62002CC0154_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
I – Indledning
1. Den foreliggende præjudicielle sag vedrører fortolkningen af Rådets forordning (EF) nr. 338/97 af 9. december 1996 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (2) samt de gennemførelsesbestemmelser, som Kommissionen har udstedt hertil. Sagen drejer sig nærmere bestemt om den retlige kvalifikation af udstoppede dyr og om spørgsmålet om, hvilke former for anskaffelse af dyr der er omfattet.
II – Retsforskriftewr
A – Folkeretten
2. Konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter (CITES-konventionen, herefter omtalt som »Washington-konventionen«) blev åbnet for undertegnelse den 3. marts 1973. Formålet med konventionen er at beskytte bestemte udryddelsestruede vilde dyr og planter ved at regulere den internationale handel. Til dette formål fastlægger konventionen en række restriktioner og kontrolforanstaltninger.
3. Bilagene til Washington-konventionen indeholder flere lister. Liste I finder anvendelse på alle udryddelsestruede arter, der derfor skal beskyttes ved de strengeste bestemmelser. Liste II finder først og fremmest anvendelse på alle arter, der uden en streng handelsregulering ville være truet, og dernæst på andre arter, der skal underlægges strenge bestemmelser.
4. Det bestemmes i artikel XIV, stk. 1, at Washington-konventionens bestemmelser ikke påvirker de kontraherende parters ret til at gennemføre strengere nationale foranstaltninger vedrørende betingelserne for handel med, tilegnelse, besiddelse eller transport af enheder af arter omfattet af liste I, II eller III eller endog et totalt forbud herimod.
5. Artikel VII, der indeholder undtagelser og andre særlige regler, bestemmer i stk. 2, at artikel III, IV og V, dvs. handelsreguleringerne, ikke finder anvendelse på en enhed, hvis styrelsesrådet udsteder et certifikat om, at denne enhed blev anskaffet, før Washington-konventionen fandt anvendelse for vedkommende enhed.
6. På grund af fortolkningsvanskeligheder udfærdigedes resolution 5.11, der anbefaler, at anskaffelsestidspunktet for levende og døde dyr er det tidspunkt, hvor enheden indfanges/indsamles i naturen. Hvad angår dele og produkter af beskyttede enheder er det afgørende, hvornår de er blevet taget i en persons besiddelse.
B – Fællesskabsretten
1. Forordning nr. 338/97
7. Formålet med forordning nr. 338/97 er i henhold til dens artikel 1 at beskytte bl.a. vilde dyr, herunder at sikre deres bevarelse, ved at kontrollere handelen hermed.
8. Forordning nr. 338/97 omfatter i henhold til artikel 3 bl.a. de i liste I opførte arter. Hertil hører også de enheder, der er genstand for den foreliggende sag.
9. Artikel 2 i forordning nr. 338/97 indeholder bl.a. følgende legaldefinitioner:
»m) »primært kommercielle formål«: alle formål, hvor de ikke-kommercielle aspekter ikke er klart fremherskende [...]
p) »salg«: enhver form for salg. I denne forordning sidestilles udlejning, byttehandel eller udveksling med salg; beslægtede udtryk fortolkes i overensstemmelse hermed [...]
u) »handel«: indførsel i Fællesskabet, herunder indførsel fra havet, og eksport og reeksport derfra såvel som anvendelse og transport samt overdragelse i Fællesskabet, herunder inden for en medlemsstat, af enheder omfattet af bestemmelserne i denne forordning [...]
w) »forarbejdede enheder, som er anskaffet mere end 50 år tidligere«: enheder, som fra deres naturlige uforarbejdede tilstand er blevet omformet betydeligt til smykker, udsmykningsgenstande, kunst, brugsgenstande eller musikinstrumenter mere end 50 år inden forordningens ikrafttræden, og som styrelsesrådet i den pågældende medlemsstat anser for erhvervet i den udformning. Sådanne enheder anses kun for at være forarbejdede, hvis de klart tilhører en af de ovennævnte kategorier og ikke kræver yderligere udskæring eller forarbejdning for at opfylde deres formål [...]«
10. Artikel 8, der indeholder »[b]estemmelser vedrørende kontrol af handel«, bestemmer bl.a.:
»1. Køb, tilbud om køb, anskaffelse i kommercielt øjemed, udstilling i kommercielt øjemed, anvendelse med kommerciel gevinst for øje og salg, opbevaring med henblik på salg, udbud til salg eller transport med henblik på salg af enheder af de i bilag A opførte arter er forbudt.
[...]
3. Der kan under iagttagelse af bestemmelserne i anden fællesskabslovgivning om beskyttelse af vilde dyr og planter gives dispensation fra de i stk. 1 omhandlede forbud ved, at styrelsesrådet i den medlemsstat, hvor enhederne befinder sig, i hvert enkelt tilfælde udsteder et certifikat herom, hvis
a) enhederne var anskaffet eller indført, inden bestemmelserne for arter omfattet af konventionens liste I eller bilag C 1 til forordning (EØF) [nr.] 3626/82, eller bilag A fik virkning for vedkommende enheder, eller
b) enhederne er forarbejdede enheder, som er anskaffet over 50 år tidligere, eller
[...]«
11. I henhold til artikel 8, stk. 4, har Kommissionen kompetence til at fastsætte generelle dispensationer fra forbuddene i stk. 1, baseret på betingelserne i stk. 3, såvel som generelle dispensationer for de i bilag A opførte arter, i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra b), nr. ii). Sådanne dispensationer skal opfylde bestemmelserne i anden fællesskabslovgivning om beskyttelse af vilde dyr og planter.
2. Gennemførelsesbestemmelserne
a) Forordning (EF) nr. 939/97
12. Kommissionens forordning (EF) nr. 939/97 af 26. maj 1997 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 338/97 fastlægger detaljerede betingelser og kriterier for behandling af ansøgninger om tilladelser og certifikater og for disses udstedelse, gyldighed og anvendelse. Der gælder særlige bestemmelser for enheder, som er født og opdrættet i fangenskab eller kunstigt opformeret.
13. Artikel 1 i forordning nr. 939/97 definerer udtrykket »erhvervelsesdato« på følgende måde: »Den dato, hvor enheden blev indfanget/indsamlet i naturen, født i fangenskab eller kunstigt opformeret.«
14. Artikel 20, stk. 3, indeholder bestemmelser vedrørende et certifikat til de i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97 nævnte formål. Bestemmelsen indeholder dog ingen regulering med hensyn til den i artikel 8, stk. 3, nævnte dispensation for forarbejdede enheder, som er anskaffet over 50 år tidligere.
15. Artikel 32 fastsætter bl.a. følgende undtagelse:
»Forbuddene i artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 338/97 og bestemmelsen i nævnte forordnings artikel 8, stk. 3, om, at der kan gives dispensation i de enkelte tilfælde ved at udstede et certifikat herom, gælder ikke for:
[...]
d) forarbejdede enheder, som er anskaffet mere end 50 år tidligere, som defineret i artikel 2, litra w), i forordning (EF) nr. 338/97.«
b) Forordning (EF) nr. 1808/2001
16. Forordning nr. 939/97 er blevet erstattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 1808/2001 af 30. august 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (3) (herefter forordning nr. 1808/2001), der trådte i kraft i september 2001.
17. Femte betragtning til forordning nr. 1808/2001 lyder således:
»For at sikre ensartet anvendelse af generelle undtagelser fra forbuddet mod intern handel i artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 338/97 er det nødvendigt at fastlægge betingelser og kriterier for fastsættelse heraf.«
18. Til forskel fra artikel 29, stk. 2, i forordning nr. 939/97 bestemmer artikel 29, stk. 1, i forordning nr. 1808/2001 følgende:
»Den i artikel 8, stk. 3, litra a)-c), i forordning (EF) nr. 338/97 omhandlede dispensation for enheder gives kun, såfremt ansøgeren over for det ansvarlige styrelsesråd har godtgjort, at de deri omhandlede betingelser er opfyldt.«
19. Artikel 32 i forordning nr. 1808/2001 bestemmer i modsætning til artikel 32 i forordning nr. 939/97, at der i de deri opregnede tilfælde ikke kræves certifikat.
C – National ret
20. Ifølge § 8a i lag (1994:1818) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter (den svenske lov om foranstaltninger vedrørende beskyttede arter af dyr og planter, herefter »1994-loven«) straffes den, som uagtsomt eller forsætligt overtræder forordning nr. 338/97, i følgende tilfælde med bøde eller fængsel: indførsel i Sverige, udførsel eller genudførsel fra Sverige, handel med kunstigt formerede planter, transport, transit, køb, salg eller andre kommercielle foranstaltninger. Loven indeholder endvidere bestemmelser med henblik på vurderingen af en overtrædelses grovhed. Hvis overtrædelsen ikke er grov, er der ikke fastsat nogen sanktion.
21. 1994-loven er blevet ophævet med virkning fra den 1. januar 1999 (SFS 1998:808 og 1998:811).
III – Sagens faktiske omstændigheder, retsforhandlinger i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
22. Jan Nilsson havde i lokaler, der blev benyttet af hans virksomhed Tyringe förmedlingscentral, en række udstoppede enheder af fuglearter og en udstoppet brun bjørn, der alle er nævnt i bilag A til forordning nr. 338/97.
23. Der er rejst tiltale mod Jan Nilsson for i august 1998 i Tyringe forsætligt eller uagtsomt ulovligt at have købt følgende monterede døde enheder: to spurvehøge, to lærkefalke, to blå kærhøge, en slagugle, fire natugler, en duehøg, to tårnfalke, en sneugle, en høgeugle, en mosehornugle, en slørugle, en rørhøg, fire musvåger, en skovhornugle, en trane, en kongeørn og en havørn, til trods for, at disse arter er nævnt i bilag A til forordning nr. 338/97. Overtrædelsen er grov, da gerningen vedrører truede og sjældne arter og er begået i større omfang.
24. Der er endvidere rejst tiltale mod Jan Nilsson for i juli 1998 i Tyringe forsætligt eller uagtsomt ulovligt at have købt en monteret, død brun bjørn, til trods for, at denne art er nævnt i bilag A til forordning nr. 338/97. Overtrædelsen er grov, da gerningen vedrører en enhed af en truet og sjælden art, og da den ─ sammenholdt med de døde dyr, der er nævnt i tiltalens punkt 1 ─ er begået i større omfang.
25. De monterede dyr, der blev fundet hos Jan Nilsson, var udstoppede enheder.
26. I sagen for Hässleholms tingsrätt har anklagemyndigheden rejst tiltale mod Jan Nilsson for grov overtrædelse af 1994-loven og for overtrædelse af miljöbalken (den svenske miljølov). Jan Nilsson har nægtet sig skyldig.
27. Hässleholms tingsrätt har udsat sagen og i henhold til artikel 234 EF forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1) Falder dyr, der er nævnt i bilag A, og som er udstoppede, ind under betegnelsen »forarbejdede enheder«?
2) Hvad omfatter udtrykket »anskaffelse« i artikel 8, stk. 3, i forordning (EF) nr. 338/97?
3) Skal den, der har anskaffet enheden mere end 50 år tidligere, være den nuværende indehaver?
4) Medfører undtagelsesbestemmelsen i artikel 32 i forordning (EF) nr. 1808/2001, at styrelsesrådets bedømmelse i henhold til artikel 2, litra w), i forordning (EF) nr. 338/97 ikke er nødvendig?«
IV – Det første spørgsmål
A – Parternes hovedargumenter
28. Den italienske regering
har anført, at det i henhold til legaldefinitionen af begrebet »forarbejdede enheder«, jf. artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97, er afgørende, at der er blevet udført et arbejde. Da der efter bestemmelsen kræves en betydelig omformning, og udstopning netop ikke udgør en betydelig omformning, kan udstoppede dyr ikke anses for at være »forarbejdede enheder«, og de falder derfor ikke ind under artikel 2, litra w).
29. Kommissionen
har indledningsvis henvist til, at bilag A til forordning nr. 338/97 er mere omfattende end det tilsvarende bilag til den folkeretlige konvention (Washington-konventionen), der ligger til grund for forordningen.
30. Med udgangspunkt i legaldefinitionen i artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97, er Kommissionen nået til det resultat, at udstoppede dyr må anses for at være forarbejdede enheder, når de udgør smykker, udsmykningsgenstande, kunst eller brugsgenstande, uden at yderligere forarbejdning er nødvendig.
B – Stillingtagen
31. Ved den retlige kvalifikation af udstoppede dyr skal der tages udgangspunkt i legaldefinitionen i artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97. I denne bestemmelse fastlæg ges det, hvad der skal forstås ved »forarbejdede enheder«.
32. Den første betingelse, der kan udledes af bestemmelsen, er, at enhedens naturlige uforarbejdede tilstand skal være omformet betydeligt.
33. Som Kommissionen med rette har anført, må udstoppede dyr anses for at være »forarbejdede«, da de er omformede i forhold til deres levende eller døde tilstand, dvs. i forhold til den »naturlige« tilstand, der er afgørende i henhold til forordningen.
34. Kravet om, at der skal være tale om en »betydelig« omformning, er også opfyldt. De handlinger, der foretages ved dyreudstopningen, og resultatet af udstopningen må anses for at udgøre en betydelig omformning. Dette gælder både med hensyn til den klassiske udstopning, hvor skindet tages af og derefter garves og fyldes, og med hensyn til den dermatoplastiske fremgangsmåde. Ved denne fremgangsmåde fjernes skindet, og herefter rengøres og garves det. Kroppens indmad rekonstrueres og dækkes af skindet. Bestemte kropsdele, såsom øjne og kløer, erstattes med kunstige dele.
35. Således må den teknik, der anvendes ved dyreudstopning, kvalificeres som en betydelig omformning af enheder.
36. Det forhold, at dyrets naturlige udseende i videst muligt omfang skal bevares ved udstopning, taler heller ikke herimod. Spørgsmålet, om der foreligger en betydelig omformning i henhold til artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97, afhænger ikke af enhedens ydre fremtoning, men af, om hele enhedens tilstand er blevet forandret.
37. Den anden betingelse, der fremgår af artikel 2, litra w), vedrører formålet med omformningen. I bestemmelsen foretages en udtømmende opregning, hvori der nævnes »smykker, udsmykningsgenstande, kunst, brugsgenstande eller musikinstrumenter«. Afhængigt af formålet med forarbejdningen kan hver af disse muligheder komme i betragtning med hensyn til udstoppede dyr alt efter, hvilken enhed der er tale om.
38. Endelig anses sådanne enheder kun for at være forarbejdede, hvis de klart tilhører en af de nævnte kategorier og ikke kræver yderligere udskæring eller forarbejdning for at opfylde deres formål.
39. De øvrige betingelser, der er nævnt i artikel 2, litra w) – at kun enheder, der er blevet omformet betydeligt mere end 50 år inden forordningens ikrafttræden, og som styrelsesrådet i den pågældende medlemsstat anser for erhvervet i denne udformning, er omfattet – vil jeg vende tilbage til i forbindelse med besvarelsen af det tredje og det fjerde spørgsmål.
40. Det første spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 2, litra w), og artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97 skal fortolkes således, at udstoppede dyr, der er nævnt i bilag A til denne forordning, falder ind under begrebet »forarbejdede enheder«, såfremt de ikke kræver yderligere udskæring eller forarbejdning.
V – Det andet spørgsmål
A – Parternes hovedargumenter
41. Da den italienske regering
er af den opfattelse, at det første spørgsmål skal besvares benægtende, har den ikke fundet det nødvendigt at besvare de øvrige spørgsmål.
42. Kommissionen, der har behandlet det andet og det tredje spørgsmål under ét, har taget udgangspunkt i resolutionen til Washington-konventionen, definitionerne i artikel 2 i forordning nr. 338/97, handelsforbuddet i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97 samt forordning nr. 939/97.
43. Efter Kommissionens opfattelse foreligger der en »anskaffelse« i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97, når en enhed tages i besiddelse med henblik på personlig indehavelse, uafhængigt af, om det er den nuværende eller den tidligere indehaver, der har taget den i besiddelse på denne måde. Dermed er også arv, gaver eller indfangning/indsamling af en enhed i naturen omfattet.
B – Stillingtagen
44. Ved fortolkningen af begrebet »anskaffelse« i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97 skal der tages udgangspunkt i forordningens opbygning.
45. Grundprincippet i det system, der blev indført ved forordning nr. 338/97, er det forbud, der i henhold til artikel 8, stk. 1, gælder med hensyn til enheder af de arter, der er nævnt i bilag A. Denne bestemmelse forbyder en række handlinger, der angives som: »køb, tilbud om køb, anskaffelse i kommercielt øjemed, udstilling i kommercielt øjemed, anvendelse med kommerciel gevinst for øje og salg, opbevaring med henblik på salg, udbud til salg eller transport med henblik på salg«.
46. Artikel 8, stk. 3, litra b), indeholder en undtagelse herfra for enheder, der er »forarbejdede enheder, som er anskaffet over 50 år tidligere«. Legaldefinitionen af sådanne forarbejdede enheder findes i artikel 2, litra w).
47. Der findes dog ingen definition af udtrykket »anskaffelse« i nogen af de tre bestemmelser. Artikel 2, litra w), omtaler ganske vist også tidsrummet på 50 år med hensyn til anskaffelse, men definerer ikke »anskaffelse« nærmere.
48. Der findes imidlertid en nærmere regulering vedrørende anskaffelse i artikel 1, litra a), i forordning nr. 939/97. Herefter er »erhvervelsesdato[en]« bl.a. det tidspunkt, hvor enheden blev indfanget/indsamlet i naturen, født i fangenskab eller kunstigt opformeret.
49. I den foreliggende sag er ingen af disse tre alternativer dog relevante. Udstoppede dyr, der er »forarbejdede enheder«, bliver ikke indfanget/indsamlet i naturen. Derfor kan dette tidspunkt ikke være tidspunktet for anskaffelse af udstoppede dyr.
50. Det tidspunkt, hvor enheden indfanges/indsamles i naturen, har ganske vist for så vidt også betydning for udstoppede dyr, da sådanne enheder – før de forarbejdes – kan være indfanget/indsamlet i naturen.
51. Dermed kan følgende systematik udledes af forordning nr. 338/97 med hensyn til anskaffelse:
Det første tidspunkt, hvor en anskaffelse kan finde sted, er det tidspunkt, hvor enheden indfanges/indsamles i naturen.
Det andet tidspunkt, hvor en anskaffelse kan finde sted, er for så vidt angår udstoppede dyr en anskaffelse i henhold til artikel 8, stk. 3, litra b).
For udstoppede dyr kan også tidspunktet for den betydelige omformning, jf. artikel 2, litra w), være af betydning. Dette tidspunkt ligger mellem det tidspunkt, hvor dyret indfanges/indsamles i naturen, og anskaffelsen af det på dette tidspunkt allerede forarbejdede, dvs. udstoppede, dyr.
Når der er tale om udstoppede dyr kan en – i henhold til artikel 8, stk. 1, forbudt – anskaffelse således først finde sted, efter at dyret er blevet indfanget/indsamlet i naturen og den derpå følgende forarbejdning.
52. En anskaffelse i artikel 8, stk. 1’s forstand adskiller sig således for det første fra en anskaffelse i henhold til artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97, med hensyn til tidspunktet for anskaffelsen.
53. Den anden forskel er, at undtagelsen i artikel 8, stk. 3, litra b), og artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 kun tager udgangspunkt i anskaffelsen, mens forbuddet i artikel 8, stk. 1, kun nævner »anskaffelsen« som en af flere forbudte handlinger. Hvad angår den »anskaffelse«, der er nævnt i artikel 8, stk. 1, er det desuden kun »anskaffelse i kommercielt øjemed«, der er forbudt.
54. Da der med hensyn til det i artikel 8, stk. 3, litra b), samt artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 anvendte udtryk »anskaffelse« mangler en tilsvarende specificering, skal det i disse bestemmelser anvendte udtryk anskaffelse fortolkes vidt.
55. Da en undtagelsesbestemmelse imidlertid ikke kan række videre end den bestemmelse, som den fastsætter en undtagelse til, kan artikel 8, stk. 3, litra b), og artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 heller ikke tillade flere handlinger end dem, der er forbudt i henhold til artikel 8, stk. 1.
56. Som det fremgår af opregningen af de i artikel 8, stk. 1, forbudte handlinger, er det afgørende, at enheden er kommet i nogens personlige besiddelse. Det kræves ikke, at ejendomsretten er overgået, men indehavelse alene er ikke tilstrækkeligt.
57. Udtrykket »anskaffelse« i artikel 8, stk. 3, litra b), og artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 omfatter alle former for anskaffelse til eje. For de medlemsstater, der sondrer mellem den obligationsretlige rettighed og det tingsretlige aspekt, kræves det ikke, at der foreligger en bestemt rettighed. Anskaffelse ved arv, efter loven eller ifølge testamente, eller ved gave er derfor også omfattet. Hertil kommer f.eks. også køb og bytte.
58. Også opbevaring med henblik på salg eller udstilling i kommercielt øjemed, der er forbudt i henhold til artikel 8, stk. 1, ville være tilladt efter artikel 8, stk. 3, litra b), hvis opbevaringen eller udstillingen allerede var påbegyndt før fristen på 50 år begyndte at løbe.
59. At fællesskabslovgiver samlet set ikke har villet opstille strenge krav til anskaffelsen, fremgår også af en sammenligning med Kommissionens oprindelige forslag (4), hvori der blev stillet krav om retmæssig anskaffelse.
60. Det andet spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97 skal fortolkes således, at der ikke kræves en bestemt form for anskaffelse, men at alle former, hvorunder en enhed tages i besiddelse, kan anses for at udgøre en anskaffelse.
VI – Det tredje spørgsmål
A – Parternes hovedargumenter
61. Da den italienske regering
er af den opfattelse, at det første spørgsmål skal besvares benægtende, har den ikke fundet det nødvendigt at besvare de øvrige spørgsmål.
62. Hvad angår det tredje spørgsmål er Kommissionen, der har behandlet dette spørgsmål sammen med det andet spørgsmål, af den opfattelse, at det ikke er afgørende, om det er den nuværende eller en tidligere indehaver, der har taget enheden i sin besiddelse.
63. Med hensyn til fristen på 50 år, før hvilken anskaffelsen skal have fundet sted, har Kommissionen anført, at fristen i henhold til Washington-konventionen skal beregnes fra det tidspunkt, hvor konventionen trådte i kraft, dvs. fra den 1. juli 1975. I henhold til forordning nr. 338/97 skal der derimod tages udgangspunkt i forordningens ikrafttræden, hvilket – hvis man regner tilbage – bliver den 3. marts 1947.
B – Stillingtagen
64. Det tredje spørgsmål vedrører problemet, hvem der er omfattet af undtagelsen i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97, dvs. hvem der skal have anskaffet enheden. Spørgsmålet er navnlig, om det kun er den nuværende indehaver, der skal have anskaffet enheden, eller om også en tidligere indehaver kan have anskaffet enheden i denne bestemmelses forstand.
65. Som allerede anført i forbindelse med det andet præjudicielle spørgsmål, er legaldefinitionen i artikel 1 i forordning nr. 939/97 – hvorefter det afgørende er det tidspunkt, hvor enheden blev indfanget/indsamlet i naturen – ikke relevant for udstoppede dyr for så vidt angår datoen for anskaffelsen.
66. Der skal tages udgangspunkt i udtrykket »forarbejdede enheder, som er anskaffet mere end 50 år tidligere« i artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97. I henhold til denne bestemmelse forstås herved enheder, »som fra deres naturlige uforarbejdede tilstand er blevet omformet betydeligt
[...] mere end 50 år inden forordningens ikrafttræden, og som styrelsesrådet i den pågældende medlemsstat anser for erhvervet
i den udformning« (5) .
67. Dette betyder, at undtagelsesbestemmelsen i artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97 kun finder anvendelse, hvis halvtredsårsfristen er udløbet i forhold til to begivenheder, nemlig den betydelige omformning og anskaffelsen.
68. Det skal endvidere understreges, at bestemmelsens halvtredsårsfrist ikke skal regnes i forhold til den seneste anskaffelse. Tidspunktet beregnes således ikke for hver anskaffelse for sig – dette ville resultere i et krav om en mindsteperiode for besiddelsen – men der er fastsat en skæringsdato for alle tilfælde, nemlig den 3. marts 1947. Den betydelige omformning og anskaffelsen skal være foretaget før denne dato.
69. Dette betyder dog ikke, at samtlige anskaffelser af et udstoppet dyr skal ligge før skæringsdatoen, det er kun den første anskaffelse, der skal ligge forud herfor. Enheder, der er blevet anskaffet første gang inden den 3. marts 1947, men som derefter er blevet anskaffet endnu en gang, falder således også ind under undtagelsen.
70. Enheder, der for første gang er blevet anskaffet før den 3. marts 1947, falder følgelig ikke ind under forbuddet i artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 338/97. Hvis de blev købt, arvet eller – i den forstand, hvori det første præjudicielle spørgsmål foreslås besvaret – anskaffet for første gang på anden måde, kan de altså også »anskaffes« flere gange efter dette tidspunkt.
71. Fortolkede man derimod artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 således, at alle anskaffelser skal have ligget før skæringsdatoen, ville dette have til følge, at gamle genstande overhovedet ikke måtte anskaffes efter skæringsdatoen.
72. Hvis undtagelsen i artikel 8, stk. 3, ikke kunne anvendes, skulle forbuddet i artikel 8, stk. 1, nemlig finde anvendelse. Dermed ville udstoppede dyr, der er mere end 50 år gamle, ikke kun være unddraget fra handelen, men enhver besiddelse ved en yderligere anskaffelse ville også være forbudt. Et sådant forbud ville dermed også ramme personer, der kun har arvet genstanden, eller som har fået den i gave.
73. Som Kommissionen med rette har anført, påhviler det de nationale myndigheder at fastslå og indhente bevis for datoen for bl.a. den første anskaffelse.
74. Det tredje spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 2, litra w), og artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97 skal fortolkes således, at bestemmelserne ikke kun omfatter den indehaver, der har anskaffet den forarbejdede enhed mere end 50 år før, forordningen trådte i kraft.
VII – Det fjerde spørgsmål
A – Parternes hovedargumenter
75. Da den italienske regering
er af den opfattelse, at det første spørgsmål skal besvares benægtende, har den ikke fundet det nødvendigt at besvare de øvrige spørgsmål.
76. Efter Kommissionens
opfattelse har artikel 32 i forordning nr. 1808/2001, hvorefter et certifikat i visse tilfælde ikke er nødvendigt, ændret artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97, der stadig krævede, at der skulle udstedes et certifikat. Der er ingen uoverensstemmelse mellem artikel 32 i forordning nr. 1808/2001 og artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97, da det i sidstnævnte bestemmelse alene kræves, at styrelsesrådet anser enheden for anskaffet under bestemte omstændigheder. Kommissionen har endvidere henvist til artikel 29 i forordning nr. 1808/2001.
B – Stillingtagen
77. Indledningsvis bemærkes, at forordning nr. 1808/2001 i henhold til forordningens artikel 45 trådte i kraft tre dage efter dens offentliggørelse den 19. september 2001.
78. Tvisten i hovedsagen vedrører imidlertid omstændigheder, der allerede var indtruffet i juli og august 1998.
79. Dermed finder forordning nr. 939/97 stadig anvendelse på hovedsagen. Denne forordning bestemmer i artikel 32, at betingelsen om, at der skal g ives dispensation ved udstedelse af et certifikat, ikke gælder for enheder, som er anskaffet mere end 50 år tidligere, som defineret i artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97.
80. Undtagelsesbestemmelsen i artikel 32 i forordning nr. 1808/2001, henholdsvis forordning nr. 939/97, ændrer altså artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97 således, at certifikat ikke længere er nødvendigt for forarbejdede enheder, der i henhold til artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 er blevet anskaffet mere end 50 år tidligere.
81. Artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 berøres imidlertid ikke af denne regulering. Dermed gælder også fortsat den deri fastsatte betingelse, hvorefter styrelsesrådet skal kunne sikre sig, at enheden blev anskaffet i overensstemmelse med forordningens betingelser. Styrelsesrådet skal altså fortsat kunne udøve kontrol. At styrelsesrådet i henhold til artikel 2, litra w), skal »anse« enheden for erhvervet i den pågældende udformning, er endda en betingelse for, at undtagelsen i artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 338/97 kan finde anvendelse.
82. Styrelsesrådet skal altså fortsat have mulighed for at sikre sig, at den omhandlede enhed er blevet anskaffet under de i artikel 2, litra w), fastsatte omstændigheder. Forpligtelsen til at give styrelsesrådet denne mulighed påhviler den, der påberåber sig undtagelsen. I den forbindelse har Kommissionen med rette henvist til bestemmelsen i artikel 29, stk. 1, i forordning nr. 1808/2001. Denne artikel bestemmer nemlig, at den her relevante undtagelse til artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97 kun finder anvendelse, »såfremt ansøgeren over for det ansvarlige styrelsesråd har godtgjort, at de deri omhandlede betingelser er opfyldt«.
83. Det fjerde spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 32 i forordning nr. 1808/2001 og artikel 32 i forordning nr. 939/97 skal fortolkes således, at undtagelsesbestemmelsen i artikel 8, stk. 3, og artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 ganske vist ikke forudsætter, at der skal udstedes et certifikat, men dog kræver, at styrelsesrådet kan sikre sig, at den pågældende enhed er blevet anskaffet under de omstændigheder, der er nævnt i artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97.
VIII – Forslag til afgørelse
84. Henset til ovenstående foreslår jeg, at Domstolen besvarer de forelagte spørgsmål således:
»1) Artikel 2, litra w), og artikel 8, stk. 3, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 338/97 af 9. december 1996 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed skal fortolkes således, at udstoppede dyr, der er nævnt i bilag A til denne forordning, falder ind under begrebet »forarbejdede enheder«, såfremt de ikke kræver yderligere udskæring eller forarbejdning.
2) Artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97 skal fortolkes således, at der ikke kræves en bestemt form for anskaffelse, men at alle former, hvorunder en enhed tages i besiddelse, kan anses for at udgøre en anskaffelse.
3) Artikel 2, litra w), og artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 338/97 skal fortolkes således, at bestemmelserne ikke kun omfatter den indehaver, der har anskaffet den forarbejdede enhed mere end 50 år før, forordningen trådte i kraft.
4) Artikel 32 i Kommissionens forordning (EF) nr. 939/97 af 26. maj 1997 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 338/97 og artikel 32 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1808/2001 af 30. august 2001 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 338/97 skal fortolkes således, at undtagelsesbestemmelsen i artikel 8, stk. 3, og artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97 ganske vist ikke forudsætter, at der skal udstedes et certifikat, men dog kræver, at styrelsesrådet kan sikre sig, at den pågældende enhed er blevet anskaffet under de omstændigheder, der er nævnt i artikel 2, litra w), i forordning nr. 338/97.«
(1) .
(2)  –	EFT L 61, s. 1.
(3)  –	EFT L 250, s. 1.
(4)  –	Jf. artikel 2, litra aa), og artikel 18, litra b), i Kommissionens forslag af 11.11.1991 til Rådets forordning (EØF) om besiddelse af og handel med vilde dyr og planter, EFT 1992 C 26, s. 1.
(5)  –	Min fremhævelse.