62015TJ0772
TRIBUNALENS DOM (femte avdelningen)
den 12 juli 2019 (
*1
)
”Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Marknaden för optiska diskenheter – Beslut i vilket fastställs en överträdelse av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet – Kartellavtal om upphandlingsförfaranden avseende optiska diskenheter för bärbara datorer och stationära datorer – Rätten till försvar – Motiveringsskyldighet – Principen om god förvaltningssed – Böter – En enda fortlöpande överträdelse – 2006 års riktlinjer för beräkning av böter”
I mål T‑772/15,
Quanta Storage, Inc., i Taoyuan (Taïwan), företrätt av advokaten O. Geiss, B. Hartnett, barrister, och W. Sparks, solicitor,
sökande,
mot
Europeiska kommissionen, företrädd av C. Giolito och F. van Schaik, båda i egenskap av ombud, biträdda av advokaten C. Thomas,
svarande,
angående en talan med stöd av artikel 263 FEUF om att tribunalen, i första hand, helt eller delvis ska ogiltigförklara kommissionens beslut C(2015) 7135 final av den 21 oktober 2015 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39639 – Optiska diskenheter) och, i andra hand, sätta ned de böter som ålagts sökandebolaget,
meddelar
TRIBUNALEN (femte avdelningen)
sammansatt av ordföranden D. Gratsias samt domarna I. Labucka och I. Ulloa Rubio (referent),
justitiesekreterare: handläggaren N. Schall,
efter den skriftliga delen av förfarandet och förhandlingen den 2 maj 2018,
följande
Dom (
1
)
Bakgrund till tvisten
1
Enligt beslut C(2015) 7135 final om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39639 – Optiska diskenheter) (nedan kallat det angripna beslutet), avseende kartellavtal om upphandlingsförfaranden rörande optiska diskenheter för bärbara datorer och stationära datorer, som organiserats av två datortillverkare, är sökandebolaget, Quanta Storage, Inc., en aktör inom sektorn för datorlagringsanordningar och är verksamt inom forskning och utveckling, utformning, tillverkning och leverans av optiska diskenheter. Bolaget bildades i februari 1999. Det är ett aktiebolag noterat på Taipei-börsen i Taïwan (Republiken Kina) (skäl 23 i det angripna beslutet).
2
Den aktuella överträdelsen avser optiska diskenheter som används i persondatorer (stationära datorer och bärbara datorer) (nedan kallade persondatorer) tillverkade av Dell och Hewlett Packard (nedan kallat HP). De optiska diskenheterna används även i flera andra apparater som används av konsumenter, såsom CD-spelare och DVD-spelare, spelkonsoler och andra externa elektroniska apparater (skäl 28 i det angripna beslutet).
3
De optiska diskenheterna i persondatorerna varierar beroende på storlek, läsningsmekanismer (springa eller platta) och vilken typ av disk de kan läsa eller ladda ner. De optiska diskenheterna kan delas in i två grupper: Mellanhöga läsare (half-height) (nedan kallade HH) för stationära datorer och smala läsare för bärbara datorer. Undergruppen smala läsare omfattar läsare av olika storlekar. Det finns olika typer av HH-läsare och smala läsare beroende på deras tekniska funktion (skäl 29 i det angripna beslutet).
4
Dell och HP är de två främsta tillverkarna av originalprodukter på världsmarknaden för persondatorer. Dessa båda bolag använder klassiska världsomfattande upphandlingsförfaranden som, bland annat, omfattar kvartalsvisa förhandlingar av ett världsmarknadspris på globala inköpsvolymer med ett litet antal i förväg utvalda leverantörer av optiska diskenheter. Regionala frågor har i allmänhet inte spelat någon roll för andra upphandlingar av optiska diskenheter än dem som är knutna till den beräknade efterfrågan för regioner som påverkar de globala inköpsvolymerna (skäl 32 i det angripna beslutet).
5
Upphandlingsförfarandena omfattade inbjudningar att lämna prisanbud, elektroniska inbjudningar att lämna prisanbud, förhandlingar online, elektroniska auktioner och bilaterala förhandlingar (off-line). När ett upphandlingsförfarande avslutades tilldelade kunderna volymer åt de deltagande leverantörerna av optiska diskenheter (åt alla eller åtminstone de flesta av dem, förutom om en uteslutningsmekanism hade inrättats) enligt de priser som de erbjöd. Det vinnande anbudet erhöll exempelvis 35–45 procent av den totala tilldelningen av kontraktet för det aktuella kvartalet, det andra bästa anbudet 25–30 procent, det tredje 20 procent etcetera Dessa klassiska upphandlingsförfaranden användes av kundernas upphandlingsavdelningar i syfte att genomföra en effektiv upphandling till konkurrensmässiga priser. De använde i detta syfte alla befintliga metoder för att stimulera priskonkurrensen mellan leverantörerna av optiska diskenheter (skäl 33 i det angripna beslutet).
6
När det gäller Dell, genomförde detta bolag i huvudsak upphandlingarna genom förhandling online. Denna förhandling kunde ha en bestämd varaktighet eller avslutas efter en fastställd period, exempelvis tio minuter efter det senaste anbudet, när ingen leverantör av optiska diskenheter lämnade något nytt anbud. I vissa fall kunde förhandlingen online pågå i flera timmar om upphandlingen var mer intensiv eller om tiden för förhandlingen online förlängdes i syfte att uppmuntra leverantörerna av optiska diskenheter att fortsätta att lämna anbud. Omvänt kunde Dell, även när en förhandling online hade en obestämd varaktighet och var beroende av det slutliga anbudet, vid en viss tidpunkt ange att förhandlingen online avslutades. Dell kunde besluta att ändra ett förfarande genom ”enbart rangordning” till ett förfarande ”i blindo”. Dell kunde ställa in förhandlingen online om upphandlingen eller dess resultat bedömdes otillfredsställande och i stället inleda bilaterala förhandlingar. Förhandlingsförfarandet online övervakades av de världsspridda inköparna med ansvar för dessa operationer hos Dell (skäl 37 i det angripna beslutet).
7
Beträffande HP, var de upphandlingsförfaranden som i huvudsak användes inbjudningar att lämna prisanbud och elektroniska inbjudningar att lämna prisanbud. Dessa båda förfaranden genomfördes online med användning av samma plattform. Vad för det första gäller inbjudningarna att lämna prisuppgift utfärdades dessa kvartalsvis. Förfarandena kombinerade förhandlingar online och bilaterala förhandlingar off-line utspridda under en viss tidsperiod, i allmänhet två veckor. Leverantörerna av optiska diskenheter inbjöds till en runda upphandlingar som var öppen under en bestämd period för att inkomma med sina prisanbud på en plattform online eller via e-post. När den första auktionsrundan avslutats träffade HP var och en av deltagarna och inledde förhandlingar på grundval av det anbud som leverantören av optiska diskenheter lämnat i syfte att erhålla det bästa anbudet från varje leverantör utan att avslöja identiteten på eller anbuden för de övriga leverantörerna av optiska diskenheter. Beträffande, för det andra, de elektroniska inbjudningarna att lämna prisanbud, organiserades dessa vanligtvis i form av ett omvänt upphandlingsförfarande. Anbudsgivarna kopplade upp sig på plattformen online vid ett specifikt klockslag och auktionsförsäljningen började med ett av HP fastställt pris. De anbudsgivare som lämnade gradvis nedsatta anbud informerades om sin egen rangordning varje gång ett nytt anbud lämnades. Vid utgången av den föreskrivna tidsperioden vann den leverantör av optiska diskenheter som hade lämnat det lägsta anbudet auktionsförsäljningen och de övriga leverantörerna rangordnades på andra och tredje plats beroende på deras anbud (skälen 41–44 i det angripna beslutet).
Administrativt förfarande
8
Den 14 januari 2009 mottog kommissionen en ansökan om immunitet enligt kommissionens tillkännagivande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (EUT C 298, 2006, s. 17) (nedan kallat meddelandet om samarbete) som inkom från Philips. Den 29 januari och den 2 mars 2009 kompletterades denna ansökan i syfte att, vid sidan av Philips, omfatta bolaget Lite-On och deras gemensamma företag Philips & Lite-On Digital Solutions Corporation (nedan kallat PLDS) (skäl 54 i det angripna beslutet).
9
Kommissionen sände den 29 juni 2009 en begäran om upplysningar till företag verksamma inom området optiska diskenheter (skäl 55 i det angripna beslutet).
10
Kommissionen beviljade den 30 juni 2009 Philips, Lite-On och PLDS en villkorad immunitet (skäl 56 i det angripna beslutet).
11
Kommissionen riktade den 18 juli 2012 ett meddelande om invändningar till 13 leverantörer av optiska diskenheter, däribland sökandebolaget (nedan kallat meddelandet om invändningar). I detta meddelande angav kommissionen att dessa bolag hade åsidosatt artikel 101 FEUF och artikel 53 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet), genom att delta i en konkurrensbegränsande samverkan avseende optiska diskenheter från den 5 februari 2004 till den 29 juni 2009, bestående i samordning av deras beteenden beträffande upphandlingar som organiserades av två datortillverkare, nämligen Dell och HP.
12
Den 26 oktober 2012 inkom sökandebolaget med ett skriftligt yttrande till svar på meddelandet om invändningar.
13
Den 23 november 2012 svarade Dell på den begäran om upplysningar som kommissionen hade riktat till detta bolag (skäl 61 i det angripna beslutet).
14
Ett muntligt hörande hölls den 29 och den 30 november 2012, vid vilket alla mottagarna av meddelandet om invändningar deltog (skäl 60 i det angripna beslutet).
15
Den 14 december 2012 anmodade kommissionen alla mottagarna av meddelandet om invändningar att inkomma med relevanta handlingar som mottagits från Dell och HP. Mottagarna efterkom denna begäran och var och en av dem fick tillgång till de svar som de övriga leverantörerna av optiska diskenheter hade lämnat (skäl 62 i det angripna beslutet).
16
Den 13 mars 2015 delgav kommissionen sökandebolaget vissa handlingar som den erhållit från Dell och HP och anmodade sökandebolaget att inkomma med ett yttrande, vilket bolaget gjorde genom en skrivelse av den 27 mars 2015.
17
Den 9 juni 2015 skrev sökandebolaget till kommissionens förhörsombud och bad om en bekräftelse på att kommissionen hade anmodat Dell och HP att lägga fram bevis på att dessa företag hade gett sina leverantörer upplysningar om sina konkurrenter. Förhörsombudet angav i sitt svar av den 23 juni att kommissionen inte hade riktat någon sådan begäran till dessa företag.
18
Den 3 juni 2015 skickade kommissionen en faktaskrivelse till sökanden, i vilken den förklarade vad den avsåg att göra med dessa handlingar.
19
Den 21 oktober 2015 antog kommissionen det angripna beslutet.
Det angripna beslutet
20
Kommissionen angav i det angripna beslutet att deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan hade samordnat sina konkurrensbeteenden, åtminstone från den 23 juni 2004 till den 25 november 2008. Kommissionen preciserade att denna samverkan hade skett genom ett nät av parallella bilaterala kontakter. Den angav att deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan försökte anpassa sina volymer på marknaden och se till att priserna låg kvar på högre nivåer än de skulle ha gjort om dessa bilaterala kontakter inte hade ägt rum (skäl 67 i det angripna beslutet).
21
Kommissionen angav i det angripna beslutet att samordningen mellan deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan avsåg kunderna Dell och HP, de två största tillverkarna av originalprodukter på världsmarknaden för persondatorer. Enligt kommissionen tillämpade Dell och HP, utöver de bilaterala förhandlingarna med bolagens leverantörer av optiska diskenheter, standardiserade upphandlingsförfaranden som ägde rum minst en gång per kvartal. Kommissionen påpekade att medlemmarna i den konkurrensbegränsande samverkan använde sitt nät av bilaterala kontakter till att manipulera dessa upphandlingsförfaranden. De motverkade därigenom kundernas försök att stimulera priskonkurrensen (skäl 68 i det angripna beslutet).
22
Enligt kommissionen fick medlemmarna i den konkurrensbegränsande samverkan genom de regelbundna informationsutbytena en mycket ingående kunskap om konkurrenternas avsikter innan de ens gav sig in i upphandlingsförfarandet och kunde följaktligen förbereda sin konkurrensstrategi (skäl 69 i det angripna beslutet).
23
Kommissionen tillade att medlemmarna i den konkurrensbegränsande samverkan med regelbundna intervaller utbytte prisinformation avseende specifika kunder och information utan samband med priser, såsom befintlig produktion och leveranskapacitet, aktuellt lager, situation avseende kvalificeringen samt tidpunkten för införande av nya produkter eller förbättringar. Kommissionen påpekade att leverantörerna av optiska diskenheter dessutom övervakade slutresultaten av de avslutade upphandlingsförfarandena, det vill säga rangordningen, priset och den volym som tilldelats (skäl 70 i det angripna beslutet).
24
Kommissionen angav även att leverantörerna, samtidigt som de beaktade att de måste hemlighålla sina kontakter för kunderna, för att kontakta varandra använde de medel som de ansåg vara tillräckligt lämpliga för att uppnå det önskade resultatet. Kommissionen preciserade för övrigt att ett försök att kalla till ett inledande möte för att organisera regelbundna multilaterala möten mellan leverantörerna av optiska diskenheter hade misslyckats år 2003 efter att ha avslöjats för en kund. Enligt kommissionen ägde i stället bilaterala kontakter rum, i huvudsak i form av telefonsamtal och, ibland, genom e-postmeddelanden, inbegripet via privata e-postadresser (hotmail) och chat-tjänster, eller vid möten, i huvudsak mellan förvaltare av världsomfattande kundkonton (skäl 71 i det angripna beslutet).
25
Kommissionen konstaterade att deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan regelbundet kontaktade varandra och att kontakterna, i huvudsak per telefon, skedde oftare vid tidpunkten för upphandlingsförfarandet, under vilket flera telefonsamtal per dag ägde rum bilateralt mellan vissa deltagare i den konkurrensbegränsande samverkan. Kommissionen preciserade att vissa bilaterala kontakter mellan deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan i allmänhet var mer frekventa än andra (skäl 72 i det angripna beslutet).
26
Såvitt avser beräkningen av de böter som sökandebolaget ålades, grundade kommissionen denna på riktlinjerna för beräkning av böter med tillämpning av artikel 23.2 a i förordning (EG) nr 1/2003 (EUT C 210, 2006, s. 2) (nedan kallade riktlinjerna för beräkning av böter).
27
Kommissionen ansåg för det första att det, i syfte att fastställa böternas grundbelopp, mot bakgrund av varaktigheten av de olika leverantörernas deltagande skilde sig åt avsevärt och för att bättre kunna mäta den konkurrensbegränsande samverkans faktiska påverkan, var lämpligt att använda ett årligt genomsnitt beräknat på det faktiska värdet av företagens försäljning under de hela kalendermånader som vart och ett av dem deltagit i överträdelsen (skäl 527 i det angripna beslutet).
28
Kommissionen förklarade således att försäljningens värde beräknades på grundval av försäljningen av optiska diskenheter avsedda för persondatorer och som fakturerats Dells och HP:s enheter inom EES. Kommissionen preciserade att den årliga försäljning som beaktats i sökandebolagets fall även omfattade försäljning av optiska diskenheter till Sony Optiarc, avsedda för HP:s och Dells bärbara och stationära datorer (skälen 528 och 529 i det angripna beslutet).
29
Kommissionen ansåg vidare, eftersom det konkurrensbegränsande beteendet gentemot HP hade inletts senare och i syfte att beakta utvecklingen av den konkurrensbegränsande samverkan, att det relevanta värdet av försäljningarna skulle beräknas separat för HP och för Dell, och att två multiplikatorer för varaktighet skulle tillämpas (skäl 530 i det angripna beslutet).
30
Kommissionen beslutade även att eftersom avtalen om samordning av priserna till sin art hör till de mest allvarliga överträdelserna av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet och den konkurrensbegränsande samverkan omfattade åtminstone EES, skulle en procentandel på 16 procent tillämpas för allvar i förevarande fall avseende samtliga mottagare av det angripna beslutet (skäl 544 i det angripna beslutet).
31
Dessutom angav kommissionen att ett avskräckande belopp på 16 procent skulle läggas till, mot bakgrund av omständigheterna i det aktuella fallet (skälen 554 och 555 i det angripna beslutet).
32
Det angripna beslutets artikeldel har, i den mån som sökandebolaget berörs därav, följande lydelse:
”Artikel 1
Följande företag har överträtt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet genom att, under de angivna perioderna, ha deltagit i en enda, fortlöpande överträdelse, som utgjorts av flera skilda överträdelser, inom sektorn för optiska diskenheter i hela EES, bestående i avtal om samordning av priser:
…
h)
[sökandebolaget] från den 14 februari 2008 till den 28 oktober 2008, för [dess] samordning avseende Dell och HP.
Artikel 2
För de överträdelser som anges i artikel 1 åläggs företagen härmed följande böter:
…
h)
[sökandebolaget]: 7146000 euro.”
Förfarandet och parternas yrkanden
33
Sökandebolaget har väckt förevarande talan genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 29 december 2015.
34
Kommissionen inkom med sitt svaromål den 29 april 2016.
35
På förslag av referenten beslutade tribunalen (femte avdelningen) att inleda det muntliga förfarandet.
36
Parterna utvecklade sin talan och svarade på tribunalens frågor vid förhandlingen den 2 maj 2018.
37
Sökandebolaget har yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara det angripna beslutet i den del det avser sökandebolaget,
–
i andra hand, sätta ned de böter som bolaget ålagts, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
38
Kommissionen har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan,
–
fastställa de böter som ska åläggas sökandebolaget till 7186000 euro, och
–
förplikta sökandebolaget att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
39
Sökandebolaget har till stöd för sin talan åberopat fem grunder. Den första grunden avser åsidosättande av rätten till försvar, motiveringsskyldigheten och rätten till en god förvaltning. Såvitt avser den andra grunden har sökandebolaget gjort gällande en uppenbart felaktig rättstillämpning och ett åsidosättande av motiveringsskyldigheten på grund av en diskrepans mellan artikeldelen i det angripna beslutet och kommissionens resonemang avseende överträdelsens varaktighet beträffande HP. Den tredje grunden gäller en avsaknad av bevis och en otillräcklig motivering avseende sökandebolagets deltagande i en enda fortlöpande överträdelse. Den fjärde grunden rör en uppenbart felaktig rättstillämpning och att kommissionen saknade behörighet att tillämpa artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet. Som femte grund har sökandebolaget gjort gällande en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och en felaktig rättstillämpning vid beräkningen av böterna samt ett åsidosättande av motiveringsskyldigheten.
40
Inledningsvis ska tribunalen pröva den fjärde grunden, avseende att kommissionen inte har behörighet att tillämpa artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet. Därefter ska de övriga grunderna prövas i den ordning i vilken de framförts.
[utelämnas]
Den femte grunden: En uppenbart felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och en uppenbart felaktig rättstillämpning vid beräkningen av böterna och ett åsidosättande av motivationsskyldigheten
[utelämnas]
Kommissionens yrkande om höjning av böterna
270
Kommissionen har i sin svarsinlaga förklarat att den, vid beräkningen av de böter som ålades sökanden, valde att undanta all försäljning till Dell och HP av optiska diskenheter integrerade i servrarna. För att genomföra detta avdrag grundade sig kommissionen på de beräkningar som sökandebolaget lämnat, enligt vilka minst 10 procent av dess försäljning av optiska diskenheter hade inkluderats i servrarna av Dell. Omedelbart efter antagandet av det angripna beslutet gav Dell emellertid kommissionen de exakta uppgifterna, enligt vilka mindre än 1 procent av de optiska diskenheterna hade varit föremål för en sådan integrering. Slutligen var de böter som sökandebolaget ålades i det angripna beslutet 40000 euro lägre än de böter som det borde ha ålagts mot bakgrund av det korrekta värdet av försäljningssiffrorna. Kommissionen har, i syfte att på ett lämpligt sätt bestraffa sökandebolaget för dess överträdelse och säkerställa en likabehandling av mottagarna av det angripna beslutet, således yrkat att tribunalen ska utöva sin obegränsade behörighet och fastställa de böter som ska åläggas sökandebolaget till 7186000 euro.
271
Sökandebolaget har bestritt kommissionens argument.
272
Det ska erinras om att tribunalen är behörig att inom ramen för sin obegränsade behörighet enligt artikel 261 FEUF och artikel 31 i förordning nr 1/2003, pröva huruvida bötesbeloppet är lämpligt. Unionsdomstolens behörighet inom ramen för den obegränsade behörigheten är nämligen inte begränsad till att gälla ogiltigförklaring av det angripna beslutet, såsom stadgas i artikel 264 FEUF, utan unionsdomstolen får även ändra den sanktionsåtgärd som fastställts däri (se dom av den 8 oktober 2008, Schunk och Schunk Kohlenstoff-Technik/kommissionen, T-69/04, EU:T:2008:415, punkt 242 och där angiven rättspraxis).
273
Förutom att pröva lagenligheten av en sanktionsåtgärd är unionsdomstolen således, såsom kommissionen har betonat, behörig att ersätta kommissionens bedömning med sin egen. Följaktligen kan unionsdomstolen upphäva, sätta ned eller höja de böter eller viten som ålagts (se dom av den 8 oktober 2008, Schunk och Schunk Kohlenstoff-Technik/kommissionen, T-69/04, EU:T:2008:415, punkt 243 och där angiven rättspraxis).
274
Även om det oftast är sökanden som yrkar att unionsdomstolen ska utöva sin obegränsade behörighet i syfte att få till stånd en nedsättning av böterna, finns det under dessa omständigheter ingenting som hindrar att även kommissionen begär att unionsdomstolen ska pröva bötesbeloppet och att den yrkar att beloppet ska höjas (dom av den 8 oktober 2008, Schunk och Schunk Kohlenstoff-Technik/kommissionen, T-69/04, EU:T:2008:415, punkt 244).
275
Tribunalen ska således, inom ramen för sin obegränsade behörighet, den dag då den meddelar sitt avgörande, pröva huruvida sökanden ålagts ett bötesbelopp som korrekt avspeglar överträdelsens allvar och varaktighet (se dom av den 27 september 2012, Shell Petroleum m.fl./kommissionen, T-343/06, EU:T:2012:478, punkt 117 och där angiven rättspraxis).
276
Slutligen kan, såsom kommissionen erinrat om i sin svarsinlaga, bötesbeloppet inte behållas på samma nivå när det är ett resultat av att en materiellt felaktig omständighet beaktats (se dom av den 7 juni 2011, Arkema France m.fl./kommissionen, T-217/06, EU:T:2011:251, punkt 274 och där angiven rättspraxis).
277
Sökandebolaget lämnade i det aktuella fallet, bland annat genom ett e‑postmeddelande av den 28 september 2015, sin beräkning till kommissionen. Dell lämnade sin beräkning genom ett e-postmeddelande av den 21 oktober 2015, det vill säga den dag under vilken kommissionen antog det angripna beslutet.
278
Det ska i detta hänseende erinras om att enligt allmänna bevisregler beror en handlings trovärdighet och, därmed, bevisvärde på dess ursprung, omständigheterna kring dess upprättande, dess mottagare och dess innehåll (dom av den 12 december 2014, Eni/kommissionen, T-558/08, EU:T:2014:1080, punkt 39 och där angiven rättspraxis).
279
För det första kan det konstateras att sökandebolagets beräkning, liksom Dells, lämnades genom enkla e-postmeddelanden, som svar på e-postmeddelanden från kommissionen, och innehöll de för beräkningarna ansvariga personernas underskrift eller deras namn.
280
Det ska vidare påpekas att även om e-postmeddelandet från Dell, till stöd för slutsatsen att mindre än 1 procent av de optiska diskenheterna från detta företag hade integrerats i servrar, preciserade att denna procentsats var 0,4 procent av intäkterna, 0,5 procent av kostnaderna och 0,7 procent av volymen, gav meddelandet ingen förklaring beträffande vilken beräkningsmetod som hade lett fram till denna procentsats.
281
Beträffande sökandebolagets e-postmeddelande, angav det endast att minst 10 procent av bolagets optiska diskenheter hade integrerats i servrar av Dell, men gav inte heller någon förklaring beträffande vilken metod som använts.
282
Följaktligen är den beräkning som Dell lämnat, även om den kan förefalla mer underbyggd, emellertid inte tillräckligt trovärdig för att det med säkerhet ska anses fastställt att den beräkning som sökandebolaget ursprungligen gjorde utgjorde en materiellt oriktig faktisk omständighet i den mening som avses i dom av den 7 juni 2011, Arkema France m.fl./kommissionen (T-217/06, EU:T:2011:251, punkt 274). Dessa tvivel ska således tolkas till sökandebolagets fördel.
283
Följaktligen ska kommissionens yrkande om en höjning av bötesbeloppet ogillas.
[utelämnas]
Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (femte avdelningen)
följande:
1)
Talan ogillas.
2)
Kommissionens yrkande om att det bötesbelopp som Quanta Storage, Inc. har ålagts ska höjas ogillas.
3)
Quanta Storage ska bära sina egna rättegångskostnader och ersätta fyra femtedelar av kommissionens rättegångskostnader.
Gratsias
Labucka
Ulloa Rubio
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 12 juli 2019.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.
(
1
)	Endast de punkter i denna dom vars publicering tribunalen anser vara till nytta har återgetts.