62003CC0436
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
CHRISTINE STIX-HACKL,
predstavljeni 12. julija 2005 (
1
)
Zadeva C-436/03
Evropski parlament
proti
Svetu Evropske unije
„Ničnostna tožba — Uredba (ES) št. 1435/2003 — Evropska zadruga (SCE) — Izbira pravne podlage — Člen 95 ES — Člen 308 ES“
I – Uvodne ugotovitve
1.
Ta spor med Evropskim parlamentom in Svetom Evropske unije zadeva ustanovitev evropske zadruge (SCE). S to tožbo Parlament predlaga razveljavitev Uredbe Sveta (ES) št. 1435/2003 z dne 22. julija 2003 o statutu evropske zadruge (SCE) (
2
) (v nadaljevanju: uredba), ki temelji na členu 308 ES. Zastavlja se načelno vprašanje, ali in pod kakšnimi pogoji lahko Svet sprejema akte na podlagi člena 308 ES. Glede na navedeno je v tem postopku bistveni predmet razlaga člena 95 ES.
II – Sporna uredba
A – Zakonodajni postopek
2.
Komisija Evropskih skupnosti je 6. marca 1992 Svetu predstavila svoj prvotni predlog (
3
) glede SCE. Ta je temeljil na členu 100 A Pogodbe ES, tj. določbe, ki je veljala pred členom 95 ES. Komisija je 6. julija 1992 po prvem branju v Parlamentu sprejela spremenjen predlog (
4
) in ga poslala Svetu.
3.
Zaradi sprememb pogodb na podlagi Maastrichtske in Amsterdamske pogodbe je bila pravna podlaga prilagojena členu 95 ES (
5
). Parlament je v svojem mnenju to pravno podlago potrdil.
4.
Od pomladi leta 2002 so na Svetu potekali pogovori, ki so pripeljali do spremembe pravne podlage s člena 95 ES na člen 308 ES. Svet je zato znova zaprosil za mnenje Parlamenta.
5.
Ta je 14. maja 2003 v tem mnenju predlagal, naj pravna podlaga spet postane člen 95 ES. Komisija se je v stališču glede sprememb, ki jih je predlagal Parlament, s tem strinjala.
6.
Svet je 22. julija 2003 uradno sprejel uredbo, ne da bi odstopil od člena 308 ES kot pravne podlage.
B – Namen in vsebina uredbe
7.
Glede cilja uredbe je v uvodni izjavi 2 navedeno: „Dokončno oblikovanje notranjega trga in izboljšanje ekonomskega in socialnega položaja po vsej Skupnosti, ki ga omogoča, ne pomenita le, da bi bilo treba odpraviti trgovinske ovire, ampak tudi prilagoditi proizvodne strukture razsežnosti Skupnosti. Zato je nujno, da imajo družbe vseh vrst, katerih poslovanje ni omejeno zgolj na zadovoljevanje lokalnih potreb, možnost načrtovati in izvesti reorganizacijo svojega poslovanja na ravni Skupnosti.“
8.
V uvodni izjavi 3 je navedeno:
„Pravni okvir, v katerem mora potekati poslovanje družb v Skupnosti, večinoma še vedno temelji na nacionalnem pravu in kot tak ne ustreza ekonomskemu okviru, znotraj katerega se mora razvijati, če naj se uveljavijo cilji iz člena 18 Pogodbe. Ta položaj predstavlja znatno oviro pri povezovanju družb iz različnih držav članic.“
9.
Iz uvodne izjave 6 je razvidno, da bi morala Skupnost zadrugam, ki so splošno priznana organizacijska oblika v vseh državah članicah, zagotoviti ustrezna pravna sredstva, ki bi olajšala razvoj njihovih čezmejnih dejavnosti.
10.
V uvodni izjavi 11 je položaj orisan tako:
„Čezmejno sodelovanje med zadrugami v Skupnosti trenutno ovirajo pravne in upravne težave, ki bi jih bilo treba odpraviti na trgu brez meja.“
11.
V uvodni izjavi 12 so navedena sredstva za doseganje tega cilja:
„Uvajanje evropske pravne oblike za zadruge, ki temelji na skupnih načelih, vendar upošteva njihove posebne značilnosti, bi zadrugam moralo omogočiti, da bi poslovale zunaj svojih nacionalnih meja na celotnem ozemlju Skupnosti ali njenem delu.“
12.
V skladu z uvodno izjavo 13 je glavni cilj uredbe „omogočiti ustanovitev SCE fizičnim osebam s prebivališčem v različnih državah članicah, ali pravnim osebam, ustanovljenim po zakonodaji različnih držav članic“.
13.
V skladu z uvodno izjavo 16 uredba ne zajema drugih pravnih področij, kakršna so obdavčitev, konkurenca, intelektualna lastnina ali plačilna nesposobnost.
14.
V uvodni izjavi 18 je razloženo, zakaj pravni okvir obsega tudi napotitev na nacionalno pravo:
„Delo na usklajevanju nacionalnega prava družb je močno napredovalo, tako se je mogoče na nekatere določbe, ki jih je sprejela država članica, v kateri ima SCE svoj sedež, za namene izvajanja direktiv o družbah po analogiji za SCE sklicevati na področjih, na katerih delovanje zadruge ne zahteva enotnih pravil Skupnosti, ker so takšne določbe ustrezne za dogovore, ki urejajo SCE.“
15.
Kot glavni cilj SCE je v členu 1(3) navedeno zadovoljevanje potreb njenih članov in/ali razvijanje njihovih gospodarskih in/ali družbenih dejavnosti.
16.
Člen 1(5) uredbe izrecno določa, da je SCE pravna oseba. Ta status v skladu s členom 18 pridobi z vpisom v register.
17.
Poleg tega so v uredbi določbe glede kapitala (člena 3 in 4), statuta (člen 5), sedeža in prenosa sedeža (člena 6 in 7), registracije in objav (členi od 11 do 13), članstva (členi od 14 do 16), načinov ustanovitve, med drugim z združitvijo in preoblikovanjem (členi 2 in od 19 do 35), strukture (členi od 36 do 63), izdaje vrednostnih papirjev (člen 64), delitve dobička (členi od 65 do 67), letnih računovodskih izkazov in konsolidiranih računovodskih izkazov (členi od 68 do 71) ter prenehanja, likvidacije, plačilne nesposobnosti in ustavitve plačil (členi od 72 do 76).
18.
Posebna lastnost SCE, ki jo je treba poudariti, je, da v skladu s členom 7 lahko prenese sedež brez prenehanja.
19.
Člen 8 je ključen glede zakonodaje, ki se uporablja. Ta določba postavlja jasno hierarhijo. Določa, da se za SCE uporablja predvsem uredba in šele nato določbe statuta zadevne SCE, kadar je to dovoljeno s to uredbo, in nacionalna zakonodaja.
20.
Člen 9 določa obravnavo SCE v državah članicah. Ob upoštevanju te uredbe se SCE v vsaki od držav članic obravnava, kakor da je zadruga, ustanovljena v skladu z zakonodajo države članice, v kateri ima sedež.
21.
Zato iz cilja in vsebine uredbe izhaja, da ta zadeva ustanovitev posebne oblike družbe, in sicer evropske zadruge (SCE).
III – Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
22.
Parlament je 15. oktobra 2003 v sodnem tajništvu Sodišča vložil tožbo. S sklepom predsednika Sodišča je bilo Kraljevini Španiji in Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska dovoljeno intervenirati v podporo predlogom Sveta in Komisiji v podporo predlogom Parlamenta.
23.
Parlament predlaga razveljavitev uredbe in v tem primeru predlaga tudi, da njeni učinki ostanejo v veljavi vse do uveljavitve nove zakonodaje na tem področju, ki bo sprejeta v razumnem roku in na ustrezni pravni podlagi, pri tem pa predlaga še, naj se Svetu naloži plačilo stroškov postopka.
24.
Svet predlaga, naj se tožba kot neutemeljena zavrne in naj se tožeči stranki naloži plačilo stroškov postopka.
IV – Bistvene trditve strank in intervenientov
A – Tožeča stranka in intervenientka v podporo njenim predlogom
25.
Parlament v utemeljitev svoje tožbe zaradi razveljavitve Svetu očita, da je za pravno podlago uredbe uporabil člen 308 ES, čeprav bi morala temeljiti na členu 95 ES. Medtem ko člen 308 ES določa le posvetovanje s Parlamentom, je v členu 95 ES predpisan postopek soodločanja po členu 251 ES.
26.
Po mnenju Parlamenta je člen 95 ES prava pravna podlaga za sprejetje statuta SCE, ker uredba zaradi uvedbe možnosti ustanovitve SCE približuje zakonodaje držav članic. Gre za pravno obliko nacionalne družbe z evropsko naravo, saj glede nekaterih vidikov temelji na nacionalnem pravu.
27.
Komisija, ki intervenira v podporo predlogom Parlamenta, zagovarja široko razlago pojma približevanja zakonodaj, ki zajema tudi uvajanje novih norm, torej prav tako dopolnitev nacionalne ureditve zadrug s statutom SCE. Trdi, da bi morala uredba glede na svoj cilj in vsebino temeljiti na členu 95 ES, zlasti ker prispeva k vzpostavitvi in delovanju notranjega trga.
B – Tožena stranka in intervenienta v podporo njenim predlogom
28.
Svet kot tožena stranka svoje ravnanje upravičuje s trditvijo, da je z uredbo uvedena nova pravna oblika. Poleg tega naj člen 95 ES ne bi predstavljal edinega temelja za vzpostavitev notranjega trga. Preventivno približevanje zakonodaj je seveda mogoče, vendar ob predpostavki, da države članice tako zakonodajo lahko sprejmejo, kar pa pri uvedbi vzporedne skupnostne strukture ne drži.
29.
Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska je intervenient za Svet in soglaša z njegovimi predlogi ter prav tako meni, da člen 95 ES ne more veljati za pravno podlago uredbe, ker države članice take ureditve ne morejo sprejeti in poleg tega ni bila odpravljena nobena ovira za delovanje notranjega trga v obliki neskladja med nacionalnimi zakonodajami. Po njegovem mnenju je torej primerna pravna podlaga člen 308 ES.
30.
Kraljevina Španija, ki intervenira v podporo predlogom Sveta, poudarja, da je pravna oblika SCE, ki je bila uvedena z uredbo, novost in zato ne more temeljiti na členu 95 ES, saj ne gre za približevanje zakonodaj v smislu te določbe.
V – Presoja
31.
Pravno vprašanje, ki se zastavlja v tem postopku, je, ali bi bila sporna uredba lahko veljavno sprejeta na podlagi člena 308 ES. Zato je treba najprej preučiti pogoje za uporabo te določbe. Potem bom obravnavala tudi, ali bi bila ta uredba lahko sprejeta na podlagi člena 95 ES.
32.
Za uvod je treba povedati, da v okviru sistema pristojnosti Skupnosti izbira pravne podlage nekega akta ne more temeljiti le na mnenju institucije glede postavljenega cilja, ampak mora biti utemeljena z objektivnimi dejstvi, ki so lahko predmet sodnega nadzora. Med te sodita zlasti namen in vsebina akta. (
6
)
A – Pogoji za uporabo člena 308 ES
33.
Iz besedila člena 308 ES je mogoče razbrati bistvene pogoje, da se uporabi za pravno podlago.
34.
V zvezi s tem se je Parlament upravičeno skliceval na oba pogoja: prvič, da je zaradi doseganja enega od ciljev potrebno ukrepanje Skupnosti in, drugič, da Pogodba ne predvideva potrebnih pooblastil.
35.
Iz tega je torej mogoče jasno razbrati subsidiarnost člena 308 ES v primerjavi z drugimi pravnimi podlagami, denimo členom 95 ES. V ustaljeni sodni praksi je Sodišče poudarilo, da sklicevanje na člen 308 ES kot pravno podlago akta Skupnosti ni upravičeno, razen če institucijam Skupnosti pristojnosti za sprejem takega akta ne daje nobena druga določba Pogodbe ES. (
7
)
B – Pogoji za uporabo člena 95 ES
36.
Člen 95 ES se za pravno podlago sme uporabiti le, če so izpolnjeni v njem navedeni pogoji, kot jih razlaga sodna praksa. V tem primeru gre za pogoja iz odstavka 1 tega člena, namreč da mora iti za ukrepe približevanja zakonov in drugih predpisov držav članic, katerih predmet je vzpostavitev in delovanje notranjega trga, in da velja subsidiarnost glede na posebne pristojnosti za usklajevanje, ki je izražena z besedami „kadar ta pogodba ne določa drugače“.
1. Subsidiarnost člena 95 ES
37.
Člen 95 ES glede doseganja ciljev pravnega akta, katerega pravna podlaga je, napotuje na člen 14 ES, se pravi notranji trg. Vendar pa člen 95 ES nikakor ni edina določba, namenjena doseganju ciljev notranjega trga, niti – kot zatrjuje Svet – ne predstavlja splošne pristojnosti glede ureditve notranjega trga.
38.
Člen 95 ES ni neustrezna pravna podlaga samo takrat, kadar akt, ki nastaja le „postransko“, usklajuje pogoje na trgu znotraj Skupnosti (
8
), ampak tudi, če se uporablja ena od specialnih določb s področja usklajevanja.
39.
Med predpisi, ki so hierarhično višji od člena 95 ES, so tudi tisti, ki določajo pristojnosti usklajevanja na področju temeljnih svoboščin.
40.
Ker uredba o SCE kot akt, ki zadeva posebno obliko zadruge, vsebuje pravila prava družb, je treba upoštevati predvsem člen 44 ES.
41.
Ta določba se lahko uporabi za približevanje nacionalnih določb prava družb. Torej dovoljuje tudi usklajevanje nacionalnega prava glede zadrug, akt, ki temelji na členu 44 ES, pa bi lahko vseboval enake določbe kot sporna uredba, na primer glede ustanovitve zadruge ali njenega minimalnega kapitala.
42.
Usklajevanje pa ni le pogoj, temveč tudi omejitev, zlasti pri uvajanju novih oblik v pravu družb. Temu namenjeni akti torej ne morejo imeti podlage v členu 44 ES. (
9
)
43.
Naslednja omejitev za uporabo člena 44 ES je, da ta določba omogoča le odpravo ovir za svobodo ustanavljanja, ne pa ovir za prosto opravljanje storitev. Zato v primeru, da je neki akt namenjen odpravi slednjih ovir za dejavnosti zadrug, člen 44 ES ne pride v poštev.
44.
Čeprav določbe o sedežu SCE in o njegovem prenosu izhajajo iz svobode ustanavljanja, pa druge določbe uredbe presegajo okvir te temeljne svoboščine in so v skladu s členom 14 ES namenjene tudi odpravi ovir v zvezi z drugimi svoboščinami.
45.
Ker tožeča stranka ni navedla, da bi bil člen 44 ES lahko ustrezna pravna podlaga, ni treba poglobljeno preučiti vprašanja, ali bi uredba lahko imela podlago v tem členu.
46.
Preostaja samo dokončna ugotovitev, da je člen 95 ES upošteven tudi glede prava družb in, natančneje, za usklajevanje, ki ni zajeto s členom 44 ES.
2. Cilj člena 95 ES: vzpostavitev in delovanje notranjega trga
47.
Člen 95 ES je lahko podlaga le za akte, ki so namenjeni vzpostavitvi in delovanju notranjega trga. Poleg tega je treba omeniti, da to merilo zadeva ukrepe usklajevanja, in ne – kot je mogoče pomisliti ob besedilu člena 95 ES – določb držav članic, ki jih je še treba približati. Enako izhaja iz sodne prakse Sodišča, v skladu s katero „so ukrepi, ki jih predvideva navedena določba, namenjeni izboljšanju pogojev za vzpostavitev in delovanje notranjega trga ter morajo dejansko imeti ta cilj, s tem ko prispevajo k odpravljanju ovir za prosti pretok blaga ali prosto opravljanje storitev oziroma k odpravi izkrivljanja konkurence“ (
10
).
48.
To bi veljalo, če bi sporna uredba odpravljala ali zmanjševala razlike med zakoni in drugimi predpisi držav članic, ki bi lahko bili ovira za temeljne svoboščine in neposredno vplivali na delovanje notranjega trga. (
11
)
49.
Iz uvodne izjave 3 uredbe je razvidno, da pravni okvir, v katerem mora potekati poslovanje družb v Skupnosti, večinoma še vedno temelji na nacionalnem pravu, kar pomeni znatno oviro pri povezovanju družb iz različnih držav članic.
50.
V skladu z uvodno izjavo 11 čezmejno sodelovanje med zadrugami v Skupnosti trenutno ovirajo pravne in upravne težave, ki bi jih bilo treba odpraviti.
51.
Takšne ovire bi gotovo lahko bile omiljene z direktivo o približevanju zakonodaj držav članic o pravu, ki se uporablja za zadruge, torej z direktivo, kakršna je značilna za pravo družb. Vendar pa bi bila direktiva o približevanju nacionalnih zakonodaj glede zadrug lahko utemeljena s členom 95 ES le, če specialnejše določbe o usklajevanju ne bi obstajale.
52.
S pravno obliko uredbe pa se lahko nadomestijo določbe nacionalnega prava glede zadrug z enotnimi določbami na ravni Skupnosti. Vendar kot trdita Parlament in Komisija, sporna uredba ne gre v to smer.
53.
Parlament je upravičeno navedel, da člen 95 ES dovoljuje tudi sprejemanje uredb. Iz tega pa se ne sme sklepati, da so zato določbe uredb same po sebi tudi ukrepi približevanja zakonodaj, ki ustrezajo pogojem iz člena 95 ES.
54.
V tem primeru je bila oblika uredbe izbrana zato, ker bi morala biti direktiva najprej prenesena v nacionalno zakonodajo, kar bi povzročilo nastanek številnih določb za prenos (
12
), ki bi veljale le na ozemlju države članice, ki jih je sprejela. Prednosti, ki jih ima oblika uredbe, ne bi bilo. Uredba namreč lahko ustvari enotno pravo in pravo, ki se neposredno uporablja. Z uredbo, ki uvaja dodatno pravno obliko, lahko torej zakonodajalec odpravi takšne težave, povezane z ozemljem (
13
).
55.
Čeprav seveda drži, da uredba prispeva k vzpostavitvi notranjega trga nasploh, pa to v nasprotju s trditvami v tem postopku ne utemeljuje uporabe člena 95 ES kot pravne podlage. Ta „prispevek“ bi bil namreč lahko tudi rezultat drugih ukrepov, denimo približevanja zakonodaj.
3. Približevanje zakonov in drugih predpisov držav članic
56.
Glede pogoja, po katerem je za uporabo člena 95 ES nujno, da je pravni akt namenjen približevanju zakonodaj, je treba omeniti, da je upoštevanje tega pogoja tako pomembno, ker so države članice kot „gospodarice pogodb“ hotele zakonodajno pristojnost Skupnosti podvreči dodatnemu pogoju, ki v predlogu Komisije glede člena 100 A Pogodbe ES, ki določa tudi druga sredstva za vzpostavitev notranjega trga, ni bil predviden.
57.
Vendar pa se člen 95 ES ne sme razlagati prestrogo. Kot skupaj trdita Parlament in Svet, ta pravna podlaga namreč omogoča tudi „vnaprejšnje“ približevanje zakonodaj, se pravi sprejetje ukrepov, ne da bi v državah članicah sploh obstajale primerljive določbe, ki naj bile tako usklajene.
58.
Tako pojmovanje je podprto s sodno prakso Sodišča. Iz te izhaja, da „čeprav je mogoče uporabiti člen 95 ES kot pravno podlago, da bi preprečili bodoče ovire za trgovino, ki bi nastale zaradi različnega razvoja nacionalnih zakonodaj, mora biti pojav teh ovir verjeten, namen zadevnih ukrepov pa mora biti njihovo preprečevanje.“ (
14
)
59.
Cilj približevanja zakonodaj v smislu člena 95 ES je približevanje pravnih sistemov.
60.
To hkrati pomeni, da ukrep približevanja zakonodaj ne zahteva, da se nacionalne določbe nadomestijo z določbami akta Skupnosti. Nazadnje pa drži, da prenos direktive, katere cilj je približevanje zakonodaj, obsega tudi spremembe nacionalnega prava, ki do tedaj ni bilo skladno s pravom Skupnosti, torej navsezadnje tudi nadomestitev do tedaj veljavnega prava; vendar pa se to vprašanje v tej zadevi ne zastavlja.
61.
Vseeno pa člen 95 ES ne dopušča le približevanja nacionalnih zakonodaj v strogem smislu, ampak tudi t. i. poenotenje zadevnega področja. Tak pristop je utemeljen, ker člen 95 ES, prvič, ne dopušča izključno oblike direktive, ampak denimo tudi uredbo, in, drugič, ker se poenotenje zakonodaj od približevanja zakonodaj v strogem smislu razlikuje le glede na stopnjo. Poenotenje zakonodaj namreč po definiciji zajema približevanje pravnih sistemov, in to v najbolj skrajni obliki. V tej zadevi je šlo za uvedbo enotnega prava za zadruge.
62.
Ta postopek namreč dejansko zadeva vprašanje, ali in ob pritrdilnem odgovoru v katerih pogojih se lahko člen 95 ES uporabi kot pravna podlaga za akte, ki uvajajo neke določbe, ki veljajo poleg predpisov nacionalnega prava oziroma jih dopolnjujejo.
63.
Tako smo trčili ob težavo, ali se člen 95 ES lahko uporablja tudi za uvajanje popolnoma novih pravnih oblik, denimo oblik s področja prava družb.
4. Uvajanje novih pravnih oblik
64.
Najprej je treba preučiti načelno vprašanje možnosti uporabe člena 95 ES tudi za uvedbo nove pravne oblike. Nato bo treba preveriti, ali bi uredba, s katero je uvedena pravna oblika SCE, lahko imela podlago v členu 95 ES.
a) Vprašanje glede dopustnosti uporabe člena 95 ES kot splošne pravne podlage
65.
Za odgovor na vprašanje, ali je uvajanje novih pravnih oblik mogoče tudi z aktom, ki ima podlago v členu 95 ES, ali pa lahko v poštev za tako podlago pride le člen 308 ES, se ponuja sodna praksa Sodišča glede uvajanja novih institutov na področju intelektualne lastnine.
66.
Sodišče je tako poudarilo, da lahko Skupnost uvajanje novih institutov, ki prekrijejo nacionalne, utemelji s členom 308 ES (
15
). Šlo je za institute, ki jih uvaja Uredba Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti. (
16
)
67.
Vendar pa iz sodne prakse izhaja, da je na splošno za uvajanje institutov in pravnih oblik treba kot pravno podlago uporabiti člen 308 ES.
68.
S tega vidika doktrina zagovarja stališče, da je uvajanje novih institutov na področju intelektualne lastnine preprost primer ene od oblik, ki so lahko uvedene po pravu Skupnosti. V nadaljnjem razmišljanju v zvezi s tem primerom večina (
17
) piscev meni, da uvedba oblike evropske družbe ravno tako ni mogoča z aktom, ki temelji na členu 95 ES. Kot primer te vrste je navedena evropska delniška družba (SE). (
18
)
69.
Nasprotna trditev Parlamenta, da se zadevna sodna praksa nanaša na področje intelektualne lastnine, ki ima zaradi člena 295 ES poseben položaj, ni prepričljiva.
70.
Prvič, člen 295 ES ne zadeva le pravic na izključno nematerialnih stvareh, denimo znamke. Drugič, ta določba tudi glede materije, ki jo ureja, ni ključna (
19
): uresničevanje pravic iz intelektualne lastnine, na primer, nesporno izhaja iz Pogodbe, se pravi drugih določb primarnega prava.
71.
Glede dopustnih pravnih podlag v sodni praksi ni jasnega razlikovanja med usklajevanjem v smislu približevanja zakonodaj po eni strani in med uvajanjem novih pravnih oblik po drugi. Kot Parlament pravilno navaja, novi pravni okvir, ki nastane s sporno uredbo, poleg vsega prispeva k približevanju zakonodaj, ker se države članice držijo enotnih skupnostnih pravil.
72.
Nasprotno stališče (
20
), po katerem člen 95 ES omogoča tudi uvajanje novih pravnih oblik, temelji med drugim na dejstvu, da ta določba poleg pravne oblike direktive dopušča tudi uredbo. Vseeno pa je mogoče prerekati, da čeprav je pravna oblika uredbe dovoljena, vseeno ni nujno, da se na podlagi te določbe lahko uvajajo tudi nove skupnostne pravne oblike, saj se uredbe uporabljajo še za doseganje drugih ciljev, recimo nadomeščanja nacionalnega prava o zadrugah z enotnim skupnostnim pravom zadrug, ne da bi se pri tem pojavljale nove skupnostne pravne oblike.
73.
Čeprav uvajanje novih pravnih oblik Skupnosti, ki dopolnjujejo nacionalne, torej ne izhaja iz člena 95 ES, pa je položaj pri pravnih oblikah, ki brez nacionalnega prava niso veljavne (
21
), oziroma pravicah, ki so varovane ne glede na nacionalno pravo (
22
), manj jasen. Nerešeno pa ostane vprašanje meje med res popolnoma novimi pravnimi oblikami in novimi pravnimi oblikami, za katere velja tudi nacionalno pravo.
74.
Ali je člen 95 ES primerna pravna podlaga, je torej treba vedno ugotavljati na konkretnem pravnem aktu, v tem primeru sporni uredbi. Pri tem je treba zlasti preveriti, v katero od dveh kategorij novih pravnih oblik, ki sem ju obravnavala, spada SCE.
b) Vprašanje glede dopustnosti uporabe člena 95 ES kot posebne pravne podlage
75.
Glede presoje SCE je najprej treba omeniti, da njena opredelitev in zlasti poimenovanje ne moreta biti odločilna. Kot trdita Komisija in Parlament, lahko zanemarimo vprašanje, ali gre res za „nacionalno družbo evropske narave“. Poleg tega v stroki pogosteje naletimo na razlage, da gre za obliko družbe z razsežnostjo Skupnosti (
23
), evropsko pravno obliko (
24
), pravno osebo prava Skupnosti (
25
) ali nadnacionalno gospodarsko strukturo (
26
). Odločilne so torej v uredbi zajete norme.
76.
Enako kot pri splošni obravnavi vprašanja, ali člen 95 ES praviloma omogoča uvajanje novih pravnih oblik, je treba tudi pri pravni analizi sporne uredbe upoštevati sodno prakso Sodišča.
77.
Glede dopustnosti pravne podlage za akt, s katerim je uveden nov institut, je Sodišče za odločilno štelo, da „so patenti, podeljeni na podlagi Direktive, nacionalni patenti, ki so podeljeni v skladu s postopki, ki se uporabljajo v državah članicah […]. Direktiva, katere niti predmet niti cilj nista ustvariti patenta Skupnosti, ne predvideva nobenega novega instituta, ki bi predpostavljal uporabo člena 235 Pogodbe za pravno podlago.“ (
27
)
78.
V nasprotju s temi pravnimi instituti pa zadruge, uvedene s sporno uredbo, niso nacionalne zadruge, ustanovljene na podlagi nacionalnega prava, ampak na podlagi zadevnih določb uredbe.
79.
Glede tega je uporaben pokazatelj uvodna izjava 14 uredbe, saj poudarja „poseben značaj SCE, ki ji ga daje Skupnost“.
80.
V uvodni izjavi 12 je zakonodajalec Skupnosti še jasnejši in izrecno omenja „[u]vajanje evropske pravne oblike za zadruge, ki temelji na skupnih načelih, vendar upošteva njihove posebne značilnosti […]“.
81.
Poleg tega Parlament niti ne oporeka, da uredba vsekakor uvaja novo pravno obliko. Zato je treba natančneje preučiti, kaj bi lahko, čeprav je SCE nova pravna oblika, upravičilo uporabo člena 95 ES kot pravne podlage.
c) Razlogi za uporabo člena 95 ES
82.
Vseeno je treba kot razlog, da bi bilo kljub vsemu mogoče uporabiti člen 95 ES, navesti, da je pravni okvir, ki je uveden z uredbo, nepopoln, oziroma kot trdi Parlament, da SCE lahko obstaja le v kombinaciji z nacionalnim pravom.
83.
SCE je resda ločen od zadrug v smislu nacionalnega prava. Formalno to sicer drži, dejstva pa glede tega niso tako jasna, ker tudi za SCE veljajo nacionalne določbe o zadrugah.
84.
Uredba namreč na več mestih napotuje na nacionalno pravo in določa, da se to uporablja na obsežnih področjih v zvezi s SCE (
28
). To velja za določbe glede registracije (člen 11), objave dokumentov (člen 12) in glede združitve (člen 28).
85.
Torej drži, da uredba glede več točk napotuje na nacionalno pravo. Vseeno pa vsebuje izrecno določbo, ki jasno opredeljuje hierarhijo prava, ki se uporabi: člen 8 glede tega določa nadrednost uredbe. (
29
)
86.
Obsežni deli uredbe dejansko zajemajo popolnoma nova pravila. Gre, prvič, za določbe glede ustanovitve SCE, še posebej ustanovitve ex nihilo, se pravi na novo in brez združitve ali preoblikovanja obstoječih pravnih oseb (
30
).
87.
S sporno uredbo je bila torej uvedena nova pravna oblika SCE. Kot trdita Parlament in Svet, je uredba ustvarila skupnostno strukturo, ki je vzporedna nacionalnim.
88.
Zlasti člen 9 jasno nakazuje, da SCE obstaja hkrati z nacionalnimi oblikami zadrug. Ta člen določa, da se SCE v vsaki od držav članic obravnava, kakor da je zadruga, ustanovljena v skladu z zakonodajo države članice, v kateri ima sedež.
89.
Določbe uredbe torej dopolnjujejo določbe nacionalnega prava. Zato je, čeprav uredba večkrat napotuje na nacionalno pravo, SCE resnična novost in zato člen 95 ES ne more biti zadostna pravna podlaga (
31
).
90.
Vsekakor je treba poudariti, da uredba na nacionalno pravo, ki velja za zadruge, ne vpliva. Pravna oblika SCE ni nadomestilo za različne pravne oblike, ki jih na tem področju določa nacionalno pravo, ampak se od njih razlikuje in jih dopolnjuje (
32
).
91.
Poleg tega so nekateri v tem postopku trdili, da člen 95 ES omogoča le sprejetje akta, ki bi ga lahko sprejela tudi država članica. V doktrini se ta razlaga pogosto pojavlja. (
33
)
92.
Parlament med drugim zagovarja tezo, da približevanje zakonodaj lahko pomeni tudi odpravo nujno teritorialno omejenega učinka prava posameznih držav članic. Parlament skuša uporabo člena 95 ES upravičiti tudi pri uvedbi novih struktur z razsežnostjo Skupnosti.
93.
Parlament pravilno trdi, da odprava ovir, ki jih povzroča teritorialno omejeni učinek nacionalnega prava, s sprejetjem ukrepov v posameznih državah članicah po definiciji ni mogoča.
94.
Da bodo stvari jasne, moram omeniti tudi, da država članica ne more sprejeti pravnega akta z enako vsebino in učinki. Bistveni element je delitev pristojnosti, kar ustreza zasnovi, ki je razlog za kvalifikacijo pristojnosti glede približevanja kot konkurenčne pristojnosti.
95.
Da bi se izognili nejasnostim, je bolje govoriti o pristojnosti za neke zadeve (
34
) ali področja (
35
), ne pa za sprejemanje ukrepov z isto vsebino. V tem postopku ni šlo za pristojnost sprejetja pravil na področju prava zadrug, ampak, natančneje, za pristojnost uvedbe nove pravne oblike z razsežnostjo Skupnosti na področju prava zadrug.
96.
Na utemeljitev Parlamenta, da člen 95 ES omogoča uvajanje novih oblik, če to omogoči odpravo ovir, ki so posledica teritorialno omejenega učinka nacionalnega prava, je treba odgovoriti, da ta člen mogoče res dovoljuje odpravo geografskih meja za nacionalno pravo držav članic. Vendar pa to ne pomeni, da člen 95 ES zajema tudi vse pravne ukrepe, kot so uredbe, ne glede na vsebino, ki omogočajo preseganje teh omejitev. Ravno glede uvajanja struktur z razsežnostjo Skupnosti je odgovor vse prej kot jasen (
36
). Nasprotno, uvedba takih struktur, denimo novih oblik prava družb, kot je SCE, po naravi pomeni nastanek nečesa novega. To je bistvena značilnost uredbe o SCE. Cilj, ki se mu tako sledi, je drugotnega pomena.
97.
Nedvomno je mogoče nekatere učinke dosegati le z uvajanjem novih struktur z razsežnostjo Skupnosti. To pa ne pomeni, da imajo lahko ukrepi za doseganje takšnih učinkov podlago v členu 95 ES. Razlaga te pravne podlage in torej vprašanje njene uporabe ne moreta biti odvisna izključno od tega, ali akt sledi kakršnemukoli cilju približevanja zakonodaj. Poleg tega na podlagi tega cilja ni pravilno sklepati, da na tej pravni podlagi dovoljuje vsa sredstva, se pravi vsakršne ukrepe, ki so namenjeni uresničevanju tega cilja.
98.
Še enkrat poudarjam, da je člen 95 ES le ena od pravnih podlag, ki omogočajo uresničevanje ciljev približevanja zakonodaj. To, da struktur z razsežnostjo Skupnosti ni mogoče uvajati drugače kot s pravom Skupnosti, pa vseeno ne pomeni, da pride v poštev točno določena pravna podlaga, tj. člen 95 ES. Nekateri cilji, recimo uvajanje novih pravnih oblik Skupnosti, niso uresničljivi drugače kot z uporabo člena 308 ES.
C – Sklepna ugotovitev
99.
Ker sporna uredba ne more temeljiti na členu 95 ES in so poleg tega izpolnjeni drugi pogoji za uporabo člena 308 ES, je zadnji primerna pravna podlaga.
VI – Ohranitev učinkov uredbe
100.
Ker po mojem razveljavitev uredbe ni potrebna, vprašanja ohranjanja njenih učinkov ni treba obravnavati.
VII – Stroški
101.
V skladu s členom 69(2) Poslovnika Sodišča se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov postopka. Ker Parlament s svojimi predlogi ni uspel, se mu naloži plačilo stroškov. V skladu s členom 69(4) Poslovnika Sodišča Kraljevina Španija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska ter Komisija, intervenienti v postopku, nosijo lastne stroške.
VIII – Predlog
102.
Glede na navedene preudarke Sodišču predlagam, naj:
1.
tožbo Parlamenta kot neutemeljeno zavrne;
2.
Parlamentu naloži plačilo stroškov;
3.
odloči, da Kraljevina Španija, Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska ter Komisija nosijo lastne stroške.
(
1
)	Jezik izvirnika: nemščina.
(
2
)	UL L 207, str. 1.
(
3
)	COM(91) 273 konč. (UL 1992, C 99, str. 14).
(
4
)	COM(93) 252 konč. (UL 1993, C 236, str. 17).
(
5
)	COM(93) 570 konč. in SEC(99) 581 konč.
(
6
)	Sodbi z dne 26. marca 1987 v zadevi Komisija proti Svetu (45/86, Recueil, str. 1493, točka 11) in z dne 11. junija 1991 v zadevi Komisija proti Svetu (C-300/89, Recueil, str. I-2867, točka 10).
(
7
)	Sodba Komisija proti Svetu z dne 26. marca 1987 (navedena v opombi 6, točka 13) ter sodbe z dne 7. julija 1992 v zadevi Parlament proti Svetu (C-295/90 Recueil, str. I-4193, točka 11), z dne 13. julija 1995 v zadevi Španija proti Svetu (C-350/92, Recueil, str. I-1985, točka 26) in z dne 10. julija 2003 v zadevi Komisija proti EIB (C-15/00, Recueil, str. I-7281).
(
8
)	Sodbi z dne 4. oktobra 1991 v zadevi Parlament proti Svetu (C-70/88, Recueil, str. I-4529, točka 17) in z dne 17. marca 1993 v zadevi Komisija proti Svetu (C-155/91, Recueil, str. I-939, točka 19).
(
9
)	Deckert/Lilienthal, „Die Rechtsetzungskompetenzen der EG im Privatrecht“, Europäisches Wirtschafts- & Steuerrecht 1999, str. 121 (str. 123 in naslednje); Troberg/Tiedje, opomba 27 k členu 44; za drugačno stališče glej Trüe, Das System der Rechtsetzungskompetenzen der Europäischen Gemeinschaft und der Europäischen Union, 2002, str. 231 in naslednje.
(
10
)	Sodba z dne 10. decembra 2002 v zadevi BAT (C-491/01, Recueil, str. I-11453, točka 60).
(
11
)	Sodba BAT (navedena v opombi 10, točka 60) in sodba z dne 14. decembra 2004 v zadevi Swedish Match (C-210/03, ZOdl., str. I-11893).
(
12
)	Wahlers, „Art. 100a EWGV – Unzulässige Rechtsgrundlage für den geänderten Vorschlag einer Verordnung über das Statut der Europäischen Aktiengesellschaft?“, Aktiengesellschaft 1990, str. 448 (str. 451).
(
13
)	Trüe (navedeno v opombi 9), str. 205 in 208. Glej tudi sodbo z dne 22. junija 1994 v zadevi IHT (C-9/93, Recueil, str. I-2789, točka 58).
(
14
)	Sodba Španija proti Svetu (navedena v opombi 7, točka 35), sodbi z dne 5. oktobra 2000 v zadevi Nemčija proti Parlamentu in Svetu (C-376/98, Recueil, str. I-8419, točka 86) in z dne 9. oktobra 2001 v zadevi Nizozemska proti Parlamentu in Svetu (C-377/98, Recueil, str. I-7079, točka 15) ter sodba BAT (navedena v opombi 10, točka 61).
(
15
)	Mnenje 1/94 z dne 15. novembra 1994 (Recueil, str. I-5267, točka 59) ter sodbi Španija proti Svetu (navedena v opombi 7, točki 23 in 27) in Nizozemska proti Parlamentu in Svetu (navedena v opombi 14, točka 24).
(
16
)	UL L 11, str. 1.
(
17
)	Dashwood. „The Limits of European Community Powers“, European Law Review 1996, str. 113 (str. 120); Müller-Graff, „Die Rechtsangleichung zur Verwirklichung des Binnenmarktes“, Europarecht 1989, str. 107 (str. 129); glej tudi Tietje, v: Grabitz/Hilf, Kommentar, „Art. 95 EGV“, opomba 52.
(
18
)	Herrnfeld, Schwarze (ur.), EU-Kommentar, „Artikel 95 EGV“, točka 23; Schwartz, „30 Jahre EG-Rechtsangleichung“, v: Eine Ordnungspolitik für Europa, Festschrift von der Groeben, 1987, str. 330 (str. 365); Tietje (navedeno v opombi 17), točka 52.
(
19
)	Sodba z dne 20. oktobra 1993 v združenih zadevah Collins in Patricia Im- und Export proti Imtrat in EMI Electrola (C-92/92 in C-326/92, Recueil, str. I-5145).
(
20
)	Glej Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner, von der Groeben/Schwarze (ur.), EU-/EG-Vertrag Kommentar, 6. izdaja, „Artikel 95 EG“, točka 41, in Leible, Streinz/Ohler/Burgi (ur.), EUV/EGV: Vertrag über die Europäische Union und Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, 2003, „Art. 95 EGV“, točka 29, ki utemeljujejo stališče Komisije.
Glej Trüe (navedeno v opombi 9), str. 268, ki kljub vsemu daje prednost členu 44 ES glede nekaterih vidikov, zlasti kadar nacionalno pravo pomeni dopolnitev.
(
21
)	Glej Ehlermann, „The Internal Market Following the Single European Act“, Common Market Law Review 1987, str. 361 (str. 385).
(
22
)	Arnull/Dashwood/Ross/Wyatt, European Union Law, 4. izdaja, 2000, str. 521.
(
23
)	Snaith, „Das anwendbare Recht“, v: Reiner Schulze (ur.), Europäische Genossenschaft, 2004, str. 25.
(
24
)	Reiner Schulze, „Einführung: Die Verordnung über das Statut der Europäischen Genossenschaft (SCE)“, v: Reiner Schulze (ur.), Europäische Genossenschaft, 2004, str. 1 (str. 2); Wahlers (navedeno v opombi 12), str. 451.
(
25
)	Schulze (navedeno v opombi 24), str. 4.
(
26
)	Snaith (navedeno v opombi 23), str. 19 (str. 38).
(
27
)	Sodba Nizozemska proti Parlamentu in Svetu, navedena v opombi 14, točka 25.
(
28
)	Snaith (navedeno v opombi 23), točka 40 in naslednje.
(
29
)	Kar poudarja tudi Snaith (navedeno v opombi 23), str. 19.
(
30
)	Parléani, „Le règlement relatif à la société coopérative européenne, et la subtile articulation du droit communautaire et des droits nationaux“, Revue des sociétés 2004, str. 74 (str. 87).
(
31
)	V zvezi s tem glej Wahlers (navedeno v opombi 12), str. 454.
(
32
)	Schulze (navedeno v opombi 24), str. 1.
(
33
)	Dashwood (navedeno v opombi 17), str. 120; Deckert/Lilienthal (navedeno v opombi 9), str. 128; Müller-Graff (navedeno v opombi 17), str. 129; Wahlers (navedeno v opombi 12), str. 453; Arnull/Dashwood/Ross/Wyatt (navedeno v opombi 22), str. 521.
Po drugi strani glej avtorje, ki delajo oziroma so delali za Komisijo, Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner (navedeno v opombi 20), točka 40.
(
34
)	Dashwood (navedeno v opombi 17), str. 120.
(
35
)	Trüe (navedeno v opombi 9), str. 217, ki pa tega merila načeloma ne šteje za ustrezno.
(
36
)	Tako Pipkorn/Bardenhewer-Rating/Taschner (navedeno v opombi 20), točka 40, ter Leible (navedeno v opombi 20), točka 29, glede pravic na področju intelektualne lastnine.
Nasprotno meni Herrnfeld (navedeno v opombi 18), točka 22.