, pirmkārt, uzskatīja, ka prasītāja ir atsaukusies uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz “minerālūdeni”, kā arī “minerālūdeni vai zeltera minerālūdeni”, bet ne citām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm. Otrkārt, Apelācijas padome veica lietas materiālos esošo pierādījumu elementu analīzi un minētā lēmuma 88. punktā secināja, ka apstrīdētās preču zīmes [reģistrācijas pieteikuma] iesniegšanas datumā un arī pieteikuma par spēkā neesības atzīšanu iesniegšanas datumā minētā preču zīme no konkrētās sabiedrības daļas skatpunkta izmantošanas rezultātā bija ieguvusi atšķirtspēju attiecībā uz šīm pašām precēm.
56
Vispārējā tiesa atgādina, ka, pamatojoties uz Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punktu un šīs regulas 52. panta 2. punktu, pierādījumi par izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju ir jāsniedz attiecīgās preču zīmes īpašniekam (spriedums, 2023. gada 22. marts, Beauty Biosciences/EUIPO – Société de Recherche Cosmétique (BIO‑BEAUTÉ), T‑750/21, nav publicēts, EU:T:2023:147, 43. punkts). Konkrēti – ir nospriests, ka tad, kad prasītājs atsaucas uz preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju, tam ir jāsniedz konkrētas un pamatotas norādes, kas pierāda, ka šai preču zīmei ir šāds raksturs (spriedums, 2007. gada 25. oktobris, Develey/ITSB, C‑238/06 P, EU:C:2007:635, 50. punkts).
57
No tā izriet – ja preču zīme ir tikusi reģistrēta pretēji Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) vai d) apakšpunktam, apstrīdētās preču zīmes reģistrācija var tikt saglabāta attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, saistībā ar kuriem ir pierādīta minētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūtā atšķirtspēja.
58
Tādējādi ir jāizvērtē, vai Apelācijas padome pamatoti ir ierobežojusi savu vērtējumu par apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju, attiecinot to tikai uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”.
59
Vispirms jānorāda, ka persona, kas iestājusies lietā, būtībā uzsver ikviena prasītājas argumenta procesā Apelācijas padomē nepieņemamību attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju saistībā ar citām precēm, izņemot “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”. Šajā ziņā persona, kas iestājusies lietā, balstās uz apgalvotu Anulēšanas nodaļas konstatējumu, saskaņā ar kuru prasītāja esot vienīgi atsaukusies uz izmantošanas rezultātā iegūtu atšķirtspēju attiecībā uz minerālūdeni, un tas esot ieguvis res judicata spēku.
60
Runājot par res judicata spēku, kas prasa, lai netiktu apstrīdēts tiesas lēmuma galīgais spēks, sākumā ir jāuzsver, ka tas neattiecas uz EUIPO lēmumiem, kuriem ir administratīvs un nevis tiesas nolēmuma raksturs (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 12. februāris, Alberts/EUIPO – Techtex (Kartona kastes [iepakojums]), T‑245/24, nav publicēts, EU:T:2025:145, 30. punkts un tajā minētā judikatūra).
61
Katrā ziņā, lai gan personas, kas iestājusies lietā, arguments jāsaprot tādējādi, ka Anulēšanas nodaļa konstatēja, ka prasītāja ir atsaukusies uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju vienīgi attiecībā uz minerālūdeni, un tā kā šis konstatējums prasītājas apelācijas sūdzībā Apelācijas padomei nav apstrīdēts, šis konstatējums esot kļuvis galīgs un ieguvis res judicata spēku, ir jāsecina, ka persona, kas iestājusies lietā, šķiet atsaucamies uz prasītājas argumentu kopsavilkumu, ko veikusi Anulēšanas nodaļa un ko prasītāja nav apstrīdējusi procesā EUIPO. Tomēr kāda lietas dalībnieka argumentu rezumējums neveido tiesību vai faktu jautājumu, par ko ir lēmusi Anulēšanas nodaļa un attiecīgi nevar iegūt res judicata spēku (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. rīkojumu, 1996. gada 28. novembris, Lenz/Komisija, C‑277/95 P, EU:C:1996:456, 50. punkts).
62
Turpinājumā – izskatāmajā lietā prasītāja savos apsvērumos procesā Anulēšanas nodaļā vairākas reizes norādīja, ka apstrīdētā preču zīme esot ieguvusi atšķirtspēju attiecībā uz “32. klasē ietilpstošajām precēm, proti, minerālūdeni”. Prasītāja šo atsaukšanos uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju, kas ir ierobežota attiecībā uz minerālūdeni, atkārtoja vēlākos apsvērumos procesā Apelācijas padomē.
63
Šajā ziņā prasītājas formulētie vispārējie apgalvojumi tās apsvērumos procesā Anulēšanas nodaļā, saskaņā ar kuriem apstrīdētā preču zīme ir plaši pazīstama preču zīme Bulgārijas teritorijā un tātad tai ir izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja, šos apgalvojumus nesaistot ar precēm, ko aptver minētā preču zīme, nevar tikt uzskatīti par atsaukšanos uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta izpratnē.
64
Turklāt jānorāda, ka prasītājas argumentācija administratīvajā procesā EUIPO attiecībā uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju, kā arī pierādījumu elementi, uz kuriem tā atsaucās šajā ziņā, gandrīz pilnībā attiecas uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”.
65
No šī sprieduma 56. punktā minētās judikatūras izriet, ka prasītājai ir jāsniedz konkrēti un pamatoti pierādījumi par apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju.
66
Tādējādi prasītājas vispārējie apsvērumi attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes pazīstamību un faktu, ka tās iesniegtie pierādījumu elementi Anulēšanas nodaļā nav ekskluzīvi saistāmi ar “minerālūdeni [vai] zeltera minerālūdeni”, neļāva Apelācijas padomei secināt, ka atsaukšanās ir uzskatāma par tādu, kas aptver visas 32. klase ietilpstošās preces, pretēji tās skaidrajiem apgalvojumiem šajā ziņā.
67
Līdz ar to ir jānoraida prasītājas arguments, saskaņā ar kuru tā ir atsaukusies uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz visām ar to aptvertajām precēm.
68
Prasītājas argumenti neatspēko šo secinājumu.
69
Pirmkārt, attiecībā uz prasītājas argumentu, saskaņā ar kuru tās argumentu kopsavilkums Apelācijas padomes 2016. gada 2. decembra lēmumā liecina par to, ka tā ir atsaukusies uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm, vien jākonstatē, ka Apelācijas padomes 2016. gada 2. decembra lēmums ar atpakaļejošu spēku tika izslēgts no tiesību sistēmas ar 2018. gada 25. oktobra spriedumu DEVIN (T‑122/17, EU:T:2018:719) (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 1. septembris, Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (Limbic® Types), T‑96/20, EU:T:2021:527, 28. punkts).
70
Otrkārt, attiecībā uz prasītājas argumentu, saskaņā ar kuru tā ir atkārtojusi savu atsaukšanos uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm savā prasības pieteikumā lietā, kas bija pamatā 2022. gada 14. decembra spriedumam DEVIN (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816), jāatgādina, ka atbilstoši Reglamenta 188. pantam lietas dalībnieki procesuālajos rakstos, kas iesniegti tiesvedībā Vispārējā tiesā, nevar mainīt Apelāciju padomē izskatītā strīda priekšmetu.
71
Treškārt, runājot par prasītājas argumentu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa 2022. gada 14. decembra spriedumā DEVIN (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816) ir skaidri apstiprinājusi tās apgalvojuma attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju tvērumu, līdzīgi kā EUIPO vien jākonstatē, ka šajā lietā Vispārējā tiesa nelēma par atsaukšanās uz minētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju tvērumu.
72
Visbeidzot attiecībā uz papildu pierādījumu elementiem, uz kuriem prasītāja atsaucas, lai pierādītu apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz citām precēm, nevis minerālūdeni (prasības pieteikuma A.9.a līdz A.9.g pielikumi) – kā ir konstatēts šī sprieduma 37. punktā, šie pierādījumu elementi ir nepieņemami.
73
Ņemot vērā iepriekš minēto, otrais pamats ir jānoraida.
Par trešo pamatu – tiesību uz aizstāvību, tiesību tikt uzklausītam un procesuālās ekonomijas principa pārkāpumu
74
Prasītājas izvirzītais trešais pamats ir saistīts ar Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta, šīs regulas 70. panta 2. punkta un Deleģētās regulas 2018/625 27. panta 2. punkta pārkāpumu. Šim pamatam ir divas daļas. Pirmkārt, prasītāja norāda, ka Apelācijas padome ir pārkāpusi tās tiesības uz aizstāvību, apstiprinādama Anulēšanas nodaļas lēmumu un neuzaicinādama lietas dalībniekus sniegt savus apsvērumus. Otrkārt, tā apgalvo, ka Apelācijas padome ir pārkāpusi procesuālās ekonomijas principu, pieņemdama apstrīdēto lēmumu pēc savas ierosmes un neļaudama lietas dalībniekiem sniegt savus apsvērumus pēc 2022. gada 14. decembra sprieduma DEVIN pasludināšanas (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816).
– Par trešā pamata pirmo daļu – tiesību uz aizstāvību pārkāpumu
75
Prasītāja norāda, ka Apelācijas padome ir pārkāpusi tās tiesības uz aizstāvību, apstiprinot Anulēšanas nodaļas lēmumu, neaicinādama lietas dalībniekus sniegt savus apsvērumus pēc 2022. gada 14. decembra sprieduma DEVIN pasludināšanas (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816). Prasītājas uzskata, ka, ja tai būtu bijusi iespēja sniegt savus apsvērumus, apstrīdētajā lēmumā veiktais vērtējums par apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju būtu varējis radīt atšķirīgu iznākumu no tā, kas ticis pieņemts procesa beigās.
76
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus.
77
Atbilstoši Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta otrajam teikumam EUIPO lēmumus var pamatot tikai ar tādiem motīviem, par kuriem procesa dalībniekiem ir bijusi iespēja izteikt savus apsvērumus. Šī tiesību norma ir konkrēts veids, kādā tiek piemērots vispārējais princips par tiesībām uz aizstāvību, kas turklāt nostiprināts Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktā, saskaņā ar kuru personām, kuru intereses skar publisko tiesību iestāžu lēmumi, ir jādod iespēja lietderīgi darīt zināmu savu viedokli (spriedums, 2016. gada 13. decembris, Guiral Broto/EUIPO – Gastro & Soul (Café del Sol), T‑548/15, nav publicēts, EU:T:2016:720, 30. punkts).
78
Tiesības tikt uzklausītam attiecas uz visiem faktiskajiem vai tiesiskajiem apstākļiem, uz kuru pamata pieņemts lēmums, bet ne uz galīgo nostāju, kuru iestāde paredzējusi ieņemt (skat. spriedumu, 2003. gada 3. decembris, Audi/ITSB (TDI), T‑16/02, EU:T:2003:327, 75. punkts un tajā minētā judikatūra).
79
Šajā kontekstā no patstāvīgās judikatūras izriet, ka Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta otrais teikums nekādi neprasa, lai tad, kad EUIPO tiek atsākts process pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēlusi apelācijas padomes lēmumu, prasītājs no jauna tiek uzaicināts sniegt savus apsvērumus par tiesiskajiem un faktiskajiem jautājumiem, par kuriem tam jau ir bijusi iespēja izteikties agrāk notiekošajā rakstveida procesā, jo apelācijas padome pārņem lietu tādu, kāda tā ir (skat. spriedumu, 2020. gada 25. novembris, Group/EUIPO – Iliev (GROUP Company TOURISM & TRAVEL), T‑57/20, nav publicēts, EU:T:2020:559, 31. punkts un tajā minētā judikatūra).
80
Turklāt Regulas 2017/1001 70. panta 2. punkts paredz, ka, izskatot apelācijas sūdzību, Apelāciju padome tās noteiktā termiņā lūdz puses, cik bieži tas vajadzīgs, iesniegt savus apsvērumus par otras puses vai pašas padomes iesniegtiem materiāliem.
81
Izskatāmajā lietā ir skaidrs, ka Apelācijas padome pēc 2022. gada 14. decembra sprieduma DEVIN (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816) nav aicinājusi lietas dalībniekus sniegt papildu apsvērumus par apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz precēm, kas nav “minerālūdens, kas atbilst [ĢIN] Devin Natural Mineral Water kritērijiem”.
82
Tomēr jākonstatē, ka administratīvajā procesā EUIPO prasītājai bija iespēja sniegt savus apsvērumus saistībā ar personas, kas iestājusies lietā, ierosināto spēkā neesības atzīšanas procesu, tostarp apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju.
83
Tātad izskatāmajā lietā Apelācijas padomei, pirms tā apstrīdētajā lēmumā sniedza savu vērtējumu, nebija no jauna jāuzklausa prasītāja par apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju un, konkrēti, par šīs atšķirtspējas iegūšanu attiecībā uz precēm, kas nav “minerālūdens, kas atbilst [ĢIN] Devin Natural Mineral Water kritērijiem”.
84
Tāpēc trešā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
– Par trešā pamata otro daļu – procesuālās ekonomijas principa pārkāpumu
85
Prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padome, pieņemdama apstrīdēto lēmumu pēc savas ierosmes un neļaudama lietas dalībniekiem sniegt savus apsvērumus pēc 2022. gada 14. decembra sprieduma DEVIN (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816) pasludināšanas, ir pārkāpusi procesuālās ekonomijas principu. Tādējādi Apelācijas padome neesot devusi prasītājai citu iespēju kā vien celt trešo prasību Vispārējā tiesā.
86
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus.
87
Vispirms jākonstatē – kā tas ir norādīts šī sprieduma 83. punktā –, ka izskatāmajā lietā Apelācijas padomei, pirms tā apstrīdētajā lēmumā veica savu vērtējumu, nebija no jauna jāuzklausa prasītāja par apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju.
88
Turklāt, lai gan Tiesas judikatūrā ir atzīta procesuālās ekonomijas principa piemērojamība administratīvajā procesā EUIPO, šķiet, ka šī judikatūra attiecas tikai uz atsevišķiem gadījumiem. Tiesa it īpaši ir nospriedusi, ka piespiest lietas dalībnieku, kurš ir iesniedzis pretprasību, uzsākt jaunu procesu EUIPO gadījumā, ja pamatlietas prasītājs atsauc prasību, būtu pretēji šim principam (spriedums, 2022. gada 13. oktobris, Gemeinde Bodman‑Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 56. punkts).
89
Tāpat Tiesa ir nospriedusi, ka pretēji procesuālās ekonomijas principam būtu uzskatīt, ka pretprasība, kas ir balstīta uz Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta a) līdz m) apakšpunktā paredzēto spēkā neesības pamatu, kas attiecas uz visām ar šīs preču zīmes reģistrāciju aptvertajām precēm, var izraisīt tikai daļēju preču zīmes, uz kuru ir balstīta attiecīgā pārkāpuma tiesvedība, atzīšanu par spēkā neesošu (spriedums, 2023. gada 8. jūnijs, LM (Pretprasība par spēkā neesības atzīšanu), C‑654/21, EU:C:2023:462, 44. punkts).
90
Taču izskatāmajā lietā, lai gan prasītāja atsaucas uz 2023. gada 8. jūnija spriedumu LM ((Pretprasība par spēkā neesības atzīšanu), C‑654/21, EU:C:2023:462), jākonstatē, ka tās pieteikums nav pretprasība Regulas 2017/1001 izpratnē, bet norāda uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju. Tāpēc judikatūra, uz kuru balstās prasītāja, nav nedz tieši, nedz pēc analoģijas transponējama uz izskatāmo lietu.
91
No tā izriet, ka izskatāmajā lietā Apelācijas padome nav pārkāpusi procesuālās ekonomijas principu, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, neļaujot lietas dalībniekiem sniegt savus apsvērumus pēc 2022. gada 14. decembra sprieduma DEVIN (T‑526/20, nav publicēts, EU:T:2022:816) pasludināšanas, vēl jo vairāk tāpēc, ka nekas tiem neliedza sniegt šādus apsvērumus pēc savas ierosmes.
92
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, ir jānoraida trešā pamata otrā daļa un attiecīgi trešais pamats kopumā.
Par ceturto pamatu – vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principa pārkāpumu
93
Prasītājas ceturtais pamats, kas saistīts ar vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās drošības principa pārkāpumu, ir iedalīts divās daļās. Pirmkārt, prasītāja pārmet Apelācijas padomei, ka tā ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā ir salīdzināmas situācijas aplūkojusi atšķirīgi. Otrkārt, prasītāja pārmet Apelācijas padomei, ka tā ir pārkāpusi tiesiskās drošības principu un ar to saistīto tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, uzskatīdama, ka tās iesniegtie pierādījumu elementi ir pietiekami, lai konstatētu apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, bet ne attiecībā uz citām ar minēto preču zīmi aptvertajām precēm.
– Par ceturtā pamata pirmo daļu – vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu
94
Prasītāja norāda uz Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā nostiprinātā vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka tā ir atsaukusies uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz visām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajam precēm un šajā nolūkā ir iesniegusi pierādījumus. Apelācijas padome, secinādama, ka apstrīdētā preču zīme izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju tikai attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni” un nevis uz citām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm, salīdzināmas situācijas esot aplūkojusi atšķirīgi, to objektīvi nepamatodama. Precīzāk, Apelācijas padome esot uzskatījusi, ka vieni un tie paši pierādījumu elementi, kas ietver ekvivalentu informāciju attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas Bulgārijā rezultātā iegūto atšķirtspēju, ir pietiekami, lai pierādītu atšķirtspēju attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, bet ne attiecībā uz citām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm.
95
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus.
96
Vienlīdzīgas attieksmes princips prasa, lai līdzīgas situācijas netiktu aplūkotas atšķirīgi un lai atšķirīgas situācijas netiktu aplūkotas vienādi, ja vien šāda pieeja nav objektīvi pamatota (skat. spriedumu, 2021. gada 15. jūlijs, DK/SEAE, C‑851/19 P, EU:C:2021:607, 47. punkts un tajā minētā judikatūra).
97
Izskatāmajā lietā prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padome ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, uzskatīdama, ka “vieni un tie paši pierādījumu elementi, kas ietver ekvivalentu informāciju attiecībā uz [apstrīdētās] preču zīmes izmantošanas Bulgārijā rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz visām ar minēto preču zīmi aptvertajām precēm”, ir pietiekami vienīgi, lai pierādītu atšķirtspēju attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, bet ne attiecībā uz citām ar šo preču zīmi aptvertajām precēm.
98
Vispirms jānorāda, kā tas ir konstatēts šī sprieduma 56.–73. punktā, ka prasītāja nav nedz atsaukusies, nedz a fortiori pierādījusi apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz citām aptvertajām precēm, izņemot “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”.
99
Turklāt un katrā ziņā jākonstatē, ka prasītāja nepaskaidro, nedz kādus pierādījumu elementus, nedz kādu informāciju tā domā, izsakot šo apgalvojumu. Šajā ziņā prasītāja atsaucas vienīgi uz prasības pieteikuma 41.–47. punktu, kuros tā norāda, ka ir iesniegusi pierādījumu par izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju.
100
Lai gan ir taisnība, ka prasītāja prasības pieteikuma 41. punktā ir atsaukusies uz atsevišķiem pierādījumu elementiem, kurus tā iesniedza ar saviem apsvērumiem procesā Anulēšanas nodaļā, tostarp attiecībā uz avota ūdeni un ūdeni pudelēs, tomēr tā nepierāda, ka runa ir par “vieniem un tiem pašiem pierādījumu elementiem, kas [ietver] ekvivalentu informāciju”, proti, pierādījumu elementiem, balstoties uz kuriem Apelācijas padome konstatēja izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”.
101
Taču, lai gan prasības pieteikumā ir atspoguļots prasītājas iebildumu izklāsts, tas neietver nekādu argumentāciju, kas to pamato. Tāpēc no prasības pieteikuma teksta neizriet pietiekami precīzi elementi, lai Vispārējā tiesa varētu veikt savu kontroli un EUIPO varētu sagatavot savu aizstāvību.
102
No tā izriet, pirmkārt, ka Vispārējai tiesai nav pienākums pielikumos meklēt to, ko varētu uzskatīt par prasītājas argumentāciju attiecībā uz attiecīgo iebildumu (skat. spriedumu, 2017. gada 22. jūnijs, Biogena Naturprodukte/EUIPO (ZUM wohl), T‑236/16, EU:T:2017:416, 12. punkts un tajā minētā judikatūra) un, otrkārt, ka tas ir jānoraida kā nepieņemams, pamatojoties uz Reglamenta 177. panta 1. punkta d) apakšpunktu, jo tas neietver būtiskus elementus, kas ļautu Vispārējai tiesai veikt tās kontroli un atbildētājam nodrošināt savu aizstāvību.
103
Tāpēc ceturtā pamata pirmā daļa ir jānoraida.
– Par ceturtā pamata otro daļu – tiesiskās drošības un no tā izrietošā tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu
104
Prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padome, apstrīdētā lēmuma 85. punktā uzskatīdama, ka tās iesniegtie pierādījumu elementi ir pietiekami, lai pierādītu apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju attiecībā uz 32. klasē ietilpstošajām precēm, tai ir radījusi tiesisko paļāvību par minētās preču zīmes [reģistrācijas] saglabāšanu ne tikai attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, bet arī attiecībā uz citām ar apstrīdēto preču zīmi aptvertajām precēm, kas ietilpst 32. klasē. Apelācijas padome esot pārkāpusi šo tiesisko paļāvību, neievērodama tiesiskās drošības principu.
105
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus.
106
Tiesiskās drošības princips, kas veido daļu no vispārējiem Savienības tiesību principiem, prasa, lai Savienības tiesību normas būtu skaidras un precīzas un to iedarbība būtu paredzama, lai tādējādi ieinteresētās personas varētu novērtēt savu juridisko situāciju un attiecības, kas ietilpst Savienības tiesību sistēmā (spriedumi, 2011. gada 8. decembris, France Télécom/Komisija, C‑81/10 P, EU:C:2011:811, 100. punkts, un 2014. gada 9. oktobris, Traum, C‑492/13, EU:C:2014:2267, 28. punkts).
107
No šī principa izriet tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, kas attiecas uz ikvienu privātpersonu, kas atrodas tādā situācijā, no kuras izriet, ka Savienības administratīvā iestāde, sniedzot tai precīzus, beznosacījuma un saskaņotus solījumus, kas izriet no oficiāliem un uzticamiem avotiem, radījusi tās apziņā pamatotas cerības (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2008. gada 9. jūlijs, Reber/ITSB – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart), T‑304/06, EU:T:2008:268, 64. punkts un tajā minētā judikatūra).
108
Prasītāja it īpaši norāda, ka Apelācijas padome ir pārkāpusi tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, apstrīdētā lēmuma 88. punkta konstatēdama, ka apstrīdētā preču zīme izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju tikai attiecībā uz “minerālūdeni [un] zeltera minerālūdeni”, lai gan apstrīdētā lēmuma 85. punktā tā uzskatīja, ka minētā preču zīme izmantošanas rezultātā ir ieguvusi atšķirtspēju, neierobežojot šo konstatējumu uz kādu no tās aptvertajām precēm.
109
Šajā ziņā vien jākonstatē, ka apstrīdētā lēmuma 85. punkts neietver nekādu solījumu, vēl jo mazāk precīzus, beznosacījuma un saskaņotus solījumus iepriekš 107. punktā minētās judikatūras izpratnē attiecībā uz apstrīdētās preču zīmes izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju saistībā ar visām precēm, kuras tā aptver.
110
Tāpēc ir jānoraida ceturtā pamata otrā daļa un attiecīgi ceturtais pamats kopumā.
111
No visa iepriekš minētā izriet, ka neviens no prasītājas izvirzītajiem pamatiem nevar tikt apmierināts un tāpēc prasība jānoraida kopumā.
Par tiesāšanās izdevumiem
112
Atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
113
Tā kā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs, tai jāpiespriež atlīdzināt personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus atbilstoši šīs personas prasījumiem. Savukārt, tā kā EUIPO lūdzis piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tikai gadījumā, ja tiks rīkota tiesas sēde, jānolemj, ka EUIPO savus tiesāšanās izdevumus sedz pats, jo tiesas sēde netika rīkota.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
nospriež:
1)
Prasību noraidīt.
2)
Devin EAD sedz savus, kā arī atlīdzina Haskovo Chamber of Commerce and Industry tiesāšanās izdevumus.
3)
EUIPO savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.
Costeira
Öberg
Zilgalvis
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2025. gada 29. oktobrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.