62005CC0359_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde (Ranska) esittää yhteisöjen tuomioistuimelle tällä ennakkoratkaisupyynnöllä kysymyksen, joka koskee tietyistä euron käyttöön ottamiseen liittyvistä säännöksistä 17 päivänä kesäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1103/97(2) tulkintaa ja euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98(3) tulkintaa. Kyse on tarkemmin siitä, onko jauho- ja mannasuurimoiden sekä vehnähiutaleiden määristä kannettavan maksun korottaminen, joka tapahtuu tarkalleen euron käyttöönoton yhteydessä ja josta on päätetty tiettyjen lainsäädännössä Ranskan frangeina ilmoitettujen rahamäärien euromääräisiksi muuntamisesta annetulla asetuksella, euron käyttöönottoa koskevien yhteisön asetusten mukainen.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt, tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
2. Ranskan code général des impôts -nimisen lain (yleinen verolaki) 1618 septies §:ssä säädetään jauho- ja mannasuurimoiden sekä vehnähiutaleiden, jotka luovutetaan tai tuotetaan ihmisravintona käyttämistä varten, tuotantomääristä kannettavasta maksusta (jäljempänä jauhomaksu), jonka summaksi oli vahvistettu ennen euron käyttöön ottamista 100 Ranskan frangia jauho-, mannasuurimo- tai vehnähiutaletonnilta.
3. 15.6.2000 annetun lain nro 2000-517, joka koskee hallitukselle annettavaa toimivaltaa muuttaa asetuksilla tiettyjä lainsäädännössä frangeina ilmoitettuja rahamääriä euromääräisiksi (JORF 16.10.2000, s. 9063), 1 §:ssä hallitukselle annetaan toimivalta toteuttaa asetuksilla tarvittavat toimenpiteet tiettyjen lainsäädännössä Ranskan frangeina ilmoitettujen rahamäärien muuntamiseksi euroon siirtymisen yhteydessä.
4. Mainitun lain nojalla 19.9.2000 annetussa ordonnance nº 2000-916 portant adaptation de la valeur en euros de certains montants exprimés en francs dans les textes législatifs -nimisessä asetuksessa (tiettyjen lainsäädännössä frangeina ilmoitettujen rahamäärien euromääräisiksi muuntamisesta annettu asetus, jäljempänä asetus nro 2000-916) (JORF 22.9.2000, s. 14877) kyseisen jauhomaksun määrä vahvistettiin 1.1.2002 alkaen 16 euroksi.
5. Kyseisen asetuksen 1 §:ssä säädetään, että ”3.5.1998 annetun asetuksen – – 14 artiklan mukaisesti lainsäädännössä frangeina ilmoitetut rahamäärät – – korvataan 1.1.2002 euromääräisillä rahamäärillä virallisen muuntokurssin ja yhteisön pyöristämistä koskevien sääntöjen mukaan”.
6. Asetukseen nro 2000-916 liittyvässä tasavallan presidentille annetussa selonteossa (JORF 22.9.2000, s. 14876) todetaan seuraavaa:
” – –
Asetusten [N:o 1103/97 ja N:o 974/98] perusteella saatu tulos on joissakin tapauksissa vaikeasti ymmärrettävä ja muistettava, mistä aiheutuu näin ollen vaara, että kyseisiä valuuttayksikköön liittyviä viittauksia sisältävien tekstien soveltaminen vaikeutuu.
Lainsäädännön selkeyden säilyttämiseksi ja sen asianmukaisen soveltamisen helpottamiseksi on siis tarpeen muuntaa joissakin lakiteksteissä rahamäärät euroiksi ilman desimaalia tai suuremmiksi summiksi.
– –
Tämä kyseisen toimivallan nojalla annettu asetus noudattaa seuraavia periaatteita.
Ensiksi, koska tekstien muokkaamisen on perustuttava tarpeeseen säilyttää niiden ymmärrettävyys, ainoastaan sellaiset rahamäärät, jotka on tässä mielessä vaikea muuntaa kaksidesimaalisiksi luvuiksi, muutetaan.
Muuntamista ja pyöristämistä koskevien yhteisön säännösten noudattamisen sinänsä on oltava edelleen pääsääntönä ja niiden muuttamisten poikkeuksellisia. Tästä seuraa, että rahamääriä, jotka on aiemmin ilmoitettu sentin tarkkuudella, ei yleensä muuteta.
– –
Kaikki nämä muuttamiset tulevat voimaan 1.1.2002, jolloin frangi korvataan lopullisesti ja kokonaan eurolla.
– – ”
7. Estager SA -niminen yhtiö (jäljempänä Estager) suoritti 1.1.2002 alkaen recette des douanes de Brivelle jauhomaksua 16 euroa tonnilta. Estagerin mukaan asetusten N:o 1103/97 ja N:o 974/98 perusteella sen suorittaman maksun olisi pitänyt olla 15,24 euroa tonnilta. Ranskan lainsäätäjän suorittamasta muuttamisesta, jonka perusteella 100 Ranskan frangia muunnettiin 16 euroksi, seurasi mainitun maksun korotus, joka ei ole Estagerin mukaan mainittujen asetusten mukainen.
8. Asetuksen N:o 1103/97 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Euron käyttöönotto ei muuta mitään oikeudellisen asiakirjan ehtoa eikä vapauta minkään oikeudellisen asiakirjan mukaisesta suoritusvelvollisuudesta eikä anna osapuolelle oikeutta sellaisen asiakirjan yksipuoliseen muuttamiseen tai irtisanomiseen. Tätä säännöstä sovelletaan, jolleivät osapuolet ole sopineet muusta.”
9. Kyseisen asetuksen 1 artiklan mukaan ”oikeudellisilla asiakirjoilla tarkoitetaan säädöksiä, hallinnollisia määräyksiä, lainkäyttöpäätöksiä, sopimuksia, yksipuolisia oikeustoimia, muita maksuvälineitä kuin seteleitä ja metallirahoja sekä muita asiakirjoja, joilla on oikeusvaikutuksia”.
10. Saman asetuksen 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.	Muuntokurssit hyväksytään siten, että yksi euro ilmaistaan suhteessa kunkin osallistuvan jäsenvaltion kansalliseen rahaan. Muuntokurssit hyväksytään kuuden merkitsevän numeron tarkkuudella.
2.	Muuntokursseja ei muunnettaessa pyöristetä eikä lyhennetä.
3.	Muuntokursseja käytetään muunnettaessa euroyksikköä kansallisiksi rahayksiköiksi tai kansallisia rahayksikköjä euroyksiköksi. Muuntokursseista johdettuja käänteisiä kursseja ei käytetä.
4.	Muunnettaessa jonkin kansallisen rahayksikön määräisiä rahamääriä toisen kansallisen rahayksikön määräisiksi rahamäärä muunnetaan ensin euroyksikkönä ilmaistuksi rahamääräksi, mikä määrä voidaan pyöristää vähintään kolmen desimaalin tarkkuudella ja muunnetaan sitten toisen kansallisen rahayksikön määräiseksi. Mitään vaihtoehtoista laskentatapaa ei saa käyttää, ellei sillä saada samoja tuloksia.”
11. Mainitun asetuksen 5 artiklassa säädetään lisäksi seuraavaa:
”Rahamäärät, jotka maksetaan tai tilitetään 4 artiklan mukaisen euroyksiköksi muuntamisen jälkeisen pyöristämisen yhteydessä, pyöristetään ylös- tai alaspäin lähimpään senttiin. – – Jos muuntokurssin soveltamisen tulos on täsmälleen yksikköjen keskivälissä, määrä pyöristetään ylöspäin”.
12. Asetuksen N:o 974/98 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Kunkin osallistuvan jäsenvaltion valuutan korvaaminen eurolla ei ilman eri toimenpiteitä muuta korvaamispäivänä olemassa olevissa oikeudellisissa asiakirjoissa käytettyä rahayksikköä.”
13. Saman asetuksen 14 artiklassa todetaan seuraavaa:
”Siirtymäkauden päättyessä voimassa olevissa oikeudellisissa asiakirjoissa esiintyviä viittauksia kansallisiin valuuttayksiköihin pidetään viittauksina euroyksikköön kyseisten vaihtokurssien mukaisesti. Asetuksessa (EY) N:o 1103/97 säädettyjä pyöristämissääntöjä sovelletaan.”
14. Lopuksi euron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista 31 päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2866/98(4) 1 artiklan perusteella euron ja Ranskan frangin välisen peruuttamattomasti kiinnitetyn muuntokurssin mukaan yksi euro on 6,55957 Ranskan frangia.
15. Estager katsoi, että näiden asetusten soveltamisen perusteella jauhomaksun määrän olisi ehdottomasti pitänyt olla 15,24 euroa eikä 16 euroa, ja vaati 12.3.2002 päivätyllä kirjeellä, että recette des douanes de Brive palauttaa osan jauhomaksusta, jonka Estager oli suorittanut 1.1.2002 alkaen. Kyseinen hallintoviranomainen hylkäsi palautusvaatimuksen 26.3.2002.
16. Estager nosti 24.5.2002 kanteen receveur principal de la recette des douanesia vastaan tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillardessa, joka päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Ovatko ordonnance nº 2000-916 -nimisen asetuksen säännökset, jotka koskevat jauho- ja mannasuurimotuotannosta ja vehnähiutaleiden tuotannosta kannettavan – – maksun muuntamista 100 frangista 16 euroksi, euron käyttöönottoa koskevien yhteisön asetusten mukaiset?”
II Tapauksen tarkastelu
17. Kumpikaan nyt käsiteltävänä olevan asian asianosaisista ei ole kiistänyt sitä, että euroiksi muuntamista ja pyöristämistä koskevissa yhteisön asetuksissa säädettyjen sääntöjen soveltamisen perusteella 100 Ranskan frangin suuruisen jauhomaksun muuntaminen euroiksi olisi antanut tulokseksi 15,24 euroa. Asetuksessa N:o 2866/98 säädetyn virallisen ja peruuttamattomasti kiinnitetyn euron ja Ranskan frangin välisen muuntokurssin soveltaminen olisi nimittäin antanut tulokseksi 15,244 euroa, joka antaa lopulliseksi tulokseksi 15,24 euroa sen jälkeen, kun se pyöristetään asetuksen N:o 1103/97 5 artiklan mukaisesti lähimpään senttiin.
18. Kyse on siis siitä, voiko jäsenvaltio täysin vapaasti korottaa kyseistä maksua lähes 5 prosentilla samalla kertaa ja samalla oikeudellisella asiakirjalla, jolla se muuntaa maksua vastaavat rahamäärät euroiksi virallisen muuntokurssin ja yhteisön pyöristämissääntöjen mukaisesti, muuttamalla 15,24 euron määrän ylöspäin seuraavaan eli 16 euroon.
19. Yhteisöjen tuomioistuin on tarkastellut asiassa Verbraucher‑Zentrale Hamburg antamassaan tuomiossa(5) tätä ongelmaa, joka liittyy aiemmin kansallisessa rahayksikössä ilmaistujen rahamäärien muuntamiseen euroiksi ja niiden pyöristämiseen. Kyseinen asia koski matkapuhelinalalla toimivan yrityksen suorittamaa tiettyjen Saksan markoissa ilmaistujen puhelujen minuuttihintojen muuntamista euroiksi ja niiden pyöristämistä.
20. Yhteisöjen tuomioistuin on hyvin selvästi tuonut esille asetuksen N:o 1103/97 tarkoituksen ja perusperiaatteet, joihin se perustuu.(6) Erityisesti tarkoitus, jolla pyritään takaamaan oikeusvarmuuden ja avoimuuden toteutuminen taloudellisille toimijoille siirryttäessä yhteiseen valuuttaan, on varmistettu periaatteella, jonka mukaan uuden valuutan käyttöön ottaminen ei vaikuta sopimusten tai muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuuteen, ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoitteella oikeudellisissa asiakirjoissa kansallisessa valuutassa ilmaistujen rahamäärien osalta. Yhteisöjen tuomioistuin on nimenomaisesti näiden perusteluiden nojalla todennut, että asetuksen N:o 1103/97 mukaan taloudellinen toimija voi vapaasti muuntaa euroiksi ja pyöristää yksipuolisesti lähimpään senttiin minuuttihinnan kaltaisen veloituksen, kunhan tällainen pyöristämiskäytäntö on sopimusten ja muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuuden periaatteen, joka taataan kyseisen asetuksen N:o 1103/97 3 artiklassa, ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoitteen mukainen, mihin kyseisellä asetuksella pyritään. Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan tällaisella pyöristämiskäytännöllä ei näin ollen ole todellista vaikutusta kuluttajan tosiasiallisesti maksamaan hintaan.(7)
21. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan tilanteen ja edellä mainitun asian Verbraucher‑Zentrale Hamburg tilanteen välisistä eroista huolimatta periaatteet ja tavoitteet, jotka yhteisöjen tuomioistuin on katsonut ratkaiseviksi asetuksen N:o 1103/97 tulkinnan osalta asian Verbraucher‑Zentrale Hamburg yhteydessä, pätevät myös nyt käsiteltävänä olevan asian yhteydessä.
22. Kansallisessa valuutassa ilmaistun rahamäärän muuntamisessa euroiksi on aina vaara sen arvon muuttumisesta mainitun muuntamisen jälkeen tätä muuntamista edeltäneeseen arvoon verrattuna. Asetuksesta N:o 1103/97 ja erityisesti sen 5 artiklasta johtuu kuitenkin, että oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuudesta ja euroon siirtymisen neutraalisuudesta johtuvien vaatimusten noudattamisesta seuraa, että muuntamisessa suurin sallittu epätarkkuus on 0,005 euroa. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Verbraucher‑Zentrale Hamburg antamassaan tuomiossa korostanut, euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoite edellyttää, että asetuksessa N:o 1103/97 hyväksytyt muuntamissäännöt varmistavat muuntamisen ”mahdollisimman täsmällisesti”.(8) Tämä mainitussa asetuksessa säädetty korkea täsmällisyyden taso rahamäärien pyöristämisessä niiden euroiksi muuntamisen jälkeen on lisäksi vähimmäisvaatimus.(9) Lisäksi on selvää, että taloudellisen toimijan muuntaessa ja pyöristäessä rahamäärän euroiksi sellaisten taloudellisten toimijoiden eduksi, joiden maksettavaksi kyseinen summa tulee, asetus N:o 1103/97 ei ole esteenä sille, ettei lähimpään senttiin olevaa tarkkuuden astetta noudateta. Toisin kuin korotusten kohdalla euroiksi muuntamisen yhteydessä maksettavaksi tai tilitettäväksi tulevissa rahamäärissä todetut alennukset eivät luonnollisesti ole taloudellisten toimijoiden ja erityisesti kuluttajien, jotka ovat asetusten N:o 1103/97 ja N:o 974/98 taustalla, oikeusvarmuutta ja luottamusta koskevien vaatimusten vastaisia.
23. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa Ranskan lainsäätäjä on asetuksella nro 2000-916 muuttanut 15,24 euron suuruisen jauhomaksun määrän seuraavaan euroon eli 16 euroon. Tällaisesta toimenpiteestä seuraa mainitun maksun määrän korotus, joka ylittää selvästi euroiksi muuntamista koskevissa yhteisön säännöissä sallitun poikkeaman. Näin ollen ei voida puhua mainittujen yhteisön sääntöjen mukaisesti suoritetusta pyöristämisestä.
24. Ranskan hallituksen mukaan jäsenvaltio voi kuitenkin vapaasti tehdä asetuksessa nro 2000-916 säädetyn kaltaisen korotuksen. Euroopan yhteisöjen komissio yhtyy tähän näkemykseen.
25. Ranskan hallitus katsoo yhtäältä, että asetukset N:o 1103/97 ja N:o 974/98 eivät mitenkään vaikuta jäsenvaltioiden verotukselliseen toimivaltaan ja näiden mahdollisuuteen korottaa kantamiensa maksujen määrää, jos ne katsovat sen aiheelliseksi. Jäsenvaltiot voivat sen mukaan vapaasti toteuttaa kyseisiä korotuksia samoissa oikeudellisissa asiakirjoissa, joilla ne muuntavat näiden maksujen rahamäärät euroiksi.
26.
Ranskan hallitus katsoo toisaalta, että asetuksessa nro 2000-916 muutetaan rahamääriä, mikä eroaa merkityssisällöltään euroiksi muuntamisesta. Ainoastaan muuntamisessa on sen mukaan noudatettava asetuksissa N:o 1103/97 ja N:o 974/98 säädettyjä säännöksiä. Rahamäärien muuttamisella, joka on eri toimenpide kuin euroiksi muuntaminen, Ranskan lainsäätäjä voi erityisesti rahamäärien ymmärrettävyyteen ja muistettavuuteen liittyvistä syistä korottaa muuttamisen kohteena olevia maksuja. Tasavallan presidentille annetussa asetukseen nro 2000-916 liittyvässä selonteossa mainitaankin, että ”asetusten N:o 1103/97 ja N:o 974/98 perusteella saatu tulos on joissakin tapauksissa vaikeasti ymmärrettävä ja muistettava, mistä aiheutuu näin ollen vaara, että kyseisiä valuuttayksikköön liittyviä viittauksia sisältävien tekstien soveltaminen vaikeutuu”. Siinä todetaan lisäksi, että ”lainsäädännön selkeyden säilyttämiseksi ja sen asianmukaisen soveltamisen helpottamiseksi on siis tarpeen muuntaa joissakin lakiteksteissä rahamäärät euroiksi ilman desimaalia tai suuremmiksi summiksi”. Samassa selonteossa todetaan edelleenkin tekstien ymmärrettävyyden säilyttämisen perusteella, että muutoksia tehdään ainoastaan sellaisiin rahamääriin, jotka on vaikea muuntaa kaksidesimaalisiksi luvuiksi. Ranskan hallituksen mukaan edellä mainitut yhteisön asetukset eivät koske tällaista muuttamistoimenpidettä. Nämä asetukset eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltiot muuttavat rahamääriä euroon siirryttäessä siten kuin jauhomaksun kohdalla on tehty, mistä on seurannut kyseisen maksun määrän merkittävä korotus.
27. Rahamäärien muuttamisen käsitteellä, jonka Ranskan hallitus erottaa euroiksi muuntamisesta (jota asetukset N:o 1103/97 ja N:o 974/98 sen mukaan ainoastaan koskevat), on keskeinen merkitys sen lausumissa. Se, että asetuksella nro 2000-916 muutetaan maksujen määrää ja erityisesti jauhomaksun määrää, ja se, että mainitut asetukset eivät koske kyseistä muuttamistoimenpidettä, vahvistaa Ranskan hallituksen mukaan sen, ettei kyseinen toimenpide ole ristiriidassa näiden asetusten säännösten kanssa.
28. Olen Ranskan hallituksen ja komission kanssa yhtä mieltä siitä, että euroon osallistuvat jäsenvaltiot voivat vapaasti muuttaa maksujen määriä, erityisesti ymmärrettävyyssyistä, ja että ne tietenkin voivat vapaasti päättää niiden korottamisesta silloin, kuin ne pitävät sitä aiheellisena. Jäsenvaltioilla on edelleen laaja toimivalta verotusasioissa(10) mukaan lukien erityisesti toimivalta korottaa sellaista veronluonteista maksua, josta käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse. Jäsenvaltioiden on kuitenkin käytettävä tätä verotustoimivaltaansa yhteisön oikeutta noudattaen.(11) On ilmeistä, että asetukset N:o 1103/97 ja N:o 974/98 eivät vaikuta viranomaisten toimivaltaan vahvistaa uusi korkeampi määrä sellaisen kaltaiselle maksulle, josta on kyse käsiteltävänä olevassa asiassa.(12)
29. Asetuksella nro 2000-916 Ranskan lainsäätäjä on halunnut nimenomaisesti soveltaa yhteisön asetuksia Ranskan frangeina ilmaistujen rahamäärien euroiksi muuntamisen yhteydessä. Tämä tavoite ilmenee selvästi ensinnäkin mainitun asetuksen 1 §:stä. Tässä pykälässä nimittäin säädetään, että ”asetuksen [N:o 974/98] – – 14 artiklan mukaisesti lainsäädännössä frangeina ilmoitetut rahamäärät – – korvataan 1.1.2002 euromääräisillä rahamäärillä virallisen muuntokurssin ja yhteisön pyöristämistä koskevien sääntöjen mukaan ”.(13) On ilmeistä, että tällä asetuksella on tarkoitus sen sanamuodon mukaan korvata euromääräisillä summilla tietyt lainsäädännössä aiemmin Ranskan frangeina ilmoitetut rahamäärät virallista muuntokurssia ja asetuksia N:o 1103/97 ja N:o 974/98 soveltaen.
30. Jauhomaksu, joka vahvistettiin euron käyttöön ottamisen jälkeen asetuksen nro 2000-916 liitteessä IV 16 euroksi, on samanaikaisesti yhtäältä euromääräiseksi muuntamalla (virallista muuntokurssia ja muuntamista koskevia yhteisön säännöksiä soveltaen) ja toisaalta korottaen muuttamalla saatu määrä. Kun asetuksen nro 2000-916 2 §:ssä säädetään, että ”lainsäädännön soveltamisen helpottamiseksi II–IV lukujen säännösten tavoitteena on muuttaa tietyt 1 §:ssä mainittujen [yhteisön] muuntamista koskevien säännösten perusteella saadut euromääräiset rahamäärät”, se merkitsee myös, että tällainen muuttaminen ja yhteisön säännösten mukainen euromääräiseksi muuntaminen ja pyöristäminen suoritetaan nimenomaisesti samalla kertaa ja samassa oikeudellisessa asiakirjassa.
31. Käsiteltävänä olevassa asiassa on ongelmallista nimenomaan kahden asetuksella nro 2000-916 toteutetun toimenpiteen eli jauhomaksun euromääräiseksi muuntamisen ja muunnetun maksumäärän korottamisen samanaikaisuus.
32. Asetus N:o 1103/97 ja asetus N:o 974/98 eivät ole esteenä sille, että samassa oikeudellisessa asiakirjassa samat rahamäärät sekä muunnetaan euromääräiseksi että muutetaan suuremmiksi. Näin ollen nämä yhteisön asetukset eivät mielestäni estä jäsenvaltiota olemasta toimivaltainen muuntamaan maksun euromääräiseksi ja korottamaan sitä täsmälleen samaan aikaan ja samassa oikeudellisessa asiakirjassa.
33. Kuitenkin se, että jäsenvaltio päättää soveltaa muuntamista ja pyöristämistä koskevia yhteisön asetuksia maksun euromääräiseksi muuntamiseen ja samalla sen korottamiseen edellyttää, että jäsenvaltio toimivaltaa käyttäessään noudattaa tiettyjä näistä yhteisön asetusten soveltamisesta, jota se samaan aikaan tekee, aiheutuvia vaatimuksia.
34. On muistettava, että käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan maksun määrä epäilemättä muodostaa asetuksen N:o 1103/97 3 artiklassa tarkoitetun ”oikeudellisen asiakirjan” muuttumattoman ”ehdon”. Kyseessä on rahamäärä, joka oli euroon siirryttäessä ehdottomasti muunnettava. Virallista muuntokurssia ja muuntamista koskevia yhteisön säännöksiä sovellettaessa tulokseksi saadaan 15,24 euroa. Tältä osin en ole komission kanssa yhtä mieltä siitä, että asetuksissa N:o 1103/97 ja N:o 974/98 vahvistetaan kansallisten valuuttojen euromääräiseksi muuntamisessa noudatettavat säännöt ainoastaan silloin, kun ilmoitettujen määrien katsotaan pysyvän muuttumattomina, mistä ei ole kyse käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevassa veronluonteisessa jauhomaksussa, joka voi helposti muuttua viranomaisten päätöksellä. Näiden asetusten sanamuoto ja tavoite eivät tue väitettä, jonka mukaan niiden soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä jauhomaksujen kaltaiset maksut tai vieläpä tietyt hinnat, jotka myös muuttuvat usein tai harvakseltaan.
35. Asetuksessa N:o 1103/97 säädetyt säännöt, jotka perustuvat sopimusten tai muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuutta koskevaan periaatteeseen ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoitteeseen, ovat sovellettavissa käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan jauhomaksun kaltaiseen rahamäärään. Nämä säännöt, joiden tarkoituksena on täsmällisyyden korkean tason saavuttaminen, eivät salli niiden sanamuodon eivätkä niiden tarkoituksen perusteella mitään seuraavaan suurempaan euroon pyöristämistä, kuten tätä käsiteltävänä olevassa asiassa tehtyä pyöristämistä, joka korotti kyseistä maksua merkittävästi, lähes 5 prosenttia.
36. Lakitekstin ”ehtona” käsiteltävänä olevan asian jauhomaksun suuruuteen sovelletaan sopimusten ja muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuuden periaatetta, josta on säädetty asetuksen N:o 1103/97 3 artiklassa seuraavasti: ”Euron käyttöönotto ei muuta mitään oikeudellisen asiakirjan ehtoa.” Mielestäni sopimusten ja muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuuden periaate ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoite edellyttävät, ettei taloudellisille toimijoille saa muodostua virheellisesti käsitystä, jonka mukaan jauhomaksun korotus on saanut alkunsa euron käyttöön ottamisesta. Ei riitä, että mainitun maksun korotus ei perustu tosiasiallisesti välittömästi euron käyttöön ottamiseen. Taloudellisten toimijoiden on myös pystyttävä havaitsemaan se selvästi.
37. Asetuksen N:o 1103/97 3 artiklassa mainittua sopimusten ja muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuutta koskevaa periaatetta on siis tulkittava siten, että se asettaa velvoitteen avoimuudesta taloudellisille toimijoille silloin, kun ne toteuttavat oikeudellisten asiakirjojen muuttumattomien rahamäärien euroiksi muuntamista koskevia toimenpiteitä ja samaan aikaan korottavat näitä rahamääriä. Tämä avoimuuden vaatimus, johon viitataan nimenomaisesti asetuksen N:o 1103/97 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa, on myös seurausta vaatimuksesta korkean tason täsmällisyydestä muuntamisessa, joka samanaikaisesti merkitsee peruuttamatonta euron muuntokurssia, jossa on kuusi merkitsevää numeroa, jotka on vahvistettu asetuksella N:o 2866/98, sekä euromääräiseksi muuntamista ja pyöristämistä koskevia tarkkoja asetuksella N:o 1103/97 säädettyjä sääntöjä.(14) Tämä velvollisuus avoimuuteen koskee myös jäsenvaltioita erityisesti silloin, kun ne päättävät samassa oikeudellisessa asiakirjassa käsiteltävänä olevassa asiassa ilmenevän maksun kaltaisen rahamäärän muuntamisesta euromääräiseksi asiaa koskevien yhteisön sääntöjen mukaisesti ja samaan aikaan muuttavat kyseisen maksun suuruutta korottamalla sitä.
38. Asetuksessa N:o 1103/97 toisin sanoen edellytetään, että kun jäsenvaltio päättää korottaa maksua samaan aikaan ja samassa oikeudellisessa asiakirjassa, jossa tämä maksun määrä korvataan muuntamista koskevien yhteisön sääntöjen mukaisesti, taloudellisten toimijoiden on voitava erottaa helposti, mikä on yhtäältä yhteiseen rahaan siirtymisen yhteydessä euromääräiseksi muuntamisen tulos ja toisaalta kyseisen maksun määrän muuttamista ja korottamista koskevan kyseisen valtion suvereenin päätöksen tulos. Kyseessä on avoimuuden varmistamista taloudellisille toimijoille koskeva vaatimus – joka on yhteisön lainsäätäjän asetuksen N:o 1103/97 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa nimenomaisesti hyväksymä arvo – kahdessa varsin erilaisessa tilanteessa: yhtäältä jauhomaksun määrän muuntamisessa euromääräiseksi ja toisaalta kyseisen maksun korottamisessa. Tämä avoimuus on välttämätöntä myös siksi, että yhteisön ja jäsenvaltioiden poliittisen vastuun jako näyttäytyy oikealla tavalla Euroopan kansalaisille. Jäsenvaltio ei voi siirtää maksun korottamiseen liittyviä poliittisia rasitteita yhteisölle toteuttamalla korotuksen peitellysti yksinkertaisena muuntamista ja pyöristämistä koskevana yhteisön sääntöjen soveltamisena. Tällainen toiminta olisi myös vastoin jäsenvaltioiden ja yhteisön välisen hyvän yhteistyön ja lojaliteetin tarkoitusta.
39. Asetuksen nro 2000-916 1 §:ssä uudet euromääräiset summat liitetään nimenomaisesti niiden pelkkään muuntamiseen ”virallisen muuntokurssin ja yhteisön pyöristämistä koskevien sääntöjen mukaan”.(15) Jos jauhomaksun korottaminen voitaisiin tehdä eroa tekemättä, toisin sanoen muuntamista koskevien yhteisön sääntöjen mukaisen euromääräisillä summilla korvaamisen varjolla, se olisi vastoin sopimusten ja muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuuden periaatetta ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoitetta, jotka on erityisesti vahvistettu asetuksen N:o 1103/97 3 artiklassa. On muistettava, että jatkuvuuden ja neutraalisuuden ehdottomien edellytysten säilyttäminen on olennaista taloudellisten toimijoiden euroon kohdistuvan luottamuksen perustamiseksi. Tämä luottamus nimittäin tukeutuu varmuuteen siitä, että rahamäärien muuntamisesta euromääräisiksi yhteisen valuutan käyttöön ottamisen yhteydessä ei sinänsä aiheudu näiden rahamäärien korotuksia.
40. Jos jäsenvaltio voisi vapaasti samalla, kun se muuntaa yhteisön asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti maksujen summat euromääräiseksi, eroa tekemättä korottaa näitä maksuja, niistä säännöistä, josta on säädetty asetuksissa N:o 1103/97 ja N:o 974/98, joissa edellytetään korkean tason täsmällisyyttä, tulisi lopulta jäsenvaltioille vain valinnaisia sääntöjä. Rahamäärien euromääräiseksi muuntamista ja pyöristämistä koskevia yhteisön asetuksia ei kuitenkaan sovelleta ainoastaan yksityisiin toimijoihin. Näitä yhteisön sääntöjä sovelletaan myös jäsenvaltioihin, kun ne muuttavat käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevien jauhomaksujen kaltaisten maksujensa rahamääriä euromääräisiksi. Siitä, että jäsenvaltiolla on myös toimivalta korottaa näitä maksuja, samoin kuin taloudellinen toimija voi lähtökohtaisesti myös vapaasti korottaa markkinoille tarjoamiensa tavaroiden tai palvelujen hintaa, ei seuraa, että velvoite noudattaa rahamäärien euromääräiseksi muuntamista koskevia yhteisön sääntöjä ei koskisi yhtäläisesti jäsenvaltioita.
41. Tämä päätelmä on vahvistettu nimenomaisesti komission suullisessa käsittelyssä esittämissä kertomuksissa, joiden mukaan ”julkisen sektorin taloudellinen painoarvo asettaa sen valinnat esimerkin asemaan . Useimmat viranomaiset aikovat näyttää
kansalaisille esimerkkiä
siirtämällä tariffinsa euromääräisiksi tasapuolisesti tai kansalaisten kannalta suotuisasti ja estämällä tariffiensa kohoamisen euron käyttöönoton yhteydessä ”.(16) Samoin erään toisen kertomuksen mukaan, jonka komissio myös mainitsi suullisessa käsittelyssä, ”kansalaiset pelkäävät yhä enemmän joutuvansa hintavilppien kohteeksi euroon siirtymisen aikana. Useissa maissa on valitettu kohtuuttomista hinnankorotuksista sekä julkisella että yksityisellä sektorilla. Jäsenvaltiot ovat sitoutuneet muuntamaan hinnat joko säilyttäen entisen hintatason tai kansalaisten kannalta suotuisasti ”.(17)
42. Ranskan hallituksen ja komission mukaan Ranskan lainsäätäjä on noudattanut oikeudellisten asiakirjojen ehtojen jatkuvuuden periaatetta sekä euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoitetta, koska se on noudattanut yleistä neutraalisuutta. Ilmeisesti komission mukaan jäsenvaltio voisi tällä perusteella, siltä osin kuin on kyse samassa oikeudellisessa asiakirjassa ilmoitettujen tariffien tai maksujen erilaisista rahamääristä, korottaa mielensä mukaan eräitä rahamääriä 15,24 eurosta 16 euroon ja alentaa toisia 15,24 eurosta 15 euroon.(18) Näin laaja ja epätäsmällinen yleinen neutraalisuus mahdollistaa kaikentyyppiset strategiset valinnat rahamäärien korottamisessa ja alentamisessa. Se on kaukana euromääräiseksi muuntamisen korkean tason täsmällisyydestä, josta yhteisön lainsäätäjä on säätänyt, sekä oikeudellisten asiakirjojen ehtojen jatkuvuuden periaatteesta ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoitteesta, jotka on nimenomaisesti vahvistettu asetuksessa N:o 1103/97. Jauhomaksua vastaava rahamäärä on itsessään hyvin erilainen oikeudellisen asiakirjan ehto kuin muiden maksujen muut rahamäärät, jotka on myös ilmoitettu samassa asiakirjassa. Jauhomaksun korotuksen maksajiksi joutuvat taloudelliset toimijat eivät ole niitä, jotka hyötyvät samassa oikeudellisessa asiakirjassa myös euromääräisiksi muunnettujen muiden maksujen mahdollisista alennuksista. Jauhomaksun rahamäärään kohdistuu itsessään, eikä siis tarkasteltuna yleisesti muiden, myös asetuksella nro 2000-916 euromääräisiksi muunnettujen maksujen rahamäärien kanssa, jatkuvuuden ja neutraalisuuden edellytykset.
43. Joidenkin taloudellisten toimijoiden osalta, erityisesti niiden, jotka toimivat sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa ollaan päättämässä mahdollisesta liittymisestä yhteiseen valuuttaan, sen hyväksyminen, että valtio voi vapaasti toteuttaa joidenkin sen tariffien tai maksujen rahamäärien euromääräiseksi muuntamisen ja korottaa niitä muuntamisen varjolla, voi vaikuttaa kielteisesti näiden luottamukseen yhteisen valuutan käyttöön ottamiseen. Näiden taloudellisten toimijoiden silmissä maksujen korotus näyttäisi johtuvan euron käyttöön ottamisesta, vaikka tällainen korotus voi olla peräisin ainoastaan valtion viranomaisilta, jotka ovat yksin toimivaltaisia päättämään tällaisesta korotuksesta.
44. Sopimusten ja muiden oikeudellisten asiakirjojen jatkuvuusperiaate ja euroon siirtymisen neutraalisuuden tavoite suhteessa muunnettaviin rahamääriin edellyttävät, että käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevien maksujen kaltaisten rahamäärien muuttamisen korottamalla silloin, kun se tapahtuu samaan aikaan ja samassa oikeudellisessa asiakirjassa kuin kyseisen rahamäärän muuntaminen euromääräiseksi, on tapahduttava täysin avoimesti suhteessa taloudellisiin toimijoihin. Tästä seuraa, että jos maksun rahamäärän korotus on tapahtunut samaan aikaan sen euromääräiseksi muuntamisen kanssa, lakitekstissä, jolla muuntamisen ja korottamisen yhtäaikaiset toimenpiteet toteutetaan, on tehtävä nimenomaisesti ja avoimesti kunkin rahamäärän, joka on samaan aikaan sekä täten muunnettu että täten korotettu, osalta selväksi, mikä on euromääräiseksi muuntamisen tulos ja mikä on viranomaisten tämän maksun rahamäärän korottamista koskevan päätöksen tulos. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa edellä esitetyn pohdinnan valossa, onko tällainen avoimuus taattu asetuksessa nro 2000-916 siltä osin kuin siinä on kyse erityisesti jauhomaksun euromääräiseksi muuntamisesta ja korottamisesta.
III Ratkaisuehdotus
45. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarden sille esittämään kysymykseen seuraavasti:
Tietyistä euron käyttöön ottamisen liittyvistä säännöksistä 17 päivänä kesäkuuta 1997 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1103/97 on tulkittava siten, että kun sellaisen veronluonteisen jauhomaksun, kuten maksun niistä jauhojen, mannasuurimoiden ja vehnähiutaleiden määristä, jotka on toimitettu ja tuotettu ihmisravintona käyttämistä varten, muuttaminen korottamalla tapahtuu samaan aikaan kuin tämän maksun muuntaminen euromääräiseksi, lakitekstissä, jolla muuntamisen ja korottamisen yhtäaikaiset toimenpiteet toteutetaan, on tehtävä nimenomaisesti ja avoimesti kunkin rahamäärän, joka on samanaikaisesti sekä täten muunnettu että korotettu, osalta selväksi, mikä on euromääräiseksi muuntamisen tulos ja mikä on viranomaisten tämän maksun rahamäärän korottamista koskevan päätöksen tulos. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa, onko tällainen avoimuus taattu tiettyjen lainsäädännössä frangeina ilmoitettujen rahamäärien euromääräisiksi muuntamisesta 19.9.2000 annetussa asetuksessa nro 2000-916 siltä osin kuin siinä on kyse erityisesti käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan jauhomaksun euromääräiseksi muuntamisesta ja korottamisesta.
(1) .
(2)  –	EYVL L 162, s. 1.
(3)  –	EYVL L 139, s. 1.
(4)  –	EYVL L 359, s. 1.
(5)  –	Asia C‑19/03, tuomio 14.9.2004 (Kok. 2004, s. I‑8183).
(6)  –	Ks. erityisesti em. asia Verbraucher‑Zentrale Hamburg, tuomion 31 kohta.
(7)  –	Ks. em. asia Verbraucher‑Zentrale Hamburg, tuomion 57 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta.
(8)  –	Tuomion 32 kohta.
(9)  –	Em. asiassa Verbraucher‑Zentrale Hamburg annetun tuomion 34 kohdassa yhteisöjen tuomioistuin on näin ollen todennut, että asetuksessa N:o 1103/97 ”vahvistetaan ainoastaan tiettyjen rahamäärien pyöristämistä koskevat vähimmäissäännöt ja jätetään kansallisten viranomaisten tehtäväksi pysyttää voimassa tai antaa säännöt, joilla voitaisiin paremmin edistää yhteiseen rahaan siirtymisen neutraalisuuden tavoitetta”. Ks. myös asetuksen N:o 1103/97 johdanto-osan 11 perustelukappale.
(10)  –	Ks. yleisesti asia 55/83, Italia v. komissio, tuomio 27.2.1985 (Kok. 1985, s. 683, 11 kohta).
(11)  –	Ks. erityisesti asia C‑279/93, Schumacker, tuomio 14.2.1995 (Kok. 1995, s. I‑225, 21 kohta); yhdistetyt asiat C‑397/98 ja C-410/98, Metallgesellschaft ym., tuomio 8.3.2001 (Kok. 2001, s. I‑1727, 37 kohta); asia C-319/02, Manninen, tuomio 7.9.2004 (Kok. 2004, s. I‑7477, 19 kohta); asia C-446/03, Marks & Spencer, tuomio 13.12.2005 (Kok. 2005, s. I‑10837, 29 kohta) ja asia C-196/04, Cadbury Schweppes ja Cadbury Schweppes Overseas, tuomio 12.9.2006 (40 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Ks. myös vastaavasti asia C-72/92, Scharbatke, tuomio 27.10.1993 (Kok. 1993, s. I‑5509) ja asia C-234/99, Nygård, tuomio 23.4.2002 (Kok. 2002, s. I‑3657).
(12)  –	En keskittyisi siihen Ranskan tuomioistuinten yksiomaiseen toimivaltaan kuuluvaan kysymykseen, onko Ranskan hallitus korottaessaan asetuksella nro 2000-916 jauhomaksua lähes viisi prosenttia toiminut niiden valtuuksien puitteissa, jotka sille oli annettu lailla nro 2000-517. Asian toi esille Ranskan hallitus kirjallisissa huomautuksissaan erotellessaan rahamäärien muuntamisen ja niiden korottamisen todeten, että sillä seikalla, että asetuksella nro 2000-916 ”sekä muutetaan tämä maksu euromääräiseksi että korotetaan sitä, ei ole merkitystä”.
(13)  –	Kursivointi tässä.
(14)  –	Ks. tältä osin em. asia Verbraucher‑Zentrale Hamburg, tuomion 32 kohta.
(15)  –	Jopa tasavallan presidentille annetussa selonteossa mainittiin ainoastaan, että euromääräisten rahamäärien vahvistamista desimaalittomina tai suurempina summina voidaan perustella lainsäädännön selkeyden ja sen asianmukaisen soveltamisen edistämisen tavoitteella. Siinä ei ollut lainkaan mainintaa tavoitteesta korottaa samanaikaisesti joidenkin maksujen määrää.
(16)  –	Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle, alueiden komitealle ja Euroopan keskuspankille – Kertomus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyvistä valmisteluista (KOM(2001) 190 lopullinen, s. 45). Kursivointi tässä.
(17)  –	Komission tiedonanto Eurooppa-neuvostolle 10.10.2001 – Toinen kertomus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyvistä valmisteluista (KOM(2001) 561 lopullinen, s. 3). Kursivointi tässä.
(18)  –	Ks. vastaavan väitteen hylkäämisestä em. asiassa Verbraucher‑Zentrale Hamburg antamani ratkaisuehdotuksen 57 kohta ja sitä seuraavat kohdat.