62011CC0526
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
PAOLO MENGOZZI
30 päivänä tammikuuta 2013 (
1
)
Asia C‑526/11
IVD GmbH & Co. KG
vastaan
Ärztekammer Westfalen-Lippe
(Ennakkoratkaisupyyntö – Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat (Saksa))
”Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta — ”Julkisoikeudellisen laitoksen” sekä valtion rahoituksen ja valvonnan käsite — Ammatillinen yhdistys, jolle myönnetään laissa toimivalta periä jäseniltään jäsenmaksuja mutta jolla on jäsenmaksujen määrän vahvistamisessa laaja harkintavalta”
I Johdanto
1.
Käsiteltävänä olevassa ennakkoratkaisupyynnössä Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat (julkisia hankintoja koskevissa asioissa toimivaltainen Düsseldorfin ylimmän alueellisen tuomioistuimen jaosto) (Saksa) esittää unionin tuomioistuimelle direktiivin 2004/18/EY (
2
) 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdan tulkintaa koskevan kysymyksen ”julkisoikeudellisen laitoksen” käsitteestä. Ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin kysyy, onko Ärztekammer Westfalen-Lippe (Westfalen-Lippen lääkärien ammatillinen yhdistys, jäljempänä lääkärien ammatillinen yhdistys) julkisoikeudellinen laitos ja näin ollen mainitussa direktiivissä tarkoitettu hankintaviranomainen.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Unionin lainsäädäntö
2.
Direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa säädetään seuraavaa:
”’Julkisoikeudellisella laitoksella’ tarkoitetaan laitosta
a)
joka on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita, joilla ei ole teollista tai kaupallista luonnetta,
b)
joka on oikeus[subjekti] ja
c)
jota joko rahoittaa pääosin valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto‑, johto‑ tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää yli puolet.
Liitteessä III ovat ohjeelliset luettelot toisen alakohdan a, b ja c alakohdassa säädetyt edellytykset täyttävistä julkisoikeudellisista laitoksista ja niiden ryhmistä – –”
3.
Saksan liittotasavallan osalta mainitussa liitteessä mainitaan ammatilliset järjestöt, erityisesti lääkärien ammatilliset yhdistykset valtion, osavaltioiden tai paikallisten viranomaisten perustamina yhteisöinä (III osasto, 1.1 ryhmä, toinen luetelmakohta).
B Saksan lainsäädäntö
4.
Terveydenhoitoalan ammateista annetun Nordrhein-Westfalenin osavaltion lain (Heilberufsgesetz des landes Nordrhein-Westfalen, jäljempänä HeilBerG NRW) 6 §:n 1 momentin 1–5 kohdassa säädetään yleisesti näihin ammatteihin kuuluvista tehtävistä, mukaan lukien lääkärien ammatillisen yhdistyksen tehtävistä.
5.
Mainitun säännöksen mukaan näiden ammattien tehtävänä on tukea julkista terveydenhuoltoa ja julkista eläinterveydenhuoltoa, antaa valvontaviranomaisen pyynnöstä lausuntoja, varmistaa lääkäri- ja hammaslääkäripäivystys vastaanottoaikojen ulkopuolella ja tiedottaa siitä sekä antaa päivystyspalvelua koskevat säännöt, edistää ja tarjota yhdistyksen jäsenten ammatillista jatkokoulutusta sekä edistää ja harjoittaa laadunvarmistusta terveydenhuollon ja eläinterveydenhuollon aloilla.
6.
Lisäksi unionin tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ilmenee, että HeilBerG NRW:ssä myönnetään lääkärien ammatilliselle yhdistykselle sille annettujen tehtävien hoitamista varten toimivalta periä jäseniltään jäsenmaksuja (6 §:n 4 momentin ensimmäinen virke), säädetään, että jäsenmaksujen suuruus vahvistetaan maksusäännöissä, jotka yhdistyksen valtuuston on annettava (23 §:n 1 momentti), sekä säädetään, että mainitut maksusäännöt edellyttävät valvontaviranomaisen hyväksyntää (23 §:n 2 momentti), jonka tarkoituksena on yksinomaan turvata mainitun yhdistyksen varainhoidollinen tasapaino.
III Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
7.
Lääkärien ammatillinen yhdistys aloitti julkisen hankintamenettelyn tiedotuslehtensä painamisesta ja lähetyksestä sekä ilmoitusten hankinnasta ja tilausten myynnistä sekä julkaisi hankintailmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä 5.11.2010. Kahden muun tarjoajan hylkäämisen jälkeen valinta suoritettiin IVD GmbH & Co. KG:n (jäljempänä IVD) ja WWF Druck + Medien GmbH:n välillä, joista jälkimmäisen tarjous lopulta hyväksyttiin.
8.
IVD riitautti mainitun päätöksen ensin oikaisuvaatimuksella ja sen jälkeen Vergabekammerille (julkisten hankintojen alalla toimivaltainen Bundeskartellamtin jaosto) esittämässään muutoksenhaussa, jossa se väitti, ettei sopimuspuoleksi valittu ollut esittänyt tiettyjä hankintaviranomaisen edellyttämiä referenssejä. Kyseinen viranomainen hylkäsi IVD:n muutoksehaun ja totesi sen perusteettomaksi.
9.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin eli Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, päätti esittää viran puolesta ennakkoratkaisukysymyksen siitä, onko lääkärien ammatillista yhdistystä pidettävä hankintaviranomaisena, minkä perusteella määräytyy se, onko IVD:n nostama muutoksehaku tutkittavaksi.
10.
Mainittu tuomioistuin katsoo, että niillä tehtävillä, joita mainitulla ammatillisella yhdistyksellä HeilBerG NRW:n 6 §:n 1 momentin 1–5 kohdan mukaan on, tyydytetään ”yleisen edun mukaisia tarpeita, joilla ei ole teollista tai kaupallista luonnetta”. Tuomioistuin toteaa lisäksi, että mainittu ammatillinen yhdistys on oikeussubjekti. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo näin ollen, että direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan a ja b alakohdassa asetetut edellytykset täyttyvät.
11.
Kyseinen tuomioistuin kysyy sitä vastoin, onko lääkärien ammatillisen yhdistyksen oikeus periä jäseniltään jäsenmaksuja katsottava sellaiseksi välilliseksi valtion rahoitukseksi, joka täyttää direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa asetetun edellytyksen.
12.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että HeilBerG NRW:ssä ei säädetä lääkärien ammatillisen yhdistyksen perimien jäsenmaksujen suuruudesta eikä määritellä yhdistykselle annettujen tehtävien laajuutta ja toteuttamistapaa siten, että mainittu yhdistys voisi vahvistaa maksut ainoastaan tiukoissa raameissa. Päinvastoin on niin, että koska yhdistyksellä on laaja harkintavalta tehtäviensä suorittamisessa, sillä on laaja harkintavalta oman rahoitustarpeensa määrittämisessä ja siten jäsenmaksujensa suuruuden vahvistamisessa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa lisäksi, että vaikka valvontaviranomaisen hyväksyntää edellyttävä järjestelmä on olemassa, hyväksynnällä pyritään ainoastaan turvaamaan lääkärien ammatillisen yhdistyksen varainhoidollisen tasapainon säilyminen.
13.
Nämä erityiset asianhaarat sekä asiassa Bayerischer Rundfunk ym. 13.12.2007 (
3
) annetun tuomion ja asiassa Hans & Christophorus Oymanns 11.6.2009 (
4
) annetun tuomion huomioon ottaen kyseinen tuomioistuin pohtii, ovatko mainituissa tuomioissa esiintuodut seikat välttämättömiä, jotta välillistä valtion rahoitusta koskeva edellytys täyttyisi.
14.
Tässä yhteydessä Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”'Rahoittaako pääosin valtio' – – direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettua – – ammatillista yhdistystä tai onko sen 'johto' valtion 'valvonnan alainen', kun
—
laitokselle myönnetään laissa toimivalta periä jäseniltään jäsenmaksua, mutta laissa ei vahvisteta jäsenmaksun suuruutta eikä maksulla rahoitettavien suoritusten laajuutta,
—
valtion on kuitenkin hyväksyttävä maksusäännöt?”
IV Asian käsittely unionin tuomioistuimessa
15.
Huomautuksia esittivät IVD, lääkärien ammatillinen yhdistys, Tšekin hallitus sekä Euroopan komissio.
16.
Lääkärien ammatillista yhdistystä ja komissiota kuultiin 8.11.2012 pidetyssä istunnossa.
V Asian oikeudellinen arviointi
A Ennakkoratkaisukysymyksen ulottuvuus
17.
Ensinnäkin on syytä huomauttaa, että direktiivin 2004/18 liitteessä III mainitaan saksalaiset lääkärien ammatilliset yhdistykset hankintaviranomaisina, joiden katsotaan täyttävän mainitussa direktiivissä asetetut aineelliset edellytykset. (
5
)
18.
Mainittuun kuvaukseen sisältyy siten pääasiassa kyseessä oleva lääkärien ammatillinen yhdistys.
19.
Vaikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämä ennakkoratkaisukysymys koskee direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdan tulkintaa, siinä itse asiassa kyseenalaistetaan välillisesti mainitun yhdistyksen kyseisen direktiivin liitteeseen III kirjaamisen pätevyys.
20.
Kuten edellä mainitussa asiassa Hans & Christophorus Oymanns annetussa tuomiossa on jo täsmennetty, laitoksen kirjaaminen direktiivin 2004/18 liitteeseen III muodostaa ainoastaan kumottavissa olevan olettaman siitä, että mainittu laitos on direktiivissä tarkoitettu hankintaviranomainen, jolloin unionin tuomioistuinten tehtävänä on varmistaa kyseisen unionin toimen sisäinen johdonmukaisuus tarkastamalla, merkitseekö kirjaaminen direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisessa alakohdassa määriteltyjen aineellisten edellytysten virheetöntä soveltamista. (
6
) (
7
)
21.
Tältä osin oikeuskäytännössä on jo korostettu, että direktiivi 2004/18 sisältää samalla aineellisia sääntöjä, kuten sen 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan, jossa todetaan, mitkä edellytykset laitoksen on täytettävä, jotta sitä pidetään mainitussa direktiivissä tarkoitettuna hankintaviranomaisena, sekä näiden aineellisten sääntöjen täytäntöönpanotoimenpiteitä, kuten sen, että saman direktiivin liitteeseen III on lisätty ei-tyhjentävä luettelo julkisista laitoksista, joiden katsotaan täyttävän nämä edellytykset. (
8
)
22.
Ennakkoratkaisukysymykseen annettavan vastauksen perusteella on näin ollen lisäksi ratkaistavissa, onko Saksan lääkärien ammatillisten yhdistysten, siltä osin kuin ne käsittävät pääasiassa kyseessä olevan lääkärien ammatillisen yhdistyksen, kirjaaminen direktiivin 2004/18 liitteeseen III oikein.
23.
Näin ollen on tärkeä huomauttaa ensinnäkin, että direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdassa vahvistetut kolme edellytystä ovat luonteeltaan kumulatiivisia. (
9
) Tietty yksikkö muodostaa julkisoikeudellisen laitoksen, jonka on noudatettava julkisia hankintamenettelyjä, kun kyseessä on yksikkö, joka on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita, joilla ei ole teollista tai kaupallista luonnetta (a alakohta); joka on oikeussubjekti (b alakohta) ja jota joko rahoittaa pääosin valtio, alue- tai paikallistason julkisyhteisö taikka muu julkisoikeudellinen laitos tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto‑, johto‑ tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alue- tai paikallistason julkisyhteisö taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää yli puolet (c alakohta).
24.
Kuten ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenee, direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan a ja b alakohdan edellytykset täyttyvät pääasiassa. (
10
)
25.
Toiseksi on otettava huomioon direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa asetetut kolme vaihtoehtoista edellytystä.
26.
Tältä osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näyttää katsoneen, ettei mainituista edellytyksistä viimeinen, joka lähinnä koskee sitä, että julkinen valta nimittää yhden tiettyyn yksikköön kuuluvan elimen jäsenten enemmistön, eikä myöskään toinen, joka koskee sitä, että yksikön johto on mainitun julkisen vallan valvonnan alainen, täyty nyt käsiteltävässä asiassa.
27.
On kuitenkin huomautettava sen edellytyksen osalta, joka koskee sitä, että laitoksen johto on julkisen vallan valvonnan alainen, että vaikka mainittu edellytys ilmenee unionin tuomioistuimelle osoitetun ennakkoratkaisukysymyksen sanamuodosta, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole esittänyt mitään perusteluja mahdollisille epäilyksilleen mainitun edellytyksen soveltuvuudesta käsiteltävään asiaan.
28.
Mainitun epävarmuuden tulisi siten perustellusti johtaa siihen olettamaan, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii sulkemaan mainitun edellytyksen soveltamisen pois pääasiassa. Muutoin – ja kuten lääkärien ammatillinen yhdistys ja komissio ovat esittämissään kirjallisissa huomautuksissa todenneet – on niin, että kun ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämät seikat otetaan huomioon, vaikuttaa siltä, että on todettava, että kyse ei ole mainitun yhdistyksen johdon valvonnasta. Mainitun valvonnan olemassaolon on nimittäin mahdollistettava valvonnan alaisen laitoksen julkisiin hankintoihin liittyviin päätöksiin vaikuttaminen, mutta oikeuskäytännössä on jo katsottu, ettei johdon valvontaa koskevan edellytyksen voida katsoa täyttyvän tilanteessa, jossa valvonta tapahtuu vasta jälkikäteen. (
11
) Näin näyttää kuitenkin kaikella todennäköisyydellä olevan sen laillisuusvalvonnan osalta, johon kuuluu oikeus tiedonsaantiin ja jota valvontaviranomainen harjoittaa lääkärien ammatillisen yhdistyksen osalta HeilBerG NRW:n 28 §:n 1 momentin nojalla. (
12
)
29.
Mainitut toteamukset huomioon ottaen katson, ettei pääasiassa kyseessä olevan laitoksen johtoon kohdistuvaa julkisen vallan harjoittamaa valvontaa koskevan edellytyksen täyttymistä ole tarpeen pohtia enempää.
30.
Sitä vastoin on tärkeää tarkistaa, täyttyykö sitä koskeva edellytys, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, nyt käsiteltävässä asiassa.
B Edellytys, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta
31.
Huomautan, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, täyttyykö direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa säädetty edellytys, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, siinä tapauksessa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen ammatillinen yhdistys saa rahoituksensa (pääosin) (
13
) jäsenmaksuista, kun laissa sille myönnetään toimivalta periä mainittu jäsenmaksu mutta ei kuitenkaan vahvisteta jäsenmaksun suuruutta eikä maksulla rahoitettavien suoritusten laajuutta.
32.
Lääkärien ammatillinen yhdistys ja Tšekin tasavalta ehdottavat esittämissään huomautuksissa, että mainittuun kysymykseen vastataan kieltävästi, kun taas komissio on päinvastaisella kannalla.
33.
Kuten komissio on kantaansa unionin tuomioistuimessa järjestetyssä suullisessa käsittelyssä laajemmin esittänyt, se perustaa käsityksensä erityisesti väitteeseen, jonka mukaan pelkkä ammatillisen yhdistyksen ja valtion viranomaisten ”läheisyys” riittää sen edellytyksen täyttymiseen, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta.
34.
On totta, minkä myönnän täysin, että siltä osin kuin kyse on erityisesti mainitun ilmauksen tulkinnasta, on syytä viitata julkisiin hankintoihin liittyvää sopimuksentekoa koskevien direktiivien tavoitteeseen ja erityisesti tavoitteeseen samanaikaisesti sulkea pois se riski, että hankintaviranomainen suosisi sopimuksia tehdessään kotimaisia tarjouksen tekijöitä tai ehdokkaita, ja se mahdollisuus, että valtion, alue- tai paikallistason julkisyhteisöjen tai muiden julkisoikeudellisten laitosten rahoittama tai määräysvallassa oleva laitos toimisi muiden kuin taloudellisten perusteiden pohjalta. (
14
)
35.
Näin ollen ”hankintaviranomaisen” käsitettä, ”julkisoikeudellisen laitoksen” käsite mukaan lukien, on tulkittava toiminnallisesti ja siten, että otetaan huomioon tavoitteena oleva palvelujen ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistaminen sekä vääristymättömän ja mahdollisimman laajan kilpailun avaaminen jäsenvaltioissa. (
15
)
36.
Komission direktiivin 2004/18 tavoitteiden perusteella puolustama lähestymistapa saattaisi siten johtaa tulkitsemaan joustavasti tai laajasti julkisen vallan ja sen laitoksen, jonka rahoitus – ja näin ollen ”hankintaviranomaisen” asema – on kyseessä, välillä olevaa sidettä.
37.
Ei ole kuitenkaan syytä unohtaa, että myös oikeuskäytännöstä seuraa, että jokainen direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdan vaihtoehtoisesta kolmesta edellytyksestä edustaa yhtä kolmesta erilaisesta tilanteesta, joissa on kyseessä ”läheinen riippuvuussuhde” toiseen hankintaviranomaiseen eli valtioon, alue- tai paikallistason julkisyhteisöihin tai muihin julkisoikeudellisiin laitoksiin. (
16
)
38.
Mainitussa säännöksessä luetelluista kolmesta edellytyksestä ensimmäisen tulkitseminen kohtuuttoman laajasti paitsi voisi vääristää tarpeellisuutta osoittaa se, että kyseinen laitos on läheisessä riippuvuussuhteessa julkiseen valtaan, se myös veisi kahdelta muulta kyseisessä artiklassa mainitulta edellytykseltä tehokkaan vaikutuksen.
39.
Näin ollen en voi hyväksyä komission puolustamaa sen edellytyksen, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, suhteettoman laajaa tulkintaa, jossa kyseessä olevan laitoksen ”läheinen riippuvuussuhde” pyritään samaistamaan pelkkään sen ja julkisen vallan ”läheisyyteen”.
40.
Komission kannattaman kohtuuttoman laajan tulkinnan sulkeminen pois vaikuttaa mielestäni entistä oikeutetummalta sen vuoksi, että käsiteltävänä olevassa asiassa, kuten edellä mainituissa asiassa Bayerischer Rundfunk ym. ja asiassa Hans & Christophorus Oymanns, nousee esiin hankala kysymys julkisen vallan välillisesti myöntämästä rahoituksesta ja julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjä koskevien unionin oikeussääntöjen soveltamisen rajoista.
41.
Sen toteamuksen johdosta, jonka mukaan direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa ei millään tavoin täsmennetä menettelytapoja, joita kyseistä rahoitusta toteutettaessa on noudatettava, yhteisöjen tuomioistuin on katsonut näissä kahdessa tuomiossa, ettei mainitussa säännöksessä edellytetä, että kyseessä olevien laitosten toiminnan olisi oltava välittömästi valtion tai muun julkisen yksikön rahoittama, joten välillinen rahoitustapa on tältä osin riittävä. (
17
)
42.
Vaikka yhteisöjen tuomioistuin on kummassakin mainitussa tuomiossaan todennut, että julkinen valta todella rahoitti välillisesti kyseisiä laitoksia, mainitun toteamuksen taustalla olleista täsmällisistä ja merkityksellisistä olosuhteista on käsiteltävässä asiassa käyty kiivasta keskustelua yhtäällä lääkärien ammatillisen yhdistyksen ja Tšekin tasavallan sekä toisaalta komission välillä.
43.
Mainitut olosuhteet ansaitsevat erityisen huomion.
44.
Edellä mainitussa asiassa Bayerischer Rundfunk ym. ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyi yhteisöjen tuomioistuimelta, ovatko saksalaiset julkisoikeudelliset yleisradiolaitokset hankintaviranomaisia, kun niiden toiminta rahoitetaan pääosin televisiolupamaksulla, joka lähetysten vastaanottoon tarvittavan vastaanottimen hallussapitäjien on maksettava.
45.
Kyseisessä asiassa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että televisiolupamaksu perustuu yleisradiotoimintaa koskevaan valtiosopimukseen eli valtion toimeen eikä näiden laitosten ja kuluttajien keskenään tekemään sopimukseen. (
18
) Lupamaksun määrä vahvistetaan osavaltioiden parlamenttien ja hallitusten muodollisella päätöksellä, joka tehdään näiden laitosten ilmoittamien rahoitustarvearvioiden tutkimisesta vastaavan riippumattoman asiantuntijakomitean laatiman kertomuksen perusteella. Osavaltioiden parlamentit ja hallitukset voivat olla noudattamatta näitä suosituksia ainoastaan tyhjentävästi luetelluin perustein. (
19
)
46.
Yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin totesi, että vaikka osavaltioiden parlamenttien ja hallitusten pitäisi noudattaa mainittuja suosituksia muutoksia tekemättä, tämän lupamaksun määrän vahvistamismekanismin olisi luonut valtio, joka olisi siirtänyt tälle asiantuntijakomitealle julkisen vallan valtaoikeuksia. (
20
)
47.
Lupamaksujen perimistä koskeneista yksityiskohdista yhteisöjen tuomioistuin totesi, että valtiosopimuksesta ilmenee, että lupamaksujen perinnän toteuttaa julkisoikeudellinen yhtymä, jonka tehtävänä on lupamaksun kantaminen ja laskuttaminen ja joka toimii julkisoikeudellisten yleisradiolaitosten lukuun ja perii lupamaksut maksupäätöksellä. (
21
) Jos maksu on myöhässä, lupamaksun maksumuistutukset pannaan täytäntöön hallinnollisessa menettelyssä, siten, että asianomaisen yleisradiolaitoksen pyynnöstä on mahdollista turvautua pakkotäytäntöönpanoon, joten kyseisillä laitoksilla on julkisen vallan valtaoikeuksia. (
22
)
48.
Yhteisöjen tuomioistuin päätteli, että vaikka valtio myöntää mainituille laitoksille oikeuden periä lupamaksut itse, se, että rahoitus perustuu valtion toimeen, on valtion takaamaa sekä varmistetaan sellaisella maksuunpano- ja kantotavalla, joka kuuluu julkisen vallan valtaoikeuksien alaan, täyttää ”valtiollista rahoitusta” koskevan edellytyksen, kun sovelletaan julkisiin hankintoihin liittyvien sopimusten tekemistä koskevia unionin sääntöjä. (
23
)
49.
Toisessa edellä mainituista tuomioista, eli asiassa Hans & Christophorus Oymanns annetussa tuomiossa, joka myös koski Saksan liittotasavaltaa, kansallinen tuomioistuin kysyi muun muassa, voidaanko julkisten sairausvakuutuskassojen rahoitustapa huomioon ottaen katsoa, että pääosa niiden rahoituksesta on peräisin valtiolta direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitetuin tavoin.
50.
Yhteisöjen tuomioistuin perusti myönteisen vastauksensa neljään seikkaan.
51.
Yhteisöjen tuomioistuin ensinnäkin totesi, että julkisten sairausvakuutuskassojen rahoitus varmistetaan ylivoimaisesti suurimmalta osin vakuutettujen suorittamilla pakollisilla maksuilla, jotka maksetaan ilman erityistä vastasuoritusta, koska vakuutetuilla on lakisääteinen velvollisuus suorittaa maksu pelkästään sen perusteella, että he ovat vakuutettuja, mihin myös laki velvoittaa. (
24
)
52.
Toiseksi on niin, että koska erona edellä mainitussa asiassa Bayerischer Rundfunk ym. kyseessä olleisiin maksuihin maksujen suuruuden vahvistavat kassat itse, yhteisöjen tuomioistuin tuki kansallisen tuomioistuimen näkemystä, jonka mukaan näiden kassojen harkintavalta on tältä osin äärimmäisen suppea, koska niiden tehtävänä on varmistaa sosiaaliturva-alan säännöksissä säädetyt etuudet. Koska yhteisöjen tuomioistuimen mukaan etuuksista ja niihin liittyvistä menoista säädetään näin ollen laissa ja koska mainitut kassat eivät tavoittele toiminnallaan voittoa, maksujen suuruus on vahvistettava niin, että niistä saadut tulot eivät ole pienempiä eivätkä suurempia kuin menot. (
25
)
53.
Kolmanneksi yhteisöjen tuomioistuin huomautti, että julkiset sairausvakuutuskassat tarvitsevat joka tapauksessa maksujen suuruuden vahvistamiseksi kutakin niitä valvovan viranomaisen hyväksynnän, joten maksun suuruus on tietyssä määrin lakisääteinen, ja muut näiden kassojen tulonlähteet (liittovaltion viranomaisten suorat maksut) ovat sitä paitsi epäilyksettä valtion suoraa rahoitusta. (
26
)
54.
Neljänneksi yhteisöjen tuomioistuin totesi maksujen kantamisesta ja perimisestä, että maksut kannetaan ilman, että vakuutetulla on mitään mahdollisuutta puuttua asiaan, ja että ne myös peritään sitovasti julkisoikeudellisten säännösten nojalla. (
27
)
55.
Yhteisöjen tuomioistuin päätteli tästä, että julkiset sairausvakuutuskassat olivat, vaikkakin olennaisilta osin välillisesti, pääosin julkisen vallan rahoittamia.
56.
Mitä näistä kahdesta tuomiosta on johdettavissa?
57.
Ensinnäkin on täysin selvää, että unionin tuomioistuin käyttää sen toteamiseksi, että laitos on välillisesti pääosin julkisen vallan rahoittama, ”aihetodisteiden kokonaisuuden” menetelmää.
58.
Mainitut aihetodisteet voidaan mielestäni luetella seuraavasti: ensinnäkin kyseisillä resursseilla on julkinen ja pakollinen alkuperä, toiseksi niiden kerääminen maksuvelvollisilta on autoritaarista, niiden vahvistamistavat sekä tilanteen mukaan valvontaviranomaisten näiden vahvistamistapojen osalta mahdollisesti harjoittaman valvonnan laajuus ja intensiteetti sekä lopuksi kyseisille laitoksille mainittujen resurssien keräämisen turvaamiseksi myönnetyt julkisen vallan valtaoikeudet.
59.
Toiseksi on vielä täsmentämättä, onko kaikki mainitut aihetodisteet todettava tietyssä tilanteessa ja millaisen suhteellisen painoarvon unionin tuomioistuin antaa kullekin niistä.
60.
Mielestäni vastaus mainittuihin kysymyksiin saattaa osittain olla löydettävissä siitä, että on tarpeen todeta, onko kyseinen laitos ”läheisessä riippuvuussuhteessa” julkiseen valtaan.
61.
Kun otetaan huomioon tämän ratkaisuehdotuksen 58 kohdassa mainitut aihetodisteet, vaikuttaa mielestäni kuitenkin siltä, ettei pääasiassa kyseessä olevalla laitoksella ole mainitunlaista läheistä riippuvuussuhdetta.
62.
Ensinnäkin on totta, että juuri HeilBerG NRW:ssä, joka on Saksan erään osavaltion laki, annetaan lääkärien ammatilliselle yhdistykselle oikeus periä jäsenmaksuja kyseisen lain 6 §:n 1 momentissa lueteltujen tehtäviensä rahoittamisen turvaamiseksi. Mainitun jäsenmaksun maksuunpanolla on siten – kuten kaikki unionin tuomioistuimelle huomautuksia esittäneet osapuolet myöntävät – julkinen alkuperä, nyt käsiteltävä tapauksessa valtion sisäinen. Lisäksi maksu suoritetaan ilman erityistä vastasuoritusta.
63.
On kuitenkin tärkeää huomauttaa, että – kuten Tšekin tasavalta on aivan oikeutetusti todennut – toisin kuin edellä mainituissa asiassa Bayerischer Rundfunk ym. ja asiassa Hans & Christophorus Oymanns mainittua jäsenmaksua ei peritä kolmansilta (maksuvelvollisilta tai kuluttajilta) vaan kyseessä olevan laitoksen jäseniltä itseltään.
64.
Tältä osin lääkärien ammatilliselle yhdistykselle myönnetty toimivalta ei näytä eroavan siitä, joka kaikilla niin sanottujen säädeltyjen ammattien ammatillisilla yhdistyksillä on turvatakseen rahoitus tehtävilleen, joita ovat muun muassa eettisten sääntöjen ja ammattietiikkaa koskevien sääntöjen nuodattamisen, erityisosaamisen korkean tason sekä yhdistysten jäsenien ammatillisen koulutuksen turvaaminen ja jäsenten välisten suhteiden valvominen. HeilBerG NRW:n 6 §:ssä mainitut tehtävät, joiden rahoitus on turvattava lääkärien ammatillisen yhdistyksen perimällä jäsenmaksulla, ovat myös mainituntyyppisiä.
65.
Lisäksi katson vastaavanlaisen päättelyn pohjalta, etten voi hyväksyä komission väitettä, jonka mukaan lääkärien ammatilliselle yhdistykselle olisi siirretty julkisen vallan valtaoikeuksia jäsenmaksujen suuruuden vahvistamisessa. Julkisen vallan valtaoikeuksia nimittäin luonnollisestikin käytetään suhteessa sellaiseen luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön, jolla ei ole mitään keinoja vaikuttaa vaaditun jäsenmaksun suuruuteen, kuten maksuvelvolliset ja kuluttajat edellä mainituissa asiassa Bayerischer Rundfunk ym. ja asiassa Hans & Christophorus Oymanns.
66.
On kuitenkin riidatonta, että pääasiassa käsiteltävässä asiassa jäsenmaksujen suuruudesta päättää lääkärien ammatillisen yhdistyksen valtuusto, johon kaikki jäsenet valitsevat edustajia, jotka osallistuvat valtuustoon ja joilla on siinä äänioikeus, joten kaikki jäsenet voivat siten vaikuttaa ainakin välillisesti jäsenmaksujen suuruuteen. Jos komission päätelmät olisi hyväksyttävä, olisi myönnettävä, että niille lääkärien ammatillisen yhdistyksen jäsenille, jotka kuuluvat mainitun yhteisön valtuustoon, olisi siirretty julkisen vallan valtaoikeuksia käytettäväksi paradoksaalisesti heitä itseään kohtaan. (
28
)
67.
Tämän jälkeen on todettava, mikä luonnollisesti liittyy edellä esitettyyn, että lääkärien ammatillisella yhdistyksellä oleva jäsenmaksujen laskemista koskeva harkintavalta vaikuttaa mielestäni, toisin kuin komissio väittää, merkittävältä tekijältä vahvistettaessa sitä, onko mainittu laitos ”läheisessä riippuvuussuhteessa” julkiseen valtaan.
68.
Koska lääkärien ammatillisen yhdistyksen tehtävät on määritelty melko laajasti ja epämääräisesti, minkä komissio myöntää, mainitulla laitoksella on jäsenmaksun suuruuden laskennassa olevan autonomiansa perusteella myös laaja toimintavapaus sen arvioidessa niiden tehtävien laajuutta ja toteuttamistapaa, jotka se kykenee rahoittamaan. (
29
) Samoin mainittu yksikkö voi valita, mille tehtävälle antaa etusijan tai mitä tehtävää kehittää vahvistamiensa jäsenmaksujen suuruuden perusteella.
69.
HeilBerG NRW:stä ja lääkärien ammatillisen yhdistyksen unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa esittämistä tiedoista ilmenee, ettei valvontaviranomaisella ole minkäänlaista valtaa puuttua mainitun yhdistyksen valtuuston päättämään jäsenmaksun suuruuteen. Ainoa mainitulla viranomaisella tässä suhteessa oleva toimivaltuus on lääkärien ammatillisen yhdistyksen tulojen ja menojen välisen varainhoidollisen tasapainon lakisääteinen valvonta.
70.
Mainittu tilanne on siten vastakohtainen edellä mainitun asian Hans & Christophorus Oymanns taustalla olevalle tilanteelle, jossa, kuten toistan, yhteisöjen tuomioistuin totesi, että julkisilla sairausvakuutuskassoilla oli ”äärimmäisen suppea” harkintavalta jäsenmaksujensa suuruuden vahvistamisessa. Mainittua arviota on mielestäni tarkasteltava suhteessa mainitun tuomion 17 kohtaan, jonka mukaan mainittujen kassojen on laskettava jäsenmaksut siten, että ne yhdessä muiden tulojen kanssa kattavat lakisääteiset menot ja takaavat sen, että toiminnan edellyttämät lakisääteiset varat ja rahastot ovat saatavilla.
71.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen antamista tiedoista ilmenee, että lääkärien ammatillisella yhdistyksellä on merkittävä harkintavalta menojensa laajuuden osalta ja että niistä päätetään niiden menettelytapojen perusteella, jotka mainittu yhdistys on valinnut toteuttaakseen tehtävänsä, jotka sitä paitsi on määritelty HeilBerG NRW:ssä puolestaan melko laajasti ja epämääräisesti.
72.
Edellä mainitussa asiassa Hans & Christophorus Oymanns yhteisöjen tuomioistuin myös esitti sen toteamiseksi, että julkiset sairausvakuutuskassat ovat läheisessä riippuvuussuhteessa julkiseen valtaan, että mainitut kassat olivat suoraan valtion rahoittamia, kun taas pääasiassa käsiteltävässä tapauksessa lääkärien ammatillisen yhdistyksen hyväksi ei ole säädetty mainitunlaista rahoitusta.
73.
Näyttää lisäksi todennäköiseltä, että lääkärien ammatillisella yhdistyksellä olevaan laajaan harkintavaltaan nähden sen valtuuston jäsenet, toisin sanoen itse jäsenmaksuja maksavien henkilöiden edustajat, toimivat pääasiassa taloudelliselta pohjalta päättäessään yhdistyksen tehtävien toteuttamistavoista ja määrittäessään näin ollen sen, minkä suuruista jäsenmaksua yhdistyksen jäsenet ovat valmiita maksamaan. (
30
)
74.
Näissä olosuhteissa vaikuttaa mielestäni siltä, ettei mainitunlaiselle laitokselle aiheudu sen suurempia taloudellisia kustannuksia, kuin sille yksinomaan taloudellisin perustein tehtyjen päätösten seurauksena aiheutuu sen päättäessä turvautua markkinoiden apuun, jolloin läheinen riippuvuussuhde valtioon ei mielestäni näytä tulevan kyseeseen, kun juuri jäsenmaksuja maksavat henkilöt itse vahvistavat maksettavikseen tulevien jäsenmaksujen suuruuden.
75.
Lääkärien ammatillisen yhdistyksen toimivalta antaa sisäisiä sääntöjä, määrätä uhkasakko niille jäsenilleen, jotka eivät noudata lakisääteisiä tai sisäisissä säännöissä asetettuja velvoitteitaan, sekä ryhtyä mainitun uhkasakon perintään (
31
) ei mielestäni edelleenkään vaikuta juuri eroavan siitä, joka muilla ammatillisilla yhdistyksillä on suhteessa jäseniinsä, jotta ne voivat itse säännellä kyseistä ammattia, jonka ”järjestäytymisestä” ne vastaavat.
76.
Näin ollen ehdotan, että esitettyyn ennakkoratkaisukysymykseen vastataan siten, ettei se, että valtion toimella lääkärien ammatillisen yhdistyksen kaltaiselle laitokselle myönnetään toimivalta periä jäseniltään jäsenmaksua mutta jossa ei vahvisteta jäsenmaksun suuruutta eikä maksulla rahoitettavien suoritusten laajuutta, riitä perustamaan direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettua läheistä riippuvuussuhdetta julkiseen valtaan.
77.
Näin ollen voidaan katsoa, että direktiivin 2004/18 mainitussa säännöksessä asetettujen aineellisten edellytysten noudattamista koskeva kumottavissa oleva olettama, joka johtuu siitä, että pääasiassa esillä oleva lääkärien ammatillinen yhdistys on kirjattu mainitun direktiivin liitteeseen III, voidaan kumota.
VI Ratkaisuehdotus
78.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenatin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei valtion toimi, jolla myönnetään pääasiassa kyseessä olevan Ärztekammer Westfalen-Lippen kaltaiselle laitokselle toimivalta periä jäseniltään jäsenmaksuja mutta jossa ei vahvisteta jäsenmaksun suuruutta eikä maksulla rahoitettavien suoritusten laajuutta, riitä perustamaan sellaista läheistä riippuvuussuhdetta julkiseen valtaan, joka on tarpeen, jotta mainitussa artiklassa säädetty edellytys, joka koskee sitä, että laitoksen toiminnan rahoitus on pääosin peräisin valtiolta, alue- tai paikallistason julkisyhteisöiltä taikka muulta julkisoikeudelliselta laitokselta, täyttyisi.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL L 134, s. 114).
(
3
)	Asia C-337/06 (Kok., s. I-11173).
(
4
)	Asia C-300/07 (Kok., s. I-4779).
(
5
)	Tältä osin on lisäksi todettava, että Saksan liittotasavalta eroaa muista jäsenvaltioista siinä suhteessa, että se sisällyttää luokkaan ”yhteisöt” ammatillisia yhdistyksiä lääkärien ammatilliset yhdistykset mukaan luettuina.
(
6
)	Ks. vastaavasti em. asia Hans & Christophorus Oymanns, tuomion 41–47 kohta. Kuten lisäksi julkisasiamies Mazák on jo em. asiassa antamansa ratkaisuehdotuksen 29 kohdassa huomauttanut, jäsenvaltiot eivät voi yksipuolisesti tehdä muutoksia direktiivin 2004/18 liitteeseen III. Mainitun direktiivin 79 artiklassa nimittäin säädetään, että vain komissio voi muuttaa ”liitteessä III tarkoitettuja julkisoikeudellisista laitoksista tai niiden ryhmistä laadittuja luetteloja silloin, kun nämä [muutokset] osoittautuvat jäsenvaltioiden ilmoitusten perusteella tarpeellisiksi”.
(
7
)	Tämä unionin tuomioistuinten suorittama tarkastelu on ymmärrettävissä myös sen valossa, että kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen toimivaltuuksia on rajattu siltä osin kuin kyse on unionin toimen pätevyyden valvonnasta. Vaikka ensin mainitut saattavat periaatteessa joutua tekemään sen, ainoastaan jälkimmäisellä on sitä vastoin toimivalta todeta mainitunlaisen toimen pätemättömyys (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat C-143/88 ja C-92/89, Zuckerfabrik Süderdithmarschen ja Zuckerfabrik Soest, tuomio 21.2.1991 (Kok., s. I-415, Kok. Ep. XI, s. I-29, 17 kohta); asia C-119/05, Lucchini, tuomio 18.7.2007 (Kok., s. I-6199, 53 kohta) sekä asia C-366/10, Air Transport Association of America ym., tuomio 21.12.2011 (Kok., s. I-13755, 47 ja 48 kohta)).
(
8
)	Em. asia Hans & Christophorus Oymanns, tuomion 45 kohta.
(
9
)	Asia C-44/96, Mannesmann Anlagenbau Austria ym., tuomio 15.1.1998 (Kok., s. I-73, 21 kohta); asia C-360/96, BFI Holding, tuomio 10.11.1998 (Kok., s. I-6821, 29 kohta); yhdistetyt asiat C-223/99 ja C-260/99, Agorà ja Excelsior, tuomio 10.5.2001 (Kok., s. I-3605, 26 kohta); em. asia Bayerischer Rundfunk ym., tuomion 48 kohta sekä asia C-393/06, Ing. Aigner, tuomio 10.4.2008 (Kok., s. I-2339, 36 kohta).
(
10
)	Tšekin tasavalta on esittämiensä huomautusten 7–9 kohdassa epäillyt, täyttyykö direktiivin 2004/18 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa asetettu edellytys, ja väittänyt, että lääkärien ammatillisen yhdistyksen toiminta on alakohtaista ja ettei sillä siten ole yleistä vaikutusta. Tämä arviointi, jossa on kyse lähinnä tosiseikkojen arvioinnista, kuuluu kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, joka katsoo (aivan oikein), kuten jo todettiin, että lääkärien ammatillisella yhdistyksellä olevat kansanterveyteen liittyvät tehtävät huomioon ottaen a alakohdassa asetettu edellytys täyttyy.
(
11
)	Ks. asia C-373/00, Adolf Truley, tuomio 27.2.2003 (Kok., s. I-1931, 70 kohta).
(
12
)	Komissio huomauttaa tässä kohdin, että HeilBerG NRW:n 28 §:n 1 momenttia on tarkasteltava yhdessä Nordrhein-Westfalenin osavaltion hallinnollisesta organisaatiosta annetun lain 20 §:n 1 momentin kanssa; viimeksi mainitun säännöksen mukaan yhteisöihin kohdistuva valvonta koskee sitä, että ne tehtäviään suorittaessaan noudattavat voimassa olevaa lainsäädäntöä sekä kyseisen osavaltion kunnallislain 121 §:ää, jonka nojalla valvontaviranomaisilla on mahdollisuus milloin hyvänsä pyytää yhteisöjen asioita koskevia tietoja.
(
13
)	Sen, että lääkärien ammatillinen yhdistys saa rahoituksensa ”pääosin” jäsenmaksuista, on mainitun yhdistyksen edustaja vahvistanut unionin tuomioistuimessa pidetyssä suullisessa käsittelyssä. Oikeuskäytännön mukaan (ks. vastaavasti em. asia Bayerischer Rundfunk ym., tuomion 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) mainittu edellytys täyttyy, jos yli puolet tuloista on peräisin kyseisestä lähteestä.
(
14
)	Em. asia Bayerischer Rundfunk ym., tuomion 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
(
15
)	Ibid., tuomion 37–39 kohta.
(
16
)	Ks. vastaavasti em. asia Mannesmann Anlagenbau Austria ym., tuomion 20 kohta; asia C-380/98, University of Cambridge, tuomio 3.10.2000 (Kok., s. I-8035, 20 kohta) sekä em. asia Bayerischer Rundfunk ym., tuomion 53 kohta.
(
17
)	Em. asia Bayerischer Rundfunk ym., tuomion 34 ja 49 kohta sekä em. asia Hans & Christophorus Oymanns, tuomion 51 kohta.
(
18
)	Em. asia Bayerischer Rundfunk ym., tuomion 41 kohta.
(
19
)	Ibid., tuomion 42 kohta.
(
20
)	Ibid., tuomion 43 kohta.
(
21
)	Ibid., tuomion 44 kohta.
(
22
)	Ibid., tuomion 44 kohta.
(
23
)	Ibid., tuomion 47 ja 48 kohta.
(
24
)	Em. asia Hans & Christophorus Oymanns, tuomion 52 ja 53 kohta.
(
25
)	Ibid., tuomion 54 kohta.
(
26
)	Ibid., tuomion 55 kohta.
(
27
)	Ibid., tuomion 56 kohta.
(
28
)	Päinvastoin kuin em. asiassa Bayerischer Rundfunk ym. ja em. asiassa Hans & Christophorus Oymanns lääkärien ammatillisen yhdistyksen käsiteltävänä olevassa asiassa lähettämät jäsenmaksuilmoitukset, jotka komission mukaan rinnastetaan maksumääräyksiin, osoitetaan mainitun yhdistyksen jäsenille itselleen, jotka ovat vahvistaneet kyseessä olevien jäsenmaksujen suuruuden itse, eikä kolmansille, joilla ei ole mitään vaikutusvaltaa mainitusta suuruudesta päätettäessä.
(
29
)	Lääkärien ammatillinen yhdistys on esittämissään huomautuksissa täsmentänyt esimerkkien avulla sen liikkumavaran, joka sillä tehtäviensä täyttämisessä on. Koska lääkärien ammatillisen yhdistyksen kyseistä ammattikuntaa koskeviin seikkoihin liittyvästä toiminnasta tiedottaminen jäsenille ja yleisölle kuuluu ammattiyhdistyksen tehtäviin, lääkärien ammatillinen yhdistys on siten perustanut Westfalen-Lippen lääkärien kassojen järjestön kanssa potilaiden neuvontakeskuksen, jossa toimii kolme lääkäriä ja kolme hallintohenkilöä. HeilBerG NRW:n 6 §:n 1 momentissa olevassa luettelossa ei säädetä nimenomaisesti potilaiden neuvontakeskuksen perustamisesta ja käyttöönotosta. Lääkärien ammatillisella yhdistyksellä on näin ollen laaja harkintavalta tehtäviensä täyttämiseen liittyvien menettelytapojen osalta.
(
30
)	Komission väite, jonka mukaan lääkärien ammatillisella yhdistyksellä olevan alueellisen yksinoikeuden pitäisi johtaa siihen, että se katsottaisiin hankintaviranomaiseksi, jotta edistettäisiin markkinoiden avautumista, ei mielestäni vaikuta merkitykselliseltä. Paitsi, ettei kyse ole direktiivin 2004/18 soveltamisedellytyksestä, lääkärien ammatillisen yhdistyksen jäsenten osallistuminen yhdistyksen tehtävien määrittelyyn ja sen keräämän jäsenmaksun vahvistamiseen johtaa siihen, että mainitut jäsenet ja siten itse yhdistys tekevät päätöksiä ensisijaisesti taloudellisin perustein, kun yhdistys päättää turvautua markkinoiden apuun.
(
31
)	HeilBerG NRW:n 58 §.