null
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
přednesené dne 16. dubna 2026(1)
Věc C-154/25
Evropská komise
proti
Francouzské republice
„ Řízení o nesplnění povinnosti – Směrnice (EU) 2020/2184 – Jakost vody určené k lidské spotřebě – Překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany – Nápravná opatření k ukončení neplnění povinností – Jiná nápravná opatření – Změna ustanovení během předběžného řízení“
I.      Úvod
1.        Touto žalobou se Komise domáhá konstatování, že Francie porušila třetí směrnici o pitné vodě(2) v celkem 107 distribučních místech pitné vody z důvodu nadměrných hodnot dusičnanů v pitné vodě.
2.        Pro dusičnany v pitné vodě platí již od první směrnice o pitné vodě(3), tj. od roku 1985, hodnota ukazatelů 50 mg/l. To odpovídá referenční hodnotě zveřejněné Světovou zdravotnickou organizací (WHO, World Health Organisation) v roce 1993(4).
3.        Podle WHO jsou nejčastějšími zdroji dusičnanů ve vodě zemědělské činnosti (anorganická hnojiva a hnůj), čištění odpadních vod, odpadní produkty obsahující dusík a odpadní vody z průmyslových procesů a motorových vozidel(5). WHO vidí rizika pro lidské zdraví především v tom, že dusičnany (NO3) se přeměňují na dusitany (NO2), které mohou vést k methemoglobinémii, tedy oxidaci červených krvinek, které následně ztrácejí schopnost přenášet kyslík. Toto riziko se týká především kojenců do šesti měsíců věku, kteří jsou krmeni z láhve. Kromě toho existuje u těhotných žen a kojenců riziko nepříznivých účinků na štítnou žlázu. Dále je možné, že existuje souvislost mezi rizikem rakoviny a endogenní nitrosací v důsledku vysokého příjmu dusičnanů a nitrosovatelných sloučenin(6).
4.        Překročení hodnot ukazatelů je nesporné, ale účastníci řízení se neshodují v tom, zda Francie v určitých případech prokázala včasné ukončení neplnění povinností a zda byla reakce na nesplnění povinností dostatečná.
5.        Komise mimoto zahájila toto řízení ještě v době platnosti druhé směrnice o pitné vodě(7), a proto se ve výzvě podle čl. 258 odst. 1 SFEU opírala o tuto starší právní úpravu. Vyvstává tedy otázka přípustnosti žaloby, která se opírá o třetí směrnici o pitné vodě.
II.    Právní rámec
6.        Třetí směrnice o pitné vodě měla být podle svého čl. 24 odst. 1 provedena do 12. ledna 2023.
7.        Komise však zahájila předběžné řízení na základě druhé směrnice o pitné vodě, která nahradila první směrnici o pitné vodě.
8.        Obsah dusičnanů v pitné vodě, který je předmětem prvního žalobního důvodu, nesmí podle všech tří směrnic počínaje dnem 17. července 1985 překročit hodnotu 50 mg/l(8). Pokud jde však o ostatní ustanovení, druhá a třetí směrnice se liší.
A.      Třetí směrnice o pitné vodě
9.        Komise opírá druhý a třetí žalobní důvod o čl. 14 odst. 2 a 3 třetí směrnice o pitné vodě. Článek 14 stanoví, jaká opatření musí členské státy přijmout v případě překročení hodnot ukazatelů:
„2. Jestliže voda určená k lidské spotřebě nevyhoví ani přes opatření učiněná ke splnění povinností stanovených v čl. 4 odst. 1 hodnotám ukazatelů stanoveným podle článku 5, a aniž je dotčen čl. 6 odst. 2, zajistí dotčený členský stát, aby byla co nejdříve provedena nápravná opatření potřebná k obnovení jakosti této vody, a přednostně sleduje jejich prosazování s přihlédnutím mimo jiné k rozsahu překročení hodnoty příslušného ukazatele a souvisejícímu možnému ohrožení lidského zdraví.
[…]
3.      Bez ohledu na to, zda k nedodržení hodnot ukazatelů dojde, zajistí členské státy, aby veškeré zásobování vodou určenou k lidské spotřebě, které představuje možné ohrožení lidského zdraví, bylo zakázáno, nebo aby používání takové vody bylo omezeno, a aby byla uskutečněna jakákoli jiná nápravná opatření, která jsou nezbytná pro ochranu lidského zdraví.
Členské státy považují nedodržení minimálních požadavků na hodnoty ukazatelů stanovené v příloze I částech A a B za možné ohrožení lidského zdraví, s výjimkou případů, kdy příslušný orgán považuje nedodržení hodnot ukazatelů za bezvýznamné.
4.      V případech uvedených v odstavcích 2 a 3, kdy je nedodržení hodnot ukazatelů považováno za možné ohrožení lidského zdraví, členské státy přijmou co nejdříve všechna tato opatření:
a)      vyrozumí všechny dotčené spotřebitele o možném ohrožení lidského zdraví a jeho příčině, o překročení hodnoty ukazatelů a o přijatých nápravných opatřeních, včetně zákazu nebo omezení používání vody nebo jiných opatření;
b)      poskytnou spotřebitelům nezbytné poradenství o podmínkách spotřeby a používání vody, včetně pravidelné aktualizace, přičemž zvláštní zřetel berou na skupiny obyvatel vystavené zvýšené míře zdravotního rizika v souvislosti s vodou, a
c)      informují spotřebitele, jakmile se prokáže, že možné ohrožení lidského zdraví již pominulo a že služba opět běžně funguje.
5.      Příslušné orgány nebo jiné oprávněné orgány rozhodnou, jaká opatření podle odstavce 3 mají být provedena, s přihlédnutím k rizikům pro lidské zdraví, která by způsobilo přerušení dodávek nebo omezení používání vody určené k lidské spotřebě.“
10.      Odchylka podle článku 9 druhé směrnice o pitné vodě nebyla převzata do třetí směrnice, avšak článek 26 této směrnice upravil nepřetržitou platnost již povolených odchylek:
„Odchylky povolené členskými státy podle čl. 9 odst. 1 [druhé směrnice o pitné vodě], jež jsou k 12. lednu 2023 stále použitelné, zůstávají použitelné až do skončení své platnosti. Platnost odchylek může být v souladu s článkem 15 této směrnice obnovena pouze tehdy, pokud dosud nebyla povolena druhá odchylka. V případě druhých odchylek, jež jsou ke 12. lednu 2021 stále použitelné, je možné nadále uplatnit právo požádat Komisi o třetí odchylku v souladu s čl. 9 odst. 2 směrnice 98/83/ES.“
B.      Druhá směrnice o pitné vodě
11.      Uvedená ustanovení článku 14 třetí směrnice o pitné vodě byla částečně již obsažena v článku 8 druhé směrnice o pitné vodě:
„2. [V zásadě v souladu s čl. 14 odst. 2 třetí směrnice o pitné vodě].
3. [První věta v zásadě v souladu s čl. 14 odst. 3 prvním pododstavcem třetí směrnice o pitné vodě]. V takových případech budou o těchto skutečnostech spotřebitelé neprodleně uvědomeni a bude jim poskytnut potřebný návod jak postupovat.
4.      [V zásadě v souladu s čl. 14 odst. 5 třetí směrnice o pitné vodě]“.
12.      Článek 9 druhé směrnice o pitné vodě upravoval povolení odchylek od hodnot ukazatelů:
„1.      Členské státy mohou povolit odchylky od hodnot ukazatelů uvedených v části B přílohy I nebo stanovených podle čl. 5 odst. 3, a to až do nejvyšší hodnoty těmito státy stanovené, za předpokladu, že žádná odchylka nepředstavuje možné ohrožení lidského zdraví a že zásobování vodou určenou k lidské spotřebě nelze v dané oblasti zajistit žádnými jinými přiměřenými prostředky. Odchylky musí být omezeny na dobu co nejkratší, nepřesahující tři roky, přičemž před koncem období, pro které jsou odchylky povoleny, se provede prověření určující, zda bylo dosaženo dostatečného pokroku. Pokud členský stát hodlá povolit druhou odchylku, je povinen sdělit Komisi výsledky tohoto prověření spolu s důvody, které ho k povolení druhé odchylky vedou. Žádnou takovou další odchylku nelze povolit na období delší než tři roky.
2.      Za mimořádných okolností může členský stát Komisi požádat o třetí odchylku na období nepřesahující tři roky. Komise rozhodne o takové žádosti do tří měsíců.“
III. Postup před zahájením soudního řízení a návrhová žádání účastníků řízení
13.      Dne 30. října 2020 zaslala Komise Francii dopis podle čl. 258 odst. 1 SFEU s výzvou, aby se vyjádřila k obvinění, že v důsledku znečištění pitné vody dusičnany v různých obcích v šesti regionech došlo k porušení čl. 4 odst. 1 ve spojení s přílohou I a čl. 8 odst. 2, 3 a 7 druhé směrnice o pitné vodě.
14.      Odůvodněné stanovisko ze dne 15. února 2023 opřela Komise naproti tomu o čl. 4 odst. 1 ve spojení s přílohou I a čl. 14 odst. 2 a 3 třetí směrnice o pitné vodě. V tomto stanovisku stanovila Komise Francii lhůtu do 15. dubna 2023 k ukončení napadeného neplnění povinností.
15.      Dne 21. února 2025 podala Komise předmětnou žalobu, ve které navrhuje, aby Soudní dvůr
1)      určil, že Francouzská republika tím,
–      že nepřijala nezbytná opatření k zajištění toho, aby voda určená k lidské spotřebě splňovala minimální požadavky týkající se hodnoty ukazatelů pro dusičnany, pokud jde o 107 distribučních míst pitné vody, která jsou uvedena v žalobě;
–      že co nejrychleji nepřijala nápravná opatření k obnovení kvality vody určené k lidské spotřebě, pokud jde o těchto 107 distribučních míst pitné vody, a tím, že nezajistila jejich prioritní provedení, mimo jiné s ohledem na míru překročení příslušných hodnot ukazatelů a s tím související potenciální nebezpečí pro lidské zdraví; a tím,
–      že neomezila používání vody určené pro lidskou spotřebu, která dlouhodobě překračuje hodnoty ukazatelů pro dusičnany, nebo nepřijala jiná opatření nezbytná pro ochranu lidského zdraví a tím, že dostatečně neinformovala spotřebitele,
nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 ve spojení s přílohou I částí B, a z čl. 14 odst. 2 a 3 třetí směrnice o pitné vodě.
2)      uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
16.      Francouzská republika navrhuje, aby byla žaloba zamítnuta a aby byla Evropské komisi uložena náhrada nákladů řízení.
17.      Účastníci řízení předložili svá písemná vyjádření a ústně svá vyjádření přednesli na jednání konaném dne 4. února 2026.
IV.    Právní analýza
18.      Komise uvádí tři žalobní důvody. Za prvé, Francie porušila na 107 distribučních místech pitné vody čl. 4 odst. 1 ve spojení s přílohou I částí B třetí směrnice o pitné vodě, protože tento členský stát nepřijal nezbytná opatření k zajištění dodržování minimálních požadavků týkajících se hodnot ukazatelů pro dusičnany ve výši 50 mg/l u vody určené pro lidskou spotřebu. Zadruhé tento členský stát nepřijal v nejkratší možné době nápravná opatření pro obnovení kvality vody určené k lidské spotřebě a nezajistil jejich prioritní provedení, což zakládá porušení čl. 14 odst. 2. A zatřetí, Francie porušila čl. 14 odst. 3 tím, že neomezila používání vody určené k lidské spotřebě, která dlouhodobě překračuje hodnoty ukazatelů stanovené pro dusičnany, nepřijala jiná opatření nezbytná pro ochranu lidského zdraví a dostatečně neinformovala spotřebitele.
A.      Přípustnost žaloby jako celku
19.      Komise opřela výzvu k předložení stanoviska podle čl. 258 odst. 1 SFEU o druhou směrnici o pitné vodě, zatímco odůvodněné stanovisko opřela o třetí směrnici o pitné vodě, jejíž lhůta pro provedení mezitím uplynula. Proto je třeba nejprve z úřední povinnosti posoudit přípustnost žaloby(9).
20.      Návrhy uvedené v žalobě nesmí v zásadě nesmí jít nad rámec nesplnění povinností uvedeného ve výzvě. Řádný průběh postupu před zahájením řízení totiž představuje podstatnou záruku ochrany práv dotčeného členského státu, jak je stanoveno ve Smlouvě, a toho, že předmětem případného soudní řízení bude jasně vymezený právní spor(10). Komise se však může ve své žalobě domáhat určení nesplnění povinností, které vyplývají z původního znění aktu Unie, jenž byl následně změněn nebo zrušen, a které byly zachovány novým aktem Unie(11).
21.      Přípustnost prvních dvou žalobních důvodů není tedy zpochybněna, protože Komise je opírá o ustanovení třetí směrnice o pitné vodě, která již byla obsažena ve druhé směrnici o pitné vodě.
22.      Naopak předmět sporu nemůže být rozšířen na povinnosti vyplývající z nových předpisů, kterým neodpovídají žádné povinnosti v původním znění dotčeného aktu. To by představovalo porušení podstatných formálních náležitostí postupu vedoucího k určení nesplnění povinností(12).
23.      Základ třetího žalobního důvodu se však liší od příslušných ustanovení druhé směrnice o pitné vodě.
24.      První dva žalobní důvody jsou proto přípustné. Přípustnost třetího žalobního důvodu však posoudím níže (v části D) v souvislosti s jeho opodstatněností.
B.      Dodržování hodnot ukazatelů stanovených pro dusičnany (první žalobní důvod)
25.      Prvním žalobním důvodem Komise namítá, že hodnota ukazatele 50 mg/l pro dusičnany podle čl. 4 odst. 1 a přílohy I části B třetí směrnice o pitné vodě je překročena ve 107 distribučních místech pitné vody, která jsou uvedena v příloze A.8 žaloby.
26.      Podle čl. 4 odst. 1 třetí směrnice o pitné vodě ve spojení s částí B její přílohy I mají členské státy povinnost dodržovat hodnotu ukazatele 50 mg/l týkající se nejvýše přípustné úrovně koncentrace dusičnanů v pitné vodě. Strany řízení se shodují, že se jedná o povinnost dosáhnout výsledku(13).
27.      Pokud jde o 65 z těchto distribučních míst pitné vody, Francie nesplnění povinností uznává v plném rozsahu.
28.      U dalších 34 distribučních míst pitné vody Francie informovala Soudní dvůr, že v mezidobí bylo dodržování hodnot ukazatelů zajištěno. Tento členský stát však nezpochybňuje, že pro posouzení žaloby je rozhodující situace ke dni uplynutí lhůty uvedené v odůvodněném stanovisku Komise(14), tj. ke dni 15. dubna 2023, a že k tomuto datu nebyly v těchto distribučních místech pitné vody hodnoty ukazatelů ještě dodrženy.
29.      Sporné je tedy pouze dodržování hodnot ukazatelů pro dusičnany v osmi distribučních místech pitné vody. Tato místa jsou posuzována níže.
1.      Distribuční místo pitné vody Chevregny (002000143), Aisne, Hauts-de-France
30.      K síti distribučního místa pitné vody Chevregny (002000143) v departementu Aisne v regionu Hauts-de-France je připojeno 185 spotřebitelů. Podle nesporného tvrzení Francie došlo k poslednímu zjištěnému překročení hodnot ukazatelů dne 19. října 2022. Naproti tomu šest naměřených hodnot v období od 3. listopadu 2022 do 6. dubna 2023 a všechny hodnoty naměřené od té doby byly pod hodnotami ukazatelů. Francie se proto domnívá, že dne 15. dubna 2023 byla v tomto distribučním místě pitné vody stanovené hodnoty ukazatelů dodrženy.
31.      Komise v odpovědi namítla, že naměřené hodnoty k uplynutí lhůty ještě neprokázaly trvalé dodržování hodnot ukazatelů. Opírá se přitom o rozsudek, podle kterého případné bodové dodržování parametrů nezpochybňuje trvalý charakter napadeného protiprávního jednání jako celku, pokud pozdější měření ukazují, že tyto hodnoty byly i po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nadále překračovány(15). Jak správně uvádí Francie, tento argument však neplatí v případě distribučního místa pitné vody Chevregny, protože podle dostupných údajů tam po uplynutí této lhůty již k překračování hodnot ukazatelů nedocházelo.
32.      Komise však na jednání namítala, že trvalé ukončení překračování hodnot ukazatelů pro dusičnany lze uznat pouze na základě naměřených hodnot za celý rok. Znečištění pitné vody dusičnany totiž závisí zejména na zemědělství a povětrnostních podmínkách.
33.      Tato argumentace je v zásadě přesvědčivá a Francie ji nezpochybňuje. Jak počasí, tak zemědělství procházejí ročním cyklem, který může vést k tomu, že zdroje pitné vody vykazují v určitých obdobích vyšší hodnoty dusičnanů. Pokud nejsou předloženy žádné jiné důkazy, musí být kvalita pitné vody sledována po dobu nejméně jednoho roku, aby bylo možné zjistit, zda byla příčina nadměrných hodnot dusičnanů skutečně odstraněna.
34.      Tato argumentace se však netýká ukončení neplnění povinností jako takového, ale pouze prokázání jeho ukončení.
35.      Směrnice o pitné vodě sice stanoví povinnost dosáhnout výsledků v podobě dodržování hodnot ukazatelů, ale tato povinnost není formulována tak, že by členské státy musely být kdykoli schopny toto dodržování doložit za uplynulý rok.
36.      Neplnění povinností je ukončeno, pokud členský stát odstranil příčinu překročení. Mohla by tak být používána pitná voda z jiného, méně znečištěného zdroje, nebo by moha být přijata technická opatření k odstranění dusičnanů. Pokud jsou tato opatření dostatečně účinná, budou hodnoty ukazatelů v budoucnu dodržovány a členský stát by tak své povinnosti zcela splnil.
37.      Na splnění této povinnosti se nic nemění, pokud členský stát nemůže tuto skutečnost plně prokázat do uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku. Při připojení k novému zdroji by pro tento důkaz nemělo být nutné předložit úplný následný roční cyklus dodržování hodnot ukazatelů. Místo toho by mělo stačit prokázání tohoto připojení a kvality nového zdroje v minulosti.
38.      Pokud by však v případě nedostatku jiných důkazů bylo nutné předložit naměřené hodnoty za celý následující rok, musí být možné tyto důkazy předložit v soudním řízení, aby bylo možné vyvrátit obvinění Komise.
39.      Soudní dvůr již v souvislosti s překročením hodnot ukazatelů uznal důkazy Komise z období po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku. Tato pozdější překročení dokazovala zaprvé, že ke dni uplynutí lhůty ještě nebyla přijata všechna nezbytná opatření k ukončení neplnění povinností. A zadruhé dokazovala, že členský stát trvale neprovedl („défaut persistant“) nezbytná opatření k ukončení neplnění povinností(16). K prokázání takového systematického a trvalého neplnění povinností může Komise předložit důkazy, které se vztahují k období po uplynutí lhůty(17).
40.      Pokud však Komise může s pomocí takových důkazů prokázat neplnění povinností, musí mít i dotčený členský stát možnost takové důkazy předložit, aby se mohl zprostit obvinění. To vyžaduje zásada rovnosti zbraní, která je nezbytnou podmínkou spravedlivého řízení a která je zaručena mimo jiné článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie(18) a slouží k zachování rovnováhy mezi účastníky řízení(19). Podle této zásady musí mít každý účastník řízení, jakož i členské státy a orgány(20), přiměřenou možnost prezentovat svoji věc včetně důkazů za podmínek, které ho nestaví do jasně nevýhodnější situace oproti jeho protivníkovi(21).
41.      Přípustnost důkazů z období po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku však v řízení podle článku 258 SFEU nemění nic na rozhodujícím okamžiku pro určení nesplnění povinností, protože informace z následujících období se používají pouze k vyvození závěrů o situaci v daném okamžiku.
42.      Pro distribuční místo pitné vody Chevregny v každém případě z dodržování hodnot ukazatelů od 3. listopadu 2022 vyplývá, že v okamžiku uplynutí lhůty pro podání odůvodněného stanoviska zde byla příčina překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany odstraněna.
2.      Distribuční místo pitné vody Wanquetin (062000861), Pas-de-Calais, Hauts-de-France
43.      K síti distribučního místa pitné vody Wanquetin (062000861) v departementu Pas-de-Calais v regionu Hauts-de-France je připojeno 727 spotřebitelů. Před 14. dubnem 2023 byly tři po sobě jdoucí naměřené hodnoty nižší než příslušné hodnoty ukazatelů, avšak 5. června, 5. října a 18. prosince daného roku byly hodnoty ukazatelů opět překročeny.
44.      Toto distribuční místo pitné vody je tedy příkladem pouze dočasného dodržování hodnot ukazatelů, které nemůže být důkazem toho, že Francie do uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku trvale odstranila příčinu překročení.
45.      Z tohoto důvodu je třeba konstatovat, že pokud jde o distribuční místo pitné vody Wanquetin, je první žalobní důvod opodstatněný.
3.      Distribuční místo pitné vody Arconcey (021000666), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
46.      K síti distribučního místa pitné vody Arconcey (021000666) v departementu Côte-d’Or v regionu Bourgogne-Franche-Comté je připojeno 223 spotřebitelů. Podle tvrzení Francie došlo k poslednímu zjištěnému překročení hodnot ukazatelů dne 9. února 2023. Předtím se naměřené hodnoty po několik let pohybovaly mezi 60 a 70 mg/l dusičnanů. Od 12. dubna 2023 se naměřené hodnoty naopak pohybují výrazně pod stanovenou hodnotou ukazatelů, většinou mezi 30 a 40 mg/l. Možná je to tím, že toto distribuční místo bylo v březnu 2023 připojeno k jiné vodovodní síti.
47.      Naměřené hodnoty tedy potvrzují, že v distribučním místě pitné vody Arconcey byla po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku trvale odstraněna příčina překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany.
4.      Distribuční místo pitné vody Charencey (021000834), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
48.      K síti distribučního místa pitné vody Charencey (021000834) v departementu Côte-d’Or v regionu Bourgogne-Franche-Comté je připojeno 36 spotřebitelů. Podle tvrzení Francie se naměřené hodnoty od 8. prosince 2022 pohybují výrazně pod stanovenou hodnotou ukazatelů, většinou pod 20 mg/l. Důvodem je pravděpodobně připojení k jiné vodovodní síti v lednu 2023. Dříve občasně docházelo k výrazným překročením hodnot ukazatelů.
49.      I v tomto případě novější naměřené hodnoty potvrzují, že v distribučním místě pitné vody Charencey byla ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku příčina překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany trvale odstraněna.
5.      Distribuční místo pitné vody Saint-Seine-l'Abbaye (021001229), Côte-d'Or, Bourgogne-Franche-Comté
50.      K síti distribučního místa pitné vody Saint-Seine-l'Abbaye (021001229) v departementu Côte-d'Or v regionu Bourgogne-Franche-Comté je připojeno 307 spotřebitelů. Podle tvrzení Francie se naměřené hodnoty od 6. března 2023 pohybují pod hodnotami ukazatelů, s klesající tendencí.
51.      Novější naměřené hodnoty tedy ukazují, že v distribučním místě pitné vody Saint-Seine-l'Abbaye byla v okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku příčina překročení hodnoty ukazatelů pro dusičnany rovněž trvale odstraněna.
6.      Distribuční místo pitné vody Turcey (021001767), Côte-d’Or, Bourgogne-Franche-Comté
52.      K síti distribučního místa pitné vody Turcey (021001767) v departementu Côte-d’Or v regionu Bourgogne-Franche-Comté je připojeno 177 spotřebitelů. Podle tvrzení Francie se naměřené hodnoty v období od 2. ledna do 25. září 2023 pohybovaly pod hodnotami ukazatelů, avšak 29. listopadu 2023 došlo k jejímu výraznému překročení a k překročení hodnot ukazatelů došlo znovu i 24. ledna 2024. Od té doby zůstaly naměřené hodnoty pod hodnotami ukazatelů.
53.      Uvedená překročení ukazují, že v distribučním místě pitné vody Turcey nebyla ještě v okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku příčina překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany trvale odstraněna.
7.      Distribuční místo pitné vody Charmes (052001856), Haute-Marne, Grand Est
54.      K síti distribučního místa pitné vody Charmes (052001856) v departementu Haute-Marne v regionu Grand Est je připojeno 148 spotřebitelů. K poslednímu překročení hodnot ukazatelů došlo 28. října 2022. Od té doby jsou naměřené hodnoty pod touto hodnotou, naposledy s klesající tendencí.
55.      Tyto naměřené hodnoty umožňují dospět k závěru, že ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku byla příčina překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany v distribučním místě pitné vody Charmes odstraněna.
8.      Distribuční místo pitné vody Fays (052000917), Haute-Marne, Grand Est
56.      K síti distribučního místa pitné vody Fays (052000917) v departementu Haute-Marne v regionu Grand Est je připojeno 65 spotřebitelů. Od 10. února 2023 se naměřené hodnoty s výjimkou dne 28. srpna 2023 pohybují pod hodnotami ukazatelů, avšak s nevelkým odstupem.
57.      Uvedené překročení a malý rozdíl mezi naměřenými hodnotami a hodnotami ukazatelů ukazují, že v okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku v distribučním místě pitné vody Fays nebyla příčina překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany dosud odstraněna.
9.      Dílčí závěry
58.      Francie tedy nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 1 ve spojení s přílohou I částí B třetí směrnice o pitné vodě tím, že v případě 107 distribučních míst pitné vody uvedených v příloze A.8 žaloby, s výjimkou distribučních míst Chevregny, Arconcey, Charencey, Saint-Seine-l’Abbaye a Charmes, nepřijala nezbytná opatření k zajištění toho, aby voda určená k lidské spotřebě splňovala minimální požadavky týkající se hodnoty ukazatelů 50 mg/l pro dusičnany.
C.      Nápravná opatření pro obnovení kvality pitné vody (druhý žalobní důvod)
59.      Ve druhém žalobním důvodu Komise tvrdí, že Francie v případě 107 distribučních míst pitné vody uvedených v příloze A.8 žaloby porušila čl. 14 odst. 2 třetí směrnice o pitné vodě.
60.      Podle čl. 14 odst. 2 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě je nutno co nejdříve přijmout nápravná opatření potřebná k obnovení jakosti vody určené k lidské spotřebě, pokud tato voda nesplňuje hodnoty ukazatelů uvedené v příloze I části B. Kromě toho je provedení těchto opatření prioritou, přičemž se mimo jiné zohledňuje míra překročení příslušných hodnot ukazatelů a s tím související potenciální nebezpečí pro lidské zdraví.
61.      Tato povinnost, stejně jako čl. 4 odst. 1 ve spojení s přílohou I části B třetí směrnice o pitné vodě, ukládá členským státům povinnost(22) zajistit dodržování hodnot ukazatelů. Je spojena s povinností jednat rychle, protože opatření podle čl. 14 odst. 2 musí být přijata „co nejdříve“ a „přednostně“(23).
62.      Komise tvrdí, že nesplnění této povinnosti vyplývá již ze skutečnosti, že překročení hodnot ukazatelů v distribučních místech trvalo mezi šesti a 36 lety.
1.      Přípustnost žaloby ve vztahu k pěti distribučním místům pitné vody, u nichž již k překračování hodnot ukazatelů nedochází
63.      Francie zastává názor, že u osmi distribučních míst, u nichž podle jejího názoru nebylo v rozhodném okamžiku zjištěno překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany, nedošlo k porušení čl. 14 odst. 2 třetí směrnice o pitné vodě.
64.      Tento argument však musí být zamítnut bez ohledu na výsledek přezkumu prvního žalobního důvodu. Francie sice na jedné straně po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku již nebyla povinna přijmout další nápravná opatření pro pět distribučních míst, u nichž bylo neplnění povinnosti ukončeno. To však na straně druhé nebrání Soudnímu dvoru v tom, aby konstatoval, že Francie nepřijala opatření nezbytná k dosažení tohoto výsledku co nejdříve a přednostně.
65.      To je zvláště zřejmé v případě distribučního místa pitné vody Chevregny, neboť zde podle tvrzení Komise, které Francie nezpochybnila, překročení trvalo od roku 1997 do roku 2022, tedy 25 let. Toto neplnění povinností zjevně nebylo ukončeno co nejdříve a přednostně.
66.      Je pravda, že v oblasti veřejných zakázek Soudní dvůr považoval žaloby Komise za nepřípustné, pokud ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku již všechny účinky oznámení o zadávacím řízení nebo sporných smluv pominuly(24). Takto by se dalo uvažovat v případě distribučních míst, u nichž již bylo neplnění povinností v rozhodném okamžiku ukončeno(25).
67.      Uvedenou judikaturu však chápu jako výjimku ze zásady, že Komise nemusí v řízení o nesplnění povinnosti prokazovat konkrétní zájem na ochraně práv(26). Tato zásada neznamená, že zájem na ochraně práv není nutný, ale pouze to, že tento zájem se v řízení o nesplnění povinnosti předpokládá. Domněnka nicméně může být ve výjimečných případech vyvrácena, k čemuž došlo ve zmíněných případech veřejných zakázek.
68.      V projednávané věci však nadále existuje dostatečný zájem na určení, že Francie nepřijala nápravná opatření ve všech distribučních místech pitné vody co nejdříve a přednostně.
69.      Zaprvé, Francie popírá neplnění povinností u všech 107 distribučních míst. Již z tohoto důvodu má Komise oprávněný zájem na tom, aby Soudní dvůr vyjasnil tento spor i ve vztahu k pěti distribučním místům, u nichž již k neplnění povinnosti nedochází(27).
70.      Zadruhé, v projednávané věci existuje zájem na konstatování ohledně neplnění povinností také proto, že žaloba se týká mnoha podobných případů, v nichž takové neplnění povinností trvá. Z toho vyplývá, že existuje určité nebezpečí opakování, které může odůvodnit zájem na ochraně práv(28).
71.      Zatřetí by odsuzující rozsudek vůči Francii, pokud jde o pět distribučních míst v projednávané věci, mohl být významný, pokud by v budoucnu bylo nutné uložit penále nebo paušální částku podle čl. 260 odst. 2 druhé věty SFEU z důvodu nedostatečného provedení rozsudku. Takové konstatování by nasvědčovalo tomu, že účinná prevence obdobných porušování unijního práva v budoucnu může vyžadovat přijetí odrazujícího opatření(29), protože zdůrazňuje závažnost daného neplnění povinností.
72.      Druhý žalobní důvod je tedy přípustný ve vztahu ke všem 107 distribučním místům pitné vody, která jsou uvedena v příloze A.8 žaloby.
2.      K opodstatněnosti žalobního důvodu
73.      Ve věci samé Francie zastává názor, že se s nápravnými opatřeními nezpozdila, protože překročení hodnot ukazatelů u 52 distribučních míst trvalo méně než deset let.
74.      Zde lze ponechat stranou otázku, zda tím Francie implicitně uznává neplnění povinností u zbývajících distribučních míst, protože tento argument nebere v úvahu důsledky časového a procesního rámce, který pro nápravná opatření stanoví zejména článek 9 druhé směrnice o pitné vodě.
75.      Článek 9 odst. 1 druhé směrnice o pitné vodě umožňoval členským státům odchylku od hodnot ukazatelů uvedených v příloze I části B po dobu nejvýše tří let, pokud tyto odchylky nepředstavovaly potenciální ohrožení lidského zdraví a pokud nebylo možné zajistit zásobování pitnou vodou v dotčené oblasti jinými přiměřenými prostředky. Podle tohoto ustanovení byla přípustná druhá odchylka na dobu až tří let, pokud o tom členský stát informoval Komisi. A podle čl. 9 odst. 2 první věty mohl členský stát za mimořádných okolností požádat Komisi o třetí odchylku na období nepřesahující tři roky, o které musela Komise rozhodnout. Článek 9 odst. 3 stanovil, že členský stát musel při povolení odchylky uvést určité údaje. Pro odchylky kratší než 30 dnů stanovil čl. 9 odst. 4 zjednodušený postup povolení.
76.      Tato ustanovení byla v projednávané věci v zásadě použitelná, protože lhůta pro provedení třetí směrnice o pitné vodě uplynula teprve dne 12. ledna 2023, tedy krátce před předložením odůvodněného stanoviska ze dne 15. února 2023, a podle čl. 26 odst. 2 této směrnice zůstaly v té době odchylky povolené na základě druhé směrnice v platnosti.
77.      Zaprvé, podle těchto ustanovení by odkladné lhůty mohly být uplatněny pouze v případě, že by se jich Francie dovolávala. Francie se však v projednávaném řízení žádných odchylek nedovolává. Bez použití výjimky však nelze v případě několik let trvajícího zpoždění a bez poskytnutí informací o již provedených opatřeních akceptovat, že nápravná opatření byla provedena co nejdříve a přednostně.
78.      Zadruhé, pravidla pro odchylky ukazují, že podle názoru normotvůrce by příčiny překročení lhůty měly být zpravidla odstraněny do tří let. Lhůta dalších tří let předpokládala informování Komise, což jí umožnilo zkontrolovat, zda byly splněny podmínky pro odchylku. Dodržování podmínek mohla Komise vynutit prostřednictvím řízení o nesplnění povinnosti. Další tříletá lhůta vyžadovala mimořádné okolnosti, které musela schválit Komise.
79.      Zatřetí je sporné, zda mohou být podmínky pro odchylku splněny v případě překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany. Francie totiž uznává, že překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany ohrožuje zdraví kojenců mladších šesti měsíců a těhotných žen. V důsledku toho zakládalo překročení potenciální ohrožení lidského zdraví. To by mohlo znamenat, že takové překročení musí být odstraněno v podstatně kratší lhůtě, než jsou tři roky povolené odchylky.
80.      Tím se v zásadě stává bezpředmětným i tvrzení Francie ohledně prostoru pro uvážení, který má vyplývat ze skutečnosti, že podle čl. 14 odst. 2 třetí směrnice o pitné vodě se při stanovení priorit nápravných opatření zohledňuje mimo jiné míra překročení příslušných hodnot ukazatelů a s tím související potenciální nebezpečí pro lidské zdraví. Tento prostor pro uvážení totiž nemůže podstatně prodloužit lhůtu pro nápravu a umožnit obcházení odchylek podle čl. 9 druhé směrnice o pitné vodě.
81.      Pro doplnění je třeba poznamenat, že délka překročení v mnoha případech neumožňuje posoudit jejich rozsah nebo účinnost dotčených distribučních míst. Je pravda, že se často jedná o velmi malá distribuční místa s několika stovkami nebo dokonce méně než stovkou spotřebitelů. Pro tak malá distribuční místa může odstranění překročení představovat značnou ekonomickou zátěž, zejména pokud jsou náklady rozloženy na malý počet spotřebitelů. Avšak právě v mnoha větších distribučních místech, kde je dotčeno více než tisíc nebo dokonce několik tisíc osob, trvají překročení již obzvláště dlouho. Například v největším distribučním místě Berck-sur-Mer (062000460) – departement Pas-de-Calais, region Hauts de France – s 20 611 spotřebiteli je tato hodnota překračována již 26 let. V příloze A.8 žaloby je uvedeno dalších osm distribučních míst s více než tisíci spotřebiteli, kde překročení trvají déle než dvacet let(30). Není zde patrná žádná priorita ani komplexní zvážení zájmů.
82.      Francie tedy porušila čl. 14 odst. 2 první větu třetí směrnice o pitné vodě tím, že co nejrychleji nepřijala nápravná opatření k obnovení kvality vody určené k lidské spotřebě, pokud jde o 107 distribučních míst pitné vody uvedených v příloze A.8 žaloby, a tím, že nezajistila jejích uplatňování, mimo jiné s ohledem na míru překročení příslušné hodnoty ukazatelů a s tím související potenciální nebezpečí pro lidské zdraví.
D.      Jiná nápravná opatření, která jsou nezbytná pro ochranu lidského zdraví (třetí žalobní důvod)
83.      Třetím žalobním důvodem Komise namítá, že Francie neomezila používání vody určené k lidské spotřebě, která dlouhodobě překračuje hodnotu ukazatelů stanovenou pro dusičnany, nepřijala jiná opatření nezbytná pro ochranu lidského zdraví a dostatečně neinformovala spotřebitele.
84.      Na rozdíl od ostatních dvou žalobních důvodů se tento žalobní důvod sice výslovně nevztahuje na všech 107 distribučních míst pitné vody, které jsou předmětem projednávané věci. Z odůvodnění tohoto žalobního důvodu však vyplývá, že Komise jej vztahuje na všechna distribuční místa.
85.      Francie i v souvislosti s tímto žalobním důvodem zastává názor, že neplnění povinností již není dáno u distribučních míst, u nichž po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nebylo zjištěno žádné překročení. Tento argument však musí být i v tomto případě z výše uvedených důvodů(31) zamítnut.
86.      Nejprve je třeba vyjasnit, do jaké míry je tvrzení Komise týkající se tohoto žalobního důvodu přípustné, a poté je třeba posoudit jeho opodstatněnost.
1.      Přípustnost
87.      Pochybnosti o přípustnosti vyplývají z rozdílů mezi druhou a třetí směrnicí o pitné vodě, jelikož se Komise při zahájení postupu před zahájením soudního řízení ve výzvě ze dne 30. října 2020 ještě odvolávala na druhou směrnici, avšak od odůvodněného stanoviska a zejména v žalobě se odvolává na třetí směrnici.
88.      V řízení o nesplnění povinnosti, které Komise zahájila na základě původního znění unijního právního aktu, který byl později změněn nebo zrušen, a v němž pokračuje s odkazem na nový unijní právní akt, se totiž Komise může – jak již bylo uvedeno(32) – opírat pouze o ustanovení, která jsou zachována v novém právním aktu.
89.      Pro přípustnost tvrzení Komise je důležité, že čl. 14 odst. 3 druhý pododstavec [viz níže pod písm. a)] a odst. 4 [viz níže pod písm. c)] třetí směrnice o pitné vodě nebyly obsaženy ve druhé směrnici. Kromě toho je třeba se zabývat drobnou změnou čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce [viz níže pod písm. b)].
a)      Článek 14 odst. 3 druhý pododstavec třetí směrnice o pitné vodě
90.      Komise výslovně opírá třetí žalobní důvod o oba pododstavce čl. 14 odst. 3 třetí směrnice o pitné vodě. Podle prvního pododstavce tohoto ustanovení členské státy bez ohledu na to, zda k nedodržení hodnot ukazatelů dojde, zajistí, aby veškeré zásobování vodou určenou k lidské spotřebě, které představuje možné ohrožení lidského zdraví, bylo zakázáno, nebo aby používání takové vody bylo omezeno, a aby byla uskutečněna jakákoli jiná nápravná opatření, která jsou nezbytná pro ochranu lidského zdraví. Druhý pododstavec stanoví, že členské státy považují nedodržení minimálních požadavků na hodnoty ukazatelů stanovené v příloze I částech A a B za možné ohrožení lidského zdraví, s výjimkou případů, kdy příslušný orgán považuje nedodržení hodnot ukazatelů za bezvýznamné.
91.      Pouze první pododstavec však byl (v zásadě(33)) zahrnut do čl. 8 odst. 3 druhé směrnice o pitné vodě, na kterou se Komise odvolávala ve výzvě při zahájení postupu před zahájením soudního řízení.
92.      Předpoklad v čl. 14 odst. 3 druhém pododstavci třetí směrnice o pitné vodě, že nedodržení minimálních požadavků na hodnoty ukazatelů je třeba považovat za možné ohrožení lidského zdraví, se naopak v příslušném ustanovení druhé směrnice o pitné vodě nenachází. V bodě 27 odůvodnění druhé směrnice se naopak uvádí, že v případě nedodržení některého ukazatele s indikační funkcí musí dotyčný členský stát posoudit, zda toto nedodržení představuje riziko pro lidské zdraví.
93.      Komise se tedy v projednávaném řízení nemůže opírat o domněnku, že překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany představuje možné ohrožení lidského zdraví. Tvrzení v tomto ohledu je nepřípustné.
94.      Naopak Francii v zásadě nic nebrání v tom, aby se odvolala na skutečnost, že podle čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce třetí směrnice o pitné vodě lze možné ohrožení lidského zdraví vyloučit, pokud příslušný orgán považuje nedodržení hodnoty ukazatelů za bezvýznamné. Tento prostředek obhajoby, který nyní existuje, nemůže být Francii odebrán pouze z toho důvodu, že Komise zaslala výzvu příliš brzy. Prostor, který tím vznikl, by však neměl přesahovat původní kontrolní pravomoc členských států podle bodu 27 odůvodnění.
b)      Možnosti postupu podle čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě
95.      Ačkoli se na první pohled zdá, že čl. 14 odst. 3 první pododstavec třetí směrnice o pitné vodě již byl obsažen ve druhé směrnici jako její čl. 8 odst. 3, jeho použití v projednávaném případě vyvolává problém přípustnosti. Obě ustanovení se totiž v zásadě shodují pouze v německém a řeckém znění, zatímco všechna ostatní jazyková znění čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě byla oproti čl. 8 odst. 3 první větě druhé směrnice mírně pozměněna. Komise se přinejmenším implicitně odvolává na toto pozměněné znění.
96.      Článek 8 odst. 3 první věta druhé směrnice stanovil v případě možného ohrožení lidského zdraví tři možnosti postupu, a to zaprvé zákaz zásobování vodou, zadruhé omezení jejího používání a zatřetí jiná opatření, která zajistí ochranu lidského zdraví. Všechny tři možnosti byly, stejně jako v případě německého a řeckého znění čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice, spojeny spojkou „nebo“. Příslušné orgány tak mohly zvolit jednu ze tří možností.
97.      Všechna ostatní jazyková znění čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě naopak stanoví, že (buď) se zakáže zásobování nebo se omezí používání, a že (navíc) se přijmou všechna další nezbytná opatření. Prostor pro uvážení se tedy snižuje ze tří na dvě možnosti, a to na zákaz nebo omezení, a navíc může být nutné přijmout jiná opatření.
98.      Tato změna z „nebo“ na „a“ se již nachází v návrhu Komise, která ji také vyznačila, ale nevysvětlila(34). Německý a řecký překlad návrhu však tuto změnu nepřevzal.
99.      Na jedné straně naznačuje zejména čl. 14 odst. 5 třetí směrnice o pitné vodě nezávisle na těchto rozdílech v jazykových zněních, že unijní normotvůrce chtěl členským státům i nadále umožnit výběr ze všech tří možností postupu. V konečném důsledku však na straně druhé může tato otázka v projednávané věci zůstat otevřená, protože i v tomto bodě platí, že Komise může své žalobní důvody opřít o nové ustanovení pouze v rozsahu, v jakém toto nové ustanovení zachovává ustanovení dřívější.
100. Proto je v této věci argument Komise, že Francie měla v případě možného ohrožení lidského zdraví volit mezi zákazem zásobování a omezením používání, nepřípustný. Francie se naopak může odvolat na to, že příslušné orgány měly v zásadě k dispozici všechny tři možnosti.
c)      Článek 14 odst. 4 třetí směrnice o pitné vodě
101. Pochybnosti vyvolává také přípustnost tvrzení Komise ohledně konkretizace informačních povinností v případě překročení hodnoty ukazatelů pro dusičnany podle čl. 14 odst. 4 třetí směrnice o pitné vodě, který tyto povinnosti upravuje poměrně podrobně. Naproti tomu druhá směrnice v čl. 8 odst. 3 druhé větě pouze stanovila, že spotřebitelé musí být v případech, které jsou dnes upraveny v čl. 14 odst. 3 prvním pododstavci třetí směrnice o pitné vodě, neprodleně uvědomeni a musí jim být poskytnut potřebný návod, jak postupovat. Kromě toho čl. 8 odst. 7 stanovil, že členské státy zajistí informování spotřebitelů o prováděných nápravných opatřeních s výjimkou případů, kdy příslušné orgány nedodržení hodnot ukazatelů považují za bezvýznamné.
102. Článek 14 odst. 4 třetí směrnice o pitné vodě zachovává povinnost stanovenou v čl. 8 odst. 3 druhé větě a odst. 7 druhé směrnice, podle níž musí být spotřebitelům v případě překročení hodnoty ukazatelů, které představuje možné ohrožení lidského zdraví, poskytnuto nezbytné poradenství a musí být vyrozuměni o přijatých nápravných opatřeních.
103. Při určování rozsahu tohoto vyrozumění a poskytnutého poradenství však měly členské státy podle čl. 8 odst. 3 druhé věty druhé směrnice větší volnost než podle čl. 14 odst. 4 třetí směrnice o pitné vodě. Tento větší prostor je třeba v dané věci zohlednit při posuzování, zda Francie splnila své informační povinnosti.
104. Komise navíc nemůže požadovat, aby Francie poskytovala vyrozumění či poradenství ve větším rozsahu, než je vyžadováno podle čl. 14 odst. 4 třetí směrnice, i když by se vzhledem k okolnostem případu jevilo podle čl. 8 odst. 3 druhé směrnice jako nezbytné dodatečné vyrozumění či poradenství. Francie totiž v rozhodné době – stejně jako dnes – podléhala pouze požadavkům čl. 14 odst. 4(35).
d)      Dílčí závěry
105. V důsledku výše uvedeného je argumentace Komise týkající se třetího žalobního důvodu nepřípustná, pokud se odvolává na změny čl. 14 odst. 3 a 4 třetí směrnice o pitné vodě oproti čl. 8 odst. 3 druhé směrnice. To se týká domněnky podle čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce třetí směrnice, že překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany představuje možné ohrožení lidského zdraví, změny čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce, pokud jde o různé možnosti postupu, a konkretizace informačních povinností podle čl. 14 odst. 4.
2.      Opodstatněnost – dodržení čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě
106. Aby Komise prokázala opodstatněnost třetího žalobního důvodu, tj. porušení čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě, musí nejprve doložit, že překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany představuje možné ohrožení lidského zdraví. Teprve na tomto základě lze posoudit, zda Francie přijala nezbytná nápravná opatření.
a)      Možné ohrožení lidského zdraví
107. Ačkoli Komise nemůže vycházet z předpokladu možného ohrožení podle čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce třetí směrnice o pitné vodě, je tato otázka v projednávané věci relativně bezproblémová.
108. Francie totiž uznává, že překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany představuje ohrožení zdraví těhotných žen a kojenců mladších šesti měsíců. V tom spočívá možné ohrožení lidského zdraví.
109. Strany řízení se však neshodují v tom, zda existují další možná rizika pro lidské zdraví. Komise se v tomto ohledu odvolává na zásadu předběžné opatrnosti, avšak tato zásada bez dalšího upřesnění ještě neumožňuje předpokládat možné ohrožení.
110. Takovou konkretizaci poskytuje Komise, pokud jde o riziko rakoviny. Toto riziko zmiňuje WHO v dokumentu, na který se odvolávají obě strany řízení(36). Také francouzská agentura Anses(37) dospěla ve zprávě předložené Francií v rámci tohoto řízení k závěru, že existuje pozitivní souvislost mezi obsahem dusičnanů v pitné vodě a rizikem rakoviny tlustého střeva, jakož i podezření na souvislost s rakovinou vaječníků a ledvin(38). Francií vyjádřené odmítnutí rizik rakoviny jako možného ohrožení lidského zdraví je proto protichůdné a musí být zamítnuto. Tato rizika rakoviny naopak představují další možné riziko pro lidské zdraví.
b)      Nápravná opatření
111. Vyvstává tedy otázka, zda Francie přijala nápravná opatření, která byla podle čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě nezbytná z důvodu možného ohrožení zdraví těhotných žen a kojenců a z důvodu rizik vzniku rakoviny.
112. Jak již bylo uvedeno, v projednávané věci nelze Francii v zásadě vytýkat, že příslušné orgány zvolily mezi třemi druhy nápravných opatření stanovenými v čl. 8 odst. 3 druhé směrnice o pitné vodě. Jedná se zaprvé o zákaz zásobování vodou pro lidskou spotřebu, zadruhé o omezení jejího používání a zatřetí o jiná nezbytná opatření.
113. Podle názoru Komise měla být vzhledem k možnému ohrožení lidského zdraví pro všechna distribuční místa pitné vody, kterých se překročení hodnot ukazatelů týká, uložena omezení nebo dokonce zákazy.
114. Zdá se však vyloučené, že by v daných případech mohlo znečištění kohoutkové vody dusičnany odůvodňovat zákaz zásobování kohoutkovou vodou. Jak správně uvádí Francie, zásobování je nutné již proto, že i přes znečištění dusičnany je nezbytné a bezpečné pro jiné účely než výživu, například pro osobní hygienu, úklid nebo zavlažování zahrad.
115. Bylo by však možné představit si omezení používání kohoutkové vody pro výživové účely. Účinnost takového omezení by však byla sporná, protože jeho prosazení v domácnostech je prakticky nemyslitelné. Kontrola v restauracích a jídelnách však není vyloučena. Kromě toho by takové úřední nařízení lépe zdůraznilo význam možného ohrožení lidského zdraví než pouhé upozornění na něj. Omezení používání je proto třeba zvážit alespoň jako jednu z možností.
116. Nejdůležitější alternativou k omezení používání by bylo pouze informování spotřebitelů. Informace by sice nemusely nutně splňovat požadavky čl. 14 odst. 4 třetí směrnice o pitné vodě, ale určité údaje se jeví jako nezbytné a měly by být sděleny i v souvislosti s omezením používání.
117. To platí zejména pro překročení hodnot ukazatelů jako takových a z toho vyplývající možné ohrožení lidského zdraví. Obě informace jsou nezbytné, aby spotřebitelé mohli přiměřeně reagovat.
118. Kromě toho byly členské státy již podle čl. 8 odst. 3 druhé věty druhé směrnice o pitné vodě povinny poskytovat „poradenství“. Měly tedy povinnost spotřebitelům poskytnout alespoň doporučení, jak by měli s ohledem na možné ohrožení zacházet se znečištěnou kohoutkovou vodou.
119. Článek 8 odst. 7 druhé směrnice navíc vyžadoval, aby byli spotřebitelé vyrozuměni o nápravných opatřeních, s výjimkou případů, kdy příslušné orgány nedodržení hodnot ukazatelů považují za bezvýznamné. Vzhledem k tomu, že Francie uznává přinejmenším to, že překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany představuje možné ohrožení zdraví těhotných žen a kojenců, bylo by rozporuplné, kdyby příslušné orgány považovaly toto překročení za nevýznamné. V důsledku toho měly být poskytnuty také informace o nápravných opatřeních.
120. Dalším opatřením, které by mělo být alespoň zváženo, je alternativní zásobování čistou vodou. Z praktického hlediska se potud jeví jako nejvhodnější zásobování balenou vodou. Bylo by pro dotčené osoby užitečné a mohlo by přispět k tomu, že případné omezení používání by bylo těmito osobami dodržováno, avšak spotřebitelé by obecně měli být schopni si sami zajistit balenou vodu pro výživové účely pravidelným nákupem. Zároveň je třeba se obávat, že náklady na takové zajištění by byly zejména v menších distribučních místech nepřiměřené vůči přínosům. Proto se alternativní zásobování čistou vodou v případě překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany v zásadě nejeví jako nezbytné podle unijního práva. V jednotlivých případech může být sice situace odlišná, například z důvodu zvláštní hospodářské potřebnosti nebo omezené mobility, ale to by muselo být odpovídajícím způsobem doloženo, aby bylo možné odůvodnit povinnost.
121. O tom, jaká opatření je třeba přijmout, rozhodují v souladu s čl. 14 odst. 5 (čl. 8 odst. 4 druhé směrnice o pitné vodě) příslušné orgány nebo jiné relevantní subjekty. Tyto orgány či subjekty musely tedy volit mezi omezením používání znečištěné kohoutkové vody a pouhým vyrozuměním spotřebitelů. Přitom měly povinnost zohlednit také rizika, která by pro lidské zdraví představovalo omezení používání vody určené k lidské spotřebě.
122. Komise proto měla zjistit, z jakých důvodů příslušné orgány nebo jiné relevantní subjekty upustily od omezení nebo od poskytnutí určitých informací, a vysvětlit, proč takové posouzení není správné.
123. Komise se odvolává na údaje Francie, které v tabulkách v příloze odpovědi na výzvu(39) podrobně uvádějí opatření přijatá pro každé distribuční místo pitné vody. Obecně tvrdí, že tyto informace nezohledňují potenciální rizika překročení hodnot ukazatelů pro dusičnany. Informace pro obyvatelstvo by totiž měly obsahovat vysvětlení potenciálních dopadů tohoto překročení na lidské zdraví.
124. Z tabulek v příloze k odpovědi na výzvu však vyplývá, že téměř ve všech dotčených distribučních místech pitné vody bylo použití vody pro výživu těhotných žen a kojenců zakázáno nebo že tyto skupiny byly od používání této vody odrazovány.
125. Podle údajů v těchto tabulkách nebyly tyto skupiny varovány pouze ve třech distribučních místech, která jsou rovněž uvedena v příloze A.8 žaloby. Jedná se o distribuční místa Cohons (052001829), Charmes (052001856) a Fays [052000917 (5200106 v příloze A.8 žaloby)], která se všechna nacházejí v departementu Haute-Marne v regionu Grand Est.
126. Zda byly omezení a informace týkající se rizik pro těhotné ženy a kojence v ostatních případech dostatečné, by bylo třeba posoudit v jednotlivých případech, což však Komise neučinila.
127. Naopak neexistují žádné informace o tom, že by francouzské orgány rizika rakoviny vůbec spotřebitelům zmínily, nebo že by se těmito riziky vůbec zabývaly. Ani v projednávané věci se k tomu Francie konkrétně nevyjadřuje. Lze tedy předpokládat, že příslušné orgány nepřijaly nezbytná opatření s ohledem na toto možné ohrožení lidského zdraví.
128. Francie tím porušila své povinnosti vyplývající z čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce třetí směrnice o pitné vodě tím, že v distribučních místech Cohons, Charmes a Fays nevydala nezbytná varování a neposkytla poradentství ohledně možného ohrožení zdraví těhotných žen a kojenců a ve všech distribučních místech uvedených v příloze A.8 žaloby nevydala nezbytná varování a neposkytla poradentství ohledně rizika rakoviny pro všechny spotřebitele.
129. Ve zbytku je nutno tento žalobní důvod zamítnout.
V.      Náklady řízení
130. Článek 138 odst. 3 jednacího řádu stanoví, že pokud měli oba účastníci řízení ve věci částečně úspěch i neúspěch – jako v projednávané věci – ponese každý z nich vlastní náklady řízení.
VI.    Závěry
131. Navrhuji tedy Soudnímu dvoru, aby rozhodl následovně:
1)      Francouzská republika
a)      nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 1 a přílohy I části B směrnice (EU) 2020/2184 ES ze dne 16. prosince 2020 o jakosti vody určené k lidské spotřebě tím, že v případě 107 distribučních míst pitné vody uvedených v příloze A.8 žaloby podané Komisí, s výjimkou distribučních míst Chevregny, Arconcey, Charencey, Saint-Seine-l’Abbaye a Charmes, nepřijala nezbytná opatření k zajištění toho, aby voda určená k lidské spotřebě splňovala minimální požadavky týkající se hodnoty ukazatelů 50 mg/l pro dusičnany,
b)      nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 14 odst. 2 směrnice 2020/2084 tím, že co nejrychleji nepřijala nápravná opatření k obnovení kvality vody určené k lidské spotřebě, pokud jde o 107 distribučních míst pitné vody uvedených v příloze A.8 žaloby, a že nezajistila jejích uplatňování, mimo jiné s ohledem na míru překročení příslušné hodnoty ukazatelů a s tím související potenciální nebezpečí pro lidské zdraví, a
c)      nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 14 odst. 3 prvního pododstavce směrnice 2020/2084 tím, že v distribučních místech Cohons, Charmes a Fays nevydala nezbytná varování a neposkytla poradentství
ohledně možného ohrožení zdraví těhotných žen a kojenců a ve všech distribučních místech uvedených v příloze A.8 žaloby nevydala nezbytná varování a neposkytla poradentství
ohledně rizika rakoviny pro všechny spotřebitele.
2)      Ve zbývající části se žaloba zamítá.
3)      Evropská komise a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.
1–      Původní jazyk: němčina.
2–      Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/2184 ES ze dne 16. prosince 2020 o jakosti vody určené k lidské spotřebě (Úř. věst. 2020, L 435, s. 1).
3–      Směrnice Rady 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě (Úř. věst. 980, L 229, s. 11).
4–      WHO, History of Guideline Development, Nitrate and nitrite.
5–      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking-water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, s. 1).
6–      WHO, Nitrate and Nitrite in Drinking-water, 2016 (WHO/FWC/WSH/16.52, s. 11 a násl.).
7–      Směrnice Rady 98/83/ES ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě (Úř. věst. 1998, L 330, s. 32).
8–      Článek 4 odst. 1 písm. b), čl. 5 odst. 1 a příloha I část C, řádek 20 první směrnice o pitné vodě, čl. 4 odst. 1 písm. b), čl. 5 odst. 1 a příloha I část B druhé směrnice o pitné vodě a čl. 4 odst. 1 písm. b), čl. 5 odst. 1 a příloha I část B třetí směrnice o pitné vodě.
9–      Viz rozsudek ze dne 24. května 2011, Komise v. Portugalsko (C-52/08, EU:C:2011:337, bod 39).
10–      Rozsudek ze dne 9. listopadu 1999, Komise v. Itálie (C-365/97, EU:C:1999:544, body 35 a 36).
11–      Rozsudek ze dne 9. listopadu 1999, Komise v. Itálie (C-365/97, EU:C:1999:544, bod 36), a rozsudek ze dne 24. května 2011, Komise v. Portugalsko (C-52/08, EU:C:2011:337, bod 42).
12–      Rozsudky ze dne 10. září 2009, Komise v. Řecko (C-416/07, EU:C:2009:528, bod 28), ze dne 24. května 2011, Komise v. Portugalsko (C-52/08, EU:C:2011:337, bod 42) a ze dne 14. května 2020, Komise v. Spojené království (DPH – Pravidla použitelná na termínové obchody) (C-276/19, nezveřejněný, EU:C:2020:368, bod 39).
13–      K dříve platným směrnicím o pitné vodě viz rozsudky ze dne 14. listopadu 2002, Komise v. Irsko (C-316/00, EU:C:2002:657, bod 37), a ze dne 25. ledna 2024, Komise v. Irsko (Trihalomethany v pitné vodě) (C-481/22, EU:C:2024:85, bod 65).
14–      Rozsudky ze dne 7. září 2023, Komise v. Itálie (mezní hodnoty pro arsen a fluoridy) (C-197/22, EU:C:2023:642, bod 51), a ze dne 25. ledna 2024, Komise v. Irsko (Trihalomethany v pitné vodě) (C-481/22, EU:C:2024:85, bod 43).
15–      Rozsudek ze dne 7. září 2023, Komise v. Itálie (mezní hodnoty pro arsen a fluoridy) (C-197/22, EU:C:2023:642, bod 65).
16–      Rozsudky ze dne 22. června 2022, Komise v. Slovensko (ochrana tetřeva hlušce) (C-661/20, EU:C:2022:496, body 94 až 97), ze dne 22. června 2022, Komise v. Itálie (mezní hodnoty pro arsen a fluoridy) (C-197/22, EU:C:2023:642, bod 55), a ze dne 25. ledna 2024, Komise v. Irsko (Trihalomethany v pitné vodě) (C-481/22, EU:C:2024:85, bod 81).
17–      Rozsudky ze dne 26. dubna 2005, Komise v. Irsko (C-494/01, EU:C:2005:250, bod 37), a ze dne 5. dubna 2017, Komise v. Bulharsko (C-488/15, EU:C:2017:267, bod 42).
18–      Rozsudek ze dne 12. července 2022, Nord Stream 2 v. Parlament a Rada (C-348/20, EU:C:2022:548, bod 128).
19–      Srov. rozsudky ze dne 26. června 2007, Ordre des barreaux francophones et germanophone a další (C-305/05, EU:C:2007:383, bod 31), a ze dne 28. července 2016, Conseil des ministres (C-543/14, EU:C:2016:605, bod 40).
20      V tomto smyslu viz rozsudky ze dne 2. prosince 2009, Komise v. Irsko a další (C‑89/08 P, EU:C:2009:742, bod 53), ze dne 21. září 2010, API a Komise (C‑514/07 P, C‑528/07 P a C‑532/07 P, EU:C:2010:541, bod 89), a ze dne 10. září 2020, Rumunsko v. Komise (C‑498/19 P, EU:C:2020:686, bod 75).
21–      Srov. rozsudky ze dne 28. července 2016, Conseil des ministres (C-543/14, EU:C:2016:605, bod 40), ze dne 16. května 2017, Berlioz Investment Fund (C-682/15, EU:C:2017:373, bod 96) a ze dne 12. července 2022, Nord Stream 2 v. Parlament a Rada (C-348/20 P, EU:C:2022:548, bod 128).
22–      Rozsudek ze dne 7. září 2023, Komise v. Itálie (mezní hodnoty pro arsen a fluoridy) (C-197/22, EU:C:2023:642, bod 95).
23–      Rozsudky ze dne 7. září 2023, Komise v. Itálie (mezní hodnoty pro arsen a fluoridy) (C-197/22, EU:C:2023:642, bod 96), a ze dne 25. ledna 2024, Komise v. Irsko (Trihalomethany v pitné vodě) (C-481/22, EU:C:2024:85, bod 108).
24–      Rozsudky ze dne 31. března 1992, Komise v. Itálie (C-362/90, EU:C:1992:158, body 11 a 13), a ze dne 11. října 2007, Komise v. Řecko (C-237/05, EU:C:2007:592, bod 29).
25–      Viz výše bod 58.
26–      Rozsudky ze dne 4. dubna 1974, Komise v. Francie (167/73, EU:C:1974:35, bod 15), ze dne 10. dubna 2003, Komise v. Německo (C-20/ 01 C-28/01, EU:C:2003:220, bod 29) a ze dne 18. listopadu 2020, Komise v. Německo (Vrácení DPH – Faktury) (C-371/19, nezveřejněný, EU:C:2020:936, bod 45).
27–      Viz rozsudek ze dne 10. března 1987, Komise v. Itálie (199/85, EU:C:1987:115, body 8 a 9).
28–      Rozsudky ze dne 6. března 1979, Simmenthal v. Komise (92/78, EU:C:1979:53, bod 32), ze dne 7. června 2007, Wunenburger v. Komise (C-362/05 P, EU:C:2007:322, bod 50), a ze dne 6. září 2018, Bank Mellat v. Rada (C-430/16 P, EU:C:2018:668, bod 64).
29–      Srov. rozsudky ze dne 9. prosince 2008, Komise v. Francie (C-121/07, EU:C:2008:695, bod 69), ze dne 17. listopadu 2011, Komise v. Itálie (C-496/09, EU:C:2011:740, bod 89) a ze dne 27. března 2025, Komise v. Itálie (čištění městských odpadních vod) (C-515/23, EU:C:2025:209, bod 93).
30–      Verton (062000461), Pas-de-Calais, Hauts-de-France: 1947 spotřebitelů, 26 let, Wavignies (060001115), Oise, Hauts-de-France: 1200 spotřebitelů, 25 let, CCSSOM Secteur Villiers Conflans (051001447), Marne, Grand Est: 1861 spotřebitelů, 36 let, Pars-lès-Romilly-Gélannes Reseau (010000235), Aube, Grand Est: 3122 spotřebitelů, 15 let, Marigny-Saint-Flavy Reseau (010000239), Aube, Grand Est: 4032 spotřebitelů, 25 let, Villiers-Saint-Georges (077001446), Seine-et-Marne, Île-de-France: 1214 spotřebitelů, 28 let, Méréville (091000168), Essonne, Île-de-France: 3271 spotřebitelů, 21 let, Argent-sur-Sauldre (018000133), Cher, Centre-Val de Loire: 2285 spotřebitelů, 25 let, a Dammarie (028000808), Eure-et-Loir, Centre-Val de Loire: 1551 spotřebitelů, 24 let.
31–      Viz výše bod 63 až 70.
32–      Viz výše bod 20.
33–      K tomu viz níže body 95 a násl.
34–      Článek 12 návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o jakosti vody určené k lidské spotřebě (přepracované znění), COM/2017/0753 final.
35–      Viz výše bod 94.
36–      Viz výše bod 3.
37–      Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (Národní úřad pro bezpečnost potravin, životní prostředí a práci, Francie).
38–      Évaluation des risques liés à la consommation de nitrates et nitrites (Hodnocení rizik spojených s konzumací dusičnanů a dusitanů) (červenec 2022), s. 194.
39–      Příloha A.2 žaloby obsahuje několik příloh k odpovědí na výzvu. Druhá příloha, s. 138 až 152, podrobně uvádí opatření zdravotních orgánů, třetí příloha, s. 153 až169, uvádí informace a doporučení.