62024CJ0039
SODBA SODIŠČA (osmi senat)
z dne 30. aprila 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Varstvo potrošnikov – Direktiva 93/13/EGS – Člena 4 in 5 – Nepošteni pogoji v potrošniških pogodbah – Pogodbe o hipotekarnem posojilu – Pogoj o proviziji za odobritev posojila – Jasnost in razumljivost pogojev“
V zadevi C‑39/24,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (prvostopenjsko in preiskovalno sodišče št. 6 v Ceuti, Španija) z odločbo z dne 2. januarja 2024, ki je na Sodišče prispela 15. januarja 2024, v postopku
Justa
proti
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA,
SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi S. Rodin (poročevalec), predsednik senata, N. Piçarra in N. Fenger, sodnika,
generalni pravobranilec: D. Spielmann,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA M. Á. Cepero Aránguez, J. M. Martínez Gimeno in C. Vendrell Cervantes, abogados,
–
za špansko vlado M. J. Ruiz Sánchez, agentka,
–
za Evropsko komisijo J. Baquero Cruz, P. Kienapfel in N. Ruiz García, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se na eni strani nanaša na razlago člena 5 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 34, zvezek 2, str. 288, in popravek v UL 2019, L 214, str. 25) in na drugi strani na razlago člena 7 Direktive 2014/17/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. februarja 2014 o potrošniških kreditnih pogodbah za stanovanjske nepremičnine in spremembi direktiv 2008/48/ES in 2013/36/EU ter Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL 2014, L 60, str. 34).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Justo in družbo Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA glede domnevne nepoštenosti pogodbenega pogoja v zvezi s provizijo za odobritev posojila.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 93/13
3
Člen 3(1) Direktive 93/13 določa:
„Pogodbeni pogoj, o katerem se stranki nista dogovorili posamično, velja za nepoštenega, če v nasprotju z zahtevo dobre vere v škodo potrošnika povzroči znatno neravnotežje v pogodbenih pravicah in obveznostih strank.“
4
Člen 4 te direktive določa:
„1.   Brez poseganja v člen 7 je treba nepoštenost pogodbenega pogoja oceniti ob upoštevanju narave blaga ali storitev, za katero je bila sklenjena pogodba, in s sklicevanjem na vse okoliščine, ki so obstajale v času sklepanja pogodbe ter na vse druge pogoje te pogodbe ali druge pogodbe, od katere je pogoj odvisen.
2.   Ocena nedovoljenosti pogojev ni povezana niti z opredelitvijo glavnega predmeta pogodbe niti z ustreznostjo med ceno in plačilom ter ustreznostjo med izmenjanim storitvam ali blagom, če so pogoji v jasnem, razumljivem jeziku.“
5
Člen 5 navedene direktive določa:
„Pri pogodbah, v katerih so vsi ali nekateri pogodbeni pogoji, ki so ponujeni potrošniku, pisni, morajo biti ti pogoji vedno sestavljeni v jasnem, razumljivem jeziku. V dvomu glede pomena pogoja, prevlada razlaga, ki je za potrošnika najbolj ugodna. To pravilo o razlagi ne velja v okviru postopkov iz člena 7(2).“
Direktiva 2014/17
6
Člen 7 Direktive 2014/17, naslovljen „Obveznosti v zvezi z opravljanjem poslov pri dajanju kreditov potrošnikom“, v odstavku 1 določa:
„Države članice zahtevajo, da dajalec kredita, kreditni posrednik ali imenovani zastopnik pri sestavljanju kreditov ali odobritvi, posredovanju ali zagotavljanju svetovalnih storitev v zvezi s kreditom in, kadar je primerno, pomožnih storitev potrošnikom oziroma pri izvajanju kreditne pogodbe deluje pošteno, pravično, pregledno in profesionalno ter pri tem upošteva pravice in interese potrošnikov. […]“
7
Člen 43(1) te direktive določa:
„Ta direktiva se ne uporablja za kreditne pogodbe, ki že obstajajo pred 21. marcem 2016“.
Špansko pravo
Zakon št. 5/2019
8
Člen 14 Ley 5/2019, de regulación de los contratos de crédito inmobiliario (zakon št. 5/2019 o ureditvi pogodb o stanovanjskem kreditu) z dne 15. marca 2019 (BOE št. 65 z dne 16. marca 2019) določa:
„3.   Na potrošnika se lahko prenesejo le stroški ali provizije za storitve, povezane s posojili, ki jih je posojilojemalec ali potencialni posojilojemalec dokončno zahteval ali izrecno sprejel, pod pogojem, da se nanašajo na dejansko opravljene storitve ali nastale stroške, ki jih je mogoče dokazati.
4.   Če je dogovorjena provizija za odobritev, jo je treba plačati samo enkrat in vključuje vse stroške preučitve, obdelave ali odobritve posojila ali druge podobne stroške, ki so neločljivo povezani z dejavnostjo posojilodajalca v zvezi z odobritvijo posojila. V primeru posojil, izraženih v tuji valuti, provizija za odobritev vključuje tudi morebitno provizijo za pretvorbo valute v zvezi z začetnim izplačilom posojila.“
Odredba urada predsednika vlade o preglednosti finančnih pogojev za hipotekarna posojila
9
Priloga II k Orden del Ministerio de la Presidencia sobre transparencia de las condiciones financieras de los préstamos hipotecarios (odredba urada predsednika vlade o preglednosti finančnih pogojev za hipotekarna posojila) z dne 5. maja 1994 (BOE št. 112 z dne 11. maja 1994, str. 14444) v odstavku 4.a, naslovljenem „Provizije“, določa:
„1. Provizija za odobritev – Vsi izdatki za preučitev posojila ali za odobritev ali obravnavo hipotekarnega posojila oziroma drugi podobni izdatki, ki so povezani z dejavnostjo subjekta posojilodajalca in ki nastanejo z odobritvijo posojila, morajo biti obvezno vključeni v enotno provizijo, imenovano provizija za odobritev, ki jo je treba plačati le enkrat. Njen znesek ter oblika in datum plačila bodo opredeljeni v tem določilu.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
10
Justa je 3. novembra 2005 z javno listino z Banco Bilbao Vizcaya Argentaria sklenila kreditno pogodbo s hipotekarnim jamstvom.
11
V skladu s členom 4(1) te pogodbe je moral kreditojemalec ob podpisu te pogodbe plačati provizijo za odobritev v višini 0,25 % posojene glavnice.
12
Justa je pri Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (prvostopenjsko in preiskovalno sodišče št. 6 v Ceuti, Španija), ki je predložitveno sodišče, vložila tožbo proti družbi Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, s katero želi med drugim doseči ugotovitev nepoštenosti pogoja, ki določa provizijo za odobritev.
13
Navedeno sodišče v predložitveni odločbi navaja, da je Sodišče v sodbi z dne 16. julija 2020, Caixabank in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 in C‑259/19, EU:C:2020:578), med drugim razlagalo Direktivo 93/13 v zvezi z nadzorom nepoštenosti in zahteve po preglednosti pogoja iz posojilne pogodbe, ki jo ureja špansko pravo, s katero je posojilojemalcu naloženo plačilo provizije za odobritev. Pojasnjuje, da je po tej sodbi več nacionalnih sodišč izdalo odločbe o ugotovitvi ničnosti pogojev, ki so določali tako provizijo, zaradi česar je Tribunal Supremo (vrhovno sodišče, Španija) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki se je znova nanašal na ta pogoj in v zvezi s katerim je bila izdana sodba z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila) (C‑565/21, EU:C:2023:212).
14
Predložitveno sodišče se sprašuje, ali je sodna praksa Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) združljiva z zadnjenavedeno sodbo.
15
V zvezi s tem se predložitveno sodišče sklicuje na sodbo Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) z dne 29. maja 2023, in sicer sodbo 816/2023 (ES:TS:2023:2131), v kateri je to menilo, da provizija za odobritev, s katero se plačajo stroški preučitve, odobritve ali obravnave hipotekarnega posojila ali kredita, ne spada v glavni predmet posojilne pogodbe in je zato lahko predmet nadzora nacionalnega sodišča na podlagi člena 4(2) Direktive 93/13, pri čemer je pojasnilo, da pogoj, ki določa to provizijo, sam po sebi ni nepošten. Tako naj bi se moralo navedeno sodišče prepričati, da je potrošniku omogočeno, da razume naravo storitev, ki se opravljajo v zameno za predvidene stroške, preveri, da se različni predvidene stroški ne prekrivajo, na podlagi informacij, ki jih finančna institucija predloži v skladu z nacionalno ureditvijo, ter se ustrezno seznani z ekonomsko vsebino in delovanjem pogoja, tudi če posojilodajalec v pogodbi ni dolžan navesti narave vseh storitev, opravljenih v zameno za provizijo za odobritev, pri čemer mora nacionalno sodišče v zvezi s tem upoštevati posebno pozornost, ki bi jo povprečni potrošnik namenil takemu pogoju. Poleg tega naj bi Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) nacionalnemu sodišču naložilo, naj preveri, ali stroški provizije za odobritev niso nesorazmerni v primerjavi z zneskom posojila, in to glede na povprečne stroške take provizije.
16
V teh okoliščinah je Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (prvostopenjsko in preiskovalno sodišče št. 6 v Ceuti) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali pravo Unije nasprotuje razlagi Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) v zvezi s provizijo za odobritev, v skladu s katero zgolj navedba zneska, ki izhaja iz tega pogoja, v notarskem zapisu o hipoteki in to, da ta znesek ne presega določene meje, zadostujeta za ugotovitev, da ob upoštevanju člena 4(2) Direktive 93/13[…] ni nepoštenosti zaradi pomanjkanja preglednosti, tudi če v pogoju ni navedeno, kaj zajema ta provizija in kdaj se plača?
2.
Ali ne bi bilo treba – v primeru, da je potrošnik o zadevnem pogoju predhodno obveščen in se ne šteje, da je ta pogoj del dejavnosti bančnega kreditiranja, kot je določeno v Direktivi 2014/17[…], ter se šteje, da ni povezan s pogodbenimi obrestmi – izdati račune in podrobno opredeliti navedene storitve, preden se zadevni stroški prenesejo na potrošnika, ter ali niso take opustitve v nasprotju s pravom Unije, ker vplivajo na preglednost navedenega pogoja v materialnem smislu?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Dopustnost
17
Tožena stranka iz postopka v glavni stvari, Kraljevina Španija in Komisija v pisnih stališčih, predloženih Sodišču, dvomijo o dopustnosti tega predloga za sprejetje predhodne odločbe ali vsaj drugega postavljenega vprašanja za predhodno odločanje.
18
Kar zadeva ugovor nedopustnosti predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je podala tožena stranka iz postopka v glavni stvari, se ta ugovor nanaša na to, da ta predlog ne izpolnjuje zahtev iz člena 94 Poslovnika Sodišča, ker predložitveno sodišče ni navedlo razlogov, zaradi katerih dvomi o razlagi prava Unije. Ta stranka dodaja, da je Sodišče problematiko, na kateri temeljijo posredovana vprašanja za predhodno odločanje, že obravnavalo v sodbi z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila) (C‑565/21, EU:C:2023:212), tako da naj odgovor na ta vprašanja ne bi bil več potreben.
19
V skladu z ustaljeno sodno prakso je le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločbo, ki bo izdana, pristojno, da ob upoštevanju posebnosti zadeve presodi potrebo po predhodni odločbi, da bi lahko izdalo sodbo, in tudi upoštevnost vprašanj, ki jih postavi Sodišču. Zato je Sodišče, kadar se predložena vprašanja nanašajo na razlago pravila prava Unije, načeloma dolžno odločiti (sodba z dne 19. septembra 2024, Booking.com in Booking.com (Deutschland), C‑264/23, EU:C:2024:764, točka 34 in navedena sodna praksa).
20
Iz tega sledi, da za vprašanja, ki se nanašajo na pravo Unije, velja domneva upoštevnosti. Sodišče lahko zavrne odločanje o vprašanju nacionalnega sodišča za predhodno odločanje samo, če je očitno, da zahtevana razlaga pravila Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, ki so potrebni, da bi lahko na postavljena vprašanja podalo koristne odgovore (sodba z dne 19. septembra 2024, Booking.com in Booking.com (Deutschland), C‑264/23, EU:C:2024:764, točka 35 in navedena sodna praksa).
21
V obravnavanem primeru se postavljeni vprašanji v bistvu nanašata na razlago členov 4 in 5 Direktive 93/13 ter člena 7 Direktive 2014/17. Poleg tega je iz celotnega predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je predložitveno sodišče dovolj natančno opredelilo dejanski in pravni okvir spora o glavni stvari, v katerega se umešča njegov predlog, da bi omogočilo, da zainteresirane stranke predložijo stališča v skladu s členom 23 Statuta Sodišča Evropske unije in da Sodišče poda koristen odgovor na navedeni predlog. Natančneje, predložitveno sodišče se je jasno sklicevalo na zadevno nacionalno sodno prakso in dvome, ki jih ima o združljivosti sodbe Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) z dne 29. maja 2023 (816/2023, ES:TS:2023:2131) z Direktivo 93/13, kakor jo je Sodišče razložilo v sodbi z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila) (C‑565/21, EU:C:2023:212). Ti dvomi izhajajo tudi iz besedila vprašanj za predhodno odločanje, ki ju je postavilo navedeno sodišče, in se nanašajo zlasti na merila za presojo preglednosti pogoja, ki določa provizijo za odobritev. V zvezi s tem je treba dodatno pojasniti sodbo z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila) (C‑565/21, EU:C:2023:212).
22
Iz tega sledi, da je treba ugovor nedopustnosti, ki ga je podala tožena stranka iz postopka v glavni stvari, zavrniti.
23
Kraljevina Španija in Komisija v zvezi z nedopustnostjo drugega vprašanja za predhodno odločanje menita, da se Direktiva 2014/17, na katero se to vprašanje nanaša, ratione temporis ne uporablja za spor o glavni stvari.
24
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem sprašuje o posledicah opredelitve storitev, ki se plačajo s provizijo za odobritev, na način, da so te storitve na podlagi Direktive 2014/17 izključene iz dejavnosti bančnega posojanja. To vprašanje temelji na predpostavki, da se ta direktiva uporablja za spor o glavni stvari.
25
Poudariti je treba, da se v skladu s členom 43(1) Direktive 2014/17 ta direktiva ne uporablja za kreditne pogodbe, ki že obstajajo pred 21. marcem 2016. Kreditna pogodba iz postopka v glavni stvari pa je bila sklenjena 3. novembra 2005.
26
Tako je treba ugotoviti, da se Direktiva 2014/17, za razlago katere se v bistvu prosi v drugem vprašanju za predhodno odločanje, ratione temporis ne uporablja za okoliščine zadeve v glavni stvari.
27
V teh okoliščinah je očitno, da razlaga prava Unije, zaprošena v okviru drugega postavljenega vprašanja, nima zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari. Zato je treba v skladu s sodno prakso, navedeno v točkah 19 in 20 te sodbe, drugo vprašanje razglasiti za nedopustno.
Vsebinska presoja
28
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 4(2) Direktive 93/13 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni sodni praksi, v kateri je – glede na nacionalno ureditev, ki določa, da se s provizijo za odobritev plačajo storitve, povezane s preučitvijo, odobritvijo ali obravnavo hipotekarnega posojila ali hipotekarnega kredita, oziroma druge podobne storitve – zastopano stališče, da pogoj, ki potrošniku nalaga tako provizijo, izpolnjuje zahtevo po preglednosti, ne da bi bile v njem navedene podrobnosti o storitvah, opravljenih v zameno za provizijo, niti o času, potrebnem za izvedbo teh storitev.
29
Najprej je treba poudariti, da se to vprašanje nanaša na presojo jasnosti in razumljivosti ter s tem preglednosti v smislu člena 4(2) Direktive 93/13 pogoja o določitvi provizije za odobritev, kot je ta iz spora o glavni stvari.
30
Sodišče je razsodilo, da je treba pogodbene pogoje, ki spadajo v pojem „glavni predmet pogodbe“ v smislu člena 4(2) Direktive 93/13, razumeti kot pogoje, ki določajo glavne storitve iz te pogodbe in ki ji kot taki dajejo bistvene značilnosti. Nasprotno pa pogoji, ki so pomožni v primerjavi s pogoji, ki določajo samo bistvo pogodbenega razmerja, ne morejo biti zajeti s tem pojmom (glej v tem smislu sodbi z dne 20. septembra 2017, Andriciuc in drugi, C‑186/16, EU:C:2017:703, točki 35 in 36, in z dne 21. marca 2024, Profi Credit Bulgaria (Pomožne storitve h kreditni pogodbi), C‑714/22, EU:C:2024:263, točka 60).
31
Bistvena izpolnitvena ravnanja kreditne pogodbe so, da se kreditodajalec zaveže predvsem k temu, da bo kreditojemalcu zagotovil določen znesek denarja, ta pa se zaveže predvsem k temu, da bo ta znesek vrnil – praviloma skupaj z obrestmi – v določenih rokih (sodba z dne 21. marca 2024, Profi Credit Bulgaria (Pomožne storitve h kreditni pogodbi), C‑714/22, EU:C:2024:263, točka 61).
32
Sodišče je v sodbi z dne 16. julija 2020, Caixabank in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 in C‑259/19, EU:C:2020:578, točka 64), razsodilo, da provizije za odobritev ni mogoče šteti za bistveno storitev pogodbe o hipotekarnem posojilu zgolj zato, ker je vključena v skupne stroške tega posojila.
33
Iz pojasnil predložitvenega sodišča glede nacionalne ureditve, ki se uporablja, izhaja, da provizija za odobritev zajema plačilo za storitve, ki so povezane s preučitvijo, odobritvijo ali obravnavo posojila ali kredita, oziroma za druge podobne storitve, ki so tesno povezane z dejavnostjo kreditodajalca, ki se opravlja ob odobritvi posojila ali kredita.
34
Glede na obveznost ozke razlage člena 4(2) Direktive 93/13 ni mogoče šteti, da obveznost plačila za take storitve spada med glavni obveznosti, ki izhajata iz kreditne pogodbe, kot sta opredeljeni v sodni praksi, navedeni v točki 31 te sodbe. Bilo bi namreč v nasprotju s to obveznostjo ozke razlage, če bi se v pojem „glavni predmet pogodbe“ vključile vse storitve, ki so samo povezane z glavnim predmetom pogodbe in ki so zato akcesorne v smislu sodne prakse, navedene v točki 30 te sodbe (sodba z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila), C‑565/21, EU:C:2023:212, točka 23 in navedena sodna praksa).
35
Vendar pa enako zahtevo po preglednosti, kot je določena v členu 4(2) Direktive 93/13, vsebuje tudi člen 5 te direktive, ki določa, da morajo biti pisni pogodbeni pogoji „vedno“ sestavljeni v jasnem in razumljivem jeziku. Kot je Sodišče že presodilo, ima zahteva po preglednosti iz prve od teh določb enak obseg kot zahteva iz druge (sodba z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila), C‑565/21, EU:C:2023:212, točka 28 in navedena sodna praksa).
36
Zato je treba za koristen odgovor predložitvenemu sodišču šteti, da to s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 5 Direktive 93/13 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni sodni praksi, v kateri je – glede na nacionalno ureditev, ki določa, da se s provizijo za odobritev plačajo storitve, povezane s preučitvijo, odobritvijo ali obravnavo hipotekarnega posojila ali hipotekarnega kredita, oziroma druge podobne storitve – zastopano stališče, da pogoj, ki potrošniku nalaga tako provizijo, izpolnjuje zahtevo po preglednosti, ne da bi bile v njem navedene podrobnosti o storitvah, opravljenih v zameno za provizijo, niti o času, potrebnem za izvedbo teh storitev.
37
V zvezi s tem je Sodišče poudarilo, da zahteve po preglednosti, ki jo vsebuje člen 5 Direktive 93/13, ni mogoče zožiti zgolj na formalno in slovnično razumljivost teh pogojev, temveč je treba, nasprotno – ker sistem varstva, ki je bil vzpostavljen s to direktivo, temelji na predpostavki, da je potrošnik v razmerju do trgovca ali ponudnika v podrejenem položaju zlasti glede ravni obveščenosti – to zahtevo po jasni in razumljivi sestavi pogodbenih pogojev in s tem po preglednosti, ki je določena v navedeni direktivi, razumeti široko (sodba z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila), C‑565/21, EU:C:2023:212, točka 30 in navedena sodna praksa).
38
Navedeno zahtevo je zato treba razumeti tako, da se z njo ne zahteva le, da je zadevni pogoj za potrošnika slovnično razumljiv, ampak tudi, da je v pogodbi transparentno navedeno dejansko delovanje mehanizma, na katerega se zadevni pogoj nanaša, ter če je to potrebno, zveza med tem mehanizmom in mehanizmom, določenim v drugih pogojih, tako da potrošnik lahko na podlagi jasnih in razumljivih meril oceni ekonomske posledice, ki jih to pomeni zanj (sodba z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila), C‑565/21, EU:C:2023:212, točka 31 in navedena sodna praksa).
39
Iz te sodne prakse ne izhaja, da mora posojilodajalec v zadevni pogodbi podrobno navesti naravo vseh storitev, ki se opravljajo v zameno za stroške, določene z enim ali več pogodbenimi pogoji. Vendar je glede na varstvo, ki se želi z Direktivo 93/13 zagotoviti potrošniku, ker je ta v razmerju do prodajalca ali ponudnika v podrejenem položaju tako glede pogajalske sposobnosti kot glede ravni obveščenosti, pomembno, da je mogoče naravo dejansko opravljenih storitev ustrezno razumeti ali izpeljati iz pogodbe kot celote. Poleg tega mora biti potrošnik zmožen preveriti, da se različni stroški ali storitve, za katere se ti stroški plačujejo, ne prekrivajo (sodbi z dne 3. oktobra 2019, Kiss in CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, točka 43, in z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila), C‑565/21, EU:C:2023:212, točka 32).
40
V zvezi s tem je Sodišče v točki 70 sodbe z dne 16. julija 2020, Caixabank in Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (C‑224/19 in C‑259/19, EU:C:2020:578), natančneje pojasnilo, da mora nacionalno sodišče preveriti, ali je finančna institucija potrošniku sporočila zadostne elemente, da se je ta lahko seznanil z vsebino in delovanjem pogoja, s katerim mu je naloženo plačilo provizije za odobritev, ter vlogo tega pogoja v posojilni pogodbi. S tem bo imel potrošnik dostop do razlogov, ki upravičujejo plačilo zneska, ki ustreza tej proviziji, ter bo lahko ocenil obseg svoje obveznosti in zlasti skupne stroške navedene pogodbe (sodba z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila), C‑565/21, EU:C:2023:212, točka 35 in navedena sodna praksa).
41
Jasnost in razumljivost pogoja, kakršen je ta iz spora o glavni stvari, mora pristojno sodišče presoditi glede na vsa upoštevna dejstva in zlasti besedilo obravnavanega pogoja, informacije, ki jih je finančna institucija posredovala kreditojemalcu, vključno z informacijami, ki jih mora zagotoviti v skladu z upoštevno nacionalno zakonodajo, in oglaševanje te institucije v zvezi z vrsto sklenjene pogodbe, pri čemer je treba upoštevati stopnjo pozornosti, ki jo je mogoče pričakovati od povprečnega potrošnika, ki je normalno obveščen ter razumno pozoren in preudaren (sodba z dne 16. marca 2023, Caixabank (Provizija za odobritev posojila), C‑565/21, EU:C:2023:212, točka 40).
42
Glede tega, kdaj je treba potrošnika obvestiti, je Sodišče presodilo, da je za potrošnika bistveno, da je z informacijami glede pogodbenih pogojev in posledic sklenitve pogodbe seznanjen pred sklenitvijo pogodbe. Potrošnik se zlasti na podlagi te informacije odloči, ali se želi zavezati s pogoji, ki jih je predhodno sestavil prodajalec ali ponudnik (sodbi z dne 9. julija 2020, Ibercaja Banco, C‑452/18, EU:C:2020:536, točka 47, in z dne 12. januarja 2023, D. V. (Odvetniška nagrada – Načelo urne postavke), C‑395/21, EU:C:2023:14, točka 39).
43
Sodišče je v zvezi s pogodbo o pravnih storitvah, ki se zaračunavajo na uro, pojasnilo, da čeprav od prodajalca ali ponudnika ni mogoče zahtevati, naj potrošnika obvesti o končnih finančnih posledicah njegove zaveze, ki so odvisne od prihodnjih, nepredvidljivih in od volje tega prodajalca ali ponudnika neodvisnih dogodkov, morajo informacije, ki jih je ta dolžan sporočiti pred sklenitvijo pogodbe, vendarle potrošniku omogočati, da odločitev sprejme preudarno in ob polnem zavedanju, prvič, možnosti, da do takih dogodkov pride, in drugič, posledic, ki bi jih ti dogodki lahko imeli glede trajanja opravljanja zadevnih pravnih storitev (sodba z dne 12. januarja 2023, D. V. (Odvetniška nagrada – Načelo urne postavke), C‑395/21, EU:C:2023:14, točka 43).
44
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da je pogoj, ki kreditojemalcu nalaga provizijo za odobritev v višini 435 EUR, kar ustreza 0,25 % odobrenega posojila, v nacionalni ureditvi opredeljen kot plačilo za storitve, povezane s preučitvijo, odobritvijo ali obravnavo hipotekarnega posojila ali hipotekarnega kredita, oziroma za druge podobne storitve. Zahteva po preglednosti, katere glavni namen je zagotoviti, da se potrošniku omogoči, da oceni finančne posledice pogoja, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, ne pomeni obveznosti, da banka podrobno navede naravo storitev, ki se opravijo v zameno za provizijo za odobritev, kot to izhaja iz sodne prakse, navedene v točki 38 te sodbe, ali število ur, namenjeno opravljanju vsake od teh storitev, če je zadevni pogoj v skladu z nacionalnim zakonodajnim okvirom.
45
Za koristen odgovor predložitvenemu sodišču je mogoče pojasniti tudi, da iz Direktive 93/13 prav tako ne izhaja, da mora banka potrošniku predložiti račune, v katerih je podrobno navedena narava opravljenih storitev, če lahko nacionalno sodišče preveri resničnost teh storitev. Taka obveznost namreč po definiciji ne bi mogla olajšati potrošnikovega razumevanja pred sklenitvijo pogodbe, ker se provizija za odobritev plača samo enkrat, in sicer ob odobritvi posojila, računi pa se izstavijo po podpisu navedene pogodbe.
46
Opozoriti je treba, da mora presojo „jasnosti in razumljivosti“ pogodbenega pogoja, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v smislu člena 5 Direktive 93/13 opraviti nacionalno sodišče glede na vsa upoštevna dejstva in ob upoštevanju vseh okoliščin, ki obstajajo v času sklenitve pogodbe. V okviru te presoje je treba upoštevati zlasti informacije, ki jih je institucija predložila posojilojemalcu v različnih fazah pred podpisom posojilne pogodbe, vključno z informacijami, ki jih mora predložiti v skladu z nacionalno ureditvijo. Taka preučitev vsakega primera posebej je še toliko pomembnejša, ker je preglednost pogodbenega pogoja, kot se zahteva s členom 5 Direktive 93/13, eden od elementov, ki jih je treba upoštevati pri presoji nepoštenosti tega pogoja, ki jo mora opraviti nacionalno sodišče na podlagi člena 3(1) te direktive (sodba z dne 3. oktobra 2019, Kiss in CIB Bank, C‑621/17, EU:C:2019:820, točka 49). Tako načeloma ni mogoče domnevati, da je določen pogodbeni pogoj nepošten, saj je taka opredelitev lahko odvisna od posebnih okoliščin sklenitve vsake pogodbe, vključno s posebnimi informacijami, ki jih vsak prodajalec ali ponudnik zagotovi vsakemu potrošniku, in od resničnosti opravljenih storitev.
47
Glede na zgoraj navedene razloge je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 5 Direktive 93/13 razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni sodni praksi, v kateri je zastopano stališče, da pogodbeni pogoj, ki v skladu z nacionalno ureditvijo določa, da mora potrošnik plačati provizijo za odobritev, ki je namenjena plačilu za storitve, povezane s preučitvijo, odobritvijo in osebno obravnavo hipotekarnega posojila ali hipotekarnega kredita, oziroma za druge podobne storitve, in ki ne vsebuje podrobnega opisa narave teh storitev niti navedbe časa, namenjenega njihovi izvedbi, izpolnjuje zahtevo po preglednosti, če je potrošnik lahko ocenil ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tega pogoja, razumel naravo storitev, ki so bile opravljene v zameno za stroške, določene z navedenim pogojem, in preveril, da ne obstaja prekrivanje med različnimi stroški, določenimi s pogodbo, ali storitvami, ki so bile s temi stroški plačane.
Stroški
48
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:
Člen 5 Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah
je treba razlagati tako, da
ne nasprotuje nacionalni sodni praksi, v kateri je zastopano stališče, da pogodbeni pogoj, ki v skladu z nacionalno ureditvijo določa, da mora potrošnik plačati provizijo za odobritev, ki je namenjena plačilu za storitve, povezane s preučitvijo, odobritvijo in osebno obravnavo hipotekarnega posojila ali hipotekarnega kredita, oziroma za druge podobne storitve, in ki ne vsebuje podrobnega opisa narave teh storitev niti navedbe časa, namenjenega njihovi izvedbi, izpolnjuje zahtevo po preglednosti, če je potrošnik lahko ocenil ekonomske posledice, ki zanj izhajajo iz tega pogoja, razumel naravo storitev, ki so bile opravljene v zameno za stroške, določene z navedenim pogojem, in preveril, da ne obstaja prekrivanje med različnimi stroški, določenimi s pogodbo, ali storitvami, ki so bile s temi stroški plačane.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: španščina.