62021CJ0245_RES
Yhdistetyt asiat C-245/21 ja C-248/21
Saksan liittotasavalta
vastaan
MAjaPBjaLE
(Bundesverwaltungsgerichtin esittämät ennakkoratkaisupyynnöt)
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2022
Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EU) N:o 604/2013 – Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen – 27 ja 29 artikla – Asianomaisen henkilön siirto hänen hakemuksensa käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon – Siirron lykkääminen Covid-19-pandemian takia – Siirron toteuttamisen mahdottomuus – Oikeussuoja – Seuraukset siirron määräajalle
Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Turvapaikkapolitiikka – Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteet ja -menettelyt – Asetus N:o 604/2013 – Vastaanotto- ja takaisinottomenettelyt – Kansainvälisen suojelun hakijan siirron toteuttamiselle asetettu määräaika – Se, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tekevät peruutettavissa olevan päätöksen lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa – Päätös, joka on perusteltu sillä, että siirron toteuttaminen on käytännössä mahdotonta Covid-19-pandemian takia – Siirron määräajan katkeaminen – Tällaista katkeamista ei voida hyväksyä
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 604/2013 27 artiklan 4 kohta ja 29 artiklan 1 kohta)
(ks. 47–50, 57, 59–62 ja 68–71 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Turvapaikanhakijan siirtämisestä hänen hakemuksensa käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon tehdyn päätöksen täytäntöönpanon lykkääminen Covid-19-pandemian takia ei katkaise siirrolle asetettua kuuden kuukauden määräaikaa
Tämän määräajan päätyttyä vastuu turvapaikkahakemuksen käsittelystä siirtyy vastaan- tai takaisinottoa pyytäneelle jäsenvaltiolle
Vuonna 2019 LE, MA ja PB hakivat turvapaikkaa Saksassa. LE oli kuitenkin aiemmin hakenut kansainvälistä suojelua Italiassa, ja MA ja PB olivat saapuneet laittomasti viimeksi mainitun jäsenvaltion alueelle, jossa heidät oli rekisteröity kansainvälisen suojelun hakijoiksi. Niinpä toimivaltainen Saksan viranomainen pyysi Italian viranomaisia ottamaan LE:n takaisin ja ottamaan MA:n ja PB:n vastaan Dublin III -asetuksen (
1
) nojalla. Sittemmin kyseinen viranomainen jätti asianomaisten turvapaikkahakemukset tutkimatta ja määräsi heidät poistettaviksi maasta Italiaan.
Helmikuussa 2020 Italian viranomaiset ilmoittivat Saksan viranomaisille, että Covid-19-pandemian takia Dublin III ‑asetuksen mukaisia siirtoja Italiaan ja Italiasta ei enää toteutettaisi. Maaliskuussa 2020 ja huhtikuussa 2020 tekemillään päätöksillä Saksan toimivaltainen viranomainen lykkäsi asianomaisista annettujen maastapoistamismääräysten täytäntöönpanoa toistaiseksi muun muassa kyseisen asetuksen mukaisesti (
2
) sillä perusteella, ettei kyseisiä siirtoja ollut Covid-19-pandemian kehittymisen takia mahdollista toteuttaa.
Verwaltungsgericht (hallintotuomioistuin, Saksa) kumosi kesäkuussa 2020 ja elokuussa 2020 antamillaan ratkaisuilla päätökset, joilla viranomainen oli jättänyt asianomaisten turvapaikkahakemukset tutkimatta ja määrännyt heidät poistettaviksi maasta. Kyseinen tuomioistuin totesi, että vaikka Italian tasavallan olisikin katsottu olleen vastuussa asianomaisten tekemien turvapaikkahakemusten käsittelystä, tämä vastuu oli siirtynyt Saksan liittotasavallalle, koska Dublin III ‑asetuksen (
3
) mukainen siirron määräaika oli päättynyt, sillä kyseinen määräaika ei ollut katkennut edellä mainituilla lykkäyspäätöksillä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu Revision-valitus mainituista ratkaisuista, on epävarma siitä, voivatko asianomaisiin kohdistettujen maastapoistamismääräysten täytäntöönpanon lykkäämisestä tehdyt päätökset katkaista siirron määräajan kulumisen.
Unionin tuomioistuin katsoo, että Dublin III -asetuksessa (
4
) säädetty siirron määräaika ei katkea silloin, kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tekevät kyseiseen asetukseen tukeutuen (
5
) peruutettavissa olevan päätöksen lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa sillä perusteella, että kyseinen täytäntöönpano on Covid-19-pandemian takia käytännössä mahdotonta.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Tältä osin unionin tuomioistuin täsmentää aluksi, että kun siirtopäätökseen kohdistuvalla muutoksenhaulla on lykkäävä vaikutus toimivaltaisten viranomaisten Dublin III -asetuksessa säädetyillä edellytyksillä (
6
) tekemän päätöksen mukaisesti, siirron määräaika alkaa kulua kyseisestä muutoksenhausta annetusta lopullisesta päätöksestä, joten siirtopäätös on pantava täytäntöön viimeistään kuuden kuukauden kuluessa kyseisestä muutoksenhausta annetusta lopullisesta päätöksestä. Tällainen ratkaisu kuitenkin edellyttää, että kyseiset viranomaiset ovat päättäneet siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisestä sen säännöksen, jossa tällaisesta lykkäävästä vaikutuksesta säädetään, soveltamisalan rajoissa. (
7
)
Tämän soveltamisalan osalta unionin tuomioistuin korostaa yhtäältä, että kyseisen säännöksen soveltaminen liittyy kiinteästi siihen, että asianomainen henkilö hakee siirtopäätökseen muutosta, koska mainitut viranomaiset voivat lykätä kyseistä täytäntöönpanoa, ”kunnes muutoksenhaun – – tulos on selvillä”.
Toisaalta kyseisen säännöksen asiayhteydestä on todettava, että tämä säännös kuuluu mainitun asetuksen jaksoon, jonka otsikko on ”Menettelylliset takeet” (
8
). Lisäksi kyseinen säännös sisältyy artiklaan, jonka otsikko on ”Oikeussuojakeinot”, ja se seuraa tämän artiklan sellaista kohtaa, joka koskee siirtopäätökseen kohdistuvan muutoksenhaun lykkäävää vaikutusta ja jota kyseisellä säännöksellä täydennetään antamalla jäsenvaltioille lupa sallia toimivaltaisten viranomaisten lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa tapauksissa, joissa sen täytäntöönpanon lykkääminen muutoksenhaun seurauksena ei perustu lakiin eikä tuomioistuinratkaisuun.
Lopuksi Dublin III -asetuksen tavoitteista on todettava, että tässä asetuksessa siirrolle asetetulla kuuden kuukauden määräajalla pyritään varmistamaan, että asianomainen henkilö tosiasiallisesti siirretään mahdollisimman pian hänen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksensa käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon. Kun siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisen aiheuttama katkaiseva vaikutus siirron määräaikaan otetaan huomioon, kyseisen säännöksen tulkinta siten, että siinä annettaisiin jäsenvaltioille lupa sallia toimivaltaisten viranomaisten lykätä siirtopäätösten täytäntöönpanoa sellaisella perusteella, jolla ei ole suoraa yhteyttä asianomaisen henkilön oikeussuojaan, saattaisi tehdä siirron määräajan täysin tehottomaksi, muuttaa Dublin III -asetuksesta johtuvaa jäsenvaltioiden välistä vastuunjakoa ja viivyttää pitkään kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelyä.
Niinpä unionin tuomioistuin katsoo, että toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykättäväksi Dublin III -asetuksessa tätä varten määritellyn kehyksen mukaisesti vain, jos kyseiseen täytäntöönpanoon liittyvät olosuhteet merkitsevät sitä, että kyseiselle henkilölle on hänen tehokkaan oikeussuojansa varmistamiseksi annettava lupa jäädä kyseisen päätöksen tehneen jäsenvaltion alueelle, kunnes kyseisestä muutoksenhausta on annettu lopullinen päätös. Tästä seuraa, että siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan peruutettavissa olevan päätöksen, joka on tehty sillä perusteella, että kyseinen täytäntöönpano on käytännössä mahdotonta, ei voida katsoa kuuluvan kyseiseen kehykseen. Se seikka, että siirtopäätöksen täytäntöönpano on käytännössä mahdotonta, voi asianomaisen jäsenvaltion kansallisen oikeuden mukaan merkitä kyseisen päätöksen lainvastaisuutta, ei ole omiaan kyseenalaistamaan mainittua päätelmää. On nimittäin todettava yhtäältä, että se, että siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämisestä tehty päätös on peruutettavissa, sulkee pois päätelmän, jonka mukaan tällaisesta lykkäämisestä olisi määrätty – kunnes siirtopäätökseen kohdistuvan muutoksenhaun tulos on selvillä – asianomaisen henkilön oikeussuojan varmistamiseksi, koska ei voida sulkea pois sitä, että kyseinen lykkääminen peruutetaan ennen kuin mainitun muutoksenhaun tulos on selvillä. Toisaalta Dublin III -asetuksen useista säännöksistä ilmenee, että unionin lainsäätäjä ei ole katsonut, että sen, että siirtopäätöksen täytäntöönpano on käytännössä mahdotonta, olisi voitava oikeuttaa siirron määräajan katkeamisen tai keskeytymisen.
(
1
)	Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013 (EUVL 2013, L 180, s. 31; jäljempänä Dublin III -asetus).
(
2
)	Kyseiset päätökset perustuivat Dublin III -asetuksen 27 artiklan 4 kohtaan, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat säätää, että toimivaltaiset viranomaiset voivat viran puolesta lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa, kunnes muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn tulos on selvillä.
(
3
)	Ks. Dublin III -asetuksen 29 artiklan 1 kohta, jonka mukaan hakijan siirto pyynnön esittäneestä jäsenvaltiosta hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon tapahtuu pyynnön esittäneen jäsenvaltion kansallisen lain mukaisesti ja sen jälkeen kun asianomaiset jäsenvaltiot ovat päässeet asiasta yhteisymmärrykseen ja heti kun se on käytännössä mahdollista, kuitenkin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun toinen jäsenvaltio on suostunut pyyntöön ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin tai muutoksenhaun tai uudelleen käsittelyn johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä, jos sillä on lykkäävä vaikutus 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(
4
)	Ks. Dublin III -asetuksen 29 artiklan 1 kohta.
(
5
)	Päätös perustuu tällöin Dublin III -asetuksen 27 artiklan 4 kohtaan.
(
6
)	Dublin III -asetuksen 27 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(
7
)	Kyseessä on Dublin III -asetuksen 27 artiklan 4 kohta.
(
8
)	Dublin III -asetuksen VI luvun IV jakso.