62021TJ0195_RES
Vec T‑195/21
Oleksandr Viktorovyč Klymenko
proti
Rade Európskej únie
Rozsudok Všeobecného súdu (piata komora) z 21. decembra 2021
„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Zmrazenie finančných prostriedkov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov – Ponechanie mena žalobcu na zozname – Povinnosť Rady preveriť, že rozhodnutie orgánu tretieho štátu bolo prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu“
Európska únia – Súdne preskúmanie zákonnosti aktov inštitúcií – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Zmrazenie finančných prostriedkov osôb, ktoré sa podieľali na sprenevere verejných finančných prostriedkov, a fyzických alebo právnických osôb, subjektov a orgánov, ktoré sú s nimi prepojené – Rozsah preskúmania
[Článok 275 druhý odsek ZFEÚ; Charta základných práv Európskej únie, články 47 a 48; rozhodnutie Rady (SZBP) 2021/394; nariadenie Rady 2021/391]
(pozri body 65 – 67)
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Rozhodnutie o zmrazení finančných prostriedkov – Prijatie alebo zachovanie na základe súdneho konania vedeného orgánmi tretieho štátu vo veci sprenevery verejných finančných prostriedkov alebo zneužitia právomoci verejného činiteľa – Prípustnosť – Podmienka – Vnútroštátne rozhodnutie prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu – Povinnosť overenia, ktorú má Rada – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah – Tretí štát, ktorý pristúpil k Európskemu dohovoru o ľudských právach – Neexistencia vplyvu – Cieľ reštriktívnych opatrení zameraných na posilnenie právneho štátu a ľudských práv
[Článok 21 ods. 2 písm. b) ZEÚ; rozhodnutie 2014/119/SZBP, zmenené rozhodnutím (SZBP) 2021/394, odôvodnenie 2 a príloha; nariadenie Rady č. 208/2014, príloha I, a nariadenie Rady 2021/391]
(pozri body 69 – 74)
Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Podstatná formálna náležitosť odlišná od dôvodnosti rozhodnutia
(Článok 296 ZFEÚ)
(pozri bod 77)
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Rozhodnutie o zmrazení finančných prostriedkov – Prijatie alebo zachovanie na základe súdneho konania vedeného orgánmi tretieho štátu vo veci sprenevery verejných finančných prostriedkov alebo zneužitia právomoci verejného činiteľa – Podmienky – Vnútroštátne rozhodnutie prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu – Povinnosť príslušného orgánu Únie preukázať v prípade spochybnenia opodstatnenosť dôvodov uvádzaných v neprospech dotknutých osôb alebo subjektov – Povinnosť overiť dodržanie uvedených práv, ktorú má Rada – Porušenie
[Rozhodnutie 2014/119/SZBP, zmenené rozhodnutím (SZBP) 2021/394, príloha; nariadenie Rady č. 208/2014, príloha I, a nariadenie Rady 2021/391]
(pozri body 79 – 87, 89 – 96, 100)
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Rozhodnutie o zmrazení finančných prostriedkov – Prijatie alebo zachovanie na základe vnútroštátneho rozhodnutia orgánu tretieho štátu o zmrazení finančných prostriedkov – Prípustnosť – Podmienka – Vnútroštátne rozhodnutie prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu – Povinnosť overenia, ktorú má Rada – Dôkaz o overení – Dôkazné bremeno
[Rozhodnutie Rady 2014/119/SZBP, zmenené rozhodnutím (SZBP) 2021/394; nariadenie Rady č. 208/2014 a nariadenie Rady 2021/391]
(pozri body 97, 98)
Právo Európskej únie – Zásady – Právo na účinnú súdnu ochranu – Dodržanie primeranej lehoty – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine – Súdne konanie v tretej krajine, na ktorom je založené rozhodnutie o prijatí reštriktívnych opatrení – Povinnosť overenia, ktorú má Rada – Rozsah
(Charta základných práv Európskej únie, článok 47 a článok 52 ods. 3)
(pozri body 101 – 108)
Zhrnutie
V dôsledku potlačenia demonštrácií na Námestí nezávislosti v Kyjeve (Ukrajina) vo februári 2014 Rada Európskej únie prijala 5. marca 2014 rozhodnutie 2014/119/SZBP (
1
) a nariadenie č. 208/2014 (
2
). Predmetom týchto aktov je najmä zmrazenie finančných prostriedkov osôb identifikovaných ako osoby zodpovedné za trestné činy sprenevery verejných finančných prostriedkov. Žalobca bol zapísaný na zoznam osôb a subjektov, ktorých sa týkali tieto opatrenia, 14. apríla 2014 z dôvodu, že sa proti nemu na Ukrajine viedlo predbežné vyšetrovanie pre trestné činy súvisiace so spreneverou verejných finančných prostriedkov a ich protiprávnym prevodom mimo Ukrajinu. Rada potom viackrát predĺžila tento zápis (
3
) z dôvodu, že ukrajinské orgány proti nemu viedli trestné konanie pre spreneveru verejných finančných prostriedkov alebo aktív.
Po prijatí rozhodnutia 2021/394 (
4
) a nariadenia 2021/391 (
5
), ktorými Rada predĺžila zápis jeho mena na spornom zozname, pričom vo vzťahu k nemu uviedla rovnaké dôvody, žalobca podal proti týmto aktom žalobu o neplatnosť.
Všeobecný súd svojím rozsudkom zrušil tieto dva akty v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu, a pripomenul, že ak Rada prijíma reštriktívne opatrenia na základe rozhodnutí tretieho štátu, musí sa sama uistiť, že pri prijímaní uvedených rozhodnutí orgánmi dotknutého tretieho štátu boli dodržané základné práva uznané v Charte základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) a konkrétne právo osoby, ktorej sa týkajú tieto opatrenia, na obhajobu a jej právo na účinnú súdnu ochranu.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd v prvom rade pripomína, že súdy Európskej únie musia preskúmavať zákonnosť všetkých aktov Únie so zreteľom na uvedené základné práva. Súd Únie sa musí najmä uistiť, že napadnutý akt sa opiera o dostatočne silný skutkový základ. V tejto súvislosti Rada síce môže prijať alebo zachovať reštriktívne opatrenia na základe rozhodnutia orgánu tretieho štátu o začatí a vedení trestného vyšetrovania týkajúceho sa trestného činu sprenevery verejných finančných prostriedkov, ale musí overiť, či bolo toto rozhodnutie prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu. Táto povinnosť je o to závažnejšia, že rozhodnutia, ktoré prijala Rada s ohľadom na situáciu na Ukrajine, boli prijaté v rámci politiky, ktorej cieľom je upevniť a podporiť právny štát a dodržiavanie ľudských práv v tejto krajine.
Navyše, aj keď je pravda, že skutočnosť, že tretí štát pristúpil k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „EDĽP“), predpokladá, že Európsky súd pre ľudské práva vykoná preskúmanie základných práv zaručených EDĽP, táto skutočnosť nemôže spôsobiť, že potreba overenia, ktoré musí vykonať Rada, bude nadbytočná.
V prejednávanej veci Všeobecný súd v prvom rade rozhodol – pokiaľ ide o rozhodnutia vyšetrujúceho sudcu obvodného súdu Pečersk v Kyjeve z 1. marca 2017 a z 5. októbra 2018, ktoré už boli predmetom rozsudkov Všeobecného súdu vo veciach Klymenko/Rada (T‑295/19) a Klymenko/Rada (T‑258/20) –, že tieto rozhodnutia nie sú samy osebe spôsobilé preukázať, že rozhodnutie ukrajinských orgánov o vedení trestných konaní, na ktorom je založené zachovanie reštriktívnych opatrení, bolo prijaté pri dodržaní práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu. Prvé uvedené rozhodnutie totiž bolo prijaté viac ako dva a pol roka a druhé viac ako štyri roky pred prijatím napadnutých aktov. Všeobecný súd ďalej poznamenáva, že vzhľadom na to, že tieto rozhodnutia majú procesnú povahu, majú len incidenčný charakter vo vzťahu k trestným konaniam, ktoré odôvodnili zápis a ponechanie mena žalobcu na zozname. Napokon samotný odkaz Rady na opakované stanoviská ukrajinských orgánov týkajúce sa dodržiavania základných práv žalobcu, tak ako samotná možnosť žalobcu namietať porušenie svojich práv na ukrajinských súdoch, nemôžu byť v tejto súvislosti postačujúce.
Všeobecný súd v druhom rade zastáva názor, že Rada tiež nepreukázala, do akej miery jej informácie, ktorými disponovala, najmä pokiaľ ide o proces oboznamovania sa obhajoby s obsahom spisu v trestných konaniach a súdne rozhodnutia, ktoré s nimi súvisia, umožnili domnievať sa, že ochrana predmetných práv bola zaručená. Konštatuje totiž, že Rada sa uspokojila so stručnými vysvetleniami generálnej prokuratúry, hoci ukrajinské trestné konania sa ešte nachádzali v štádiu predbežného vyšetrovania a predmetné veci, ktoré sa týkali skutkov údajne spáchaných v rokoch 2011 až 2014, ešte neboli predložené súdu na rozhodnutie vo veci samej. V tejto súvislosti Všeobecný súd odkazuje na EDĽP (
6
) a na Chartu (
7
), z ktorých vyplýva, že zásada práva na účinnú súdnu ochranu zahŕňa okrem iného právo na prejednanie veci v primeranej lehote. Všeobecný súd poukazuje na to, že Európsky súd pre ľudské práva už konštatoval, že porušenie tejto zásady možno určiť okrem iného vtedy, ak sa trestné konanie v štádiu vyšetrovania vyznačuje niekoľkými fázami nečinnosti, ktoré možno pripísať orgánom príslušným na vedenie tohto vyšetrovania, alebo z dôvodu neexistencie pokroku predbežných vyšetrovaní. V tejto súvislosti, ak sa voči osobe uplatňujú reštriktívne opatrenia už niekoľko rokov, a to z dôvodu existencie toho istého trestného konania vedeného v dotknutom treťom štáte, Rada je povinná uistiť sa pred prijatím napadnutých aktov o dodržaní práva tejto osoby na prejednanie jej veci v primeranej lehote. Vzhľadom na preventívnu povahu zmrazenia majetku žalobcu a judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa tejto problematiky (
8
) totiž prislúcha Rade, aby zabránila zbytočnému predlžovaniu takého opatrenia v neprospech práv a slobôd žalobcu len preto, že trestné konania, o ktoré sa opiera a ktoré sa ešte nachádzajú v štádiu predbežného vyšetrovania, prebiehali v podstate trvale. Preto Rada mala prinajmenšom uviesť dôvody, pre ktoré mohla na základe samostatného a podrobného preskúmania dôkazov, ktoré generálna prokuratúra a žalobca predložili, dospieť k záveru, že tieto práva boli dodržané, pokiaľ ide o to, či bola vec žalobcu prejednaná v primeranej lehote.
Všeobecný súd dospel k záveru, že nie je preukázané, že Rada sa uistila o tom, že ukrajinské orgány v rámci trestných konaní, z ktorých vychádzala, dodržali právo žalobcu na obhajobu a jeho právo na účinnú súdnu ochranu, a v dôsledku toho zrušil rozhodnutie 2021/394 a nariadenie 2021/391 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu.
(
1
)	Rozhodnutie Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 66, 2014, s. 26).
(
2
)	Nariadenie Rady (EÚ) č. 208/2014 z 5. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 66, 2014, s. 1).
(
3
)	Pozri uznesenie z 10. júna 2016, Klymenko/Rada (T‑494/14, EU:T:2016:360), a rozsudky z 8. novembra 2017, Klymenko/Rada (T‑245/15, neuverejnený, EU:T:2017:792); z 11. júla 2019, Klymenko/Rada (T‑274/18, EU:T:2019:509); z 26. septembra 2019, Klymenko/Rada (C‑11/18 P, neuverejnený, EU:C:2019:786); z 25. júna 2020, Klymenko/Rada (T‑295/19, EU:T:2020:287), ako aj z 3. februára 2021Klymenko/Rada (T‑258/20, EU:T:2021:52).
(
4
)	Rozhodnutie Rady (SZBP) 2021/394 zo 4. marca 2021, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 29).
(
5
)	Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) 2021/391 zo 4. marca 2021, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 77, 2021, s. 2).
(
6
)	Článok 6 ods. 1 EDĽP.
(
7
)	Článok 47 Charty.
(
8
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2018, Azarov/Rada (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031).