61986CC0197_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
Naervaerende anmodning fra Skotlands Court of Session om en praejudiciel afgoerelse i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 rejser nogle vaesentlige spoergsmaal vedroerende en persons ret til en faglig universitetsuddannelse, og navnlig om vedkommende kan kraeve stoette til underhold . Der er tale om den sidste af en raekke paa fem sager, og de forslag til afgoerelse, jeg har fremsat i de foerste fire, omhandler delvis de spoergsmaal, der foreligger til afgoerelse i sagen her . Jeg henviser til de naevnte forslag for at undgaa gentagelse . De relevante faktiske omstaendigheder, som er uomtvistet mellem parterne, og som forelaeggelseskendelsen gengiver krystalklart - hvis jeg toer bruge dette udtryk - kan sammenfattes som foelger .
Steven Malcolm Brown, der er sagsoeger i hovedsagen, er foedt i Frankrig i 1966 . Hans far, der er englaender, og hans mor, der er fransk, har begge haft beskaeftigelse i England, dog ikke siden 1965, da de flyttede til Frankrig, hvor de stadig var bosat i den periode, som naervaerende sag drejer sig om . Sagsoegeren, som baade har fransk og britisk statsborgerskab, gennemfoerte sin skolegang i Frankrig og fik studentereksamen i juni 1983 . Han blev optaget paa elektroingenioerstudiet paa universitetet i Cambridge med studiestart i efteraaret 1984 .
Foer han begyndte i Cambridge, var han fra den 9 . januar 1984 ansat som ingenioerpraktikant hos Ferranti plc, Edinburgh . Hans ansaettelse, som var paa heltid og loennet, beskrives som "erhvervspraktik foer universitetsstudium", og han betalte bidrag til den sociale sikring . Efter et introduktionsprogram paa 12 uger fik Brown tildelt arbejdsopgaver og "udfoerte praktiske elektro-ingenioeropgaver som led i selskabets almindelige virksomhed", som det udtrykkes i forelaeggelseskendelsen . En betingelse for, at sagsoegeren kunne gennemgaa denne praktikant-periode, var, at han var blevet optaget paa et universitet . Han fratraadte i Ferranti og tog til Cambridge den 14 . september 1984 .
I oktober 1984 optog Ferranti sagsoegeren paa selskabets studiestoetteordning . Han fik herunder et beloeb hvert semester samt adgang til yderligere erhvervspraktik under loennet beskaeftigelse i sommerferierne . Ordningen forpligtede ham ikke til at tage arbejde i Ferranti efter uddannelsens afslutning, og Ferranti var heller ikke bundet til derefter at ansaette ham . Ferranti giver i almindelighed kun stoette til personer, som har fuldfoert deres foerste aar paa universitetet, men selskabet frafaldt dette krav i sagsoegerens tilfaelde, idet man tog hensyn til hans arbejde under beskaeftigelsen i foerste halvaar af 1984 .
Universitetet i Cambridge anbefaler, men kraever ikke, at elektroingenioerstuderende skaffer sig erhvervsmaessig erfaring foer studiet paabegyndes . De studerende skal dog have opnaaet 8 ugers erhvervserfaring foer slutningen af det andet studieaar .
Sagsoegeren har til hensigt at uddanne sig til og arbejde som elektroingenioer samt blive medlem af den faglige organisation for elektroingenioerer, Institution of Electrical Engineering .
Sagsoegerens fagstudium tilsigter at bibringe de studerende omfattende kendskaber inden for en raekke ingenioer - og elektroingenioerdiscipliner . Studiet omfatter ogsaa matematik og arbejdstilrettelaeggelse . Den egentlige specialisering i de elektrotekniske fag begynder foerst det tredje aar .
Hovedkategorierne inden for den faglige organisations medlemskreds er studentermedlemmer, associerede medlemmer og de egentlige medlemmer (" members and fellows "). Sidstnaevnte benaevnes "corporate members ". Eksamen med foerste eller anden karakter som elektroingenioer eller inden for et beslaegtet fag saasom fysik, matematik, datologi eller databehandling - hvorved eksamen skal vaere opnaaet som afslutning paa en uddannelse, der er godkendt af den faglige institution, hvilket sagsoegerens uddannelse er - opfylder den faglige organisations krav til uddannelse og giver kandidaten mulighed for umiddelbart at opnaa medlemskab som associeret . For at opnaa egentligt medlemskab skal yderligere krav til praktisk uddannelse og erfaring vaere opfyldt . Den, der soeger saadant medlemskab, skal endvidere bestaa en "faglig proeve", hvorunder ansoegeren afleverer en skriftlig redegoerelse for sine erfaringer og indkaldes til en samtale paa grundlag heraf . Mens en person kan drive erhverv som ingenioer i Det Forenede Kongerige og betegne sig som "ingenioer" uden at have formelle kvalifikationer og uden at vaere medlem af en bestemt organisation, er en person, der er registreret i fagingenioergruppen i Engineering Council' s register, berettiget til at anvende titlen "chartered engineer", forkortet "C . Eng .", forudsat at han er medlem af en anerkendt organisation . En person, der er egentligt medlem af Institution of Electrical Engineering, er berettiget til den naevnte registrering .
Med hjemmel i loven har Secretary of State for Scotland udstedt foelgende relevante bekendtgoerelser vedroerende ydelse af uddannelsesstoette af offentlige midler : Students' Allowance ( Scotland ) Regulations 1971 ( SI 1971/124 ) ( den skotske bekendtgoerelse vedroerende studiestoette ), som aendret ved Students' Allowances ( Scotland ) Amendment 1983 ( SI 1983/798 ) og Students' Allowances ( Scotland ) Amendment ( no . 2 ) Regulations 1983 ( SI 1983/1536 ). I uddannelsesstoetten indgaar som de to hovedelementer dels en stoette til underhold ( hvis stoerrelse afhaenger af, hvad der ydes af foraeldrene, hvorved der tages hensyn til disses indtaegt ), dels den ordning, at Scottish Education Department betaler studieafgifterne direkte til universitetet, hvorved den studerendes og dennes foraeldres indtaegtsforhold er uden betydning .
Jeg anser det ikke for noedvendigt at referere bekendtgoerelsernes bestemmelser i enkeltheder . Jeg naevner blot, at Scottish Education Department ved skrivelser af 6 . august og 18 . oktober 1984 afslog sagsoegerens ansoegning om uddannelsesstoette af de nedenfor anfoerte grunde; han havde kunnet kraeve stoette, hvis han havde opfyldt et af de saet betingelser, som blev angivet i de respektive tre begrundelser for afslaget, nemlig :
1)Brown havde ikke haft saedvanlig bopael paa De Britiske OEer i de sidste tre aar foer den 31 . august 1984;
2 ) selv om Brown havde bopael inden for Det Europaeiske Faellesskab i den naevnte periode, havde han ikke haft beskaeftigelse i Skotland i mindst ni maaneder inden for en periode paa tolv maaneder regnet tilbage fra naevnte dato, og den stoette, han soegte om, vedroerte ikke en uddannelse i en "faglig uddannelsesinstitution" ( i betydningen i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68, EFT 1968, s . 467 ), og begge disse betingelser skal vaere opfyldt, for at en EOEF-statsborger med bopael inden for Faellesskabet, men uden for Skotland, kan faa stoette . Det bemaerkes, at der i denne forbindelse skal opfyldes en yderligere betingelse, nemlig at den, der soeger stoette, skal vaere indrejst i Det Forenede Kongerige udelukkende eller i det vaesentlige for at tage eller soege beskaeftigelse;
3 ) Brown havde ganske vist bopael inden for Det Europaeiske Faellesskab og var barn af en EOEF-statsborger, men ingen af hans foraeldre havde beskaeftigelse i Skotland paa "referencetidspunktet" ( konkret den 30 . juni 1984 ) eller havde haft tidligere beskaeftigelse i Skotland i tilsammen mindst et aar inden for en periode paa tre aar regnet tilbage fra referencedatoen .
Sagsoegeren anlagde sag og anfaegtede Scottish Education Department' s afslag, idet han haevdede at vaere berettiget til et stipendium, da de nationale bestemmelser maatte vige for faellesskabsretten, hvorved han henviste til hver af foelgende bestemmelser : a ) EOEF-Traktatens artikel 7 som fortolket af Domstolen i sag 293/83, Gravier mod byen Liège ( Sml . 1985, s . 593 ), b ) artikel 7, stk . 3, i forordning nr . 1612/68, iii ) artikel 7, stk . 2, i naevnte forordning samt iv ) forordningens artikel 12 .
Secretary of State for Scotland ( som Scottish Education Department henhoerer under ) bestred sagsoegerens anbringender, og Court of Session har forelagt Domstolen en raekke spoergsmaal vedroerende bestemmelserne i Traktaten og i forordning nr . 1612/68 .
Artikel 7 i forordning nr . 1612/68 har foelgende indhold ( af relevans for sagen ):
"1 . En arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, maa ikke paa grund af sin nationalitet behandles anderledes paa de oevrige medlemsstaters omraade end indenlandske arbejdstagere med hensyn til beskaeftigelses - og arbejdsvilkaar, navnlig for saa vidt angaar afloenning, afskedigelse og, i tilfaelde af arbejdsloeshed, genoptagelse af beskaeftigelse i faget eller genansaettelse .
2.Arbejdstageren nyder samme sociale og skattemaessige fordele som indenlandske arbejdstagere .
3.Arbejdstageren har samme ret til paa samme vilkaar som indenlandske arbejdstagere at deltage i uddannelse i faglige uddannelsesinstitutioner, omskolings - og revalideringscentre ."
I artikel 12 i forordning nr . 1612/68 hedder det blandt andet :
"Saafremt en statsborger i en medlemsstat er eller har vaeret beskaeftiget paa en anden medlemsstats omraade, har hans boern, hvis de er bosat paa denne medlemsstats omraade, adgang til almindelig undervisning, laerlingeuddannelse og faglig uddannelse paa samme vilkaar som statsborgere i denne stat ."
Den danske regering har anfoert, at Brown paa forhaand kan moedes med den indsigelse, at han som britisk statsborger ikke kan paaberaabe sig nogen af Traktatens bestemmelser om diskrimination . Det Forenede Kongeriges regering har ikke gjort dette forhold gaeldende, og bortset fra den kortfattede omtale af spoergsmaalet i den danske regerings indlaeg er det ikke blevet droeftet . Jeg laegger i det foelgende til grund, at Brown kan goere krav gaeldende som fransk statsborger, idet Frankrig er det land, hvor han har vaeret bosat, og som han, bortset fra at han er soen af en britisk statsborger, er naermest knyttet til .
Spoergsmaal 1
"Er en ingenioeruddannelse paa heltidsbasis ved et universitet, der afsluttes med en eksamen, som indebaerer, at kandidaten opfylder uddannelseskravene for medlemsskab som associeret medlem af den faglige organisation for elektroingenioerer, hvilket igen medfoerer, at han efter opnaaet yderligere praktisk erfaring kan registreres som faguddannet ingenioer og anvende titlen 'chartered engineer', enten :
a ) faglig uddannelse, der er omfattet af EOEF-Traktaten, for saa vidt angaar dennes artikel 7 som fortolket i sag 152/82, Forcheri mod Belgien, og sag 293/83, Gravier mod byen Liège,
eller
b ) uddannelse i en faglig uddannelsesinstitution, jfr . artikel 7, stk . 3, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68?"
Dette spoergsmaal skal afgoeres ud fra Domstolens domme i sag 152/82, Forcheri mod Kongeriget Belgien, Sml . 1983, s . 2323, og i Gravier-sagen, hvorved den nationale domstol ved den endelige paadoemmelse af spoergsmaalet ogsaa kan henholde sig til Domstolens afgoerelse i sagerne 293/85, Kommissionen mod Belgien, og 24/86, Blaizot mod universitetet i Liège m.fl . ( Sml . s . 305 og 379 ), hvorunder det indgaaende blev droeftet, om universitetsuddannelserne i det hele taget - og i bekraeftende fald i hvilket omfang - kan betragtes som faglig uddannelse .
Min opfattelse fremgaar af mine forslag til afgoerelse i de naevnte sager, navnlig forslaget i sagen Kommissionen mod Belgien, og jeg skal ikke gentage dem her fuldt ud . Kort fortalt mener jeg, at en universitetsuddannelse udgoer en faglig uddannelse, hvis den er "kompetencegivende" eller "giver den noedvendige teoretiske og praktiske uddannelse" med henblik paa et bestemt erhverv, fag eller en bestemt beskaeftigelse, selv om der i uddannelsen indgaar almene fag "i et vist omfang ". I sit svar paa Domstolens skriftlige spoergsmaal tilsluttede den tyske regering sig tilsyneladende den opfattelse, at enhver form for uddannelse paa universitetsniveau, som er uddannelsen til et erhverv eller en beskaeftigelse, er faglig uddannelse, og den danske regering anfoerte ligeledes, at faglig uddannelse omfatter enhver erhvervskompetencegivende uddannelse ud over almindelig skoleuddannelse .
Forbundsrepublikken har imidlertid i sit indlaeg haevdet, at en universitetsuddannelse kun kan udgoere en faglig uddannelse, hvis gennemfoerelsen af en saadan uddannelse er en betingelse for at optage virksomhed inden for det paagaeldende erhverv . Jeg er ikke enig heri . Der er nogle erhverv, hvor man kan etablere sig saavel med som uden en bestemt afgangseksamen, hvis man dog har nogen akademisk eller praktisk baggrund eller erfaring . At universitetsuddannelser, der sigter mod saadanne erhverv, ikke skulle vaere faglige, fordi de ikke er en forudsaetning for erhvervsudoevelse, er en opfattelse, som hviler paa en alt for snaever anvendelse af den definition, der er givet i Gravier-dommen .
Det fremgaar umiddelbart af sagens omstaendigheder som gengivet i forelaeggelseskendelsen og tiltraadt af parterne, at sagsoegerens studium, for saa vidt angaar erhvervet som elektroingenioer, opfylder de kriterier, der, som jeg tidligere har anfoert, ligger til grund for Gravier-dommen . Uddannelsen giver ham i det store og hele de teoretiske og praktiske faerdigheder, der kraeves for at blive elektroingenioer, for at faa arbejde som elektroingenioer samt - hvis hans eksamen opfylder karakterkravene - blive associeret medlem af den faglige organisation med mulighed for senere at opnaa egentlig medlemskab . Efter min mening kan det ikke anfoeres som et afgoerende modargument over for sagsoegeren, at uddannelsen hverken umiddelbart eller direkte giver ham status som "chartered engineer ". Det synes klart, at den eksamen, der giver ham ret til at blive associeret medlem, er en integrerende del af status som egentligt medlem, samtidig med at den er en uddannelse til det konkrete erhverv .
Jeg er ikke enig i den snaevrere fortolkning, som den tyske og den danske regering har fremfoert, og hvorefter der maa indfortolkes en yderligere betingelse i artikel 7, stk . 3, nemlig en sammenhaeng med arbejdstagerens virksomhed qua arbejdstager . Arbejdskraftens frie bevaegelighed, som det er forordning nr . 1612/68' s formaal at fremme, er "et af de midler, der ... sikrer arbejdstageren mulighed for at forbedre sine leve - og arbejdsvilkaar og dermed ogsaa goer det lettere for ham at opnaa social fremgang" ( tredje betragtning ). Dette maal ville klart blive delvis forskertset, saafremt en EF-arbejdstager ikke kunne gennemgaa uddannelse i et nyt fag, navnlig paa et hoejere niveau .
For saa vidt angaar den anden del af det foerste spoergsmaal, er sagsoegeren og Kommissionen af den opfattelse, at det ikke giver mening at sondre mellem "faglig uddannelse" og ordene "uddannelse i faglige uddannelsesinstitutioner" i artikel 7, stk . 3, i forordning nr . 1612/68 . Det Forenede Kongerige har anfoert, at Domstolen med foeje vil kunne indtage samme standpunkt . Efter min opfattelse maa enhver laereanstalt, der tilbyder en eller flere faglige uddannelser, for saa vidt betragtes som en "faglig uddannelsesinstitution" og som saadan vaere omfattet af artikel 7, stk . 3 .
Spoergsmaal 2
"Skal begrebet deltagelse i faglig uddannelse, for saa vidt angaar EOEF-Traktatens artikel 7 som fortolket i sag 152/82, Forcheri mod Belgien, og sag 293/83, Gravier mod byen Liège, fortolkes saaledes, at det omfatter en medlemsstats betaling i henhold til national lovgivning til eller paa vegne af en person, der gennemgaar en saadan faglig uddannelse, af enten : a ) hans studieafgifter eller b ) hans underhold, eller begge dele?"
Spoergsmaalet vedroerer ikke opkraevningen af gebyrer som i Gravier-sagen, men betaling af de relevante studieafgifter til eller paa vegne af en person . Baggrunden herfor er, at i Det Forenede Kongerige betales studieafgifter normalt ikke af en student fra Det Forenede Kongerige, men udredes af den stedlige undervisningsstyrelse, som han hoerer under, mens studenter fra EF foer september 1986 selv skulle betale studieafgifter . Jeg kan ikke se, at der principielt er nogen forskel mellem paa den ene side at opkraeve afgifter, henholdsvis afstaa herfra, og paa den anden side betale dem, henholdsvis afstaa herfra . Der er i begge tilfaelde tale om diskrimination efter den bedoemmelse, der er lagt til grund i Gravier-dommen .
Omfatter Gravier-dommen studieafgifter, som jo er noget andet end et indskrivningsgebyr? Hvis det er en betingelse for at faa adgang til det nationale uddannelsessystem, at der betales studieafgifter, saa er svaret efter min mening klart ja . Gravier-dommen drejede sig om et indskrivningsgebyr, men som det klart fremgaar af sagsforholdet dér saavel som af Blaizot-dommen og sag 309/85, Barra mod den belgiske stat og Liège kommune, var der i alle de belgiske sager ikke spoergsmaal om det egentlige indskrivningsgebyr, som alle studerende betaler, men alene om det, der under retsmoedet blev betegnet som "minerval for udenlandske studenter", der kunne udgoere op til 50% af udgifterne til gennemfoerelse af undervisningen . Dette er i egentlig forstand, eller i hvert fald i det vaesentlige, en studieafgift .
Efter en aendring af de relevante bestemmelser i Det Forenede Kongerige, som traadte i kraft den 1 . september 1986, betales studieafgifterne for EF-statsborgere ( hvorved det synes at vaere uden betydning, hvilke universitetsuddannelser der er tale om ) faktisk af myndighederne i Det Forenede Kongerige . Af samme grund har Det Forenede Kongerige ikke gjort indsigelse, naar det haevdes, at EF-studerende ikke maa afkraeves studieafgifter . Tilsyneladende imoedekommer aendringen ikke sagsoegeren fuldt ud . AEndringen fik nemlig ikke tilbagevirkende gyldighed . Brown blev afkraevet afgifter for de akademiske aar 1984 og 1985, og det er muligt, at han ogsaa skal betale dem for 1986 . Under retsmoedet forloed det endvidere fra sagsoegerens advokat, at aendringen ikke eller maaske ikke finder anvendelse paa personer, hvis uddannelse begyndte, foer aendringen traadte i kraft .
Af de anfoerte grunde, og idet jeg laegger til grund, at Brown var i faerd med en faglig uddannelse, kunne de omhandlede afgifter ikke vaere kraevet betalt, efter hvad der er fastslaaet ved Gravier-dommen, der - som jeg anfoerte i forbindelse med Blaizot-sagen - efter min mening ikke kun har virkning for fremtiden, men ogsaa omfatter uddannelsessoegende, der var i gang med en faglig uddannelse, da Gravier-dommen blev afsagt, og for hele deres studieforloeb . I det omfang, hvori afgifter er betalt, kan de derfor kraeves tilbage; hvis de ikke er betalt, skal de ikke betales .
Problemstillingen er en anden med hensyn til stoette til underhold, jfr . spoergsmaal 2, anden del .
Sagsoegeren har under henvisning til sag 9/74, Casagrande mod Landeshauptstadt Muenchen, Sml . 1974, s . 773, med foeje gjort gaeldende, at betingelserne for adgang til faglig uddannelse ikke alene er de betingelser, som de studerende skal opfylde for at kunne paabegynde uddannelsen, men at der hermed ogsaa sigtes til, hvad der kraeves for at kunne foelge uddannelsen . Den studerende maa kunne finansiere sit underhold og har brug for boeger mm . Mens indenlandske studerende oppebaerer stoette til underhold, er en student fra en anden medlemsstat noedt til at soerge for sit eget underhold, hvilket er en kritisk faktor, naar han afgoer, om han vil foelge uddannelsen; denne situation er ifoelge sagsoegeren klart diskriminerende .
De medlemsstater, som har afgivet indlaeg, har ligesom Secretary of State under hovedsagen fastholdt, at stoette til underhold ikke er omfattet af Gravier-princippet . I naervaerende sag har Kommissionen ikke haevdet, at saadan stoette er omfattet . Selv om Kommissionen har indtaget et andet standpunkt i tidligere sager, har den, saa vidt jeg kan se, nu i sidste ende tiltraadt, at den ikke er omfattet .
Spoergsmaalet er ikke let, men under henvisning til den begrundelse, som jeg - under visse tvivl - anfoerte i Gravier-sagen og anfoerer nedenfor, mener jeg ikke, at de adgangsbetingelser, der omhandles i Gravier-dommen, omfatter stoette af denne art .
For det foerste understreges det i Gravier-dommen, at indskrivningsgebyrerne udgjorde "en oekonomisk hindring for adgangen til uddannelsen", idet den studerende, hvis han ikke betalte dem, ikke kunne deltage i uddannelsen . Selv om jeg naturligvis er klar over, at en studerende ikke kan studere, hvis han ikke faar noget at spise eller ikke har en seng, mener jeg ikke, at spoergsmaalet om midler til underhold haenger saa taet sammen med selve adgangen til uddannelsen, at det er tilstraekkeligt til, at spoergsmaalet omfattes af det principielle forbud mod forskelsbehandling, som er fastslaaet i Gravier-dommen . Selve betingelserne for adgang til faglig uddannelse omfattes af anvendelsesomraadet for Traktatens artikel 7; i mangel af naermere faellesskabsbestemmelser er midler til underhold ikke omfattet .
Er dette resultat uforeneligt med Kommissionens anbringende, som ikke er modsagt af Secretary of State, om at der ikke maa udoeves forskelsbehandling over for en arbejdstager, for saa vidt angaar stoette til underhold under en faglig uddannelse, der omfattes af artikel 7, stk . 3, i forordning nr . 1612/68? Det er det efter min mening ikke . Forordningen har en saerlig bestemmelse, hvorefter en arbejdstager har "samme ret til paa samme vilkaar som indenlandske arbejdstagere at deltage i uddannelse i faglige uddannelsesinstitutioner" ( 1 ) eller, som det blot hedder i den franske version, "l' enseignement des écoles professionnelles ".
I lyset af den franske og de oevrige versioner, bortset fra den engelske, mener jeg, at ordene "access to vocational training" (" adgang til faglig uddannelse ") betyder det samme som "l' enseignement des écoles professionnelles" og ikke alene omfatter retten til at blive optaget paa uddannelsen, men samtlige spoergsmaal i forbindelse med gennemfoerelsen af en faglig uddannelse . Under hensyn til forordningens maal som angivet i betragtningerne, mener jeg af de grunde, jeg har anfoert i mit forslag til afgoerelse i Lair-sagen, at naar der i artikel 7, stk . 3, tales om en ret og om vilkaar, er stipendier til underhold omfattet, hvis indenlandske arbejdstagere faar dem tildelt .
Artikel 7, stk . 2, er endnu tydeligere, hvis den da finder anvendelse; dette spoergsmaal har jeg ogsaa behandlet i Lair-sagen . Det er klart, at hvis en "social fordel" omfatter faglig uddannelse eller anden uddannelse end faguddannelsen, er stoette til underhold klart omfattet af begrebet . Antages det, at i hvert fald den almentdannende undervisning er omfattet af begrebet - hvilket jeg mener den er - saa er det utaenkeligt, at en arbejdstager har flere rettigheder under almen uddannelse end under faglig uddannelse .
Underspoergsmaal a ) skal efter min mening besvares bekraeftende og underspoergsmaal b ) benaegtende .
Spoergsmaal 3
"Skal en person, som er statsborger i en medlemsstat og har vaeret bosiddende dér, og som rejser ind i en anden medlemsstat ( modtagerlandet ), betragtes som 'arbejdstager' i den betydning, der er forudsat i artikel 7 i forordning nr . 1612/68, naar :
a ) den paagaeldende foer paabegyndelsen af sin universitetsuddannelse i en periode paa 8 maaneder har haft loennet heltidsbeskaeftigelse som elektroingenioerpraktikant, omfattet af det sociale sikringssystem;
b ) den paagaeldende, foer han rejste ind i modtagerlandet, allerede havde planlagt, at han ved udloebet af de 8 maaneder ville paabegynde en ingenioeruddannelse paa heltidsbasis ved et universitet i modtagerlandet;
c ) han ikke ville vaere blevet ansat af arbejdsgiveren i den stilling, han var ansat i, hvis han ikke var blevet optaget paa universitetet;
og
d ) han paabegyndte denne beskaeftigelse for at opnaa erhvervserfaring i den elektrotekniske industri?"
Da den endelige afgoerelse af, om sagsoegeren er arbejdstager i forordningens artikel 7' s forstand henhoerer under den nationale ret, er spoergsmaalet, som Domstolen skal tage stilling til, om ordet "arbejdstager" som anvendt i bestemmelsen efter en rigtig fortolkning omfatter en person, der udoever de aktiviteter, som naevnes i spoergsmaalet .
Sagsoegeren har anfoert, at han under sin beskaeftigelse hos Ferranti var arbejdstager efter dette ords betydning i Traktatens artikel 48 . Han opfyldte kriteriet i sag 66/85, Lawrie-Blum mod Land Baden-Wuerttemberg ( dom af 3 . juli 1986, Sml . s . 2121 ), idet han var en person, der "i en vis periode praesterer ydelser mod vederlag for en anden og efter dennes anvisninger ". Han befandt sig i samme situation som laererpraktikanten Lawrie-Blum, der ogsaa gennemgik "en praktisk forberedelse til selve udoevelsen af professionen ". Endvidere var han som ingenioerpraktikant omfattet af den britiske sociale sikringsordning .
Sagsoegeren og Kommissionen har anfoert, at dette er tilstraekkeligt . Naar man én gang har arbejdstagerstatus, er man arbejdstager i enhver henseende, og det kan derfor ikke kraeves, at et vist tidsrum skal vaere forloebet, foer sagsoegeren kan betragtes som arbejdstager enten i henhold til artikel 48 eller i henhold til forordningen . Hans formaal med at paabegynde den omhandlede beskaeftigelse er uden betydning saavel som det forhold, at det fra begyndelsen var meningen, at beskaeftigelsen kun skulle vare en kortere tid, indtil han paabegyndte sin universitetsuddannelse .
Det Forenede Kongerige, Tyskland og Danmark er ogsaa her helt uenige i denne opfattelse . De har anfoert, at forordningen skal goere det lettere for vandrende arbejdstagere at opnaa beskaeftigelse i og blive integreret i modtagerlandet . Hvis man betragter en kortvarig beskaeftigelsesperiode - selv om beskaeftigelsen er udoevet for at skaffe en ekstra indkomst, eller fordi den er studierelevant, og uanset om den ligger foer universitetsuddannelsen eller i ferierne - som et forhold, der begrunder krav paa ydelser til underhold under uddannelse, maaske i en meget lang periode, er dette - haevdes det - en helt urigtig fortolkning af forordning nr . 1612/68' s genstand og formaal .
Det er klart, at begrebet "arbejdstager" i artikel 48 skal forstaas i vid forstand ( jfr . sag 53/81, Levin mod Staatssecretaris van Justitie, Sml . 1982, s . 1035, 1050 ). Det er ogsaa klart, at sagsoegeren under sin beskaeftigelse hos Ferranti var omfattet af Lawrie-Blum-sagens definition af en arbejdskontrakt . Det er herved uden betydning, om en arbejdstager arbejder paa deltid eller faar en loen, der er lavere end den mindsteloen, som er fastsat af de nationale myndigheder . Paa den anden side fremgaar det ligesaa klart af Levin-dommen, at beskaeftigelsen skal vaere faktisk og effektiv, "med udelukkelse af beskaeftigelsesformer, der har et saa lidet omfang, at de fremstaar som et rent marginalt supplement", og at reglerne om arbejdskraftens frie bevaegelighed "alene garanterer den frie bevaegelighed for personer, der udoever eller oensker at udoeve en oekonomisk aktivitet ".
En person, som er "arbejdstager" i artikel 48' s forstand, kan modtage et faktisk beskaeftigelsestilbud og rejse til en medlemsstat i dette oejemed . Domstolen har fastslaaet, at en arbejdstager ogsaa har ret til at flytte for at soege beskaeftigelse ( sag 316/85, Centre public mod Lebon, dom af 18 . juni 1987, Sml . s . 2811 ). En person, der soeger arbejde, er ikke omfattet af forordningens artikel 7, stk . 2, og jeg mener ikke, at en person, selv om han er omfattet af Traktatens artikel 48, ogsaa noedvendigvis har alle rettighederne efter forordningens artikel 7 .
Efter min mening skal en person, der ansoeger om uddannelsesstoette under henvisning til artikel 7, godtgoere, at han ansoeger som regulaer arbejdstager, og det forudsaettes, at han opholder sig i medlemsstaten i denne egenskab og for at vaere arbejdstager .
En person, som under alle omstaendigheder er fast besluttet paa at tage ophold i en medlemsstat som studerende, og som er optaget paa et universitet eller en laereanstalt fra en bestemt dato og for et bestemt tidsrum, men som for at opnaa relevant erfaring tager en kortvarig beskaeftigelse, kan efter min mening ikke under henvisning til artikel 7, stk . 2 og 3, kraeve stoette i kraft af status som arbejdstager . I en vis forstand er beskaeftigelsen et supplement til studiet, og selv om det er fastslaaet, at det er irrelevant, hvad der er en persons bagvedliggende hensigter under en reel beskaeftigelse som arbejdstager, mener jeg ikke, at Domstolens praksis udelukker, at man undersoeger begrundelsen for, at personen opholder sig i en medlemsstat i et midlertidigt beskaeftigelsesforhold, samt i hvilken egenskab han reelt soeger stoette . Efter min opfattelse er en person, som gennemgaar de faser, der angives i spoergsmaalet, universitetsstuderende som enhver anden; han er ikke i egentlig forstand en person, der udnytter sine rettigheder som arbejdstager til at paabegynde en faglig uddannelse for at blive mere mobil eller opnaa forfremmelse . Han gaar ikke paa universitetet qua arbejdstager .
Naar det én gang staar fast, at en person er indrejst i en medlemsstat som arbejdstager i egentlig forstand, er blevet arbejdstager dér og senere beslutter at soege en faglig uddannelse dér som arbejdstager, kan han kraeve uddannelsesstoette med hjemmel i artikel 7, stk . 2 og 3 . I denne situation mener jeg ikke, at det kan kraeves, at han skal have arbejdet i en periode af en vist mindste varighed ( sagerne 249/83, Hoeckx mod Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn, Sml . 1985, s . 973, og 122/84, Scrivner mod Centre public d' aide sociale de Chastre, Sml . 1985, s . 1027 ). Hvis det derimod er tvivlsomt, om en person er arbejdstager, kan man efter min mening ved afgoerelsen heraf tager hensyn til, hvor lang den periode er, hvorunder han haevder at have arbejdet . Denne periode skal vaere rimelig under hensyn til formaalet, og jeg mener, at en periode paa et aar i saa henseende er et rimeligt, om ikke ufejlbarligt kriterium .
Jeg er ikke enig i, at det skulle foelge af Domstolens dom i sag 157/84, Frascogna mod Caisse de Dépôts et Consignations ( dom af 6 . juni 1985 ), at der ikke kan fastsaettes en vist mindste arbejdsperiode som kriterium for afgoerelsen af, om en person reelt befinder sig i en medlemsstat i egenskab af arbejdstager . Den naevnte sag drejede sig om en alderdomsydelse til en person med bopael i en medlemsstat . Sagsoegeren i sagen opfyldte aldersbetingelserne, og Domstolen fastslog, at der ikke lovligt yderligere kunne stilles krav om bopael . Naar det er klart, at en person er arbejdstager og saaledes omfattet af forordningens artikel 7, er forholdet tilsvarende, at der ikke maa foreskrives en mindste beskaeftigelsesperiode, foer hans arbejdstagerstatus kan anerkendes . Det er noget andet at tage hensyn til en arbejdsperiode ved afgoerelsen af det vaesentlige spoergsmaal, om en person er en arbejdstager, der er omfattet af forordningens artikel 7, stk . 2 og 3, naar det drejer sig om uddannelsesstoette .
I naervaerende sag kunne myndighederne med foeje tage hensyn til, at sagsoegeren kun havde arbejdet i otte maaneder som praktikant og paa dette grundlag statuere, at han ikke havde de rettigheder, der tilkommer en arbejdstager i henhold til forordningens artikel 7, stk . 2 og 3 .
Spoergsmaal 4
Er en arbejdstager, der ophoerer med sin beskaeftigelse for at paabegynde og faktisk paabegynder en uddannelse til elektroingenioer, som afsluttes med afgangseksamen, for at blive og arbejde som ingenioer, i medfoer af artikel 7, stk . 2, i forordning nr . 1612/68 berettiget til uddannelsesstoette, der i henhold til national lovgivning ydes studerende, til enten a ) studieudgifter eller b ) underhold eller til begge dele?"
Ud fra den besvarelse, jeg har foreslaaet, for saa vidt angaar spoergsmaal 3, er det ikke noedvendigt at give et indgaaende svar paa spoergsmaal 4 . Af de grunde, som jeg har anfoert i mit forslag til afgoerelse i Lair-sagen, mener jeg imidlertid, at en person, der er arbejdstager i dette ords betydning i artikel 7, stk . 2 og 3, kan kraeve ydelser til underhold og skal betale eller fritages for studieafgifter paa samme vilkaar som indlaendinge, for saa vidt angaar den ikke-erhvervsrettede uddannelse med hjemmel i stk . 2, og med hjemmel i stk . 3, naar der er tale om uddannelse i faglige uddannelsesinstitutioner, omskolings - og revalideringscentre .
Spoergsmaal 5
"Kan en person, der er barn af en statsborger i en medlemsstat og bosat paa en anden medlemsstats omraade (" opholdsstaten "), goere krav paa at vaere omfattet af artikel 12 i forordning nr . 1612/68, hvis hans far eller mor, som ikke laengere hverken arbejder i eller er bosat i opholdsstaten, sidst var bosat eller beskaeftiget i opholdsstaten foer barnets foedsel, og barnets bosaettelse i opholdsstaten ikke beror paa den beskaeftigelse, som en af foraeldrene havde dér?"
Sagsoegeren har anfoert, at han under alle omstaendigheder er omfattet af artikel 12, hvis bestemmelsen tages efter sin ordlyd . Hans franske mor, som han afleder sin ret fra, havde beskaeftigelse i Det Forenede Kongerige, og han er bosat dér . Han har endvidere anfoert, at arbejdskraftens frie bevaegelighed ville blive vaesentligt begraenset, hvis et barn, efter at have boet sammen med sin far eller mor i en medlemsstat i femten aar, hvorefter de flyttede til en anden medlemsstat, ikke skulle kunne vende tilbage og bosaette sig i foerstnaevnte medlemsstat i uddannelsesoejemed, eller hvis boern, der er foedt senere, ikke skulle have denne ret, samt rettigheder i henhold til artikel 12 . Det Forenede Kongerige har anfoert, at sagsoegerens mor fraflyttede Det Forenede Kongerige i 1965, foer Det Forenede Kongerige tiltraadte EF, og at hendes boern ikke kan have rettigheder i henhold til faellesskabsbestemmelser under henvisning til hendes beskaeftigelse og bopael i Det Forenede Kongerige foer dette tidspunkt . Hertil kommer, at hvis artikel 12 har til formaal at lette en arbejdstagers families integration i modtagerlandet, hvor arbejdstageren er eller var beskaeftiget, begrunder dette ikke, at boern, hvis bopael er uden forbindelse med faderens eller moderens beskaeftigelse i en medlemsstat, skulle kunne kraeve saadanne rettigheder .
Efter min mening skal artikel 12 fortolkes saaledes, at den omfatter et barn, der har boet sammen med begge eller den ene af sine foraeldre i en medlemsstat, mens faderen eller moderen var beskaeftiget dér . Barnet mister ikke sine rettigheder, dersom faderen eller moderen fraflytter landet . Et barn, der er foedt, efter at faderens eller moderens ophold og beskaeftigelse i en medlemsstat er ophoert, kan derimod ikke, saa vidt jeg kan se, stoette nogen ret paa artikel 12 . Barnet har ikke paa noget tidspunkt vaeret medlem af familien i vedkommende stat og har aldrig vaeret integreret i denne stat som medlem af en arbejdstagerfamilie . Naar den paagaeldende vender tilbage og tager bopael i uddannelsesoejemed, er det hverken som barn af en person, der udoever en beskaeftigelse i vedkommende stat, eller som en person, under hvis barndom faderen eller moderen havde beskaeftigelse dér, som nu er ophoert .
Jeg tvivler under alle omstaendigheder paa, at at den omhandlede retsstilling tilkommer en person, der er barn af en statsborger i en anden medlemsstat, som fraflyttede Det Forenede Kongerige, foer dette tiltraadte Traktaten .
Jeg mener herefter, at spoergsmaalene skal besvares som foelger :
"1 ) a ) Begrebet 'faglig uddannelse' omfatter et elektroingenioerstudium paa heltidsbasis ved et universitet, der afsluttes med et eksamensbevis, saaledes at den, der opnaar beviset, opfylder de uddannelsesmaessige krav, der stilles for at kunne blive associeret medlem af elektroingenioerernes fagorganisation, og saaledes at den paagaeldende efter en supplerende praktisk erfaring kan blive registreret som fagingenioer . Begrebet omfatter ligeledes studier, som bibringer den paagaeldende de fornoedne faerdigheder og den fornoedne uddannelse til at udoeve vedkommende erhverv, fag eller beskaeftigelse .
b ) En saadan uddannelse er en uddannelse i en faglig uddannelsesinstitution i henhold til artikel 7, stk . 3, i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 .
2 ) EOEF-Traktatens artikel 7, saaledes som bestemmelsen er blevet fortolket i dommen i sag 293/83, Gravier mod byen Liège, forbyder forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet mellem henholdsvis statsborgere i den medlemsstat, hvori eller hvorfra den faglige uddannelse finder sted, og statsborgere i andre medlemsstater, for saa vidt angaar betaling af studieafgifter til eller for den, der gennemgaar en saadan uddannelse, men ikke for saa vidt angaar ydelse af stoette til den paagaeldendes underhold .
3 ) og 4 ) Begrebet 'arbejdstager' omfatter ikke, for saa vidt angaar uddannelsesstoette omfattet af artikel 7, stk . 2 eller 3, i forordning nr . 1612/68, en person, der indrejser i en medlemsstat og tager beskaeftigelse for et tidsrum af otte maaneder inden paabegyndelsen paa et bestemt tidspunkt af et universitetsstudium - som den paagaeldende allerede har faaet adgang til inden indrejsen i medlemsstaten - med det formaal at opnaa en erfaring inden for det omraade, universitetsstudiet vedroerer, naar arbejdsgiveren som betingelse for at ansaette vedkommende i den paagaeldende stilling har stillet som betingelse, at han eller hun er blevet optaget paa universitetet . En saadan person har ikke i henhold til artikel 7, stk . 2 eller 3, i forordning nr . 1612/68 krav paa uddannelsesstoette, hverken for saa vidt angaar betaling af studieafgifter eller stoette til underhold .
5 ) Et barn af en statsborger i en medlemsstat kan ikke stoette ret paa artikel 12 i forordning nr . 1612/68, for saa vidt angaar uddannelsesstoette, naar den paagaeldende af foraeldrene er ophoert med at arbejde og have bopael i opholdsmedlemsstaten foer barnets foedsel . En saadan person kan heller ikke stoette ret paa naevnte bestemmelse, naar den paagaeldende af foraeldrene var beskaeftiget i, men forlod opholdsmedlemsstaten foer dennes tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ."
Afgoerelsen af omkostningsspoergsmaalet traeffes, for saa vidt angaar hovedsagens parter, af den nationale ret . De udgifter, der er afholdt af de regeringer, som har afgivet indlaeg, og af Kommissionen, kan ikke godtgoeres .
(*) Oversat fra engelsk .
( 1 ) O.a .: i den engelske version : "access to vocational training ".