62023CJ0135_RES
Дело C‑135/23
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
срещу
GL
(Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Potsdam)
Решение на Съда (първи състав) от 20 юни 2024 година
„Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Член 3, параграф 1 — Публично разгласяване — Понятие — Само предоставяне на физически съоръжения — Предоставяне на разположение в апартаменти на телевизори, оборудвани със стайна антена, която позволява приемане на сигнали и излъчване на предавания — Доходоносен характер — Принцип на технологична неутралност“
Сближаване на законодателствата — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29 — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество — Публично разгласяване — Понятие — Критерии за преценка
(член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 17—26)
Сближаване на законодателствата — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29 — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество — Публично разгласяване — Понятие — Предоставяне на разположение в отдавани под наем апартаменти на телевизори, оборудвани със стайна антена, която позволява приемане на сигнали и излъчване на предавания — Включване — Условие — Нова публика — Краткосрочни наематели
(член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 27—46 и диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Amtsgericht Potsdam (Районен съд Потсдам, Германия), Съдът уточнява понятието „публично разгласяване“ на защитено произведение по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО (
1
) във връзка с предоставянето на разположение от управителя на жилищна сграда с апартаменти на телевизионни приемници със стайна антена, позволяваща приемане на сигнали и излъчване на предавания.
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA), организация за колективно управление на авторските права в музикалната сфера, предявява иск за обезщетение за вреди на основание на авторското право срещу GL, стопанисващ жилищна сграда, състояща се от 18 отдадени под наем апартамента, с мотива че предоставя на разположение тези телевизионни приемници в апартаментите.
За да разреши този спор, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали понятието „публично разгласяване“ по член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 (наричано по-нататък „понятието „публично разгласяване“) обхваща предоставянето на разположение на такива телевизионни приемници.
Съображения на Съда
В самото начало Съдът припомня, че понятието „публично разгласяване“ обединява два кумулативни елемента, а именно акт на разгласяване на произведение и публичност на разгласяването, и предполага индивидуализирана преценка. Съгласно практиката на Съда именно съществената роля на ползвателя, който предоставя на своите клиенти достъп до защитени произведения, както и съзнателният характер на неговата намеса, особено ако тя е с цел печалба, позволяват да се разграничи, от една страна, „публичното разгласяване“ и от друга страна, „самото предоставяне на физически съоръжения“ (
2
).
Съдът констатира, че националната юрисдикция следва да установи дали операторът на жилищната сграда по главното производство извършва действие на „публично разгласяване“, като Съдът трябва да ѝ предостави полезни в това отношение указания, за да може да реши спора, с който е сезирана.
В това отношение Съдът отбелязва, на първо място, че като оборудва тези апартаменти с телевизионни приемници и стайни антени, които без друга намеса приемат сигнали и позволяват излъчването на предавания, по-специално музика, управителят на сграда с апартаменти съзнателно предприема действия, за да предостави на клиентите си достъп до такива предавания в наеманите апартаменти през периода на наема, като е без значение дали те използват тази възможност или не. Впрочем тези действия на управителя трябва да се считат за предоставяне на допълнителна услуга, извършено с цел извличане на определена печалба. Следователно предлагането на такава услуга позволява да се установи доходоносният характер на разгласяването. В това отношение обстоятелството, че телевизионните приемници са свързани към „стайна“, а не към „централна“ антена, е ирелевантно, тъй като подобно разграничение между антените не би било в съответствие с принципа на технологична неутралност.
На второ място, що се отнася до въпроса дали закриляните произведения действително са разгласявани публично, Съдът подчертава, че понятието „публично“ се отнася до неопределен брой потенциални адресати и освен това предполага наличие на голям брой лица. Следователно това понятие предполага определен праг de minimis, което означава, че то не може да се отнася до кръг от лица, чийто брой е твърде малък или дори незначителен За да се определи този брой, трябва да се вземе предвид по-специално броят на лицата, които могат да имат достъп до едно и също произведение както едновременно, така и последователно. Ако запитващата юрисдикция установи, че апартаментите в разглежданата в главното производство сграда са предмет на краткосрочно отдаване под наем, по-конкретно като туристически жилища, техните наематели трябва да се квалифицират като „публика“, тъй като представляват заедно неопределен брой потенциални получатели.
На трето място, Съдът посочва, че за да бъде възприета правната квалификация „публично разгласяване“, защитеното произведение трябва да бъде разгласено, като се използва специфичен технически способ, различен от използваните дотогава, или, ако не е използван такъв способ — пред „нова публика“, тоест публика, която не е била вече взета предвид от притежателя на правото при даването на разрешение за първоначалното публично разгласяване на произведението му. В това отношение наемателите на апартаменти в сграда, която е предмет на краткосрочно отдаване под наем, по-конкретно като туристически жилища, могат да представляват такава „нова“ публика, тъй като, макар да се намират в зоната на покритие на посоченото предаване, тези лица не биха могли да се ползват от излъчваното произведение без намесата на стопанисващото сградата лице, чрез която то е инсталирало в тези апартаменти телевизионни приемници със стайни антени. Ако обаче националната юрисдикция установи, че тези апартаменти са отдадени под наем на наематели за жилищни нужди, последните не могат да се считат за „нова публика“.
Ето защо Съдът приема, че понятието „публично разгласяване“ трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща съзнателното предоставяне на разположение от управител на сграда с отдадени под наем апартаменти на телевизионни приемници със стайни антени, които без друга намеса приемат сигнали и позволяват излъчването на предавания, при условие че наемателите на тези апартаменти могат да се считат за „нова публика“.
(
1
)	Съгласно член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (OВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) държавите членки предоставят на авторите изключително право да разрешават или забраняват публичното разгласяване на техни произведения по жичен или безжичен път, включително предоставяне на публично разположение на техни произведения по такъв начин, че всеки да може да има достъп до тях от място и във време, самостоятелно избрани от него.
(
2
)	Съгласно съображение 27 от Директива 2001/29 „[с]амото предоставяне на физически съоръжения, които имат за цел да позволят или реализират разгласяването, не представлява само по себе си разгласяване по смисъла на [тази] директива“.