62022CJ0206_RES
Asia C-206/22
TF
vastaan
Sparkasse Südpfalz
(Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rheinin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.12.2023
Ennakkoratkaisupyyntö – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työajan järjestäminen – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohta – Direktiivi 2003/88/EY – 7 artikla – Oikeus palkalliseen vuosilomaan – Koronavirus SARS-Cov-2 – Karanteenitoimenpide – Mahdottomuus siirtää sellaiselle ajanjaksolle myönnettyä palkallista vuosilomaa, joka on päällekkäinen karanteenijakson kanssa
Sosiaalipolitiikka – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työajan järjestäminen – Oikeus palkalliseen vuosilomaan – Työntekijälle myönnetyt lomapäivät, jotka osuvat samaan aikaan kuin työntekijällä virustartunnan saaneeseen henkilöön olleen kontaktin johdosta määrätty karanteenijakso – Mahdottomuus siirtää näitä lomapäiviä, jos työntekijä ei ole ollut sairas kyseisen ajanjakson aikana – Hyväksyttävyys
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88 7 artiklan 1 kohta)
(ks. 38–46 kohta ja tuomiolauselma)
Tiivistelmä
TF:lle, joka on ollut Sparkasse Südpfalzin työntekijä vuodesta 2003 lähtien, myönnettiin palkallista vuosilomaa 3.12. ja 11.12.2020 väliselle ajalle.
Päivä ennen mainitun loman alkamista Saksan toimivaltainen viranomainen määräsi TF:n SARS-Cov-2-viruksen leviämisen estämiseen tarkoitettujen kansallisten terveystoimien nojalla karanteeniin 2.12. ja 11.12.2020 väliseksi ajaksi siitä syystä, että hän oli ollut kontaktissa kyseisen virustartunnan saaneen henkilön kanssa.
TF pyysi siis 4.3.2021 työnantajaansa siirtämään ne palkalliset vuosilomapäivät, jotka oli myönnetty ajanjaksolle, joka oli päällekkäinen häneen kohdistuneen karanteenijakson kanssa.
Koska vuosilomapäivien siirtämistä ei hyväksytty, TF saattoi asian Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rheinin (työoikeudellisten asioiden alioikeus, Ludwigshafen am Rhein, Saksa), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, käsiteltäväksi.
Tämän oikeusriidan yhteydessä Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rheinilla on epäilyjä siitä, onko saksalaisten tuomioistuinten oikeuskäytäntö, jonka mukaan pelkkä karanteeni ei merkitse työkyvyttömyyttä, jonka johdosta työnantajan on siirrettävä myönnettyjä lomapäiviä, yhteensopiva unionin oikeudessa taatun palkallista vuosilomaa koskevan oikeuden kanssa
Unionin tuomioistuin, jolle ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuimen on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, katsoo, että tällainen kansallinen käytäntö, jonka mukaan työntekijälle, joka ei ole sairas, myönnettyjä palkallisia vuosilomapäiviä, jotka osuvat samalle ajanjaksolle kuin karanteenijakso, ei ole mahdollista siirtää, on yhteensopiva Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohdassa vahvistetun ja direktiivin 2003/88 (
1
) 7 artiklan 1 kohdassa konkretisoidun palkallista vuosilomaa koskevan oikeuden kanssa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin unionin tuomioistuin muistuttaa siitä, että oikeudella palkalliseen vuosilomaan on kaksi tarkoitusta eli sillä pyritään sen mahdollistamiseen, että yhtäältä työntekijä voi levätä työsopimuksensa mukaisten tehtävien suorittamisesta ja että toisaalta hänellä on aikaa rentoutumiseen ja vapaa-aikaa, ja huomauttaa tämän jälkeen, että Saksan lainsäädännössä säädetyn karanteenitoimenpiteen tarkoitus on erilainen. Kyseisellä toimenpiteellä pyritään näet estämään tartuntataudin leviäminen eristämällä henkilöt, joille saattaa ilmaantua sen oireita.
Toiseksi unionin tuomioistuin vahvistaa, että karanteenitoimenpide on sairaudesta johtuvan työkyvyttömyyden tavoin ennalta-arvaamaton ja sen kohteena olevan työntekijän tahdosta riippumaton tapahtuma.
Työntekijä, joka on määrätty karanteeniin siitä syystä, että hän on ollut kontaktissa SARS-Cov-2-virustartunnan saaneen henkilön kanssa, mutta joka ei ole lääkärintodistuksen perusteella työkyvytön, on kuitenkin erilaisessa tilanteessa kuin sairauslomalla oleva työntekijä, jolla on sairauden aiheuttamia fyysisiä tai psyykkisiä esteitä. Karanteeniin tarkoitus ei näin ollen lähtökohtaisesti ole verrattavissa sairausloman tarkoitukseen. Karanteenijakso ei siis voi sinällään estää palkallisen vuosiloman tarkoituksen toteutumista.
Kolmanneksi unionin tuomioistuimen mukaan on niin, että vaikka karanteenilla voi olla vaikutusta niihin olosuhteisiin, joissa työntekijä käyttää vapaa-aikaansa, se ei sinällään vaikuta kyseisen työntekijän oikeuteen pitää tosiasiallisesti palkallinen vuosilomansa. Työnantaja ei näet saa asettaa työntekijälleen palkallisen vuosiloman aikana mitään velvoitteita, jotka estäisivät tätä vapaasti ja keskeytyksettä keskittymästä omiin intresseihinsä, jotta työn vaikutukset hänen turvallisuuteensa ja terveyteensä voidaan neutralisoida.
Työnantajan ei siis tarvitse korvata haittoja, jotka ilmenevät viranomaisen määräämän karanteenin kaltaisesta ennalta-arvaamattomasta tapahtumasta, joka estäisi sen työntekijää käyttämästä täysimääräisesti oikeuttaan palkalliseen vuosilomaan. Direktiivillä 2003/88 ei näet pyritä siihen, että mikä tahansa tapahtuma, joka voi estää työntekijää käyttämästä täysimääräisesti ja haluamallaan tavalla lepo- tai rentoutumisaikaa, olisi perustelu myöntää hänelle ylimääräistä lomaa vuosilomien tarkoituksen turvaamiseksi.
(
1
)	Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY (EUVL 2003, L 299, s. 9).