62024CJ0076_RES
Zadeva C‑76/24
Tradeinn Retail Services S.L.
proti
PH
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Bundesgerichtshof (Nemčija))
Sodba Sodišča (tretji senat) z dne 1. avgusta 2025
„Predhodno odločanje – Intelektualna lastnina – Znamke – Direktiva (EU) 2015/2436 – Približevanje zakonodaj držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami – Člen 10(3)(b) – Pravice, podeljene z znamko – Pravica, da se tretji osebi prepove ponujanje blaga, njegovo dajanje na trg ali skladiščenje v te namene pod znakom – Spletna trgovina – Blago, ponujeno v prodajo iz države članice, ki ni država, v kateri je znamka registrirana – Pojem ‚skladiščenje‘“
Pravo Evropske unije – Razlaga – Metode – Jezikovna, sistematična in teleološka razlaga
(Glej točko 25.)
Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 2015/2436 – Pravice, podeljene z znamko – Blago, označeno z znamko, varovano v državi članici – Blago, ki ga tretja oseba s spletnim oglaševanjem ponuja v prodajo iz države članice, ki ni država članica, v kateri je znamka registrirana – Pravica imetnika te znamke, da tej tretji osebi prepove, da potrošnikom države članice registracije ponuja blago, ga daje na trg ali skladišči v te namene
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2015/2436, člen 10(2) in (3)(b))
(Glej točke od 27 do 37 in 39 ter točko 1 izreka.)
Približevanje zakonodaj – Znamke – Direktiva 2015/2436 – Pravice, podeljene z znamko – Pojem skladiščenja – Tretja oseba, ki ima posredno, vendar dejansko oblast nad zadevnim blagom – Vključitev
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2015/2436, člen 10(2) in (3)(b))
(Glej točke od 44 do 47 in točko 2 izreka.)
Povzetek
Sodišče je s to sodbo pojasnilo položaje, v katerih lahko imetnik blagovne znamke tretji osebi prepove uporabo znaka, (
1
) in razložilo Direktivo 2015/2436 (
2
).
PH je imetnik dveh nemških znamk, ki sta bili med drugim registrirani za potapljaško opremo.
Družba Tradeinn Retail Services S. L. (v nadaljevanju: TRS) s sedežem v Španiji je po spletu oglaševala prodajo potapljaške opreme, opremljene z znaki, ki so bili enaki kot ti znamki.
PH je pri Landgericht Nürnberg-Fürth (deželno sodišče v Nürnberg-Fürthu, Nemčija) proti družbi TRS vložil tožbo, s katero je med drugim predlagal prepoved te uporabe. To sodišče je odločilo, da se družbi TRS naloži, da preneha ponujati v prodajo ali oglaševati potapljaško opremo, opremljeno s temi znaki, ki so enaki kot ti znamki.
Oberlandesgericht Nürnberg (višje deželno sodišče v Nürnbergu, Nemčija) je na podlagi pritožbe PH to prepoved razširilo na prodajo in skladiščenje tega blaga.
Družba TRS je vložila revizijo pri Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno sodišče, Nemčija), ki je, ker dvomi o razlagi člena 10(3)(b) Direktive 2015/2436, Sodišče vprašalo o obsegu pravic imetnika znamke, varovane v državi članici, in o pojmu „skladiščenje“ iz tega člena.
Presoja Sodišča
Najprej, Sodišče je navedlo, da besedilo člena 10(3)(b) Direktive 2015/2436 ne vsebuje izrecne navedbe glede možnosti, da imetnik znamke, registrirane v eni državi članici, tretji osebi na ozemlju druge države članice prepove skladiščiti blago pod navedenim znakom.
Dalje, Sodišče je opozorilo, da je varstvo, ki ga zagotavlja registracija nacionalne znamke, načeloma omejeno na ozemlje države članice registracije, tako da se njen imetnik praviloma ne more sklicevati na to varstvo zunaj tega ozemlja. Poleg tega je namen izključne pravice, podeljene z registracijo blagovne znamke, (
3
) imetniku zadevne blagovne znamke omogočiti varstvo njegovih posebnih interesov kot imetnika te blagovne znamke, to je zagotoviti, da lahko ta znamka izpolnjuje svoje funkcije. Uresničevanje te pravice mora biti zato pridržano za primere, v katerih okoliščina, da tretja oseba uporablja znak, vpliva ali bi lahko vplivala na funkcije znamke. Med te funkcije ne spada samo bistvena funkcija znamke, ki je potrošnikom jamčiti za poreklo zadevnega proizvoda ali storitve, ampak tudi njene druge funkcije, kot so med drugim zagotavljanje kakovosti tega proizvoda ali storitve, sporočanje, investiranje ali oglaševanje.
Tako imata ta cilj in geografski obseg varstva, ki ga zagotavlja znamka, več posledic za razlago člena 10(3)(b) Direktive 2015/2436. Na prvem mestu, imetnik nacionalne znamke ima pravico tretji osebi prepovedati, da v državi članici registracije daje na trg proizvode pod znakom, katerega uporaba posega v to znamko, pri čemer pa se za take proizvode ne šteje, da so bili dani na trg, če so v odložnem carinskem postopku, kot je postopek zunanjega tranzita, in niso bili sproščeni v prosti promet.
Na drugem mestu, imetnik nacionalne znamke lahko tretji osebi prepove, da na ozemlju države članice registracije ponuja proizvode pod tem znakom. Imetnik lahko tako taki ponudbi nasprotuje, tudi če se ta nanaša na blago, dano v carinski postopek zunanjega tranzita, če nujno vključuje sprostitev tega blaga v prosti promet. Poleg tega je Sodišče opozorilo, da lahko imetnik znamke tretji osebi prepove, da med drugim s spletnim oglaševanjem ponuja blago pod navedenim znakom, tudi če je ta tretja oseba, strežnik spletnega mesta, ki ga uporablja, ali to blago zunaj države članice registracije, če je ta ponudba ali ta oglas namenjen potrošnikom na ozemlju te države članice. Če bi bilo drugače, bi se namreč gospodarski subjekti, ki se ukvarjajo z elektronskim poslovanjem in potrošnikom na tem ozemlju ponujajo blago, ki je zunaj navedenega ozemlja, izognili vsakršni obveznosti spoštovanja pravic, podeljenih s to blagovno znamko, kar bi ogrozilo polni učinek varstva, zagotovljenega z Direktivo 2015/2436. Vendar zgolj dostopnost spletnega mesta na ozemlju države članice, na katerem je zadevna znamka varovana, ne zadostuje za ugotovitev, da so ponudbe za prodajo, ki so na tem spletnem mestu prikazane, namenjene potrošnikom na tem ozemlju. Nacionalna sodišča so pristojna, da v vsakem posameznem primeru presodijo, ali obstajajo upoštevni indici za ugotovitev, da je ponudba za prodajo, prikazana na spletnem mestu ali spletni prodajni reformi, ki sta dostopna na navedenem ozemlju, namenjena potrošnikom na tem ozemlju.
Na tretjem mestu, člen 10(3)(b) Direktive 2015/2436 imetniku znamke omogoča, da tretji osebi prepove ne le ponujanje in dajanje na trg blaga pod znakom, katerega uporaba posega v to znamko, ampak tudi to, da ga „skladišči v te namene“. Ta določba se torej nanaša na skladiščenje takega blaga s strani tretje osebe le, če je to skladiščenje predhodno ponujanju ali dajanju na trg, ki ju imetnik znamke lahko prepove.
Imetnik znamke pa lahko tretji osebi prepove ponujanje blaga pod tem znakom, zlasti s spletnim oglaševanjem, ne glede na to, da so ta tretja oseba, strežnik spletnega mesta, ki ga uporablja, ali to blago zunaj države članice registracije, če je ta ponudba namenjena potrošnikom na ozemlju te države članice. V takem položaju ima ta imetnik tudi pravico, da navedeni tretji osebi prepove skladiščenje navedenega blaga zunaj tega ozemlja, če to skladiščenje pomeni fazo pred izdajo take ponudbe ali njeno izvedbo, tako da je mogoče šteti, da je bilo opravljeno v ta namen.
Nazadnje, Sodišče je ugotovilo, da izraz „skladiščiti“ iz člena 10(3)(b) Direktive 2015/2436 ne zajema le primerov, v katerih ima tretja oseba neposredno in dejansko oblast nad zadevnim blagom, ampak tudi primere, v katerih ima ta oseba posredni in vseeno dejanski nadzor nad tem blagom, ker ima pooblastilo za nadzor ali vpliv na osebo, ki ima neposredno in dejansko oblast nad navedenim blagom. Če bi se ta določba uporabljala le za tretjo osebo, ki ima neposredno dejansko oblast nad zadevnim blagom, imetnik znamke ne bi mogel vložiti opustitvene tožbe zoper gospodarski subjekt, ki – brez njegovega soglasja – za ponujanje ali dajanje na trg tega blaga navedeno blago izroči ponudniku storitev, da ta za te namene zagotovi storitve, kot so shranjevanje ali prevoz navedenega blaga. Taka razlaga ne bi bila združljiva s ciljem Direktive 2015/2436 in bi varstvu, ki ga ta zagotavlja, odvzela del polnega učinka.
(
1
)	Ti položaji so določeni v členu 10(2) Direktive 2015/2436.
(
2
)	Direktiva (EU) 2015/2436 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2015 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 2015, L 336, str. 1).
(
3
)	Ta izključna pravica je določena v členu 10(1) Direktive 2015/2436.