62016CC0256
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
представено на 20 юли 2017 година (
1
)
Дело C‑256/16
Deichmann SE
срещу
Hauptzollamt Duisburg
(Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Финансов съд Дюселдорф, Германия)
„Преюдициално запитване — Дъмпинг — Искане за възстановяване на вносни мита, платени на основание на регламент, който е обявен за невалиден — Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223 — Регламент, приет в изпълнение на решение на Съда — Валидност“
1.
Спорът, който е в основата на настоящото преюдициално запитване, се отнася до последиците от отмяната на регламент, с който се налагат антидъмпингови мита. В отговора си на въпроса на националната юрисдикция Съдът има възможността да очертае контурите на практиката си относно обхвата на съдебните решения, с които се отменят актове на институциите на Съюза.
2.
В настоящия случай съмненията на запитващата юрисдикция възникват в рамките на преюдициално запитване относно валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223 (
2
), с който Комисията предприема конкретни действия за отстраняване на незаконосъобразности, установени от Съда в постановено по-рано съдебно решение (
3
), с което се обявява невалидността на определени регламенти за налагане на антидъмпингови мита.
3.
Тези регламенти, които впоследствие са отменени, са били основание за определяне на антидъмпингови мита, наложени на дружеството Deichmann SE (
4
), вносител в Европейския съюз на обувки с произход от Китай и Виетнам, което в резултат от отмяната на регламентите претендира да му бъдат възстановени сумите, които е платило.
4.
Запитващата юрисдикция отправя запитване до Съда дали Регламент за изпълнение 2016/223 е валиден, тъй като, ако това не е така, на Deichmann следва да се възстанови сумата, платена на посоченото основание.
5.
В спора са противопоставени, от една страна, правомощието на институциите на Съюза да възобновят производство, в резултат от което да бъдат наложени антидъмпингови мита, които заменят отменените, и от друга страна, правото на лицата на стабилност на установените положения, както и на ефективна защита на тяхното правно положение.
I. Правна уредба
A.
Договор за функционирането на Европейския съюз
6.
Съгласно член 263 от ДФЕС:
„[…]
Всяко физическо или юридическо лице може да заведе иск, съгласно условията, предвидени в първа и втора алинея, срещу решенията, които са адресирани до него или които го засягат пряко и лично, както и срещу подзаконови актове, които го засягат пряко и които не включват мерки за изпълнение.
[…]
Исковете, предвидени в настоящия член, трябва да бъдат заведени в срок от два месеца, считано, в зависимост от случая, от публикуването на акта, от неговото съобщаване на ищеца, или, при липса на уведомяване, от деня, в който той е узнал за него“.
7.
Съгласно член 266 от ДФЕС:
„Институцията, органът, службата или агенцията, чийто акт е бил отменен или чието бездействие е било обявено за противоречащо на Договорите, е длъжна да предприеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз.
[…]“.
Б.
Регламент (ЕИО) № 2913/92 (
5
)
8.
Член 221 гласи:
„[…]
3.   Уведомяването на длъжника вече не може да се извършва след изтичане на тригодишния срок от датата на възникване на митническото задължение. Този срок се [спира] от момента на подаване на жалба по смисъла на член 243 и по време на процедурата по обжалването[ (
6
)].
[…]“.
9.
Член 236 предвижда:
„1.   Възстановяване на вносните или износните сборове се извършва, когато се установи, че в момента на плащането размерът на сборовете не е бил дължим или размерът е бил взет под отчет в противоречие с член 220, параграф 2.
[…]
2.   Възстановяването или опрощаването на вносни или износни сборове се разрешава след подаването на молба пред съответното митническо учреждение преди изтичането на срок от три години, считано от датата, на която длъжникът е бил уведомен за тези сборове.
[…]“.
В.
Регламент (ЕО) № 1225/2009 (
7
)
10.
Член 10 („Ретроактивност“) гласи:
„1.   Временни мерки и окончателни антидъмпингови мита се прилагат само по отношение на продукти, които са предмет на свободно обращение след датата на влизане в сила на решение, взето в съответствие с член 7, параграф 1 или член 9, параграф 4, според случая, с изключение на случаите, определени в настоящия регламент.
[…]“.
11.
В член 14 („Общи разпоредби“) се посочва:
„1.   Временни или окончателни антидъмпингови мита се налагат с регламент и се събират от държавите членки под формата, в определения размер и в съответствие с всички останали критерии, определени в регламента, с който се налагат митата. Тези мита се събират независимо от митата, данъците и другите такси, налагани обикновено при внос на стоки. Не се допуска едновременно налагане на антидъмпингово и изравнително мито при разглеждане на един и същ случай, възникнал поради дъмпинг или наличие на експортно субсидиране.
[…]“.
12.
Съгласно член 23 („Отмяна“):
„Регламент (ЕО) № 384/96 се отменя.
Въпреки това, отмяната на Регламент (ЕО) № 384/96 не засяга валидността на процедурите, открити съгласно него.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II“.
II. Обстоятелства
13.
Въз основа на Регламенти (ЕО) № 1472/2006 (
8
) и (ЕС) № 1294/2009 (
9
) на 10 май 2010 г. Hauptzollamt Duisburg (Главна митническа служба Дуисбург, Германия) начислява на Deichmann антидъмпингови мита в размер на 11181,92 EUR.
14.
Митата съответстват на шест вноса на обувки с произход от Китайската народна република и Виетнам, за които Deichmann е подало декларации за пускане в свободно обращение през април 2010 г.
15.
Производител и доставчик на внесените от Китай обувки е предприятието Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., а на внесените от Виетнам — Tripos Enterprises Inc. През юли 2005 г. двете дружества са представили необходимите документи, за да получат статут на дружества, работещи в условията на пазарна икономика („СПИ“) съгласно член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 384/96 (
10
).
16.
Съдът отменя Регламент №o1472/2006 с решения по дела Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd и Brosmann Footwear (
11
).
17.
Позовавайки се специално на решение Brosmann (
12
), на 12 юни 2012 г. Deichmann отправя искане до Главна митническа служба Дуисбург да му възстанови антидъмпинговото мито, което му е било наложено, но молбата му е отхвърлена на 15 ноември 2013 г.
18.
Впоследствие Съдът постановява решение C & J Clark International и Puma (
13
), в което се обявява невалидността на Регламент №o1472/2006 и на Регламент за изпълнение №o1294/2009 (
14
).
19.
В изпълнение на това съдебно решение Комисията приема Регламент за изпълнение 2016/223, с който започва процедурата за индивидуална оценка на подадените искания за СПИ и ИТ. Така Комисията е възнамерявала да замени отменените актове с нови, които не страдат от установените от Съда незаконосъобразности, като възобнови процедурата от момента, в който те са възникнали.
20.
Същевременно Комисията счита за удачно да разпореди на националните митнически органи да не възстановяват платените мита до приключване на процедурата.
21.
Освен това, от съображения за ефикасна употреба на ресурсите Комисията решава да не взема предвид всички искания за СПИ и ИТ, а само тези на износители, които са доставили обувки на вносител, който е поискал възстановяване на недължимо платените суми на основание на отмяната на регламентите за налагане на антидъмпингови мита. За тази цел Комисията разпорежда на националните митнически органи да ѝ предоставят посочените искания и представените в тяхна подкрепа документи, за да установи кои са тези случаи.
22.
Deichmann изтъква пред запитващата юрисдикция, че Регламент за изпълнение 2016/223 е невалиден, доколкото член 14, параграф 1 от Основния антидъмпингов регламент от 1996 г. не предвиждал правомощие за Комисията да налага задължения ex post на националните митнически органи и на поискалите възстановяване вносители.
23.
Посоченото дружество изтъква и нарушение на член 266 ДФЕС, доколкото са взети предвид единствено претендиращите СПИ или ИТ производители износители и посочва, че решението не е било прието в срока, установен в член 2, параграф 7, буква в) от Основния антидъмпингов регламент от 1996 г. Освен това било налице и нарушение на член 266 ДФЕС, тъй като била образувана отделна процедура за преразглеждане, при положение че антидъмпинговата мярка била изтекла.
24.
Финансовият съд Дюселдорф има съмнения, че Регламент за изпълнение 2016/223 е невалиден. Една част от доводите в тази насока е свързана формално с правното основание, избрано от Комисията за приемането на посочения регламент:
–
на основание член 23, втора алинея от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г. запитващата юрисдикция счита, че той не е приложим, а е приложим Основният антидъмпингов регламент от 1996 г., поради което Съветът, а не Комисията, е компетентен да приеме Регламент за изпълнение 2016/223;
–
от член 14 от Основния антидъмпингов регламент от 1996 г. не може да се изведе правомощие за приемането на регламент за подготовка на повторно налагане на антидъмпингово мито.
25.
Втората част от доводите се отнася до възможността с Регламент за изпълнение 2016/223 да се разпореди на националните митнически органи да отложат постановяването на решения по исканията за възстановяване на антидъмпингови мита, докато Комисията се произнесе по исканията за СПИ и ИТ. Член 236, параграф 1 от Митническия кодекс се отнася единствено до обстоятелството дали размерът на вносните сборове е бил законово дължим в момента на плащането, което митническите органи трябва да преценят. Намесвайки се в този процес на вземане на решения, Комисията нарушавала член 5 ДЕС.
26.
На трето място запитващата юрисдикция излага редица доводи във връзка с член 266 ДФЕС и с правомощията на Комисията да заменя отменените актове с нови, в които е отстранена установената от Съда незаконосъобразност. Запитващата юрисдикция упреква Комисията, че е искала да придаде на антидъмпинговото мито обратно действие, считано от момента, в който са приети отменените регламенти, макар антидъмпинговата мярка да е изтекла към 31 март 2011 г.
27.
Повторното налагане на антидъмпингово мито не било възможно съгласно член 10 от Основния антидъмпингов регламент от 1996 г. Освен това, от съображения за правна сигурност не се допускало събиране на митата a posteriori, което било забранено с член 221, параграф 3, първо изречение от Митническия кодекс.
28.
Накрая запитващата юрисдикция изтъква съображения от практическо естество, свързани с изтичането на срока (което е пречка за установяване на нови антидъмпингови мита), както и трудности за износителя вследствие на дългия период от време да представи документи и информация, което би могло да засегне правото на защита. Запитващата юрисдикция има съмнения, че предвидената от Комисията процедура съставлява злоупотреба с правомощия и посочва алтернативни разрешения, които според нея биха били по-подходящи.
29.
Въз основа на тези доводи Finanzgericht Düsseldorf (Финансов съд Дюселдорф) отправя до Съда следния преюдициален въпрос:
„Валиден ли е Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223 на Комисията от 17 февруари 2016 година за установяване на процедура за оценка на някои искания за получаване на статут на дружество, работещо в условията на пазарна икономика, и за индивидуално третиране, подадени от производители износители от Китай и Виетнам, и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C‑659/13 и C‑34/14?“.
III. Производството пред Съда
30.
Актът за преюдициално запитване постъпва в секретариата на Съда на 9 май 2016 г.
31.
Писмени становища представят Deichmann и Европейската комисия, които се явяват на проведеното на 11 май 2017 г. съдебно заседание.
IV. Обобщение на становищата на страните
A.
По допустимостта на преюдициалния въпрос
32.
Според Комисията преюдициалният въпрос трябва да се счита за недопустим в светлината на практиката на Съда, съгласно която лице, което без никакво съмнение е можело да обжалва пряко акт на Съюза и е пропуснало да направи това в предвидения в член 263 ДФЕС императивен срок, не може да поставя под въпрос законосъобразността на този акт пред националните съдилища.
33.
Според Комисията Deichmann е имал активна процесуална легитимация да поиска отмяната на оспорвания регламент пред Общия съд, доколкото той засяга пряко това дружество и не включва мерки за изпълнение по смисъла на член 263 ДФЕС, параграф 4. Тъй като посоченото дружество не е подало жалба в съответния срок, то не може да иска отмяна на Регламента пред националната юрисдикция. Ирелевантен е въпросът, че Регламентът е приет, след като Deichmann е сезирал националния съд.
34.
В съдебното заседание Deichmann отхвърля тези възражения, тъй като счита, че не е имало активна процесуална легитимация да обжалва пряко Регламента, тъй като той не го е засягал пряко. Освен това посоченият акт изисквал мерки за изпълнение, както национални, така и на Съюза.
Б.
По съществото на спора
35.
Deichmann, който се позовава на член 5 ДЕС, поддържа, че е налице нарушение на предвидената в ДФЕС система за разпределяне на правомощията. Според него, щом като регламентите, чиято невалидност е обявена от Съда, са били приети при действието на Основния антидъмпингов регламент от 1996 г., именно той е следвало да се приложи. Всъщност член 23 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г. въвежда преходен режим в този смисъл. Според дружеството резултатът от това е, че съгласно член 9, параграф 4 от Основния антидъмпингов регламент от 1996 г. компетентен е Съветът, а не Комисията.
36.
Deichmann привлича вниманието върху член 14 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г., който е посочен изрично в Регламент за изпълнение 2016/223, с оглед на това да обори твърдението, че посоченият член допуска приемането на регламент в изпълнение на съдебно решение.
37.
Ако се приеме, че е приложим, посоченият член 14, параграф 1 позволява институциите на Съюза единствено да налагат временни или окончателни антидъмпингови мита, които държавите членки да събират при определените в Основния антидъмпингов регламент от 2009 г. условия. Оспорваният регламент не налага антидъмпингово мито и не определя критерии за неговото събиране, а се ограничава до това да измени режима на възстановяване на вече платените антидъмпингови мита (предвиден в член 236 от Митническия кодекс), което е от компетентността на държавите членки.
38.
Deichmann не счита също така, че оспорваният регламент попада в обхвата на член 266 ДФЕС. След като се позовава на доводите, изтъкнати в акта за преюдициално запитване, дружеството отбелязва, че мярката за изпълнение не може да съдържа същите незаконосъобразности като отменената мярка. В настоящия случай, обратно на решение C & J Clark International и Puma (
15
), Регламент за изпълнение 2016/223 се ограничава до това да разгледа само ограничен брой искания за СПИ и ИТ, с което допуска същата незаконосъобразност като установената с това съдебно решение.
39.
Deichmann поддържа, че възможността за възобновяване на антидъмпингова процедура е ограничена в хипотезите, в които процедурата все още не е приключила, тоест когато все още не е изтекла. Тъй като в настоящия случай процедурата е изтекла на 31 март 2011 г., тя не е можела да бъде възобновена, без да се нарушат принципите на недопускане на прилагане с обратна сила и на правна сигурност (член 10 от основните регламенти за налагане на антидъмпингови мита от 1996 г. и от 2009 г.), както и правилото за погасителна давност, предвидено в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс.
40.
Deichmann се позовава на член 236 от Митническия кодекс в подкрепа на твърдението си, че исканията за възстановяване на недължимо събрани суми трябва да бъдат разгледани във възможно най-кратък срок. Обратно на това, посоченият член не предвижда каквото и да е правомощие на Комисията да определя период на изчакване по отношение на възстановяването.
41.
Според Deichmann Комисията е действала в нарушение на принципа на пропорционалност, като не се е придържала към определените с решение C & J Clark International и Puma (
16
) ограничения, спирайки прилагането на член 236 от Митническия кодекс и забавяйки по този начин възстановяването на антидъмпинговите мита. Освен това, приетата мярка не е възможно най-слабо ограничителната мярка, тъй като поставя възстановяването на митата, платени от европейските вносители, в зависимост от разглеждането на исканията на китайските износители за СПИ и ИТ. Посочените износители обаче не са в състояние да съдействат по подходящ начин, тъй като са отправили исканията си преди повече от десет години и понастоящем нямат интерес от тяхното уважаване, тъй като то не влияе върху правата им.
42.
Накрая Deichmann се позовава на прилагането по аналогия на член 54 от Хартата на основните права на Европейския съюз и твърди, че Комисията е действала при условията на злоупотреба с власт.
43.
Според Комисията приложим е Основният антидъмпингов регламент от 2009 г., а не този от 1996 г. Тя посочва, че са налице различия между текстовете на различните езици, но според нея с оглед на това, че Основният антидъмпингов регламент от 2009 г. е насочен към кодифициране, трябва да се приеме, че именно той е бил в сила.
44.
Комисията защитава избора на член 14 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г. като правно основание на спорния регламент, тъй като счита, че антидъмпинговите мита не съставляват вносни мита, които създават митническо задължение. Ставало дума за особени мерки, по отношение на които законодателството на Съюза не се прилага автоматично, а само доколкото Съветът и Комисията решат това в зависимост от конкретния случай при приемането на регламент за налагане на антидъмпингови мита.
45.
В настоящия случай Съветът е решил Митническият кодекс да бъде приложим по отношение на събирането на наложените с окончателния регламент и с регламента за изпълнение антидъмпингови мита. Няма пречка обаче член 14 да се използва в обратния смисъл, в зависимост от случая, за да изключи прилагането на Митническия кодекс, и в резултат от това предвидената в него компетентност на националните органи.
46.
Комисията счита, че разпорежданията до националните органи (да спрат процедурата по възстановяване и да предоставят определена информация) са валидни. Макар че водят до отслабване на действието на разпоредбата на член 236 от Митническия кодекс, тези разпореждания се основавали на правомощието на Комисията, което ѝ е предоставено с член 14, параграф 1 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г., да определи не само формата и размера на тези мита, но и всички „останали критерии“, към които държавите членки следва да се придържат, за да ги получат.
47.
Комисията счита, че тези разпореждания са адекватни, тъй като решение C & J Clark Internacional и Puma (
17
) няма последици върху самото съществуване на задължението, а само върху ставката, приложима за неговото изчисление. При тези условия евентуалното възстановяване няма да засегне цялото вече изплатено задължение, а единствено тази част от него, която произтича от прилагането на ставките в резултат от оценката на всяко искане за СПИ или ИТ. Логично е Комисията да осъществи тази оценка преди националните органи да пристъпят към възстановяването.
48.
Комисията поддържа, че член 266 ДФЕС не е пречка за възобновяване на процедурата. Практиката на Съда позволява възобновяване да се осъществи след отмяна или обявяване на невалидност на акт на Съюза, дори при липса на конкретно правно основание (
18
). Освен това не е нарушена разпоредбата относно тригодишния давностен срок по член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, тъй като той е бил спрян и във всички случаи е можел да не бъде избегнат посредством прилагането на член 14, параграф 1 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г.
49.
Посоченото възобновяване нямало обратно действие, тъй като поради липса на оценка на исканията за СПИ и ИТ задължението на вносители като Deichmann следвало да се счита за неокончателно установено. Дори да се приеме, че е налице такова обратно действие, възобновяването би било допустимо, при условие че не са засегнати оправданите правни очаквания на съответните лица (
19
). Вносител като Deichmann не може да се позовава на защитата на оправданите правни очаквания, при положение че Комисията не е приключила процедурата с окончателен акт.
V. Съображения
A.
По допустимостта на преюдициалния въпрос
50.
При посочените от Комисията обстоятелства практиката на Съда (
20
) поставя недопустимостта на преюдициалния въпрос в зависимост от две условия: i) да става дума за физическо или юридическо лице, което несъмнено е можело пряко да обжалва разпоредбата, но е пропуснало императивния срок по член 263 ДФЕС, и ii) разпоредбата, чиято законосъобразност се поставя под въпрос, не изисква мерки за изпълнение по смисъла на същия член, параграф 4.
51.
В диалектическо отношение може да се разисква въпросът дали Регламент за изпълнение 2016/223 е засягал пряко Deichman с оглед на разпоредбата на член 1, параграф 1 от него. Макар негови адресати да са националните митнически органи, той би могъл да засегне пряко правното положение на лицата, които, както Deichmann, са поискали възстановяване на антидъмпинговите мита на основание член 236 от Митническия кодекс. Регламент за изпълнение 2016/223 ги възпрепятства пряко да получат възстановяване на събраните мита (член 1, параграфи 2 и 3).
52.
Не считам обаче, че е необходимо Съдът да се произнася относно активната процесуална легитимация на Deichmann, тъй като от самия прочит на член 1, параграф 2 от Регламент за изпълнение 2016/223 е видно, че той изисква мерки за прилагане. Повторното налагане на подходящи мита се осъществява посредством (нов) регламент, след разглеждане и оценка на исканията на производителите износители за СПИ и ИТ.
53.
С други думи, в действителност Регламент за изпълнение 2016/223 предхожда следващи регламенти, в рамките на които следва да се преценяват исканията на производителите износители за СПИ и ИТ (
21
). Тъй като Регламентът изисква мерки за изпълнение по смисъла на член 263 ДФЕС, параграф 4, не са изпълнени условията, за да може преюдициалният въпрос да се счита за недопустим.
54.
Следва да се добави, че Регламент за изпълнение 2016/223 е приет, след като производството по жалбата на Deichmann е било започнало (
22
). Именно в хода на производството относно правото на дружеството на възстановяване възникват съмнения у съда, довели до отправяне на преюдициално запитване. Следователно предвид фазата на производството по делото на Deichmann към момента на публикуване на посочения регламент това дружество е можело основателно да предполага, че не е необходимо да обжалва Регламента пред Общия съд.
55.
Следователно възражението на Комисията за недопустимост трябва да се отхвърли.
Б.
По съществото на спора
56.
С оглед на правилното разбиране на разглежданата проблематика ще напомня накратко контекста, в който Deichmann е отправило искането си за възстановяване на антидъмпингови мита.
57.
В няколко решения (
23
) Съдът обявява за невалидни Регламент №o1472/2006 и Регламент за изпълнение №o1294/2009, тъй като Комисията не е разгледала поотделно всяко от исканията на износителите за СПИ и ИТ. Вместо да направи това, Комисията е съставила представителна извадка, на която се е основала във всички случаи и с оглед на нея е определила дължимото антидъмпингово мито.
58.
Що се отнася до настоящия случай, след постановяване на решение C & J Clark International и Puma (
24
) Комисията изработва процедура, за да установи подаването на искания за СПИ и ИТ от страна на производителите износители, които не са включени в представителната извадка и в случай че такива са подадени, да ги разгледа посредством регламент за изпълнение, в рамките на който евентуално повторно ще се наложи целесъобразната ставка на митото.
59.
Регламент за изпълнение 2016/223, за валидността на който се отнася въпросът на запитващата юрисдикция, съставлява първият етап на тази процедура. Става дума за акт, който се характеризира със своята краткост, съдържащ два члена (вторият от които се ограничава до посочване на датата на неговото влизане в сила).
60.
Член 1 се отнася до националните митнически органи, получили искане за възстановяване с мотива, че невключен в извадката производител износител е поискал СПИ или ИТ, като задължава тези органи да го предоставят на Комисията (
25
). Националните митнически органи не могат да вземат решение по подобно искане (поради което трябва да спрат процедурата по възстановяване), докато Комисията не публикува регламента за изпълнение за повторно налагане на антидъмпингови мита.
61.
Тъй като в рамките на преюдициално запитване проверката относно валидността на акт Съюза следва да се ограничи до изложените от запитващата юрисдикция доводи, без да трябва да се разглеждат други доводи (
26
), в следващите точки от заключението ще анализирам изразените в акта за преюдициално запитване съмнения на националната юрисдикция, които се отнасят до: i) правното основание, въз основа на което Комисията е приела Регламент за изпълнение 2016/223 (
27
), ii) правомощието на Комисията да възобнови антидъмпинговата процедура (
28
), iii) възможността да се отложи незабавното прилагане на член 236 от Митническия кодекс (
29
), iv) обхвата на възобновяването на процедурата и действието на новия регламент във времето (
30
), и v) особеностите на възобновеното производство и установяването на основните обстоятелства за постановяването на решение по него (
31
).
1. По правното основание
62.
Съгласно член 236 от Митническия кодекс, когато регламент за установяване на антидъмпингово мито бъде отменен, принципно следва да се възстановяват платените на негово основание суми. След като правното основание за събирането им отпадне, тези суми стават недължими от момента, в който са били платени.
63.
Спорът възниква, тъй като в Регламент за изпълнение 2016/223 Комисията е възприела определени условия за прилагането на член 236 от Митническия кодекс.
64.
Настоящото дело има някои общи черти с това, по което е постановено решение от 18 януари 2017 г., Wortmann (
32
). В последното спорът е съсредоточен върху прилагането на член 241 от Митническия кодекс, което ограничава получаването на лихви в случай на възстановяване на недължимо събрани антидъмпингови мита. В настоящия случай проблематиката е свързана с възможността Комисията да определи период на изчакване, през който националните органи да не прилагат член 236 от същия кодекс, докато Комисията не постанови решения по направените искания за СПИ и ИТ. Двете дела си приличат по предходното наличие на решения на Съда, с които се обявява невалидността на регламент за установяване на антидъмпингови мита.
65.
В заключение по дело Wortmann (
33
) се позовавам на механизма на събирането на антидъмпинговите мита, който се опира по същество на този на събирането на мита (
34
). Разпоредбите на Митническия кодекс относно възстановяването на недължимо платените мита се отнасят до случаите, които наричам „обикновени“, а именно тези, при които са налице пороци при определянето на задължението при уточняването на специфичните му елементи. Различни са хипотезите, в които възстановяването на недължимо платените от вносителите суми е в резултат от обявяването на недействителността на регламента за установяване на антидъмпинговото мито.
66.
Когато по съдебен ред бъде обявена невалидността на актовете им, институциите на Съюза имат няколко възможности в зависимост от съдържанието на съдебното решение и обхвата на собствените си правомощия.
67.
На първо място, те трябва да проверят дали със съдебното решение се обявява нищожността на акта, или обратно на това, незаконосъобразността във връзка с действието или бездействието на институцията може да бъде отстранена. В последната посочена хипотеза обикновено институцията има правомощие да съобрази дейността си със закона съгласно установеното в съдебното решение. Следователно в съответствие с това решение тя би могла да възобнови процедурата или от самото начало, или от момента, в който е настъпила установената незаконосъобразност.
68.
В областта на антидъмпинговите мита Съдът се е сблъскал с подобни проблеми в решение от 28 януари 2016 г., CM Eurologistik и GLS, което според мен безспорно е релевантно за настоящия спор (
35
). Посоченото дело се отнася по-специално до въпроса дали въпреки липсата на разпоредби в основен антидъмпингов регламент, е било възможно възобновяването на производството, след като оспорваната разпоредба е била обявена за невалидна вследствие на преюдициално запитване.
69.
Съдът приема, че в такива случаи, при наличие на съдебно решение за отмяна, установеното в член 266 ДФЕС задължение се прилага по аналогия: „[…] решението му има за правна последица да задължи съответните институции да приемат необходимите мерки за поправяне на констатираната незаконосъобразност“. И по-специално „[з]а да изпълнят това задължение, съответните институции са длъжни да спазват не само диспозитива на отменителното решение или решението, с което се обявява невалидност, но и мотивите, довели до постановяването му, които представляват неговата необходима основа“ (
36
).
70.
Освен това, в посоченото решение (какъвто е случаят и със съдебните решения, с които се обявява невалидността по настоящото дело) Съдът установява незаконосъобразност, която не води до недействителност на цялата процедура. Освен това той добавя, че „за да приемат акт, който да замести предходен отменен или обявен за невалиден акт, посочените институции могат да подновят процедурата от фазата, в която е допусната тази незаконосъобразност“ (
37
). В същия ред на мисли Съдът посочва, че „отмяната на акт на Съюза не засяга непременно актовете, които го подготвят“ (
38
).
71.
В решение CM Eurologistik и GLS Съдът подчертава, че „не е необходимо възможността да се поднови процедурата да бъде изрично предвидена в приложимата нормативна уредба, за да могат институциите, автори на отменен или обявен за невалиден акт, да я подновят. Съдът вече е постановил, без да се позовава на конкретно правно основание, че такава възможност им е предоставена в резултат на решението, с което се отменя регламент, въвеждащ антидъмпингови мита (вж. в този смисъл решение Industrie des poudres sphériques/Съвет, C‑458/98 P, EU:C:2000:531, т. 82 и 94)“ (
39
).
72.
Така обстоятелството, че основният регламент не предвижда подновяване на процедурата, след като антидъмпинговият регламент е обявен за невалиден, не води до невалидност на регламента, постановен в изпълнение на съдебно решение (
40
).
73.
С оглед на тези уточнения, от една страна, Комисията има правомощието да предприеме действия за възстановяване на законността в съответствие със съдебното решение за обявяване на невалидността, а от друга страна, по силата на член 266 ДФЕС тя е длъжна да съобрази действията си с това съдебно решение.
74.
По-специално, дори не е задължително позоваването на член 14 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г., при положение че действителното правно основание за възобновяване на процедурата се съдържа в правомощието и задължението на Комисията, която, повтарям, следва да възстанови законността в съответствие с диспозитива и мотивите на постановеното в рамките на преюдициално производство съдебно решение, с което се обявява невалидността на регламентите за налагане на антидъмпингови мита.
75.
Не мисля, че тази съдебна практика трябва да се счита за обезсилена с решение от 14 юни 2016, Комисия/McBride и др. (
41
), постановено в контекст, в който е бил отменен регламентът, служещ за правно основание на отменения акт, но не е бил заменен с нов регламент.
76.
Действително в това решение Съдът е приел, че „произтичащото от член 266 ДФЕС задължение за предприемане на действия не предоставя компетентност на Комисията, нито ѝ позволява да използва правно основание, което междувременно е отменено“ (
42
). Но посоченото дело се различава от настоящото, тъй като разпоредбите, с които се предоставя компетентност за приемане на даден акт (в замяна на отменения), вече не са се съдържали в правовия ред на Съюза и институцията не е можела да основе правомощията си за предприемане на действия само на член 266 ДФЕС. Обратно, в настоящия случай правното основание не е изчезнало, и както ще посоча по-долу, единствената промяна се състои в представянето на компетентност на Комисията.
77.
Във всички случаи считам, че позоваването на член 14 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г. не е неоснователно. Член 14, параграф 1 предвижда, че антидъмпингови мита се налагат с регламент и се събират от държавите членки под формата, в определения размер и в съответствие с всички останали критерии, определени в регламента, с който се налагат митата.
78.
Особеността на настоящия случай се състои в това, че Комисията е предприела действия на два етапа. На първия етап тя е приела Регламент за изпълнение 2016/223, с който е изискала от митническите органи информация във връзка с подадените искания за възстановяване и е разпоредила на тези органи временно да спрат прилагането на член 236 от Митническия кодекс. Впоследствие тя е приела регламентите за изпълнение, в които е разгледала исканията за СПИ и ИТ на производителите износители, които не са включени в първоначалната представителна извадка.
79.
Би могло да се спори по въпроса дали позоваването на израза „всички останали критерии“, който се съдържа в член 14, параграф 1 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г., допуска Комисията да приеме всички мерки, установени в Регламент за изпълнение 2016/223. Но дори ако се окаже, че някоя от тях не е подходяща или е несъразмерна, това не означава, че с приемането на този регламент за изпълнение Комисията е допуснала порок, водещ до неговата невалидност (поради липса на правно основание).
80.
Необходимо е отново да се върна на незаконосъобразността, довела до недействителност на Регламент №o1472/2006, с който бяха наложени окончателни антидъмпингови мита върху вноса на обувки при ставка между 9,7 % и 16,5 %. Съдът не обявява за невалидни тези мита, а посочва, че Комисията е трябвало да разгледа съответните искания, за да провери дали по отношение на молителите преобладават условията на пазарна икономика. Едва след тази проверка и преценка може да се установи дали към съответния молител е приложима едната (16,5 %) или другата (9,7 %) ставка.
81.
Така възобновяването на процедурата след постановяване на съдебните решения за отмяна е логично и задължително, тъй като е било необходимо да се отговори на подадените искания, като се реши дали по отношение на някои от молителите може да се наложи намалената ставка (9,7 %) вместо общата ставка (16,5 %), която им е била наложена. Правното основание за приемането на това окончателно решение в действителност е било същото, което през 2006 г. е обосновало установяването на окончателни антидъмпингови мита.
82.
Регламент за изпълнение 2016/223 е единствено инструмент за окончателно определяне на съответните антидъмпингови мита. Създаден по съображения за ефективност, той цели да се избегне ненужно разглеждане на искания за СПИ и ИТ, като спре временно възстановяването на сумите, чиято законосъобразност зависи от осъществяването на това разглеждане.
2.
По компетентността на Комисията
83.
В акта за преюдициално запитване се поставя под въпрос правомощието на Комисията да приеме Регламент за изпълнение 2016/223, тъй като към момента на приемане на антидъмпинговите регламенти, обявени от Съда за невалидни, това правомощие е принадлежало на Съвета (
43
).
84.
В решение Комисия/McBride и др. (
44
), прието също в областта на антидъмпинговите мита, Съдът се позовава на действията на институциите в рамките на компетентността им, като могат да се посочат следните пасажи от това решение:
–
„макар от принципите относно прилагането на закона по време и от изискванията на принципите на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания да произтича задължение за прилагане на материално правните норми, които са действали към момента на настъпване на разглежданите факти, дори тези норми да не са вече в сила към датата на приемането на акт от институция на Съюза, за сметка на това разпоредбата, която е правно основание за приемането на акта и овластява институцията на Съюза да го приеме, трябва да е действаща към датата на приемането на акта. Освен това при приемането на акта трябва да се спази процедурата, предвидена от нормите, които са в сила към датата на приемането“ (
45
);
–
„посочената съдебна практика[ (
46
)] позволява да се приложат материалноправните норми, действали към момента на настъпване на фактите в конкретния случай, като се спазват процесуалноправните норми, действащи към датата на приемането на съответния акт, стига правното основание, овластяващо институцията да приеме същия, да е в сила към тази дата“ (
47
).
85.
Основният антидъмпингов регламент от 1996 г. е предоставял на Съвета правомощие да приеме регламента, с който се установява окончателно антидъмпингово мито (член 9, параграф 4), по същия начин както Основния антидъмпингов регламент от 2009 г. (член 9, параграф 4).
86.
Регламент (ЕС) №o37/2014 (
48
) въвежда промяна в така предоставената компетентност и тя се възлага на Комисията, наред с други мерки. Макар член 3 от Регламент №o37/2014 да предвижда редица хипотези, в които не е приложим (
49
), нито една от тях не може да бъде отнесена към настоящия случай, тъй като процедурата за възобновяване е образувана след влизането му в сила. Поради това в съответствие с посочената в предходната точка съдебна практика към датата на изготвянето и приемането на Регламент за изпълнение 2016/223 Комисията е имала правомощие да приеме акта, с който се отстранява незаконосъобразността.
87.
Както вече посочих, в настоящото дело обстоятелствата са различни от разгледаните в решение Комисия/Mc Bride (
50
), и обратно на него, тук е налице промяна на предоставянето на правомощия на Комисията, като последната е длъжна да приложи релевантните материалноправни норми и процедура, които са в сила съответно към момента на възникване на обстоятелствата и към момента на приемане на акта (
51
).
3.
Спиране на прилагането на член 236 от Митническия кодекс
88.
Член 236 от Митническия кодекс не предвижда спиране на производствата за възстановяване на митата, които са признати за недължими. Все пак считам, че буквалното тълкуване на тази разпоредба може да се нюансира, когато става дума за възстановяване, засегнато от (предходно) решение на Съда.
89.
Регламент за изпълнение 2016/223, от една страна, има практически последици за националните митнически органи, а от друга — за вносителите, които искат да им бъдат възстановени платените антидъмпингови мита.
90.
Що се отнася до митническите органи на държавите членки (никой от които не посочва, че оспорва Регламент за изпълнение 2016/223 поради нарушение на правомощията му), не може да се игнорира обстоятелството, че антидъмпинговите мита са част от собствените ресурси на Съюза (
52
). Както посочвам в заключението по дело Wortmann (
53
), „[у]правлението на собствените ресурси […] се осъществява съгласно схема, при която администрациите на държавите членки са натоварени с тяхното определяне и събиране, като приходите се поделят със Съюза. Така държавата действа като посредник на институциите на Европейския съюз. Това обстоятелство предполага специална обвързаност на националните органи от съдебното решение за отмяна на регламент, налагащ антидъмпингови мита, и засилва изискването националните юрисдикции да вземат предвид практиката на Съда по тази материя, както и критериите за изпълнение, произтичащи от член 266 ДФЕС“.
91.
В този контекст, в който се пресичат областите на компетентност на публичните органи, участващи в процеса на определяне, управление и събиране на антидъмпинговите мита, ми се струва трудно да се изключи вероятността действията на Комисията след постановяването на решение за отмяна (или решение за обявяване на невалидност в преюдициално производство) на даден антидъмпингов регламент, да имат последици върху поведението на националните митнически органи.
92.
Както искането за възстановяване на недължимите антидъмпингови мита, така и предходното им определяне се основават на установяването на тези мита от страна на Комисията в съответния момент. Квалифицирането им като недължими ще бъде неразривно свързано с липсата на правно основание, тоест с невалидността или на индивидуалния акт за тяхното определяне, или на нормативния акт, въз основа на който са установени. Настоящият случай попада в обхвата на втората хипотеза.
93.
Несъмнено в практиката на Съда (
54
) е установен безспорният принцип, че данъчнозадълженото лице, което е платило недължими суми, изискани в нарушение на правото на Съюза, има право да получи тяхното възстановяване.
94.
В настоящия случай понятието „недължими“ следва да се разглежда във връзка с диспозитива и мотивите на съдебното решение, с което се обявява невалидността на Регламент №o1472/2006 и на Регламент за изпълнение №o1294/2009. Ако, както вече посочих, тази отмяна произтича от обстоятелството, че Комисията е определила антидъмпинговото мито, без да анализира поотделно исканията на производителите износители за СПИ и ИТ (тя е взела предвид само представителната извадка), нарушението е било допуснато в конкретен момент от производството и е можело да бъде отстранено съгласно цитираната по-горе съдебна практика.
95.
Следователно по принцип е законосъобразно процедурата да се възобнови от момента на възникването на незаконосъобразността, както е направила Комисията. Необходимо е да се установи дали тази институция е нарушила член 236 от Митническия кодекс, като е наложила на националните органи период на изчакване, докато проверява дали е следвало да възстанови недължимо платените суми.
96.
Според мен такова нарушение не е налице. С оглед на текста на съдебното решение, с което се обявява невалидността на регламентите, всъщност не е било известно дали платените суми са били „недължими“. Съдът се е произнесъл по процедурата, предхождаща приемането на решението, а не съществото на решението (тоест по размера на подлежащите на плащане антидъмпингови мита).
97.
За да разсее все още съществуващите съмнения по същество, Комисията следва да възобнови процедурата от момента, в който е възникнала незаконосъобразността и да анализира исканията за СПИ и ИТ на всеки износител. И докато посочената процедура е в ход, считам за удачно националните органи да спрат приемането на решения в това отношение, докато не бъде прието решението на Комисията. Дотогава те не могат да знаят със сигурност дали платеното антидъмпингово мито е било недължимо и в каква степен (
55
).
98.
От гледна точка на вносителите, които искат възстановяване, несъмнено те ще продължат да бъдат лишени от възможността да разполагат с претендираните от тях суми, докато Комисията не приключи процедурата. Все пак, както посочва Съдът (
56
), „когато вносни сборове, в това число антидъмпингови мита, се възстановяват, тъй като са били събрани в нарушение на правото на Съюза — което запитващата юрисдикция следва да провери — за държавите членки е налице задължение, произтичащо от правото на Съюза, да заплатят на правните субекти, които имат право на възстановяване, съответните лихви, считано от момента, в който възстановените мита са платени от тези правни субекти“.
99.
Следователно спирането не води до възникване на никаква реална вреда за вносителя, тъй като, ако впоследствие се установи, че вносните мита са били „събрани в нарушение на правото на Съюза“, те ще бъдат възстановени заедно с лихвите от момента на плащането им до тяхното възстановяване, което ще компенсира всяко едно забавяне.
100.
Накрая, що се отнася до принципа на пропорционалност, считам, че решението за спиране на процедурата за възстановяване не го нарушава. Алтернативното решение е тези суми да бъдат възстановени и евентуално да бъдат изискани отново след оценката на исканията за СПИ и ИТ. Повтарям, струва ми се по-удачно да се запази status quo, тъй като изплащането на лихви гарантира пълно обезщетение (ако такова се дължи) за загубата на възможността съответните лица да се ползват от посочените суми, докато Комисията постанови решението си.
4.
По обхвата на оценката на исканията за СПИ и ИТ и действието във времето на Регламент за изпълнение 2016/223
101.
Комисията е упрекната, че в Регламент за изпълнение 2016/223 е ограничила оценката на исканията за СПИ и ИТ до някои производители износители, а не е включила всички, и по този начин вероятно е нарушила подлежащото на изпълнение съдебно решение.
102.
Не споделям тези доводи. Като е започнала процедурата по оценка единствено на исканията, чието съдържание би могло да повлияе върху вносителите, претендиращи възстановяване на антидъмпинговите мита, Комисията е взела под внимание разумни практически съображения. В конкретния случай, за който се отнася преюдициалният въпрос, горепосоченото възражение би било релевантно, ако Регламент за изпълнение 2016/223 не допускаше исканията за СПИ и ИТ на износителите на обувки, закупени от Deichmann, да бъдат включени в оценката на Комисията, какъвто случай не е налице.
103.
Трябва да се отговори на въпроса дали Регламент за изпълнение 2016/223 нарушава принципите на правна сигурност и на недопускане на прилагане с обратна сила (които са в основата както на член 10 от Основния антидъмпингов регламент от 1996 г., така и на член 10 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г.) или правилото за погасителна давност, което се съдържа в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс (
57
).
104.
Според мен — не. Както вече подчертах, в практиката на Съда се приема, че институциите могат да възобновят процедура, засегната от обявяване на недействителност, ако се приложи разпоредбата, която е била в сила към момента на настъпване на обстоятелствата, ако се спази процедурата за изготвяне на акта, която е в сила по време на приемането на новия акт, и ако към съответния момент институцията е компетентна да го приеме.
105.
Ретроактивността предполага прилагането на по-късно приета норма към вече установено правно положение. Настоящият случай не е такъв, по-специално тъй като приложимите норми са тези, които са били в сила към момента на настъпване на обстоятелствата и ставките на подлежащите на плащане мита не са променени. Единственият въпрос, който остава да се реши, е дали съгласно тези разпоредби релевантното определяне на митата следва да съответства на една или друга ставка (общата или намалената) в зависимост от качеството на износителя, поискал СПИ или ИТ. Крайният резултат ще бъде изразен под формата на салдо, което — ако е благоприятно за вносителя, ще му предостави правото на възстановяване, без да са налице загуби, тъй като ще бъде придружено от съответните лихви от датата на извършване на недължимото плащане.
106.
Във връзка с погасителната давност положението е аналогично на това, което изложих при разглеждането на приложимостта на член 236 от Митническия кодекс в контекста на съобразяването с постановено съдебно решение. От момента, в който се постави под въпрос валидността на регламентите, на които се основава определянето на антидъмпинговото мито, е налице висящо производство. Осъщественото определяне на митата е поставено в зависимост от съдебното решение, което ще бъде постановено. След постановяването на това решение неговото съдържание се прилага към всички тези положения, които дотогава са били временни и следва да бъдат преразгледани, за да се приведат в съответствие с посоченото съдебно решение.
107.
Временният характер действа по балансиран начин и в двете посоки. Вносителите се опитват да се позоват на член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, за да ограничат упражняването на правомощията на Комисията и на националните органи до посочения в този член тригодишен период. Ако тяхната теза бъде възприета, за което настоява Deichmann, би могло да се изтъкне също така, че е погасено по давност и правото им да претендират възстановяване на недължимо платените суми, тъй като е изтекъл тригодишният срок, предвиден в член 236, параграф 2 от същия кодекс. Автоматичното прилагане на този давностен срок, без да се вземе предвид, че съдебните производства и произтичащите от тях административни производства спират давността, би лишило от полезно действие съдебните решения, тъй като с изтичане на предвидения срок те не биха могли да бъдат приведени в изпълнение, ако административното решение влезе в сила след изтичане на давностния срок.
108.
Действително, както се посочва в акта за преюдициално запитване, с Решение за изпълнение от 18 март 2014 г. (
58
) Съветът отхвърля предложението на Комисията за регламент за изпълнение във връзка с постановеното решение Brosmann (
59
). Основанието за приемане на това решение е член 221, параграф 3 от Митническия кодекс и отхвърлянето на твърдяно повторно налагане на мита с обратно действие.
109.
Все пак не считам, че посоченото решение на Съвета е обвързващо за Комисията, след като последната е придобила правомощието за вземане на решения, тъй като предпоставките за приемането на посоченото решение са се различавали от сегашните. Както следва от десето съображение от Регламент за изпълнение 2016/223, тогава от определящо значение е било обстоятелството, че компетентните митнически органи са възстановили митата въз основа на член 236 от Митническия кодекс, докато понастоящем такова възстановяване не е налице.
110.
Обстоятелство, че са налице висящи дела, свързани с валидността на регламентите за налагане на антидъмпингови мита, не допуска да се изтъква нарушение на правната сигурност. Спорът е бил публичен и е предполагал, че определянето на размера на митата зависи от изхода на съответните дела (
60
).
5.
По производството и доказателствените средства във връзка с постановяване на решение по исканията за СПИ и ИТ
111.
В акта за преюдициално запитване се поставят под въпрос някои аспекти, свързани с процедурата за оценка и с доказването на исканията за СПИ и ИТ.
112.
Считам обаче, че става дума за преждевременно изтъкнати доводи. Както вече посочих, Регламент за изпълнение 2016/223 цели да подготви (
61
) процедурата за оценка на исканията за СПИ и ИТ, които първоначално не са били разгледани. Спорът относно начина на провеждане на тази процедура и относно наличието на по-големи или по-малки трудности във връзка с доказването поради дългия период, изтекъл от подаването на тези искания, може да бъде част от евентуално обжалване на последващите регламенти за изпълнение (
62
).
113.
В тези регламенти за изпълнение, които вече са публикувани (
63
), Комисията е „наложила повторно“ окончателни антидъмпингови мита, след като е разгледала исканията на всеки производител износител, твърденията на засегнатите предприятия и доказателствата по преписката. Въпросът дали, за да достигне до този краен резултат, Комисията е действала законосъобразно, може да бъде изяснен единствено при анализ на съответните действия, които са довели до приемането на тези нови регламенти за изпълнение.
VI. Заключение
114.
С оглед на изложеното предлагам да се отговори на Finanzgericht Düsseldorf (Финансов съд Дюселдорф, Германия) по следния начин:
„Разглеждането на преюдициалния въпрос не разкрива никакво основание, годно да засегне валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223 на Комисията от 17 февруари 2016 година за установяване на процедура за оценка на някои искания за получаване на статут на дружество, работещо в условията на пазарна икономика, и за индивидуално третиране, подадени от производители износители от Китай и Виетнам, и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C‑659/13 и C‑34/14“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: испански.
(
2
)	Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223 на Комисията от 17 февруари 2016 година за установяване на процедура за оценка на някои искания за получаване на статут на дружество, работещо в условията на пазарна икономика, и за индивидуално третиране, подадени от производители износители от Китай и Виетнам, и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C‑659/13 и C‑34/14 (ОВ L 41, 2016 г., стр. 3).
(
3
)	В решение от 4 февруари 2016 г., C & J Clark International и Puma (C‑659/13 и C‑34/14, EU:C:2016:74), Съдът е обявил за недействителни Регламент (ЕО) №o1472/2006 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009.
(
4
)	Наричано по-нататък „Deichmann“.
(
5
)	Регламент на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58, наричан по-нататък „Митническият кодекс“).
(
6
)	Редакция вследствие на Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 г. (ОВ L 311, 2000 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 13, стр. 12).
(
7
)	Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51, наричан по-нататък „Основният антидъмпингов регламент от 2009 г.“).
(
8
)	Регламент на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (ОВ L 275, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 3).
(
9
)	Регламент за изпълнение на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета (ОВ L 352, 2009 г., стр. 1).
(
10
)	Регламент на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), изменен с Регламент (ЕО) № 905/98 на Съвета от 27 април 1998 г. (ОВ L 128, 1998 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 17, стр. 41) и с Регламент (ЕО) № 2238/2000 на Съвета от 9 октомври 2000 г. (ОВ L 257, 2000 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 21, стр. 142) (наричан по-нататък „Основният антидъмпингов регламент от 1996 г.“).
(
11
)	Решения от 2 февруари 2012 г., Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет (C‑249/10 P, EU:C:2012:53), и от 15 ноември 2012 г., Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (C‑247/10 P, непубликувано, EU:C:2012:710). По-нататък ще се позовавам на тези решения под общото наименование „решение Brosmann“.
(
12
)	Пак там.
(
13
)	Решение от 4 февруари 2016 г. (C‑659/13 и C‑34/14, EU:C:2016:74).
(
14
)	Отмяната се дължи на обстоятелството, че в нарушение на член 2, параграф 7, буква б) и на член 9, параграф 5 от Регламент № 384/96 Европейската комисия не е разгледала исканията за получаване на статут на дружество, функциониращо в условията на пазарна икономика, нито на исканията за индивидуално третиране („ИТ“) на производители износители от Китай и Виетнам, които не са били включени в извадката.
(
15
)	Решение от 4 февруари 2016 г. (C‑659/13 и C‑34/14, EU:C:2016:74).
(
16
)	Пак там.
(
17
)	Решение от 4 февруари 2016 г. (C‑659/13 и C‑34/14, EU:C:2016:74).
(
18
)	Решения от 3 октомври 2000 г., Industrie des poudres sphériques/Съвет (C‑458/98 P, EU:C:2000:531, т. 82 и 94), и от 28 януари 2016 г., CM Eurologistik и GLS (C‑283/14 и C‑284/14, EU:C:2016:57, т. 52).
(
19
)	Решение от 9 януари 1990 г., SAFA (C‑337/88, EU:C:1990:1, т. 13).
(
20
)	Вж. например решения от 14 март 2017 г., A и др. (C‑158/14, EU:C:2017:202, т. 67—70), и от 5 март 2015 г., Banco Privado Português и Massa Insolvente do Banco Privado Português (C‑667/13, EU:C:2015:151, т. 28—30).
(
21
)	Всъщност две преюдициални запитвания относно регламентите за изпълнение, с които завършва посочената процедура (Регламенти за изпълнение (ЕС) 2016/1395 и 2016/2257), са висящи пред Съда. Става дума за дела C‑612/16, C & J Clark International, и C‑631/16, X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond. И двете дела са спрени до постановяване на решение по настоящото дело. Освен посочените регламенти, са приети също така и регламенти за изпълнение (ЕС) 2016/1647 и 2016/1731.
(
22
)	Искането за възстановяване е подадено на 12 юни 2012 г., а Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223 е публикуван в Официален вестник на Европейския съюз на 18 февруари 2016 г.
(
23
)	Решения от 15 ноември 2012 г., Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (C‑247/10 P, непубликувано, EU:C:2012:710), от 2 февруари 2012 г., Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет (C‑249/10 P, EU:C:2012:53), и от 4 февруари 2016 г., C & J Clark International и Puma (C‑659/13 и C‑34/14, EU:C:2016:74).
(
24
)	Решение от 4 февруари 2016 г. (C‑659/13 и C‑34/14, EU:C:2016:74).
(
25
)	Целта на това предоставяне е да се идентифицират производителите износители, чиито искания за СПИ и ИТ следва да бъдат разгледани, тъй като са свързани с исканията на вносителите за възстановяване.
(
26
)	Решение от 28 януари 2016 г., CM Eurologistik и GLS (C‑283/14 и C‑284/14, EU:C:2016:57, т. 46).
(
27
)	Акт за преюдициално запитване, точки 13—24.
(
28
)	Пак там, точки 19—32.
(
29
)	Пак там, точки 25—30.
(
30
)	Пак там, точки 31—37.
(
31
)	Пак там, точки 38—42.
(
32
)	Дело C‑365/15 (EU:C:2017:19).
(
33
)	Заключение по дело Wortmann (C‑365/15, EU:C:2016:663, т. 43).
(
34
)	В Регламент № 1472/2006 те се определят като процент от митническата тарифа. Така първата стъпка преди събирането е към митническата стойност да се приложи съответният процент, за да се определи квотата. След това върху тази тарифна квота се прилага ставката на антидъмпинговото мито (член 1, параграф 3 от Регламент № 1472/2006).
(
35
)	Дела C‑283/14 и C‑284/14 (EU:C:2016:57).
(
36
)	Пак там, точки 48 и 49, в първата от които се цитира решение от 22 декември 2008 г., Régie Networks (C‑333/07, EU:C:2008:764, т. 124 и цитираната съдебна практика). Курсивът е мой.
(
37
)	Пак там, точка 51.
(
38
)	Пак там, точка 50.
(
39
)	Пак там, точка 52.
(
40
)	Пак там, точка 55.
(
41
)	Дело C‑361/14 P (EU:C:2016:434).
(
42
)	Пак там, точка 38.
(
43
)	В акта за преюдициално запитване се прави позоваване на член 23 от Основния антидъмпингов регламент от 2009 г., за да се обоснове прилагането на Основния антидъмпингов регламент от 1996 г. Прехвърлянето на компетентност обаче настъпва при последваща реформа, което обезсмисля позоваването на този член.
(
44
)	Решение от 14 юни 2016 г. (C‑361/14 P, EU:C:2016:434).
(
45
)	Пак там, точка 40.
(
46
)	Прави се позоваване на решения на Общия съд от 25 октомври 2007 г., SP и др./Комисия (T‑27/03, T‑46/03, T‑58/03, T‑79/03, T‑80/03, T‑97/03 и T‑98/03, EU:T:2007:317), и на Съда от 29 март 2011 г., ArcelorMittal Luxembourg/Комисия и Комисия/ArcelorMittal Luxembourg и др. (C‑201/09 P и C‑216/09 P, EU:C:2011:190).
(
47
)	Решение ат 14 юни 2016, Комисия/McBride и др. (C‑361/14 P, EU:C:2016:434, т. 45).
(
48
)	Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2014 година за изменение на някои регламенти, свързани с общата търговска политика, по отношение на процедурите за приемане на определени мерки (ОВ L 18, 2014 г., стр. 1), който влиза в сила 30 дни след публикуването му на 21 януари 2014 г.
(
49
)	Става дума за „процедурите, започнали за приемането на мерките, предвидени в регламентите, изброени в приложението към настоящия регламент [сред които е Регламент 1225/09], когато при или преди влизането в сила на настоящия регламент: а) Комисията е приела акт; б) по силата на някой от регламентите, изброени в приложението, се изисква консултация и такава консултация вече е в ход; или в) по силата на някой от регламентите, изброени в приложението, се изисква предложение и Комисията е приела такова предложение“.
(
50
)	Решение от 14 юни 2016 г. (C‑361/14 P, EU:C:2016:434).
(
51
)	От значение е също да се цитира решение от 29 март 2011 г., ArcelorMittal Luxembourg/Комисия и Комисия/ArcelorMittal Luxembourg и др. (C‑201/09 P и C‑216/09 P, EU:C:2011:190, т. 63), което гласи, че „съгласно общ принцип на правните системи на държавите членки, произходът на който може да се открие още в римското право, в случай на законодателно изменение следва да се осигури, освен ако законодателят не е изразил воля за противното, приемствеността на правните структури“.
(
52
)	Общият бюджет на Европейския съюз за финансовата 2016 година (ОВ L 48, 2016 г., стр. 1) съдържа в дял „Собствени ресурси“ (стр. 36) глава 12 относно „Мита и други задължения, посочени в член 2, параграф 1, буква a) от Решение 2007/436/ЕО, Евроатом“, които наред митата по Общата митническа тарифа, включва и „други мита, установени или които ще бъдат установени от институциите на Европейския съюз по отношение на търговията с трети държави“.
(
53
)	Дело C‑365/15 (EU:C:2016:663, т. 65).
(
54
)	Решения от 8 март 2001 г., Metallgesellschaft и др. (C‑397/98 и C‑410/98, EU:C:2001:134), от 12 декември 2006 г., Test Claimant in the FII Group Litigation (C‑446/04, EU:C:2006:774), от 19 юни 2012 г., Littlewoods Retail и др. (C‑591/10, EU:C:2012:478), от 27 септември 2012 г., Zuckerfabrik Jülich и др. (C‑113/10, C‑147/10 и C‑234/10, EU:C:2012:591), и от 18 април 2013 г., Irimie (C‑565/11, EU:C:2013:250).
(
55
)	Изглежда в точка 40 от своя акт за преюдициално запитване самата национална юрисдикция предполага това разрешение, подчертавайки, че за повторното налагане на антидъмпингово мито е достатъчно само да се извърши оценка на исканията за СПИ и ИТ съгласно член 2, параграф 7, буква в) от Регламент №o 384/96, без принципно да е необходим нов регламент, тъй като само следва да се разгледат съответните искания, които се намират в Комисията.
(
56
)	Решение от 18 януари 2017 г., Wortmann (C‑365/15, EU:C:2017:19, диспозитива).
(
57
)	В съдебното заседание Deichmann твърди, че възможността за налагане на антидъмпингови мита е изтекла на 31 март 2011 г. Трябва да се вземе предвид обаче, че разглежданите определяния на антидъмпингови мита съответстват на внос, осъществен преди тази дата. Не са били образувани нови процедури за определяне на антидъмпингови мита, а след обжалването и отмяната на правните основания за предходното определяне на митата (Регламент № 1472/2006 и Регламент за изпълнение № 1294/2009) те само са били преразгледани с оглед на отстраняване на установените в съдебното решение незаконосъобразности.
(
58
)	Решение за изпълнение 2014/149/ЕС на Съвета от 18 март 2014 година за отхвърляне на предложението за регламент за изпълнение за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (ОВ L 82, 2014 г., стр. 27).
(
59
)	Решение от 2 февруари 2012 г., Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет (C‑249/10 P, EU:C:2012:53).
(
60
)	С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (ОВ C 295, 2013 г., стр. 6), Комисията обявява, че е взела решение да възобнови антидъмпинговата процедура от момента, в който е допусната незаконосъобразността, като проучи дали в периода от 1 април 2004 г. до 31 март 2005 г. заявителите са действали преобладаващо в условията на пазарна икономика, и приканва заинтересованите страни да се представят и да заявят интереса си.
(
61
)	В съдебното заседание Комисията посочва, че изискването на информация от митническите органи служи единствено за установяване на съответните производители износители. По този начин е можело да се разгледат документите, представени от всеки един към първоначалните искания за СПИ и за ИТ, като по този начин се избягва забавянето, което би било налице, ако бяха разглеждани случаите, в които не са налице претенции за възстановяване.
(
62
)	Пред Общия съд е висящо дело T‑154/17, образувано по жалба на Deichmann срещу Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/2257 на Комисията от 14 декември 2016 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. и Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C‑659/13 и C‑34/14.
(
63
)	Вж. бележка под линия 21.