62003TO0061_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T‑61/03,
Irwin Industrial Tool Co., kotipaikka Hoffman Estates, Illinois (Yhdysvallat), edustajanaan solicitor G. Farrington,
kantajana,
vastaan
sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV ), asiamiehinään G. Humphreys ja S. Laitinen,
vastaajana,
jossa kantaja on nostanut kanteen SMHV:n kolmannen valituslautakunnan 20.11.2002 tekemästä päätöksestä (asia R 110/2002‑3), jolla valituslautakunta on evännyt sanamerkin QUICK-GRIP rekisteröimisen yhteisön tavaramerkiksi,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja H. Legal sekä tuomarit V. Tiili ja M. Vilaras,
kirjaaja: H. Jung,
ottaen huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 18.2.2003 toimitetun kanteen,
ottaen huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 30.5.2003 toimitetun SMHV:n vastineen,
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
Asian tausta
1. American Tool Co., Inc. ‑niminen yhtiö, nykyiseltä nimeltään Irwin Industrial Tool Co., on 17.7.2000 hakenut yhteisön tavaramerkkiä sisämarkkinoiden harmonisointivirastolta (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1) nojalla, sellaisena kuin se on muutettuna.
2. Tavaramerkki, jonka rekisteröintiä on haettu, on sanamerkki QUICK-GRIP.
3. Tavarat, joita varten merkin rekisteröintiä on haettu, kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan 15 päivänä kesäkuuta 1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin kyseinen sopimus on tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkaan 8, ja ne vastaavat seuraavaa kuvausta: ”Käsityökalut; kiinnittimet, C‑kiinnittimet, kiinnitysleuat, hitsauskiinnittimet, ketjukiinnittimet, lukittuvat tankokiinnittimet, lukittuvat kiinnitysleuat, lukittuvat putkikiinnittimet, putkikiinnittimet; osat ja tarvikkeet kaikille edellä mainituille tavaroille”.
4. Tutkija on hylännyt hakemuksen 29.11.2001 tekemällään päätöksellä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan nojalla kaikkien nimettyjen tavaroiden osalta sillä perusteella, että hakemuksessa tarkoitettu sanamerkki on kuvaileva ja vailla erottamiskykyä. Tutkija on katsonut lisäksi, ettei mitään näyttöä ollut esitetty siitä, että hakemuksen tarkoittamasta merkistä olisi tullut Euroopan yhteisön alueella käytön kautta erottamiskykyinen.
5. American Tool Co., Inc. on 29.1.2002 hakenut SMHV:ltä asetuksen N:o 40/94 59 artiklan mukaisesti muutosta tutkijan päätökseen.
6. SMHV:n kolmas valituslautakunta on 20.11.2002 tekemällään päätöksellä (jäljempänä ”riidanalainen päätös”), joka on annettu tiedoksi kantajalle 18.12.2002, hylännyt valituksen.
7. Valituslautakunta on katsonut lähinnä, että hakemuksessa tarkoitettu sanamerkki ilmensi kokonaisuutena tarkasteltuna ajatusta kiinnittämisen (”grip”) helppoudesta ja nopeudesta (”quick”) ja että sanamerkki tästä syystä ilmeisesti ja yksiselitteisesti oli luonteeltaan kuvaileva ja viittasi kyseessä olevien tuotteiden ominaisuuksiin ja käyttöön. Kun lisäksi otetaan huomioon, että asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti yhdenkin ehdottoman hylkäysperusteen soveltaminen johtaa merkin hylkäämiseen yhteisön tavaramerkkinä, valituslautakunta on katsonut, ettei ollut tarpeen lausua asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesta ehdottomasta hylkäysperusteesta.
Asianosaisten vaatimukset
8. Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– kumoaa riidanalaisen päätöksen
– määrää SMHV:n palauttamaan asian tutkijalle ja/tai valituslautakunnalle arvioitavaksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti.
9. SMHV vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
– hylkää kanteen
– velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Tutkittavaksi ottaminen
10. Vaatimustensa toisessa kohdassa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määrää SMHV:n palauttamaan asian tutkijalle ja/tai valituslautakunnalle, jotta lautakunta arvioisi tavaramerkin rekisteröintihakemuksen asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella.
11. Vakiintuneen oikeuskäytännön ja asetuksen N:o 40/94 63 artiklan 6 kohdan mukaan SMHV:n on toteutettava yhteisöjen tuomioistuinten tuomion täytäntöönpanosta johtuvat toimenpiteet. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei siis ole antaa SMHV:lle täytäntöönpanoa koskevaa määräystä (asia T‑331/99, Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v. SMHV (Giroform), tuomio 31.1.2001, Kok. 2001, s. II‑433, 33 kohta; asia T‑34/00, Eurocool Logistik v. SMHV (EUROCOOL), tuomio 27.2.2002, Kok. 2002, s. II‑683, 12 kohta ja asia T‑388/00, Institut für Lernsysteme v. SMHV – Educational Services (ELS), tuomio 23.10.2002, Kok. 2002, s. II‑4301, 19 kohta). Tämän vuoksi vaatimusten toinen kohta jätetään tutkittavaksi ottamatta.
Pääasia
12. Kantaja esittää kanteensa perusteeksi, että asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu. Ensimmäiseksi on syytä arvioida kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaan liittyvää moitetta.
Asianosaisten lausumat
13. Kantaja katsoo ensinnäkin, ettei tavaramerkki, jonka rekisteröintiä on haettu, ole sellainen, että se elinkeinotoiminnassa yksinomaan kuvaisi kyseessä olevien tuotteiden lajia. Kantajan mukaan englannin kielen sanan ”quick”, joka viittaa tiettyyn nopeuteen tai vauhtiin, käyttö yhdessä sanan ”grip” kanssa ei ole tavanomaista. Näin ollen näiden kahden sanan yhdistelmän merkityssisältö ei ole ilmeinen ja yksiselitteinen erityisesti kyseessä olevien tuotteiden kuluttajille.
14. Seuraavaksi kantaja toteaa, että valituslautakunnalta on jäänyt huomaamatta, ettei kiinnittimille yleensä ole tyypillistä ”helppous” tai ”nopeus”. Sanaa ”quick” ei tavallisesti käytetä kyseessä oleviin tuotteisiin liittyen, koska nopeus ei ole toivottava tai tavoiteltu ominaisuus näiden tuotteiden osalta. Toisin kuin valituslautakunta on katsonut, sanalla ”quick” ei siis olisi tuotetta kehuvaa merkitystä.
15. Lopuksi kantaja katsoo, että valituslautakunta on virheellisesti pitänyt sanoja ”helppo” ja ”nopea” synonyymeinä ja virheellisesti katsonut niiden merkityksen sisältyvän sanaan ”quick”.
16. SMHV toteaa vastineessaan, että sanan ”yksinomaan” täsmällinen merkitys asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan yhteydessä liittyy tavaramerkin kuvailevuutta koskevaan testiin. Tässä yhteydessä sana ”yksinomaan” on luettava yhdessä sanan ”muodostuvat” kanssa. Tämä tarkoittaa, että jos vähintään yksi merkin mahdollisista merkityssisällöistä viittaa kyseessä olevien tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksiin, merkin rekisteröinti tulee evätä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.
17. Käsillä olevassa tapauksessa on SMHV:n mukaan kylläkin totta, että kummallakin hakemuksessa tarkoitetun merkin QUICK-GRIP osalla voi englannin kielessä olla eri merkityksiä, mutta on kuitenkin todettava, että kun sanaa ”quick” käytetään yhdyssanassa tai sanonnassa (esimerkiksi ”quick-fire”, ”quick-freeze”, ”quick-knit”, ”quick-look”, ”quick-release” jne.), se viittaa yleensä ajatukseen nopeudesta tai vauhdista. Lisäksi sana ”grip” suurimmassa osassa merkityksiään ilmaisee ajatusta lujasta tai kestävästä otteesta tai kiinni pitämisestä. Näin ollen näitä kahta sanaa yhdysmerkillä yhdistettynä voitaisiin todellakin käyttää yksilöimään tuotteiden ominaisuutta, koska kiinnittimet ovat laitteita tai välineitä, joiden tehtävänä on pitää kiinni, liittää tai kiinnittää lujasti. Tämä sanojen ”quick grip” kyky kuvailla ilmenee niiden yleisestä käytöstä kauppiaiden internetissä olevissa mainoksissa, jotka koskevat eri tuotteita, muun muassa kiinnittimiä. Näissä mainoksissa yhdistelmä ”quick-grip” ilmaisee ajatusta helppoudesta, nopeudesta ja lujasta kiinnityksestä.
18. 18	SMHV lisää, ettei merkki QUICK-GRIP täytä yhtään niistä kriteereistä, jotka oikeuskäytännössä on asetettu sanamerkeille. Se ei nimittäin ole uusi sanakeksintö tai elliptinen taikka rakenteeltaan tai sanojen rinnakkain asettamisen suhteen epätavanomainen, ja se on kieliopillisesti intuitiivisesti ymmärrettävissä. Ensinnäkin, yhdysmerkin lisääminen sanojen ”grip” ja ”quick” väliin ei ole ratkaiseva tekijä englannin kielen kieliopissa, ja yhdysmerkistä johtuva ero on huomaamaton tai ainakin vailla merkitystä merkin sisällön kannalta. Toiseksi kyseessä oleva merkki ei ole elliptinen. Kolmanneksi sanojen ”quick” ja ”grip” rakenne tai rinnakkain asettaminen ei ole epätavallista. Englanninkieliset käyttävät kyseisiä sanoja tässä järjestyksessä toisiinsa liitettyinä, yhdysmerkin kanssa tai ilman (esimerkiksi ”quick‑fire”, ”quick‑freeze”, ”quick buck”, ”quick bread”, ”quick march”, ”quick time”, ”quick water” jne.), eikä kyse ole sanajärjestyksen kääntämisestä tehokeinona.
19. Lisäksi SMHV katsoo, että vaikka sanaa ”quick” voidaan pitää epätavanomaisena kehuvana sanana, se on kiinnittimien tavallinen ominaisuus, ne siis pitävät lujasti kiinni tai paikallaan. Kuluttaja ymmärtää, että kiinnitin kiinnittää tarvittaessa nopeasti tai että se voidaan koota nopeasti ennen käyttöä. Molemmissa tapauksissa on kyse toivotuista ominaisuuksista.
20. Lopuksi SMHV kiistää kantajan väitteen, jonka mukaan sana ”quick” ei ole sanan ”easy” (”helppo”) synonyymi. Internetissä olevasta mainosaineistosta nimittäin ilmenee, että sanaa ”easy” käytetään usein sanojen ”quick” ja ”grip” kanssa ja että kiinnittimiä ja nopeita lukituslaitteita koskevan mainonnan pääasiallinen viesti on, että niitä on myös helppo käyttää. Lisäksi, vaikka sanan ”quick” sanakirjamääritelmä ei nimenomaisesti mainitse sanaa ”helppo”, tarvitsee vain ajatella sellaisia esimerkkejä kuten ”quick meals” tai ”quick assembly” havaitakseen, että kyseessä olevien tuotteiden valmistajat viittaavat puoleensavetävään ajatukseen siitä, että ateria tai kokoaminen olisi myös helppoa.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeudellinen arviointi
21. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklan mukaan tuomioistuin voi jatkamatta asian käsittelyä ratkaista asian perustellulla määräyksellä, jos kanne on selvästi täysin perusteeton.
22. Kun käsillä olevassa tapauksessa otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytäntö asiassa ja se, että asianosaisten väitteet ja niiden perusteet ensimmäisessä tuomioistuimessa ovat olleet samat kuin SMHV:n kolmannessa valituslautakunnassa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo tuntevansa asian riittävästi asiakirjojen perusteella ja päättää yllä mainitun artiklan mukaisesti antaa ratkaisun asian käsittelyä jatkamatta.
23. Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan seuraavia merkkejä ei rekisteröidä: ”tavaramerkit, jotka muodostuvat yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan tavaroiden tai palvelujen lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa tai maantieteellistä alkuperää, tavaroiden valmistusajankohtaa tai palvelujen suoritusajankohtaa taikka muita tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia”. Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 2 kohdassa säädetään lisäksi, että ”edellä 1 kohtaa sovelletaan, vaikka rekisteröinnin esteet olisivat olemassa ainoastaan osassa yhteisöä”.
24. Näin ollen merkit ja ilmaukset, joita voidaan elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan sen tavaran tai palvelun ominaisuuksia, jota varten rekisteröintiä on haettu, oletetaan asetuksen N:o 40/94 mukaan sellaisiksi, jotka eivät luonteensa vuoksi kykene täyttämään tavaramerkin tehtävää alkuperän osoittajana, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta siihen, että tällainen merkki tai ilmaus voi tulla käyttönsä vuoksi erottamiskykyiseksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla (ks. asia C‑191/01 P, SMHV v. Wrigley, tuomio 23.10.2003, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Tällaiset merkit eivät nimittäin kykene yksilöimään tavaran tai palvelun kaupallista alkuperää siten, että kuluttaja voi myöhempiä hankintoja tehdessään hankkia lisää kyseisellä tavaramerkillä varustettuja tavaroita tai palveluita, jos hän on pitänyt niitä hyvinä, tai olla hankkimatta niitä, jos hän ei ole tyytyväinen niihin (asia T‑219/00, Ellos v. SMHV (ELLOS), tuomio 27.2.2002, Kok. 2002, s. II‑753, 28 kohta ja asia T‑348/02, Quick v. SMHV (Quick), tuomio 27.11.2003, 28 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
25. Kun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa kielletään tällaisten merkkien ja ilmausten rekisteröiminen yhteisön tavaramerkeiksi, tällä säännöksellä pyritään siihen yleisen edun mukaiseen tavoitteeseen, että merkkejä tai ilmauksia, joilla kuvaillaan sentyyppisten tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksia, joita varten rekisteröintiä haetaan, on jokaisen saatava vapaasti käyttää. Tällä säännöksellä estetään siis se, että ainoastaan yksi yritys saisi käyttää tällaisia merkkejä tai ilmauksia sen vuoksi, että ne on rekisteröity tavaramerkiksi (ks. em. asia SMHV v. Wrigley, tuomion 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
26. Merkin kuvailevuutta tulee arvioida toisaalta suhteessa tavaroihin ja palveluihin, joiden osalta merkin rekisteröintiä haetaan ja toisaalta suhteessa sen kohdeyleisön, jonka muodostavat näiden tavaroiden ja palveluiden kuluttajat, saamaan vaikutelmaan (ks. em. asia Quick, tuomion 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
27. Käsillä olevassa tapauksessa tavarat, joille tavaramerkin rekisteröintiä on haettu, sellaisina kuin ne on lueteltu riidanalaisen päätöksen 1 kohdassa, ovat yleisessä käytössä olevia tavaroita, jotka on tarkoitettu kaikille kuluttajille. Tästä syystä kohdeyleisönä on pidettävä tavanomaisen valistuneita ja kohtuullisen tarkkaavaisia ja huolellisia keskivertokuluttajia. Lisäksi on todettava, että koska merkki QUICK-GRIP koostuu englanninkielisistä sanoista, kohdeyleisö, jonka suhteen ehdotonta hylkäysperustetta on arvioitava, muodostuu yhteisön alueella asuvista englanninkielisistä keskivertokuluttajista (asia C‑342/97, Lloyd Schuhfabrik Meyer, tuomio 22.6.1999, Kok. 1999, s. I‑3819, 26 kohta; asia T‑295/01, Nordmilch v. SMHV (OLDENBURGER), tuomio 15.10.2003, 35 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja em. asia Quick, tuomion 30 kohta).
28. Tässä tilanteessa on arvioitava asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan ehdottomaan hylkäysperusteeseen liittyen, havaitseeko kohdeyleisö kyllin suoran ja konkreettisen yhteyden sanamerkin QUICK‑GRIP ja niiden tuotteiden välillä, joiden osalta tavaramerkin rekisteröinti on evätty.
29. Tässä suhteessa on todettava, että sanamerkki QUICK‑GRIP muodostuu adjektiivista (quick) ja substantiivista (grip), joita yhdistää yhdysmerkki. Merkki ei siis vaikuta rakenteeltaan epätavanomaiselta. Se ei poikkea englannin kielen sananmuodostuksen säännöistä vaan on muodostettu niiden mukaisesti. Kuluttaja ei sen vuoksi pitäisi merkkiä epätavanomaisena (asia T‑222/02, HERON Robotunits v. SMHV (ROBOTUNITS), tuomio 26.11.2003, 39 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
30. Sanamerkin QUICK-GRIP merkityksen osalta ja sen yhteydestä kyseessä oleviin tuotteisiin valituslautakunta on ensinnäkin todennut riidanalaisen päätöksen 11 kohdassa, että merkki QUICK-GRIP koostuu kahdesta englannin kielestä peräisin olevasta sanasta, ”quick” ja ”grip”, yhdysmerkillä yhdistettynä ja että sanoista ensimmäinen merkitsee ”nope asti toimivaa tai toimimaan kykenevää; helposti tai nopeasti käyttöön otettavaa” ja toinen ”kiinni ottamista tai lujasti kiinni pitämistä; mitä tahansa laitetta, joka pitää kiinni kitkan avulla”. Seuraavaksi valituslautakunta on arvioinut riidanalaisen päätöksen 13 kohdassa, että näiden kahden yllä mainitun sanan yhdistelmä sisälsi selvää ja suoraa tietoa kyseessä olevien tuotteiden luonteesta ja käytöstä, että sanan ”quick” lisääminen ei tehnyt sanasta ”grip” vähemmän kuvailevaa ja että sana ”quick”, päinvastoin, oli omiaan antamaan sanamerkille kehuvan merkityksen, jonka mukaan kiinnittäminen (grip) tapahtuu helposti ja nopeasti. Lopuksi valituslautakunta on katsonut olevan ”kiistatonta, että näiden kahden sanan yhdistelmällä yleisesti ottaen on ilmeinen ja yksiselitteinen merkitys, joka selvästi viittaa kyseessä olevien tuotteiden luonteeseen ja käyttöön”.
31. Arvioitaessa niitä tuotteita, joille tavaramerkin rekisteröintiä on haettu, valituslautakunnan näkemys sanamerkin merkityksestä on ilmeisen oikea. Kyseessä oleva merkki paljastaa kohdeyleisölle välittömästi ja ilman lisäpohdiskelua, että kiinnittimet ja muut kyseessä olevat tuotteet kiinnittävät helposti ja nopeasti. Näin ollen sanojen ”quick” ja ”grip” käyttäminen ei vaadi kuluttajalta mielikuvitusta tai keksimistä.
32. Näin ollen kantajan väite, jonka mukaan merkillä QUICK-GRIP voisi olla useampi kuin yksi merkitys tai ettei nopeus olisi kyseessä olevien tuotteiden osalta tavoiteltava ominaisuus, ei ole lainkaan osuva. Oikeuskäytännön mukaan sanamerkin rekisteröinti täytyy evätä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla, jos vähintään yksi sen mahdollisista merkityksistä, kuten käsillä olevassa tapauksessa, viittaa kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksiin (em. asia SMHV v. Wrigley, tuomion 32 kohta ja asia T‑355/00, DaimlerChrysler v. SMHV (TELE AID), tuomio 20.3.2002, Kok. 2002, s. II‑1939, 30 kohta).
33. Edellä olevasta seuraa, että yhteys sanamerkin QUICK‑GRIP ja hakemuksessa tarkoitettujen tuotteiden välillä on niin läheinen, että siihen sovelletaan asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyä kieltoa.
34. Näin ollen valituslautakunta on aivan oikein todennut, että sanamerkki QUICK-GRIP kuvailee asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla kyseessä olevien tuotteiden luonnetta ja käyttöä eikä sitä sen vuoksi voida rekisteröidä yhteisön tavaramerkiksi.
35. Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan mukaan yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimisen epäämiseen riittää, että yksi luetelluista ehdottomista hylkäysperusteista on käsillä (asia C‑104/00 P, DKV v. SMHV, tuomio 19.9.2002, Kok. 2002, s. I‑7561, 29 kohta ja em. asia Quick, tuomion 37 kohta).
36. Tästä syystä tuomioistuimella ei ole aihetta arvioida kanneperustetta, joka liittyy 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan väitettyyn rikkomiseen (em. asia Giroform, tuomion 31 kohta).
37. Kaiken edellä olevan perusteella tuomioistuin hylkää kanteen selvästi täysin perusteettomana.
Oikeudenkäyntikulut
38. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, kantaja velvoitetaan korvaamaan SMHV:n kulut vaatimusten mukaisesti.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1) Kanne hylätään.
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Annettiin Luxemburgissa 27 päivänä toukokuuta 2004.