62024TJ0614
RETTENS DOM (Afdelingen for Præjudicielle Sager)
22. oktober 2025 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – harmonisering af skattelovgivningerne – direktiv 92/83/EØF – harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer – punktafgifter – ethanol – fritagelser – artikel 27, stk. 1, litra e) – fremstilling af ethanolholdige aromaer, som er bestemt til fremstilling af levnedsmidler eller ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol. – medlemsstaternes mulighed for at knytte betingelser til disse fritagelser«
I sag T-614/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Nejvyšší správní soud (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Den Tjekkiske Republik) ved afgørelse af 6. november 2024, indgået til Domstolen den 13. november 2024, i sagen
AROCO, spol. s r.o.
mod
Generální ředitelství cel,
har
RETTEN (Afdelingen for Præjudicielle Sager),
sammensat af under rådslagningen af afdelingsformanden, S. Papasavvas, og dommerne T. Pynnä, J. Laitenberger, M. Stancu (refererende dommer) og I. Dimitrakopoulos,
generaladvokat: M. Brkan,
justitssekretær: V. Di Bucci,
på grundlag af Domstolens fremsendelse af anmodningen om præjudiciel afgørelse til Retten den 29. november 2024 i henhold til artikel 50b, stk. 3, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol,
henset til det sagsområde, der er omhandlet i artikel 50b, stk. 1, litra b), i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, og til den omstændighed, at der ikke foreligger et selvstændigt spørgsmål vedrørende fortolkningen som omhandlet i nævnte statuts artikel 50b, stk. 2,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
AROCO spol. s r.o. ved advokat M. Vojáček,
–
den tjekkiske regering ved L. Březinová, M. Smolek og J. Vláčil, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved M. Björkland og J. Hradil, som befuldmægtigede,
og idet Retten efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 27, stk. 1, litra e), i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EFT 1992, L 316, s. 21).
2
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem AROCO, spol. s r.o. og Generální ředitelství cel (generaldirektoratet for told, Den Tjekkiske Republik) vedrørende sidstnævntes afslag på at fritage ethanol, der indgår i sammensætningen af de aromastoffer, som dette selskab sælger, for punktafgifter.
Retsforskrifter
EU-retten
Direktiv 92/83
3
Artikel 19, stk. 1, i direktiv 92/83 bestemmer:
»Medlemsstaterne pålægger ethanol en punktafgift i overensstemmelse med dette direktiv.«
4
Dette direktivs artikel 20, første led, foreskriver:
»I dette direktiv forstås ved »ethanol«
–
alle varer med et virkeligt alkoholindhold på over 1,2% vol., som henhører under KN-kode 2207 og 2208, selv når disse varer indgår i en vare, der henhører under et andet [kapitel i den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT 1987, L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1754 af 6. oktober 2015 (EUT 2015, L 285, s. 1) (herefter »KN«)].«
5
Det nævnte direktivs artikel 27 bestemmer i stk. 1:
»Medlemsstaterne fritager produkter, der er omfattet af dette direktiv, for den harmoniserede punktafgift på betingelser, som de fastsætter for at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af sådanne fritagelser og for at hindre svig, unddragelse eller misbrug, når de
[...]
e)
anvendes til at fremstille aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol.
[...]«
Direktiv 92/12/EØF
6
Artikel 24 i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT 1992, L 76, s. 1), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 807/2003 af 14. april 2003 (EUT 2003, L 122, s. 36), fastsatte:
»1.   [Europa-]Kommissionen bistås af et udvalg benævnt »Punktafgiftsudvalget«.
[...]
4.   Ud over de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 2, undersøger udvalget spørgsmål om anvendelsen af fællesskabsbestemmelserne om punktafgifter, der rejses af udvalgets formand eller på anmodning af en medlemsstats repræsentant.
[...]«
KN
7
KN’s kapitel 22 indeholder pos. 2207 og 2208, der er sålydende:
KN-kode
Varebeskrivelse
[...]
[...]
2207
Ethanol (ethylalkohol), ikke denatureret, med et alkoholindhold på 80% vol. eller derover; ethanol (ethylalkohol) og anden spiritus, denatureret, uanset alkoholindholdet
[...]
[...]
2208
Ethanol (ethylalkohol), ikke denatureret, med et alkoholindhold på under 80% vol.; spiritus, likør og andre spiritusholdige drikkevarer
[...]
[...]
8
KN’s kapitel 33 indeholder følgende positioner:
KN-kode
Varebeskrivelse
[...]
[...]
3302
Blandinger af lugtstoffer samt blandinger (herunder alkoholiske opløsninger) på basis af et eller flere af disse stoffer, af den art der anvendes som råvarer i industrien; andre tilberedninger på basis af lugtstoffer, af den art der anvendes til fremstilling af drikkevarer
3302 10
– Af den art der anvendes i fødevare- eller drikkevareindustrien:
– – Af den art der anvendes i drikkevareindustrien:
– – – Tilberedninger indeholdende samtlige de smagsstoffer, der kendetegner en bestemt drik
[...]
[...]
Retningslinjer vedtaget på mødet den 12.-14. november 2003
9
Det fremgår af punkt 1 i Punktafgiftsudvalgets dokument med overskriften »Retningslinjer vedtaget på mødet den 12.-14. november 2003« (dok. CED nr. 458 af 19.11.2003), at »[d]elegationerne er næsten enstemmigt af den opfattelse, at fritagelsen i henhold til artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv [92/83] indrømmes fra fremstillings- eller importtidspunktet for aromastoffer, som er omfattet af KN-kode 1302 1930, 2106 9020 og 3302 i den affattelse, der er gældende ved vedtagelsen af [disse] retningslinje[r]«.
Tjekkisk ret
10
§ 3, litra i), i zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních (lov nr. 353/2003 om punktafgifter) i den affattelse, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen, foreskriver:
»I denne lov forstås ved
[...]
i)
bruger af visse varer, der er fritaget for punktafgift [...], en juridisk eller fysisk person, som modtager og anvender [...] visse varer, der er fritaget for punktafgift; brugerne er afgiftspligtige personer uden pligt til at lade sig registrere.«
11
Denne lovs § 71, stk. 1, litra c), bestemmer:
»Ethanol er ligeledes fritaget for punktafgift, når det
[...]
c)
er indeholdt i smagsstoffer beregnet til
1. drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., eller
2. andre levnedsmidler, undtagen produkter henhørende under pos. 2207 og 2208 i [KN].«
12
Nævnte lovs § 72, stk. 1, fastsætter:
»Brugeren skal skriftligt hos den betalingspligtige person anmode om den fritagelse for punktafgift på ethanol, som er nævnt i § 71, litra a), c), d), f) og i), senest inden den betalingspligtige person udarbejder dokumentet om ethanolens overgang til fri omsætning.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
13
AROCO er et tjekkisk erhvervsdrivende selskab, der fremstiller aromastoffer, fødevarefarvestoffer og konfekturetilsætningsstoffer baseret på ethanol. Selskabet sælger bl.a. aromastoffer henhørende under KN’s pos. 330210, som indeholder ethanol (herefter »de omhandlede aromastoffer«). Disse aromastoffer er beregnet som smagsgivere i fødevarer og ikke-alkoholholdige drikkevarer og anvendes ofte i små flasker.
14
Efter en afgiftskontrol pålagde afgiftsmyndigheden ved efteropkrævninger af 25. maj 2021 sagsøgeren i hovedsagen at betale punktafgifter på ethanol, der indgik i sammensætningen af de omhandlede aromastoffer, for afgiftsperioden januar 2016 til juni 2017 med et samlet beløb på 736155 tjekkiske koruny (CZK) (ca. 29988 EUR) samt en tvangsbøde på 147231 CZK (ca. 5997 EUR).
15
Afgiftsmyndigheden afslog at indrømme sagsøgeren i hovedsagen den punktafgiftsfritagelse for ethanol, der indgår i sammensætningen af de omhandlede aromastoffer, som sagsøgeren havde påberåbt sig, med den begrundelse, at disse aromastoffer ikke alene var blevet solgt til brugere som omhandlet i § 3, litra i), i lov nr. 353/2003 om punktafgifter, dvs. personer, der havde modtaget disse varer og anvendt dem til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke oversteg 1,2% vol., men ligeledes til personer, der ikke var brugere, bl.a. detailhandelskæder, som efterfølgende havde videresolgt de nævnte aromastoffer til brugere.
16
Sagsøgeren i hovedsagen indgav en klage over de af afgiftsmyndigheden udstedte efteropkrævninger, som denne myndighed forkastede.
17
Ved dom af 13. april 2023 gav Městský soud v Praze (byretten i Prag, Den Tjekkiske Republik) ikke sagsøgeren i hovedsagen medhold i det søgsmål, som denne havde anlagt til prøvelse af denne afgørelse om afslag. Denne ret fandt i det væsentlige, at punktafgiftsfritagelsen for ethanol, der indgår i aromastoffer, kun kunne indrømmes, hvis disse aromastoffer blev solgt til brugere som omhandlet i § 3, litra i), i lov nr. 353/2003 om punktafgifter, hvilket indebar, at køberne ikke videresolgte de nævnte aromastoffer, men at køberne faktisk anvendte dem til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke oversteg 1,2% vol. Samme ret fandt desuden, at denne begrænsning af punktafgiftsfritagelsen var forenelig med formålet med direktiv 92/83, for så vidt som den tilsigtede at forhindre enhver form for svig, unddragelse eller misbrug.
18
Sagsøgeren i hovedsagen har iværksat kassationsappel ved Nejvyšší správní soud (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Den Tjekkiske Republik), som er den forelæggende ret.
19
For det første er den forelæggende ret i tvivl om, hvorvidt den tjekkiske lovgivning er i overensstemmelse med EU-retten. Den forelæggende ret har anført, at artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83 er blevet gennemført i tjekkisk ret i overensstemmelse med den tjekkiske sprogversion af denne bestemmelse, hvorefter punktafgiftsfritagelsen for ethanol, der indgår i aromastoffer, er betinget af den endelige anvendelse af disse aromastoffer til tilberedning eller fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol. I andre sprogversioner af denne bestemmelse henvises der imidlertid kun til tilberedningen eller fremstillingen af disse levnedsmidler og drikkevarer som den anvendelse, som de nævnte aromastoffer skal være bestemt til, for at den ethanol, som de indeholder, er fritaget.
20
Nævnte retsinstans har forklaret, at Domstolen i dom af 22. december 2022, Quadrant Amroq Beverages (C-332/21, EU:C:2022:1031), fastslog, at det er den endelige anvendelse af ethanol, der er bestemmende for punktafgiftsfritagelsen, og at denne anvendelse i den foreliggende sag dels bestod i fremstilling af aromastoffer, der selv indeholdt alkohol, dels i fremstilling af ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke oversteg 1,2% vol. I modsætning til den sag, der gav anledning til den dom, er det imidlertid ikke i hovedsagen godtgjort, at de omhandlede aromastoffer faktisk er blevet anvendt til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol. Dette rejser således spørgsmålet om, hvorvidt den endelige anvendelse af aromastoffer, der indeholder ethanol, til fremstilling af disse levnedsmidler og drikkevarer kan udgøre en betingelse for fritagelse for punktafgifter som omhandlet i artikel 27, stk. 1, i direktiv 92/83.
21
Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, ønsker den forelæggende ret for det andet oplyst, om de betingelser for fritagelse, der er fastsat i tjekkisk lovgivning, for så vidt som de alene foreskriver punktafgiftsfritagelsen for personer, der er de første erhververe af aromastofferne, når de forlader suspensionsordningen, og med hensyn til hvilke det er blevet fastslået, at de selv anvender aromastofferne til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., i henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv 92/83 kan begrundes i konkrete, objektive og kontrollerbare forhold, der underbygger, at der foreligger en alvorlig risiko for svig, unddragelse eller misbrug, og om disse betingelser ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå det mål, som de forfølger, nemlig at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af de fritagelser, der er fastsat i denne bestemmelse, og at hindre svig, unddragelse eller misbrug. Den forelæggende ret har i denne henseende anført, at aromastoffer i sagens natur er meget lette at misbruge, når de blandes med bl.a. alkoholholdige drikkevarer. Den forelæggende ret er desuden af den opfattelse, at begrebet »misbrug« kan fortolkes bredt under hensyntagen til den samfundsmæssige kontekst i Tjekkiet og det tjekkiske samfunds forhold til alkoholforbrug. Et retligt instrument, der gennemfører artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83, skal imidlertid forhindre ikke blot misbrug af afgiftsordningen ved anvendelse af aromaer som smagsgivere til spiritus, men også ulovlig fremstilling af spiritus.
22
På denne baggrund har Nejvyšší správní soud (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Er det foreneligt med en medlemsstats forpligtelse til at indrømme afgiftsfritagelse i henhold til artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv [92/83], at afgiftsfritagelsen for tilsætningsstoffer (aromastoffer, der indeholder ethanol, der hører under KN-kode 330210) betinges af, at disse aromastoffer beviseligt er blevet anvendt med henblik på fremstillingen af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., og ikke blot er bestemt til dette formål?
2)
Har en medlemsstat i henhold til artikel 27, stk. 1, i direktiv [92/83] ret til at fastsætte betingelser for at indrømme afgiftsfritagelsen med henblik på at sikre korrekt og ukompliceret anvendelse af sådanne fritagelser og for at hindre svig, unddragelse eller misbrug af disse bestemmelser, hvis disse betingelser indebærer, at det kun er den første person, der har erhvervet aromastofferne, efter at de forlader et afgiftsoplag, og som selv beviseligt har anvendt aromastofferne til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., der kan søge om afgiftsfritagelsen?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål
23
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, der gør punktafgiftsfritagelsen for ethanol, der indgår i sammensætningen af aromastoffer henhørende under pos. 330210 i KN, betinget af en dokumenteret anvendelse af disse aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., og ikke af den omstændighed, at de nævnte aromastoffer er bestemt til dette formål.
24
Direktiv 92/83, hvorved der er blevet foretaget en harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer, foreskriver i artikel 27, stk. 1, litra e), at medlemsstaterne fritager produkter, der er omfattet af dette direktiv, for den harmoniserede punktafgift på betingelser, som de fastsætter for at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af sådanne fritagelser og for at hindre svig, unddragelse eller misbrug, når de anvendes til at fremstille aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol.
25
Det fremgår af Domstolens praksis, at ethvert produkt, som henhører under pos. 2207 og 2208 i KN, og som har et virkeligt alkoholindhold, der overstiger 1,2% vol., er omfattet af begrebet »ethanol« som omhandlet i artikel 20, første led, i direktiv 92/83, selv om produktet indgår i et aromastof henhørende under pos. 330210 i KN. I henhold til direktivets artikel 19, stk. 1, skal et sådant produkt derfor som udgangspunkt pålægges den i direktivet fastsatte harmoniserede punktafgift, dog med forbehold af de fritagelser, der er fastsat i direktivets artikel 27, stk. 1 (dom af 22.12.2022, Quadrant Amroq Beverages, C-332/21, EU:C:2022:1031, præmis 40).
26
I denne henseende skal der ikke blot tages hensyn til ordlyden af artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83, men også til den sammenhæng, hvori bestemmelsen indgår, og de mål, der forfølges med den ordning, som denne bestemmelse er en del af (jf. i denne retning dom af 17.11.1983, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, præmis 12, og af 8.12.2022, Luxury Trust Automobil, C-247/21, EU:C:2022:966, præmis 47 og den deri nævnte retspraksis).
27
Hvad for det første angår ordlyden af artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83 har Domstolen allerede fastslået, at denne bestemmelse ikke er utvetydig, for så vidt som udtrykket »aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol.« kan fortolkes således, at disse aromastoffer, for at den ethanol, der er indeholdt i aromaerne, er fritaget, skal være fremstillet med henblik på tilberedning af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., eller at de rent faktisk skal anvendes til en sådan tilberedning (jf. i denne retning dom af 22.12.2022, Quadrant Amroq Beverages, C-332/21, EU:C:2022:1031, præmis 41).
28
Hvad for det andet angår den sammenhæng, som denne bestemmelse indgår i, bemærkes, at bestemmelsen er en del af en række obligatoriske fritagelser, der finder anvendelse på alkohol og alkoholholdige drikke, der tilhører visse bestemte kategorier, som er genstand for specifikke anvendelser.
29
Det følger i øvrigt af Domstolens faste praksis, at det forhold, der er afgørende for den fritagelse, som er fastsat i den nævnte bestemmelse, er den endelige brug af ethanol (jf. dom af 22.12.2022, Quadrant Amroq Beverages, C-332/21, EU:C:2022:1031, præmis 44 og den deri nævnte retspraksis).
30
I det foreliggende tilfælde har den forelæggende ret i det væsentlige anført, at den faktiske endelige anvendelse af de omhandlede aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., ikke er blevet godtgjort, for så vidt som disse aromastoffer er blevet solgt af sagsøgeren i hovedsagen ikke alene til brugere, som selv anvender de nævnte aromastoffer til en sådan fremstilling, men ligeledes til enheder, der efterfølgende videresælger dem til sådanne brugere.
31
I denne henseende skal det bemærkes, at Domstolen allerede har fastslået dels, at fritagelsen for varer, der er omfattet af artikel 27, stk. 1, i direktiv 92/83, udgør hovedreglen, og at nægtelse af en sådan fritagelse udgør undtagelsen, dels at den mulighed, der i denne bestemmelse gives medlemsstaterne for at fastsætte betingelser, der har til formål »at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af sådanne fritagelser og at hindre svig, unddragelse eller misbrug«, ikke kan indebære, at den fritagelsesforpligtelse, der opstilles i bestemmelsen, ikke er ubetinget (jf. dom af 22.12.2022, Quadrant Amroq Beverages, C-332/21, EU:C:2022:1031, præmis 46 og den deri nævnte retspraksis).
32
For det tredje er formålet med fritagelserne i direktiv 92/83 bl.a. at neutralisere virkningen af punktafgifter på alkohol som mellemklasseprodukt, der indgår i andre handels- eller industriprodukter (jf. dom af 22.12.2022, Quadrant Amroq Beverages, C-332/21, EU:C:2022:1031, præmis 47 og den deri nævnte retspraksis).
33
I øvrigt er det i punkt 1 i Punktafgiftsudvalgets dokument med overskriften »Retningslinjer vedtaget på mødet den 12.-14. november 2003« angivet, at medlemsstaternes delegationer næsten enstemmigt var af den opfattelse, at den i artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83 fastsatte fritagelse indrømmes fra fremstillings- eller importtidspunktet for aromastoffer, som henhører under bl.a. pos. 3302 i KN.
34
En fortolkning, hvorefter punktafgiftsfritagelsen for ethanol, der indgår i aromastoffer, gøres betinget af en faktisk endelig anvendelse af disse aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., kan imidlertid underminere målet om at neutralisere virkningen af punktafgiften på ethanol som mellemprodukt, der indgår i andre handels- eller industriprodukter. I det omfang, at aromastoffer, der er bestemt til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., sælges til personer, som derefter videresælger dem til personer, der anvender dem med henblik på en sådan fremstilling, vil den ethanol, der indgår i disse aromastoffer, nemlig blive pålagt punktafgifter, selv om de faktisk anvendes til en sådan fremstilling.
35
Henset til ovenstående betragtninger skal det første spørgsmål besvares med, at artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, der gør punktafgiftsfritagelsen for ethanol, der indgår i sammensætningen af aromastoffer henhørende under pos. 330210 i KN, betinget af en dokumenteret anvendelse af disse aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., og ikke af den omstændighed, at de nævnte aromastoffer er bestemt til dette formål.
Det andet spørgsmål
36
Det andet spørgsmål skal set i lyset af begrundelsen for forelæggelsesafgørelsen forstås således, at det alene er blevet forelagt for det tilfælde, at artikel 27, stk. 1, litra e), i direktiv 92/83 fortolkes således, at denne bestemmelse tillader, at punktafgiftsfritagelsen for ethanol, der indgår i sammensætningen af aromastoffer henhørende under pos. 330210 i KN, gøres betinget af en dokumenteret anvendelse af disse aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol.
37
Henset til besvarelsen af det første spørgsmål er det ufornødent at besvare det andet spørgsmål.
Sagsomkostninger
38
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Retten, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender
RETTEN (Afdelingen for Præjudicielle Sager)
for ret:
Artikel 27, stk. 1, litra e), i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, der gør punktafgiftsfritagelsen for ethanol, der indgår i sammensætningen af aromastoffer henhørende under pos. 330210 i den kombinerede nomenklatur, der er fastsat i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 2015/1754 af 6. oktober 2015, betinget af en dokumenteret anvendelse af disse aromastoffer til fremstilling af levnedsmidler og ikke-alkoholholdige drikkevarer med et alkoholindhold, der ikke overstiger 1,2% vol., og ikke af den omstændighed, at de nævnte aromastoffer er bestemt til dette formål.
Papasavvas
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Dimitrakopoulos
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 22. oktober 2025.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tjekkisk.