61982CJ0279_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 11 . oktober 1982, indgaaet til Domstolen den 19 . oktober
s.aa ., har Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen, Essen, i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II, s . 366 ).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en retssag mellem Leo Jerzak og Bundesknappschaft ( Forbundsforsikringskassen for minearbejdere ) angaaende anvendelsen af § 75 i Reichsknappschaftsgesetz ( lov om forsikring af minearbejdere ; herefter benaevnt RKG ), der omhandler spoergsmaalet om kumulation af en invalidepension, der udbetales i henhold til den tyske ordning for minearbejdere, med en ulykkesforsikringsrente, der udbetales i henhold til den tyske ulykkesforsikringsordning .
3 Leo Jerzak, der er tysk statsborger, har arbejdet i stenkulsminer i Tyskland og Belgien .
4 Efter at Leo Jerzak havde paadraget sig silikose som foelge af sit arbejde i Belgien, fik han i medfoer af belgisk lov tildelt en ulykkesforsikringsrente, som udbetaltes af den belgiske ulykkesforsikringsinstitution ; Bergbau-Berufsgenossenschaft ( det gensidige tyske forsikringsselskab for minearbejdere ) paatog sig i medfoer af artikel 57, stk . 3, i forordning nr . 1408/71 at afholde en del af ydelserne .
5 Siden 1973 har Bundesknappschaft udbetalt Leo Jerzak minearbejderpension paa grund af uarbejdsdygtighed ; pensionen er udelukkende udbetalt paa grundlag af tyske lovbestemmelser, da beregningen efter artikel 46, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 ville vaere mindre fordelagtig for ham .
6 Da den belgiske ulykkesforsikringsrente, som Leo Jerzak fik udbetalt, var blevet forhoejet som foelge af forhoejelsen af hans invaliditetsgrad, beslutede Bundesknappschaft i medfoer af § 75 i RKG at stille udbetalingen af en del af den invalidepension, som var blevet udbetalt i henhold til den tyske ordning, i bero, og at kraeve de uretmaessigt udbetalte beloeb tilbagebetalt .
7 Leo Jerzak indbragte foerst naevnte afgoerelse for Sozialgericht Aachen, derefter for Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen, Essen, som har forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»I . a ) Finder en medlemsstats lovgivning ogsaa anvendelse ( artikel 12, stk . 2, foerste punktum, i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 ), saafremt en ydelse udbetales samtidig med en anden social sikringsydelse ( Reichsknappschaftsgesetz ( RKG ) § 75 ), og saafremt
aa ) den ydelse, der skal nedsaettes, er fastsat efter nationale regler ( forordningens artikel 46, stk . 1 ), og saafremt
bb)den ydelse, der skal tages i betragtning, baeres forholdsmaessigt ( forordningens artikel 57, stk . 3, litra c )) af en forsikringsinstitution i det land, efter hvis lovigvning den ydelse, der skal nedsaettes, er erhvervet?
b)Er stoerrelsen af de til enhver tid gaeldende ydelsesandele afgoerende for reglernes anvendelse i det tilfaelde, at der foreligger kumulation af sociale sikringsydelser?
c)Er det herved af betydning, om det forhold, at det efter artikel 57, stk . 1, i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 udelukkende er den seneste forsikringsinstitution, der tilkender ydelsen, stiller den forsikrede bedre eller ringere?
II.Er det beloeb, hvormed ydelsen skal nedsaettes eller stilles i bero, og i bekraeftende fald i hvilket omfang, afhaengig af ydelsesandelens omfang af den ydelse, der skal tages i betragtning?
III.Er det forhold, at den aarlige arbejdsindtaegt ikke laegges til grund som maksimum ved tilsvarende anvendelse af RKG ' s § 75, uforenelig med EOEF-traktatens artikel 48-51 eller andre faellesskabsretlige bestemmelser eller principper?«
8 Det foerste spoergsmaal drejer sig i det vaesentlige om, hvorvidt artikel 12, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1408/71 tillader anvendelsen af en national regel om forbud mod dobbeltydelser, der udelukkende vedroerer nationale ydelser, saafremt den ydelse, der skal nedsaettes, udelukkende er fastsat efter nationale regler, og naar den ydelse, der skal tages i betragtning ved bereg
ningen af nedsaettelsen, og som udbetales i henhold til en anden medlemsstats regler, i henhold til den i artikel 57, stk . 3, i naevnte forordning fastsatte procedure baeres forholdsmaessigt af de kompetente institutioner i de beroerte to medlemsstater .
9 Det bemaerkes foerst, at i medfoer af artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 finder bestemmelser i en medlemsstats lovgivning om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, naar modtageren samtidig faar udbetalt andre sociale ydelser, tillige anvendelse, »selv om det drejer sig om ydelser, som den paagaeldende har opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning« .
10 Fortolket i lyset af traktatens artikler 48-51, der udgoer grundlaget, rammerne og graenserne for forordningerne om social sikring, er artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 modstykket til de fordele, som faellesskabsretten giver arbejdstagerne ved at saette dem i stand til at paaberaabe sig en samtidig anvendelse af flere medlemsstaters sociale sikringslove, og dens formaal er at forhindre, at de ved denne anvendelse opnaar fordele, som i den nationale lovgivning bliver betragtet som ugrundede .
11 I henhold til Domstolens faste praksis kan der paalaegges vandrende arbejdstagere begraensninger til gengaeld for de fordele med hensyn til social sikring, som de har og kun kan have i kraft af faellesskabsforordningerne, men det formaal, der oenskes tilgodeset ved traktatens artikler 48-51, naas ikke, hvis anvendelsen af de naevnte bestemmelser indebar en ophaevelse eller begraensning af de fordele med hensyn til social sikring, som en arbejdstager ville opnaa alene paa grundlag af én medlemsstats lovgivning .
12 Det maa derfor antages, at en national regel om forbud mod dobbeltydelser, der udelukkende vedroerer nationale ydelser, i medfoer af artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 kun kan finde anvendelse paa en ydelse efter en
anden medlemsstats lovgivning, saafremt retten til den ydelse, der skal nedsaettes, er erhvervet paa grundlag af en anvendelse af naevnte forordning .
13 Det boer i den forbindelse understreges, at den minearbejderpension, som de tyske myndigheder oensker at nedsaette, udelukkende er erhvervet paa grundlag af tysk national ret .
14 De betingelser, paa grundlag af hvilke den ydelse, der skal tages i betragtning ved nedsaettelsen ( i den foreliggende sag den belgiske ulykkesforsikringsrente ), er erhvervet og udbetalt, er foelgelig uden betydning for besvarelsen af det forelagte spoergsmaal .
15 Det bemaerkes, at den omstaendighed, at en ydelse i henhold til artikel 57, stk . 3, i forordning nr . 1408/71 baeres foholdsmaessigt af de kompetente institutioner i to medlemsstater, ikke kan betragtes som en fordel, der foelger af anvendelsen af faellesskabsretten, og som i medfoer af samme forordnings artikel 12, stk . 2, kan begrunde nedsaettelse af en pension, der er erhvervet paa grundlag af én medlemsstats lovgivning . Artikel 57 i forordning nr . 1408/71 er nemlig kun en regel om finansieringsmaaden, og den giver ikke den ydelsesberettigede nogen fordel .
16 Paa baggrund af det ovenfor anfoerte boer det foerste spoergsmaal fra Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen, Essen, besvares med, at artikel 12, stk . 2, foerste punktum, i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes, at en ydelse, der udelukkende er erhvervet i henhold til lovgivningen i én medlemsstat, ikke kan nedsaettes eller stilles i bero, selv om de ydelser, der skal tages i betragtning ved nedsaettelsen, og som er erhvervet i medfoer af en anden medlemsstats lovgivning, er blevet udbetalt i medfoer af artikel 57 i forordning nr . 1408/71, og selv om den kompetente institution i foerstnaevnte medlemsstat bidrager til finansieringen af ydelserne paa de i artikel 57, stk . 3, litra c ), fastsatte betingelser .
17 Det er herefter ufornoedent at tage stilling til de andre spoergsmaal, Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen, Essen, har forelagt .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt den af Landessozialgericht fuer das Land Nordrhein-Westfalen, Essen, ved kendelse af 11 . oktober 1982, for ret :
Artikel 12, stk . 2, foerste punktum, i forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes, at en ydelse, der udelukkende er erhvervet i henhold til lovgivningen i én medlemsstat, ikke kan nedsaettes eller stilles i bero, selv om de ydelser, der skal tages i betragtning ved nedsaettelsen, og som er erhvervet i medfoer af en anden medlemsstats lovgivning, er blevet udbetalt i medfoer af artikel 57 i forordning nr . 1408/71, og selv om den kompetente institution i foerstnaevnte medlemsstat bidrager til finansieringen af ydelserne paa de i artikel 57, stk . 3, litra c ), fastsatte betingelser .