62020TO0771(01)
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kuudes jaosto)
23 päivänä syyskuuta 2025 (
*1
)
Vahingonkorvauskanne – Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka – Perusoikeuksien väitetystä loukkaamisesta aiheutunut vahinko – Kosovossa vuonna 1999 tapahtuneet rikokset – Kosovossa toteutettava unionin oikeusvaltio-operaatio (Eulex Kosovo) – Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen – Työjärjestyksen 76 artiklan d alakohta – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä osittainen puuttuminen – Vastuuta väitetyistä laiminlyönneistä ei ole – Kanne, joka on osittain selvästi oikeudellisesti täysin perusteeton
Asiassa T‑771/20 RENV,
KS ja
KD,
edustajinaan asianajaja P. Koutrakos, F. Randolph, KC, ja J. Stojsavljevic-Savic, solicitor,
kantajina,
vastaan
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään P. Mahnič ja S. Lejeune,
Euroopan komissio, asiamiehinään M. Carpus-Carcea ja Y. Marinova,
ja
Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH), asiamiehinään L. Havas, S. Marquardt ja E. Orgován,
vastaajina,
joita tukevat
Tšekin tasavalta, asiamiehinään J. Vláčil, D. Czechová, K. Najmanová ja O. Šváb,
ja
Ranskan tasavalta, asiamiehinään M. de Lisi, B. Fodda, S. Royon, T. Stéhelin ja B. Travard,
väliintulijoina, jotka tukevat neuvoston vaatimuksia,
Belgian kuningaskunta, asiamiehinään M. Jacobs ja C. Pochet,
Luxemburgin suurherttuakunta, asiamiehinään A. Germeaux ja T. Schell,
Alankomaiden kuningaskunta, asiamiehinään M. Bulterman ja J. Langer,
Itävallan tasavalta, asiamiehinään J. Schmoll, M. Meisel ja E. Samoilova,
Romania, asiamiehinään R. Antonie, L.-E. Baţagoi, E. Gane ja L. Ghiţă,
Suomen tasavalta, asiamiehinään H. Leppo ja M. Pere,
ja
Ruotsin kuningaskunta, asiamiehinään H. Eklinder, F.-L. Göransson ja R. Shahsavan Eriksson,
väliintulijoina, jotka tukevat komission vaatimuksia,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien päätösneuvotteluissa kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. J. Costeira (esittelevä tuomari) sekä tuomarit M. Kancheva ja E. Tichy-Fisslberger,
kirjaaja: V. Di Bucci,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Kantajat KS ja KD vaativat SEUT 268 artiklaan, luettuna yhdessä SEUT 340 artiklan toisen kohdan kanssa, perustuvalla kanteellaan korvausta vahingosta, jonka he väittävät heille aiheutuneen toimista ja laiminlyönneistä, joista Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) ovat vastuussa Kosovossa toteutettavasta Euroopan unionin oikeusvaltio-operaatiosta, EULEX KOSOVO 4.2.2008 hyväksytyn neuvoston yhteisen toiminnan 2008/124/YUTP (EUVL 2008, L 42, s. 92) (jäljempänä yhteinen toiminta ja Eulex Kosovo ‑operaatio) täytäntöönpanon yhteydessä erityisesti tämän operaation aikana tehtyjen, Pristinassa (Kosovo) vuonna 1999 tapahtuneiden heidän perheenjäsentensä katoamista ja murhaa koskevien tutkimusten yhteydessä.
Asian tausta
2
Kantajat ovat Kosovossa vuoden 1999 kesä- ja heinäkuussa tehtyjen sotarikosten yhteydessä kidutettujen, tapettujen tai kadonneiden henkilöiden läheisiä (aviopuolisoita ja äiti).
3
Yhteisen toiminnan, sellaisena kuin se on hyväksyttynä 4.2.2008, 2 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan Eulex Kosovo ‑operaation tehtävänmäärittelyyn kuului auttaa Kosovon viranomaisia, oikeusviranomaisia ja lainvalvontaviranomaisia edistymään kohti kestävyyttä ja vastuullisuutta sekä kehittämään edelleen ja vahvistamaan riippumatonta monikansaista oikeuslaitosta sekä monikansaista poliisi- ja tullilaitosta samalla varmistaen, että nämä instituutiot ovat poliittisesta ohjauksesta riippumattomia ja noudattavat kansainvälisesti tunnustettuja normeja ja parhaita eurooppalaisia käytäntöjä.
4
Euroopan unioni perusti vuoden 2009 lokakuussa yhteisen toiminnan 12 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti ihmisoikeuksien arviointilautakunnan (jäljempänä arviointilautakunta), jonka tehtävänä on tutkia valitukset ihmisoikeusloukkauksista, joihin Eulex Kosovo ‑operaatio on syyllistynyt tehtävänmäärittelyään toteuttaessaan. Arviointilautakunta on riippumaton ulkoinen vastuuelin, joka nämä valitukset tutkittuaan tekee päätelmän siitä, onko operaatio loukannut Kosovossa taattuja ihmisoikeuksia. Jos arviointilautakunta katsoo, että tällainen loukkaus on tapahtunut, sen päätelmät voivat sisältää ei-sitovia suosituksia siitä, että operaation johtaja toteuttaa korjaavia toimenpiteitä.
5
KD teki 11.3.2014 arviointilautakunnalle valituksen miehensä ja poikansa sieppausta ja murhaa koskevasta tutkinnasta.
6
Myös KS teki 11.6.2014 arviointilautakunnalle valituksen miehensä katoamista koskevasta tutkinnasta.
7
Arviointilautakunta päätteli 11.11.2015 KS:n valituksen osalta, että Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 2 artiklaa (oikeus elämään), 3 artiklaa (kidutuksen kielto), 8 artiklaa (oikeus nauttia yksityis‑ ja perhe‑elämän kunnioitusta) ja 13 artiklaa (oikeus tehokkaaseen oikeussuojakeinoon) oli rikottu, ja antoi Eulex Kosovo ‑operaation johtajalle suosituksia korjaavien toimenpiteiden toteuttamiseksi.
8
Arviointilautakunta päätteli 19.10.2016 KD:n valituksen osalta, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2 artiklaa (oikeus elämään), 3 artiklaa (kidutuksen kielto) ja 13 artiklaa (oikeus tehokkaaseen oikeussuojakeinoon), luettuna yhdessä kyseisen yleissopimuksen 2 artiklan kanssa, oli rikottu, ja antoi Eulex Kosovo ‑operaation johtajalle suosituksia korjaavien toimenpiteiden toteuttamiseksi.
Asian käsittelyn vaiheet unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa
9
Kantajat nostivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 29.12.2020 toimittamallaan kannekirjelmällä, joka merkittiin rekisteriin asianumerolla T‑771/20, SEUT 268 artiklaan perustuvan kanteen, jossa vaadittiin korvausta vahingosta, joka kantajille on väitetysti aiheutunut neuvoston, komission, EUH:n ja Eulex Kosovo ‑operaation eri toimista ja laiminlyönneistä niiden tutkimusten yhteydessä, jotka koskevat heidän perheenjäsentensä katoamista ja murhaa Pristinassa vuonna 1999.
10
Kanteensa tueksi kantajat vetosivat muun muassa seuraavaan:
–
ihmisoikeussopimuksen 2, 3 ja 8 artiklaa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 2 ja 4 artiklaa on rikottu, koska heidän perheenjäsentensä katoamisesta ja murhasta ei ole suoritettu riittäviä tutkimuksia erityisesti siitä syystä, että Eulex Kosovo ‑operaatiolla ei ollut riittävää henkilöstöä toteuttamaan toimeenpanomandaattiaan; arviointilautakunta on todennut tämän rikkomisen KS:n osalta 11.11.2015 ja KD:n osalta 19.10.2016
–
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaletta ja 13 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 47 artiklaa on rikottu, koska ei ole sääntöjä, joissa säädettäisiin arviointilautakunnassa käytävissä menettelyissä valittajille annettavasta oikeusavusta, ja koska arviointilautakunta on perustettu ilman toimivaltaa sen päätösten täytäntöön panemiseksi tai ilman valittajille todettujen rikkomisten osalta annettua oikeussuojakeinoa
–
sellaisia korjaavia toimenpiteitä ei ole toteutettu, joilla ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa mainitut rikkomiset voitaisiin korjata kokonaan tai osittain, vaikka operaation johtaja oli saattanut arviointilautakunnan päätelmät unionin tietoon 29.4.2016
–
neuvosto ja EUH ovat syyllistyneet toimeenpanovallan virheelliseen käyttöön tai väärinkäyttöön 12.10.2017, kun ne ovat todenneet, että Eulex Kosovo ‑operaatio on tehnyt parhaansa tutkiakseen KS:n aviomiehen sieppauksen ja todennäköisen murhan sekä KD:n aviomiehen ja pojan murhan ja että arviointilautakunnan ei ole tarkoitettu olevan lainkäyttöelin
–
toimeenpanovaltaa tai julkista valtaa on käytetty virheellisesti tai väärin, koska ei ole varmistettu, että Eulex Kosovo ‑operaatio tai tutkintaan erikoistunut syyttäjänvirasto tutkivat KD:n tapauksen, joka on ensi näkemältä perusteltu sotarikosasia, oikeudellisesti perinpohjaisesti ja että Kosovoon erikoistunut jaosto ryhtyy syytetoimiin.
11
Lisäksi kantajat pyysivät unionin yleistä tuomioistuinta lausumaan alustavasti siitä, pitäisikö myös Eulex Kosovo ‑operaatio lisätä vastaajiin, ja väittivät, että heidän kanteidensa tueksi esitetyt laiminlyönnit kuuluvat neuvoston, komission ja EUH:n yksinomaiseen toimivaltaan.
12
Komissio esitti 18.5.2021 päivätyllä asiakirjalla tutkimatta jättämistä koskevan väitteen ja esitti lähinnä, ettei sen voida katsoa olevan vastuussa kanteen tueksi esiin tuoduista laiminlyönneistä.
13
Myös neuvosto ja EUH esittivät 19.5.2022 päivätyillä asiakirjoilla toimivallan puuttumista ja tutkimatta jättämistä koskevan väitteen ja vetosivat muun muassa siihen, ettei niiden voida katsoa olevan vastuussa esiin tuoduista toimista ja laiminlyönneistä, sekä siihen, että kanne on nostettu myöhässä ja että se on epätäsmällinen.
14
Kantajat toimittivat 5.6.2021 unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 88 artiklan nojalla asian selvittämistoimea koskevan pyynnön, jotta heille luovutetaan Eulex Kosovo ‑operaation koko operaatiosuunnitelman (jäljempänä OPLAN) kaikki versiot siitä lähtien, kun operaatio perustettiin vuonna 2008.
15
Edellä 14 kohdassa mainitusta asian selvittämistoimea koskevasta pyynnöstä esittämissään huomautuksissa, jotka toimitettiin unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 23.6.2021, neuvosto ja EUH vastustivat koko OPLANin luovuttamista sillä perusteella, että mainittu asiakirja on luokiteltu maininnalla ”EU RESTRICTED”, ja totesivat, että kantajille voitaisiin myöntää etuoikeutettu mahdollisuus saada tutustua arviointilautakuntaa koskevaan OPLANin liitteeseen.
16
Kantajat esittivät huomautuksensa 23.7.2021 päivätyllä asiakirjalla ja vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin hylkää vastaajien esittämät toimivallan puuttumista ja tutkimatta jättämistä koskevat väitteet.
17
Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi 10.11.2021 antamallaan määräyksellä KS ja KD v. neuvosto ym. (T‑771/20, ei julkaistu, EU:T:2021:798; jäljempänä alkuperäinen määräys) toimivallan puuttumista koskevat väitteet ja hylkäsi näin ollen kanteen.
18
Unionin yleinen tuomioistuin totesi alkuperäisen määräyksen 28–33 kohdassa lähinnä, että kanne perustuu toimiin tai menettelyihin, jotka koskevat sellaisia poliittisia tai strategisia kysymyksiä, jotka liittyvät Eulex Kosovo ‑operaation toiminnan, painopisteiden ja resurssien määrittelyyn sekä unionin yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (jäljempänä YUTP) alaan kuuluvaan päätökseen perustaa arviointilautakunta kyseisen operaation yhteydessä. Unionin yleinen tuomioistuin muistutti SEU 24 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan viimeisen virkkeen ja SEUT 275 artiklan ensimmäisen kohdan määräysten mukaisesti, että unionin tuomioistuimilla ei lähtökohtaisesti ole toimivaltaa YUTP:tä koskevien määräysten eikä näiden määräysten nojalla toteutettujen toimien osalta, ja katsoi, ettei tästä periaatteesta tehtäviä poikkeuksia voitu soveltaa käsiteltävän tapauksen olosuhteissa.
19
Unionin tuomioistuin yhdisti kantajien 12.1.2022 tekemän valituksen ja komission 19.1.2022 tekemän valituksen alkuperäisestä määräyksestä asian käsittelyn suullista vaihetta ja asian lopulliseksi ratkaisuksi annettavaa tuomiota varten.
20
Samanaikaisesti unionin tuomioistuin, jolle tribunal du travail francophone de Bruxelles (Brysselin ranskankielinen työoikeudellisten asioiden alioikeus, Belgia) oli esittänyt SEUT 267 artiklan nojalla ennakkoratkaisupyynnön, totesi 24.2.2022 antamassaan tuomiossa Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), että yhteisen toiminnan 2008/124, sellaisena kuin se on muutettuna 12.6.2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/349/YUTP (EUVL 2014, L 174, s. 42), 16 artiklan 5 kohtaa, jonka mukaan ”EULEX KOSOVO vastaa toimeksiannon täytäntöönpanosta aiheutuvista vaatimuksista ja velvoitteista 15 päivästä kesäkuuta 2014 alkaen, lukuun ottamatta mahdollisia vaatimuksia, jotka liittyvät operaation johtajan vakaviin väärinkäytöksiin, joista hän on vastuussa”, on tulkittava siten, että siinä täsmennetään ajankohta, josta alkaen Eulex Kosovo ‑operaation on katsottava ottavan vastuun kaikista vahingoista ja velvoitteista, jotka ovat syntyneet tai syntyvät sille uskotun operaation täytäntöönpanosta, ja näin ollen siten, että Eulex Kosovo ‑operaatiolle on tästä ajankohdasta alkaen siirretty niiden henkilöiden, jotka aiemmin vastasivat tämän operaation täytäntöönpanosta, oikeudet ja velvollisuudet lukuun ottamatta velvoitteita, jotka liittyvät operaation johtajan vakaviin väärinkäytöksiin, joista hän on vastuussa (tuomio 24.2.2022, Eulex Kosovo, C‑283/20, EU:C:2022:126, 41 kohta).
21
Unionin tuomioistuin kumosi 10.9.2024 antamallaan tuomiolla KS ym. v. neuvosto ym. (C‑29/22 P ja C‑44/22 P, EU:C:2024:725; jäljempänä valituksesta annettu tuomio) osittain alkuperäisen määräyksen siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin oli todennut, että siltä selvästi puuttuu toimivalta tutkia edellä 10 kohdassa tarkoitetut moitteet.
22
Hylättyään valitukset muilta osin unionin tuomioistuin katsoi, ettei sillä ollut käytettävissään tarvittavia tietoja, jotta se voisi ratkaista riidan lopullisesti, ja palautti asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuu kanteen tutkittavaksi ottamisesta ja tarvittaessa pääasiasta sekä kantajien esittämästä asian selvittämistoimea koskevasta pyynnöstä.
Asian käsittelyn vaiheet asian palauttamisen jälkeen ja asianosaisten vaatimukset
23
Asianosaisia kehotettiin 18.12.2024 toteutetulla prosessinjohtotoimella lausumaan erityisesti 24.2.2022 annetusta tuomiosta Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126) mahdollisesti tehtävistä päätelmistä siltä osin kuin on kyse etenkin siitä, kenen on katsottava olevan vastuussa väitetyistä laiminlyönneistä unionin yleiseen tuomioistuimeen palautetun kanteen yhteydessä. Komissio vastasi tähän prosessinjohtotoimeen 24.1.2025. Kantajat, neuvosto ja EUH vastasivat siihen 27.1.2025.
24
Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin
–
velvoittaa neuvoston, komission ja EUH:n korvaamaan yhdessä tai yhteisvastuullisesti heille vahingot, jotka ovat aiheutuneet tämän kanteen yhteydessä esiin tuoduista perusoikeuksien loukkauksista, ja myös maksamaan korkoa unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsoman määrän ja sen asianmukaiseksi katsomalta ajalta ja
–
velvoittaa neuvoston, komission ja EUH:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asioiden käsittelystä arviointilautakunnassa aiheutuneet kulut.
25
Neuvosto vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen toimivallan puuttumisen vuoksi
–
jättää kanteen tutkimatta tai toissijaisesti hylkää sen selvästi perusteettomana neuvoston osalta ja
–
velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
26
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
jättää kanteen tutkimatta siltä osin kuin se on nostettu komissiota vastaan ja
–
velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
27
EUH vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin hylkää kanteen toimivallan puuttumisen vuoksi ja toissijaisesti jättää sen tutkimatta siltä osin kuin se on nostettu EUH:ta vastaan.
28
Kantajat vaativat toimivallan puuttumista ja tutkimatta jättämistä koskevista väitteistä esittämissään huomautuksissa pääosin, että unionin yleinen tuomioistuin hylkää kaikki neuvoston, komission ja EUH:n esittämät väitteet.
Oikeudellinen arviointi
29
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklassa todetaan, että jos kanne on selvästi unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaan kuulumaton tai kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai kanne selvästi on oikeudellisesti täysin perusteeton, unionin yleinen tuomioistuin voi esittelevän tuomarin ehdotuksesta milloin tahansa päättää asian käsittelyä jatkamatta ratkaista asian perustellulla määräyksellä.
30
Nyt käsiteltävässä tapauksessa unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että sillä on asian asiakirja-aineiston perusteella riittävät tiedot, ja päättää asian käsittelyä jatkamatta ratkaista asian.
Asian palauttamisen ulottuvuus
31
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan toisessa kohdassa määrätään, että jos muutoksenhaku todetaan aiheelliseksi ja asia palautetaan unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, unionin yleinen tuomioistuin on sidottu unionin tuomioistuimen asiassa ratkaisemiin oikeusseikkoihin.
32
Unionin tuomioistuimen kumottua ratkaisun ja palautettua asian unionin yleiseen tuomioistuimeen asia tulee työjärjestyksen 191 artiklan mukaan vireille unionin yleisessä tuomioistuimessa unionin tuomioistuimen tuomiolla, ja unionin yleisen tuomioistuimen on lausuttava uudelleen kaikista asianosaisten ensimmäisessä oikeusasteessa esittämistä vaatimuksista ja perusteista, lukuun ottamatta yhtäältä vaatimuksia ja perusteita, joista asianosaiset ovat luopuneet asian palauttamisen jälkeen, ja toisaalta vaatimuksia ja perusteita, joihin vastataan alkuperäisen ratkaisun ratkaisuosan niissä osissa, joita unionin tuomioistuin ei ole kumonnut, ja perusteluissa, jotka ovat kyseisten osien välttämätön perusta (ks. vastaavasti tuomio 14.9.2011, Marcuccio v. komissio, T‑236/02, EU:T:2011:465, 83 ja 85 kohta sekä tuomio 25.1.2023, GEA Group v. komissio, T‑640/16 RENV, ei julkaistu, EU:T:2023:18, 50 ja 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33
Nyt käsiteltävässä tapauksessa unionin tuomioistuin on pysyttänyt alkuperäisen määräyksen osittain siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on todennut, että siltä selvästi puuttuu toimivalta tutkia moitteet, jotka koskevat yhtäältä Eulex Kosovo ‑operaatiolle osoitettujen tarvittavien resurssien väitettyä puuttumista ja toisaalta kyseisen operaation toimeenpanomandaatin peruuttamista yhteisen toiminnan 2008/124 muuttamisesta 8.6.2018 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2018/856 (EUVL 2018, L 146, s. 5) (valituksesta annetun tuomion 126 ja 136 kohta ja kyseisen tuomion tuomiolauselman 2 kohta).
34
Edellä 33 kohdassa mainittuihin moitteisiin liittyvistä vaatimuksista ja perusteista ei siis ole tarpeen enää lausua.
35
Unionin tuomioistuin on kumonnut alkuperäisen määräyksen kannekirjelmän muiden moitteiden, sellaisina kuin ne on esitetty edellä 10 kohdassa, osalta siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on todennut, ettei sillä ole toimivaltaa sillä perusteella, että näissä moitteissa kyseenalaistetaan sellaiset toimet ja laiminlyönnit, jotka kuuluvat YUTP:n määrittelyä ja toteuttamista koskeviin poliittisiin tai strategisiin kysymyksiin (valituksesta annetun tuomion 120, 128, 130, 131 ja 135 kohta).
36
Neuvoston ja EUH:n unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämät toimivallan puuttumista koskevat väitteet, jotka perustuvat edellä 35 kohdassa mainittuun perusteluun, on siis hylättävä siltä osin kuin ne koskevat edellä 10 kohdassa mainittuja moitteita.
37
Kantajat ovat lisäksi todenneet vastauksena 18.12.2024 toteutettuun prosessinjohtotoimeen lähinnä, etteivät yhteisen toiminnan 16 artiklan 5 kohdan säännökset, sellaisina kuin niitä on tulkittu 24.2.2022 annetussa tuomiossa Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), edellytä sitä, että Eulex Kosovo ‑operaatio on yksi vastaajista nyt käsiteltävässä asiassa. Niiden mukaan kyseisen tuomion ulottuvuus on rajattava tiukasti unionin tuomioistuimen kyseisessä tapauksessa tutkiman ennakkoratkaisupyynnön tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin siten, että kyseisen operaation asianosaiskelpoisuus rajoittuu edelleen oikeudenkäynteihin, joissa kyseenalaistetaan luonteeltaan hallinnollisia kysymyksiä.
38
Kantajien 18.12.2024 toteutettuun prosessinjohtotoimeen antamasta vastauksesta ilmenee, että niiden on katsottava luopuneen vaatimuksestaan, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin lausuu alustavasti siitä, olisiko Eulex Kosovo ‑operaatio lisättävä vastaajiin. Lausunnon antaminen tästä vaatimuksesta siis raukeaa; unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole myöskään toimivaltaa antaa vahvistavia tuomioita (ks. määräys 27.11.2012, H-Holding v. parlamentti, T‑672/11 P, ei julkaistu, EU:T:2012:628, 20 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Alustavat huomautukset
39
Aluksi on muistutettava, että sopimussuhteen ulkopuolista unionin vastuuta koskeva kanne on nostettava muodollisesti sitä toimielintä vastaan, joka on vastuussa niistä toimista, joiden kantaja väittää aiheuttaneen vahingon, jonka korvaamista hän vaatii (ks. vastaavasti määräys 17.12.2021, Theodorakis ja Theodoraki v. neuvosto, T‑495/14, ei julkaistu, EU:T:2021:941, 47 kohta).
40
Kysymys sen toimielimen, elimen tai laitoksen yksilöimisestä, jonka tehtävänä on edustaa unionia SEUT 268 artiklaan ja SEUT 340 artiklan toiseen kohtaan perustuvan sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan kanteen yhteydessä, kuuluu tältä osin kyseisen kanteen tutkittavaksi ottamisen arviointiin (ks. vastaavasti määräys 2.2.2015, Gascogne Sack Deutschland ja Gascogne v. Euroopan unioni, T‑577/14, ei julkaistu, EU:T:2015:80, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
41
Siltä osin kuin neuvosto, komissio ja EUH kiistävät nyt käsiteltävässä tapauksessa olevansa vastuussa niistä laiminlyönneistä, joista kantajat niitä moittivat, koska niillä ei ollut toimintavelvollisuutta, on sitä vastoin todettava, että tällainen argumentaatio liittyy kysymykseen, joka kuuluu kyseisten unionin toimielinten ja kyseisen unionin elimen menettelyn laillisuuteen ja koskee näin ollen vahingonkorvauskanteen asiakysymyksen arviointia eikä sen tutkittavaksi ottamista (ks. vastaavasti tuomio 8.3.2023, Sánchez-Gavito León v. neuvosto ja komissio, T‑100/21, ei julkaistu, EU:T:2023:109, 83 ja 84 kohta sekä tuomio 23.5.2019, Steinhoff ym. v. EKP, T‑107/17, EU:T:2019:353, 61–63 kohta).
Ensimmäinen moite
42
Kantajat väittävät ensimmäisessä moitteessaan, että se, ettei heidän läheistensä katoamista ole tutkittu riittävästi, koska Eulex Kosovo ‑operaatiolla ei ollut riittävää henkilöstöä, merkitsee sitä, että kyseinen operaatio on rikkonut Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2, 3 ja 8 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 2 ja 4 artiklaa toteuttaessaan toimeenpanomandaattiaan, ja neuvoston, komission ja EUH:n on vastattava tästä rikkomisesta yhdessä tai yhteisvastuullisesti.
43
Kantajien mukaan väitetty rikkominen johtuu myös laiminlyönneistä, joista neuvosto, komissio ja EUH ovat vastuussa siltä osin kuin nämä eivät ole huolehtineet siitä, että Eulex Kosovo ‑operaatiolla on riittävä henkilöstö mandaattinsa toteuttamiseksi Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2 ja 3 artiklan mukaisesti.
44
Neuvosto, komissio ja EUH väittävät etenkin, ettei niiden voida katsoa olevan vastuussa väitetyistä laiminlyönneistä ja että kanne on näin ollen jätettävä tutkimatta.
45
Tältä osin on yhtäältä muistutettava, että yhteisen toiminnan, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2014/349, 16 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että siinä siirretään Eulex Kosovo ‑operaatiolle 15.6.2014 alkaen vastuu lähtökohtaisesti kaikista vaatimuksista ja velvoitteista, jotka ovat jo syntyneet tai syntyvät sen mandaatin toteuttamisesta, ja näin ollen siten, että siinä siirretään kyseiselle operaatiolle tästä samasta ajankohdasta alkaen niiden henkilöiden, jotka aiemmin vastasivat tämän mandaatin toteuttamisesta, oikeudet ja velvollisuudet mukaan lukien käynnissä olevat oikeudenkäyntimenettelyt (ks. vastaavasti tuomio 24.2.2022, Eulex Kosovo_С-283/20, EU:C:2022:126, 46 kohta).
46
Toisaalta unionin tuomioistuin on todennut väitetystä riittämättömästä henkilöstöstä, että Eulex Kosovo ‑operaation valtuudet ottaa palvelukseen henkilöstöä on tavanomainen hallinnointitoimi, joka kuuluu sen mandaatin toteuttamiseen. Näin ollen Eulex Kosovo ‑operaation tehtävänä on huolehtia sen käyttöön annettujen resurssien puitteissa siitä, että sen palveluksessa oleva henkilöstö on riittävää (ks. vastaavasti valituksesta annetun tuomion 127 kohta).
47
Tästä seuraa, että väitetty riittämätön henkilöstö johtuu Eulex Kosovo ‑operaation tavanomaisessa hallinnoinnissa tapahtuneista laiminlyönneistä, joiden vahingolliset seuraukset – olettaen, että ne näytetään toteen – kuuluvat yksinomaan kyseisen operaation vastuulle sen toimeenpanomandaatin toteuttamisen yhteydessä.
48
Siltä osin kuin kantajat vetoavat laiminlyönteihin, joihin Eulex Kosovo ‑operaatio, jota vastaan nyt käsiteltävää kannetta ei kuitenkaan ole nostettu, on syyllistynyt henkilöstöhallinnoinnissaan, ensimmäisessä moitteessa on siis tehty virhe vastaajan nimeämisen osalta, ja se on jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat (ks. vastaavasti määräys 17.12.2021, Theodorakis ja Theodoraki v. neuvosto, T‑495/14, ei julkaistu, EU:T:2021:941, 61 kohta).
49
Kuten valituksesta annetun tuomion 127 kohdasta ilmenee, juuri Eulex Kosovo ‑operaation tehtävänä on lisäksi huolehtia sen käyttöön annettujen resurssien puitteissa siitä, että sen palveluksessa oleva henkilöstö on riittävä. Siltä osin kuin neuvostoa, komissiota ja EUH:ta moititaan siitä, etteivät ne ole huolehtineet tästä, ensimmäinen moite on siis hylättävä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana, koska väitettyjen laiminlyöntien ei voida katsoa olevan niiden vastuulla.
50
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on lisäksi vielä muistutettava, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklassa, jota kyseisen perussäännön 53 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla sovelletaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklan d alakohdassa tarkoitetussa kanneperusteiden yhteenvedossa, joka on mainittava jokaisessa kannekirjelmässä, on selitettävä, mistä kanteen perustana oleva kanneperuste koostuu. Jotta kanne voidaan ottaa tutkittavaksi unionin yleisessä tuomioistuimessa, on siis tarpeen muun muassa, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmän tekstistä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi. Vaikka kannekirjelmän tekstiosaa voidaan tukea ja täydentää tietyiltä osin viittaamalla kannekirjelmän liitteenä olevien asiakirjojen kohtiin, sillä, että viitataan yleisluonteisesti muihin asiakirjoihin, vaikka ne olisivat kannekirjelmän liitteinä, ei voida korjata sitä, että kannekirjelmässä ei ole mainittu olennaisia oikeudellisia perusteita ja perusteluja, jotka siinä on näiden määräysten mukaan mainittava (ks. tuomio 13.2.2025, komissio ym. v. Carpatair, C‑244/23 P–C‑246/23 P, EU:C:2025:87, 76 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
51
Jos kanne ei täytä työjärjestyksen 76 artiklan d alakohdassa asetettuja kanneperusteiden yhteenvetoa koskevia vaatimuksia, unionin yleinen tuomioistuin voi perustellusti katsoa, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat (ks. vastaavasti määräys 6.6.2024, Lucaccioni v. komissio, T‑516/23, ei julkaistu, EU:T:2024:386, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
52
Edellä esitetyn perusteella on todettava, ettei kannekirjelmään sisälly mitään argumentaatiota, jolla voitaisiin tukea sitä, että neuvostolla, komissiolla ja EUH:lla olisi Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2, 3 ja 8 artiklan, perusoikeuskirjan 2 ja 4 artiklan tai jonkin muun unionin oikeuden periaatteen taikka määräyksen tai säännöksen nojalla velvollisuus huolehtia Eulex Kosovo ‑operaation tavanomaisesta hallinnoinnista siten, että sen palveluksessa oleva henkilöstö on riittävä.
53
Ensimmäinen moite on siis joka tapauksessa jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
Toinen moite
54
Toisessa moitteessaan kantajat väittävät, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen ja 13 artiklan sekä perusoikeuskirjan 47 artiklan määräyksissä edellytetään yhtäältä, että osapuolet, jotka voivat osallistua arviointilautakunnassa käytäviin menettelyihin, voivat saada oikeusapua, ja toisaalta, että ne ovat esteenä sille, että arviointilautakunta voidaan perustaa ja pitää toiminnassa ilman, että sillä olisi toimivaltaa varmistaa sen päätösten täytäntöönpano, ja ilman, että asianomaisille osapuolille annetaan oikeussuojakeino sen toteamien rikkomisten osalta.
55
Neuvosto ja EUH väittävät, että tämä toinen moite on jätettävä tutkimatta sillä perusteella, ettei kanne ole riittävän selkeä ja täsmällinen väitettyjen lainvastaisuuksien luonteen osalta. Neuvosto, komissio ja EUH kiistävät lisäksi vastuunsa väitetyistä laiminlyönneistä.
56
Tältä osin on huomautettava kantajien väittäneen kannekirjelmän 54 ja 58 kohdassa, että neuvosto, komissio ja EUH ovat syyllistyneet yhdessä tai yhteisvastuullisesti unionin oikeuden riittävän ilmeisiin rikkomisiin Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen ja 13 artiklan sekä perusoikeuskirjan 47 artiklan vastaisesti, koska ne ovat perustuneet arviointilautakunnan ja pitäneet sen toiminnassa antamatta sille mahdollisuutta myöntää oikeusapua, antamatta sille toimivaltaa panna täytäntöön päätöksensä ja antamatta asianomaisille osapuolille oikeussuojakeinoa lautakunnan toteamien rikkomisten osalta.
57
Edellä 56 kohdassa mainittujen väitteiden valossa neuvoston ja EUH:n esittämät oikeudenkäyntiväitteet on hylättävä, koska näistä väitteistä ilmenee riittävän selvästi kantajien väittävän, että neuvosto, komissio ja EUH ovat perustaneet valvontalautakunnan antamatta sille riittävää toimivaltaa tehokasta oikeussuojaa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevien vaatimusten kannalta siltä osin kuin kyseisen lautakunnan tekemät päätelmät muistuttavat pelkkiä suosituksia eivätkä ole luonteeltaan sitovia tai täytäntöönpanokelpoisia ja säätämättä asianmukaisista menettelyllisistä takeista, kuten mahdollisuudesta saada oikeusapua tai mahdollisuudesta oikeussuojakeinoon, jonka avulla asianomaiset voivat vedota arviointilautakunnan toteamiin rikkomisiin.
58
Edellä 56 kohdassa mainittujen väitteiden asiasisällöstä on huomautettava, että perusoikeuskirjan 47 artiklassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa vahvistettujen tehokasta oikeussuojakeinoa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevien vaatimusten noudattamista on arvioitava lähtökohtaisesti kokonaisvaltaisesti kaikkien käytettävissä olevien oikeussuojakeinojen ja etenkin asianomaisten käytössä tuomioistuimissa olevien oikeussuojakeinojen kannalta. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 13 artiklassa vahvistetusta oikeudesta tehokkaaseen oikeussuojakeinoon on todettava, että siitä johtuvat takeet sisältyvät jo Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen tiukempiin takeisiin (ks. vastaavasti tuomio 9.3.2023, Intermarché Casino Achats v. komissio, C‑693/20 P, EU:C:2023:172, 40–49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59
Vaikka oletettaisiin, että arviointilautakuntaan tehtävää valitusta koskevat menettelytavat eivät yksinään täytä tehokasta oikeussuojakeinoa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevia vaatimuksia, unionin yleinen tuomioistuin ei siis voi tämän seikan perusteella hyväksyä toista moitetta, koska unionin tuomioistuimissa nostettavat kanteet merkitsevät oikeussuojakeinoa, joka kantajille on annettu kyseisen lautakunnan toteamien rikkomisten osalta ja jolla kantajille annetaan kaikki toisen moitteen yhteydessä esiin tuoduissa määräyksissä määrätyt takeet ja etenkin mahdollisuus vaatia oikeusapua ja mahdollisuus saada täytäntöönpanokelpoinen tuomio, joka on oikeusvoimainen.
60
Tästä seuraa, että toinen moite on hylättävä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana.
Kolmas moite
61
Kolmas moite koskee sitä, että on jatkuvasti jätetty toteuttamasta korjaavia toimenpiteitä, joilla voitaisiin korjata kahden ensimmäisen moitteen yhteydessä esiin tuodut rikkomiset, mikä johtaa unionin oikeuden riittävän ilmeiseen rikkomiseen.
62
Kantajat väittävät tältä osin, että niiden esittämät todisteet tukevat näkemystä, jonka mukaan väitetyt rikkomiset johtuvat priorisoinnin tai riittävien resurssien ja henkilöstön puuttumisesta unionin oikeudellisten velvoitteiden täyttämiseksi eivätkä ne johdu Eulex Kosovo ‑operaation huonosta toiminnasta tietyissä asioissa.
63
Kantajien mukaan edellä 62 kohdassa mainittu väite saa vahvistuksen Eulex Kosovo ‑operaation johtajan arviointilautakunnalle lähettämästä 29.4.2016 päivätystä kirjeestä, jonka mukaan arviointilautakunnan esittämien suositusten täytäntöönpano ei kuulu kyseisen operaation toimivaltaan. Tästä ilmenee, että se, ettei arviointilautakunta kykene kehottamaan tätä operaatiota toteuttamaan täytäntöönpanomandaattiaan lakisääteisten vaatimusten mukaisesti, johtuu siitä, että neuvosto on jatkuvasti kieltäytynyt antamasta arviointilautakunnalle toimivaltaa ja resurssit, joiden avulla tämä voisi varmistaa suositustensa täytäntöönpanon ja antaa asianomaisille oikeussuojakeinon toteamiensa rikkomisten osalta.
64
Kantajien mukaan unionin toimielinten olisi pitänyt viimeistään 29.4.2016 alkaen toteuttaa riittävät korjaavat toimenpiteet sen takaamiseksi, että Eulex Kosovo ‑operaatiolla on riittävät resurssit tehdä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2 artiklan mukaisia tutkimuksia, lopettaa kantajien kyseisen yleissopimuksen 3 artiklan vastainen kohtelu ja maksaa kantajille korvausta heidän perusoikeuksiensa loukkaamisesta, jonka lautakunta on todennut. Kyseessä oleviin korjaaviin toimenpiteisiin olisi pitänyt kuulua muun muassa yhteisen toiminnan ja arviointilautakunnan sääntömääräisen perustan muuttaminen.
65
Kantajat ovat vastauksessaan 18.12.2024 toteutettuun asian selvittämistoimeen täsmentäneet, että neuvoston, komission ja EUH:n on katsottava olevan vastuussa kolmannen moitteen yhteydessä esiin tuoduista rikkomisista yhteisessä toiminnassa määritellyn johtamisjärjestelyn perusteella, koska neuvostolla, komissiolla ja EUH:lla on siviilioperaation komentajan välityksellä tutkintavaltuus operaation johtajaan nähden.
66
Neuvosto, komissio ja EUH kiistävät sen, että niiden voitaisiin katsoa olevan vastuussa väitetyistä laiminlyönneistä. Neuvosto ja EUH väittävät lisäksi, että kolmas moite on epätäsmällinen, ja vetoavat siihen, ettei siinä ole esitetty mitään oikeudellista argumentaatiota, jolla voitaisiin perustella niillä oleva toimintavelvollisuus arviointilautakunnan esittämien suositusten yhteydessä.
67
Viimeksi mainitun seikan osalta neuvosto väittää myös, että sen osallistuminen kriisinhallintaoperaatioihin tapahtuu poliittisen valvonnan ja strategisen johdon tasolla ilman, että se voisi osallistua unionin operaatioille taktisella tasolla annettujen tehtävien tavanomaiseen hallinnointiin operaatioalueella.
68
Asianosaisten argumenttien valossa kolmas moite voidaan jakaa kolmeen osaan.
Ensimmäinen osa, joka koskee sitä, ettei Eulex Kosovo ‑operaatiolla ole riittäviä resursseja ja henkilöstöä
69
Kolmannen moitteen ensimmäisessä osassa kantajat väittävät, että sellaisten toimenpiteiden puuttuminen, joilla voidaan korjata arviointilautakunnan toteamat rikkomiset, johtuu siitä, että neuvosto, komissio ja EUH ovat jatkuvasti kieltäytyneet osoittamasta Eulex Kosovo ‑operaatiolle riittävät resurssit ja henkilöstön.
70
Tältä osin on yhtäältä muistutettava valituksesta annetun tuomion 126 kohdassa esitettyjen arviointien mukaisesti, että unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa ratkaista vahingonkorvauskannetta, jossa vaaditaan korvausta Eulex Kosovo ‑operaatiolle osoitettujen resurssien väitetystä riittämättömyydestä aiheutuneista vahingoista, koska tällä alalla tehdyt päätökset liittyvät suoraan YUTP:n yhteydessä tehtyihin poliittisiin tai strategisiin valintoihin.
71
Edellä 33 ja 34 kohdasta ilmenevän mukaisesti ei siis ole tarpeen lausua moitteesta, joka koskee Eulex Kosovo ‑operaatiolle osoitettujen resurssien väitettyä riittämättömyyttä.
72
Toisaalta Eulex Kosovo ‑operaation väitetystä henkilöstön riittämättömyydestä on huomautettava edellä 45–49 kohtaan sisältyvän ensimmäistä moitetta koskevan arvioinnin mukaisesti, ettei neuvoston, komission ja EUH:n voida katsoa olevan vastuussa laiminlyönneistä, joiden väitetään tapahtuneen Eulex Kosovo ‑operaation tavanomaisessa hallinnoinnissa, koska ne liittyvät kyseisen operaation toimeenpanomandaatin toteuttamiseen ja niistä on tältä osin vastuussa yksinomaan kyseinen operaatio yhteisen toiminnan, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2014/349, 16 artiklan 5 kohdan säännösten mukaisesti.
73
Tästä seuraa, että kolmannen moitteen ensimmäinen osa on osittain jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat vastaajan nimeämisessä tehdyn virheen vuoksi, ja muilta osin hylättävä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana sillä perusteella, ettei neuvoston, komission ja EUH:n voida katsoa olevan vastuussa väitetyistä laiminlyönneistä.
Kolmannen moitteen toinen osa, joka koskee neuvostolle, komissiolle ja EUH:lle kuuluvaa tutkintavaltuutta
74
Kolmannen moitteen toisessa osassa kantajat väittävät, että neuvosto, komissio ja EUH eivät ole lopettaneet arviointilautakunnan toteamia rikkomisia, jotka liittyvät heidän läheistensä katoamista koskeviin tutkimuksiin, koska ne eivät ole käyttäneet niille Eulex Kosovo ‑operaation osalta kuuluvaa tutkintavaltuutta.
75
Tämän viimeksi mainitun seikan osalta on huomautettava valituksesta annetun tuomion 132 ja 133 kohdassa esitettyjen arviointien mukaisesti, että väitteillä siitä, ettei ole toteutettu korjaavia toimenpiteitä, joilla voitaisiin korjata arviointilautakunnan toteamat rikkomiset, ja siitä, ettei KD:n asiaa ole tarkasteltu oikeudellisesti perinpohjaisesti, kyseenalaistetaan kantajien erityisiin tilanteisiin liittyvien yksilökohtaisten toimenpiteiden väitetty toteuttamatta jättäminen.
76
Yhteisen toiminnan säännösten ja erityisesti sen 7, 8, 11 ja 12 artiklan valossa on kuitenkin todettava, ettei tällaisten yksilökohtaisten toimenpiteiden toteuttaminen kuulu neuvostolle, komissiolle ja EUH:lle poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean (PTK) ja operaation siviilioperaation komentajan välityksellä kuuluvan poliittisen valvonnan ja strategisen johdon piiriin etenkään siltä osin kuin siviilioperaation komentajalle annettua tutkintavaltuutta käytetään strategisella tasolla eikä operaatioalueella, joka kuuluu operaation johtajan toimintaan.
77
Viimeksi mainitun seikan osalta yhteisen toiminnan 2 ja 3 artiklan ja etenkin 3 artiklan d ja i alakohdan säännöksistä, sellaisina kuin ne olivat ennen päätöstä 2018/856, ilmenee selvästi, että sellaisten yksilökohtaisten toimenpiteiden toteuttamista, joilla voidaan korjata arviointilautakunnan toteamat perusoikeuksien loukkaukset, ei voida erottaa Eulex Kosovo ‑operaation tehtävänmäärittelyn toteuttamisesta, koska kyseiseen tehtävänmäärittelyyn kuului yhtäältä sen varmistaminen, että sotarikokset ja muut vakavat rikokset tutkitaan asianmukaisesti ja että niistä pannaan syytteeseen, niistä annetaan tuomiot ja tuomiot pannaan täytäntöön, ja toisaalta sen varmistaminen, että kyseisen operaation kaikissa tehtävien hoidossa noudatetaan kansainvälisiä normeja ihmisoikeuksien osalta.
78
Sama päätelmä on tehtävä yhteisen toiminnan 2 ja 3 artiklan ja erityisesti kyseisen yhteisen toiminnan, sellaisena kuin se perustuu päätökseen 2018/856, 3 artiklan a ja e alakohdan säännösten, joiden mukaan Eulex Kosovo ‑operaatio edelleen yhtäältä seuraa valikoituja asioita ja oikeudenkäyntejä Kosovon rikos- ja siviilioikeudellisissa instituutioissa koordinoiden tiiviisti muiden unionin toimijoiden kanssa ja seuraa asiaan kuuluvia kokouksia alueellisen yhteistyön puitteissa sotarikoksiin liittyvissä asioissa ja toisaalta varmistaa, että sen kaikkien tehtävien hoidossa noudatetaan kansainvälisiä normeja ihmisoikeuksien sisällön osalta.
79
Kaikkien edellä 76–78 kohdassa mainittujen yhteisen toiminnan säännösten perusteella on hylättävä kantajien argumentaatio, joka perustuu Eulex Kosovon operaation johtajan 29.4.2016 päivättyyn kirjeeseen, jonka mukaan arviointilautakunnan suositusten täytäntöönpano ei kuulu kyseisen operaation toimivaltaan.
80
Tätä päätelmää tukee vastauksena edellä 79 kohdassa mainittuun 29.4.2016 päivättyyn kirjeeseen 19.10.2016 tehty arviointilautakunnan päätös, josta ilmenee nimenomaisesti, että sen suositusten täytäntöönpano kuuluu kokonaan ja yksinomaan Eulex Kosovo ‑operaation johtajalle eikä unionin muille elimille tai toimielimille.
81
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että kolmannen moitteen toisessa osassa esiin tuoduilla laiminlyönneillä kyseenalaistetaan Eulex Kosovo ‑operaation toimeenpanomandaatin toteuttaminen ja että ne kuuluvat tältä osin kyseisen operaation yksinomaiseen vastuuseen, joten neuvoston, komission ja EUH:n ei voida katsoa olevan niistä vastuussa.
82
Kolmannen moitteen toinen osa on näin ollen hylättävä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana.
Kolmannen moitteen kolmas osa, jonka mukaan arviointilautakunnalle ei ole annettu riittäviä oikeuksia
83
Kolmannen moitteen kolmannessa osassa kantajat arvostelevat neuvostoa, komissiota ja EUH:ta siitä, että nämä ovat jatkuvasti kieltäytyneet antamasta arviointilautakunnalle riittäviä oikeuksia ja resursseja siltä osin kuin kyseinen lautakunta ei voi varmistaa päätöstensä täytäntöönpanoa ja asianomaisille osapuolille ei ole annettu mitään oikeussuojakeinoa todettujen rikkomisten osalta.
84
Tämän seikan osalta on todettava, etteivät kantajat esitä mitään argumentaatiota, jolla voitaisiin tukea kolmannen moitteen kolmatta osaa arviointilautakunnalle myönnettyjen oikeuksien tai menettelyllisten keinojen väitetyn riittämättömyyden osalta.
85
Kantajat väittävät tältä osin ainoastaan yhtäältä kannekirjelmän 54 kohdan ii alakohdassa ja 58 kohdassa, että neuvosto, komissio ja EUH ovat rikkoneet Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaletta ja 13 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 47 artiklaa, kun ne ovat perustaneet arviointilautakunnan ja pitäneet sen toiminnassa antamatta sille oikeutta myöntää oikeusapua ja oikeutta panna päätöksensä täytäntöön tai tarjota oikeussuojakeino todettujen rikkomisten osalta ja toisaalta kannekirjelmän 59 kohdassa, että ne ovat rikkoneet unionin oikeutta riittävän ilmeisellä tavalla, kun ne ovat jättäneet toteuttamatta korjaavia toimenpiteitä arviointilautakunnan päätelmien johdosta.
86
Edellä 58 ja 59 kohdassa toisen moitteen yhteydessä jo esitetyistä syistä kolmannen moitteen kolmas osa on hylättävä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana.
Neljäs moite
87
Neljäs moite koskee toimeenpanovallan virheellistä käyttöä tai väärinkäyttöä, johon neuvosto ja EUH ovat syyllistyneet, kun nämä ovat todenneet yhtäältä, että Eulex Kosovo ‑operaatio oli tehnyt parhaansa tutkiakseen kantajien omaisten katoamiseen liittyviä asioita (jäljempänä ensimmäinen riidanalainen toteamus), ja toisaalta, että arviointilautakunnan ei ollut tarkoitettu olevan lainkäyttöelin (jäljempänä toinen riidanalainen toteamus).
88
Kyseessä olevat toteamukset ilmenevät neuvoston ja EUH:n 12.10.2017 päivätyistä kirjeistä, jotka on lähetetty vastauksena kantajien 3.10., 3.11. ja 5.12.2016 päivättyihin kirjeisiin, joissa kantajat olivat pyytäneet unionin toimielimiä muun muassa huolehtimaan siitä, että heidän läheistensä katoamiseen liittyvät asiat tutkitaan asianmukaisesti, ja vahvistamaan arviointilautakunnan oikeuksia.
89
Kantajat väittävät tässä yhteydessä, että riidanalaiset toteamukset ilmentävät kieltäytymistä hyväksymästä heidän korvausvaatimustaan ja merkitsevät toimeenpanovallan virheellistä käyttöä tai väärinkäyttöä.
90
Neuvosto väittää puolestaan, että sen 12.10.2017 päivättyyn kirjeeseen sisältyvä vastaus perustuu tosiseikkoihin eikä sitä voida kyseenalaistaa, ja huomauttaa, etteivät kantajat ole osoittaneet, minkä tyyppinen rikkominen tai vastuu voitaisiin lukea neuvoston syyksi kyseisen kirjeen sisällön osalta.
91
EUH väittää, että kannekirjelmässä ei selitetä, miltä osin sen 12.10.2017 päivätty kirje aiheuttaa sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun, ja että kannekirjelmässä ei yleisesti ottaen ole mitään selitystä arviointilautakunnan toimien oikeudellisesta arvosta tai siitä tavasta, jolla nämä toimet velvoittaisivat kyseessä olevia toimielimiä ja elintä nyt käsiteltävässä asiassa.
92
Neuvosto ja EUH päättelevät tämän perusteella, että moite on jätettävä tutkimatta.
93
Aluksi on todettava valituksesta annetun tuomion 132 ja 133 kohdassa esitettyjen arviointien mukaisesti, että ensimmäinen riidanalainen toteamus koskee kantajien erityisiin tilanteisiin liittyvien yksilökohtaisten toimenpiteiden väitettyä toteuttamatta jättämistä samalla tavoin kuin kolmannen moitteen toisen osan yhteydessä esitetyt väitteet, jotka koskevat sellaisten korjaavien toimenpiteiden puuttumista, joilla voidaan korjata arviointilautakunnan toteamat perusoikeuksien loukkaukset.
94
Toisen riidanalaisen toteamuksen osalta on todettava unionin tuomioistuimen katsoneen valituksesta annetun tuomion 134 kohdassa, että se on toimi, joka ei ole sitova.
95
Neljättä moitetta on tutkittava unionin tuomioistuimen näiden arviointien valossa.
96
Ensinnäkin kun otetaan huomioon muun muassa neuvoston ja EUH:n 12.10.2017 päivättyjen kirjeiden kohde, sellaisena kuin se ilmenee kyseisten kirjeiden ensimmäisestä kohdasta, on todettava, että kantajat eivät esitä mitään argumenttia, joka olisi omiaan osoittamaan, että riidanalaisten toteamusten voidaan tulkita ilmentävän kieltäytymistä hyväksymästä heidän korvausvaatimustaan, vaikka oletettaisiin, että tällainen erityisesti neuvostolle ja EUH:lle osoitettu vaatimus voitaisiin päätellä kantajien aikaisemmista kirjelmistä ja erityisesti heidän 3.10.2016 päivätystä kirjeestään, mitä he eivät myöskään ole yrittäneet osoittaa perustellusti.
97
Neljäs moite on siis epätäsmällinen siltä osin kuin se koskee kantajien väitetyn vahingonkorvausvaatimuksen hylkäämistä, ja se on jätettävä tutkimatta.
98
Toiseksi on todettava ensimmäisenä riidanalaisen toteamuksen osalta, ettei kantajien kirjelmiin sisälly mitään argumentaatiota, joka olisi omiaan tukemaan neuvostoa ja EUH:ta vastaan esitettyjä harkintavallan virheellistä käyttöä tai väärinkäyttöä koskevia syytöksiä.
99
Erityisesti on todettava, ettei ole täsmennetty, millä perusteella neuvosto ja EUH olisivat perussopimuksissa ja yhteistä toimintaa koskevissa määräyksissä määrätyn toimivallan nojalla velvollisia puuttumaan asiaan kantajien erityisiin tilanteisiin liittyvien yksilökohtaisten tutkintatoimenpiteiden toteuttamiseksi, kun taas neuvosto väittää tältä osin, että sen osallistuminen kriisinhallintaoperaatioihin rajoittuu Eulex Kosovo ‑operaation poliittiseen valvontaan ja strategiseen johtoon SEU 38 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
100
Viimeksi mainitun seikan osalta on todettava, että kantajien 18.12.2024 toteutettuun prosessinjohtotoimeen antamaan vastaukseen sisältyvillä huomautuksilla, jotka koskevat neuvostolle ja EUH:lle Eulex Kosovo ‑operaation johtamisjärjestelyn yhteydessä annettua tutkintavaltuutta, ei voida korjata sitä, ettei kannekirjelmä ole täsmällinen.
101
Vaikka oletettaisiin, että siviilioperaation komentajan harjoittama strateginen johtaminen voisi johtaa siihen, että siviilioperaation komentaja tutkii operaation erityisiin tilanteisiin liittyvien yksilökohtaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi, kantajat eivät näet esitä, millä perusteella neuvosto ja EUH olisivat velvollisia toimimaan tällä tavoin niille PTK:n ja operaation siviilioperaation komentajan välityksellä kuuluvan poliittisen valvonnan ja strategisen johdon puitteissa.
102
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, ettei neljättä moitetta ole – siltä osin kuin se perustuu ensimmäiseen riidanalaiseen toteamukseen – tuettu ja että se on jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
103
Vaikka oletettaisiin, että ensimmäistä riidanalaista toteamusta ei tule pitää tosiseikkoihin perustuvana arviointina, jolla ei ole itsenäistä oikeudellista merkitystä, kuten neuvosto väittää, vaan sitä on pidettävä päätöksenluonteisena kannanottona, joka ilmentää sitä, että neuvosto ja EUH ovat kieltäytyneet puuttumasta asiaan valituksesta annetun tuomion 133 kohdassa tarkoitettujen kaltaisten kantajien erityisiin tilanteisiin liittyvien yksilökohtaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi, on joka tapauksessa todettava, että tällainen asiaan puuttuminen olisi vierasta kyseisen toimielimen ja kyseisen elimen Eulex Kosovo ‑operaation osalta käyttämälle toimivallalle.
104
Kuten edellä 76–81 kohdasta jo pääosin ilmenee, tällaisten yksilökohtaisten toimenpiteiden toteuttaminen ei näet kuuluisi neuvostolle ja EUH:lle PTK:n ja siviilioperaation komentajan välityksellä kuuluvan poliittisen valvonnan ja strategisen johdon piiriin.
105
Tästä seuraa, että neuvoston ja EUH:n oletettuja kannanottoja ei voida – siltä osin kuin ne ilmentävät kieltäytymistä puuttua asiaan kantajien erityisiin tilanteisiin liittyvien yksilökohtaisten toimenpiteiden toteuttamiseksi – pitää lainvastaisina.
106
Ensimmäistä riidanalaista toteamusta koskeva väite on siis joka tapauksessa hylättävä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana.
107
Kolmanneksi on todettava toisen riidanalaisen toteamuksen osalta, että se, ettei se ole sitova toimi, ei ole ensi arviolta esteenä sille, että se voi johtaa sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntymiseen (ks. vastaavasti tuomio 9.2.2022, QI ym. v. komissio ja EKP, T‑868/16, EU:T:2022:58, 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
108
Vaikka oletettaisiin, että kyseessä oleva toteamus ilmentää kieltäytymistä katsoa, että valvontalautakunta on luonteeltaan lainkäyttöelin, on kuitenkin todettava, etteivät kantajat ole millään tavoin tukeneet sitä, että neuvostolla ja EUH:lla olisi tältä osin velvollisuus ottaa käyttöön oikeudenkäyntiä edeltävien menettelyjen vaiheessa ja ennen unionin tuomioistuimissa vireille pantavia kanteita kaikki tehokasta oikeussuojaa ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen perustuvat takeet.
109
Neljäs moite on siis jätettävä tutkimatta siltä osin kuin se koskee toista riidanalaista toteamusta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja joka tapauksessa hylättävä edellä 58 ja 59 kohdassa esitetyistä syistä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana.
Viides moite
110
Viidennessä moitteessa neuvostoa, komissiota ja EUH:ta arvostellaan siitä, että ne ovat syyllistyneet harkintavallan virheelliseen käyttöön tai väärinkäyttöön siitä syystä, etteivät ne ole huolehtineet siitä, että Eulex Kosovo ‑operaatio tai tutkintaan erikoistunut syyttäjänvirasto tutkii sotarikosta koskevan KD:n asian, joka on ensi näkemältä perusteltu, oikeudellisesti perinpohjaisesti, ja että Kosovoon erikoistunut jaosto ryhtyy syytetoimiin.
111
Tältä osin on riittävää todeta, että viides moite vastaa olennaisilta osin kolmannen moitteen toisessa osassa esitettyjä väitteitä ja liittyy siten ensimmäiseen riidanalaiseen toteamukseen, sellaisena kuin se esitetään neljännessä moitteessa.
112
Edellä 76–81 ja 103–106 kohdassa jo esitetyistä syistä viides moite on siis hylättävä selvästi oikeudellisesti täysin perusteettomana.
113
Lisäksi on huomautettava, ettei viidenteen moitteeseen ole liitetty mitään argumentaatiota, jonka perusteella unionin yleinen tuomioistuin voisi arvioida, onko neuvostolla, komissiolla ja EUH:lla velvollisuus seurata Eulex Kosovo ‑operaation tehtävänmäärittelyyn kuuluvia erityisiä tutkimuksia.
114
Viides moite on siis joka tapauksessa jätettävä edellä 50 ja 51 kohdassa mainitun oikeuskäytännön nojalla tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
115
Kaiken edellä esitetyn perusteella nyt käsiteltävä kanne on osittain jätettävä tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja se on osittain hylättävä, koska se on selvästi perusteeton, eikä ole tarpeen lausua neuvoston ja EUH:n esittämistä, kanteen myöhässä nostamista koskevista väitteistä eikä kantajien esittämästä asian selvittämistoimea koskevasta pyynnöstä.
Oikeudenkäyntikulut
116
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 195 artiklan mukaan ratkaisuissa, jotka unionin yleinen tuomioistuin tekee sille kumoamisen jälkeen palautetussa asiassa, unionin yleinen tuomioistuin päättää oikeudenkäyntikuluista, jotka ovat aiheutuneet yhtäältä asian käsittelyistä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja toisaalta muutoksenhakuasian käsittelystä unionin tuomioistuimessa.
117
Siltä osin kuin unionin tuomioistuin on valituksesta annetussa tuomiossa kumonnut osittain alkuperäisen määräyksen, palauttanut asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ja määrännyt, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin, unionin yleisen tuomioistuimen on tässä määräyksessä päätettävä kaikista oikeudenkäyntikuluista, jotka liittyvät asian käsittelyihin unionin yleisessä tuomioistuimessa, mukaan lukien alkuperäinen asian käsittely, sekä muutoksenhakuasian käsittelystä asioissa C‑29/22 P ja C‑44/22 P aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.
118
Työjärjestyksen 134 artiklan 3 kohdassa määrätään, että jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, kukin asianosainen vastaa omista kuluistaan.
119
Työjärjestyksen 135 artiklan 1 kohdan mukaan on lisäksi niin, että kohtuuden niin vaatiessa unionin yleinen tuomioistuin voi päättää, että hävinnyt asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan mutta tämä velvoitetaan korvaamaan vastapuolen oikeudenkäyntikulut vain osittain tai että tätä ei lainkaan velvoiteta korvaamaan oikeudenkäyntikuluja.
120
Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot, jotka ovat asiassa väliintulijoita, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
121
Koska nyt käsiteltävässä tapauksessa kantajat, neuvosto ja EUH ovat osittain hävinneet asiansa unionin yleisessä tuomioistuimessa, myös alkuperäisessä asian käsittelyssä, sekä muutoksenhakumenettelyssä asioissa C‑29/22 P ja C‑44/22 P, on päätettävä, että kukin näistä asianosaisista vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, jotka ovat aiheutuneet asian kaikista käsittelyistä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa, eikä ole tarpeen lausua kantajille asian käsittelystä arviointilautakunnassa aiheutuneista kuluista.
122
Lisäksi on otettava huomioon tämän tapauksen erityiset olosuhteet ja etenkin selvennykset, jotka on esitetty 24.2.2022 annetussa tuomiossa Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126) nyt käsiteltävän kanteen nostamisen jälkeen, ja kantajat on vapautettava niistä oikeudenkäyntikuluista, joita komissiolle on aiheutunut asian kaikista käsittelyistä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa.
123
Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan nojalla Belgian kuningaskunta, Tšekin tasavalta, Ranskan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Romania, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, jotka ovat aiheutuneet asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1)
Kanne hylätään.
2)
KS, KD, Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH), Belgian kuningaskunta, Tšekin tasavalta, Ranskan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Romania, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, jotka ovat aiheutuneet asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa.
Annettiin Luxemburgissa 23 päivänä syyskuuta 2025.
V. Di Bucci
kirjaaja
M. J. Costeira
jaoston puheenjohtaja
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.