62022CC0434
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
JULIANE KOKOTT,
predstavljeni 13. julija 2023 (
1
)
Zadeva C‑434/22
AS „Latvijas valsts meži“
proti
Dabas aizsardzības pārvalde
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā rajona tiesa (upravno sodišče prve stopnje, Latvija))
„Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst – Direktiva 92/43/EGS – Ustrezna presoja posledic – Pojem načrta ali projekta – Poseg v gozdu zaradi preprečevanja požarov – Neposredna povezava z upravljanjem območja ali potrebnost zanj –Nujnost ukrepa – Preventivni ukrepi – Načelo lojalnega sodelovanja – Odprava škodljivih vplivov“
I. Uvod
1.
Člen 6(3) Direktive o habitatih (
2
) se nanaša na predhodno presojo vplivov načrtov in projektov, ki bi lahko pomembno vplivali na naravna ohranitvena območja evropskega pomena – tako imenovana območja Natura 2000. Vendar ali je treba predhodno presojati tudi preventivne ukrepe varstva pred požari na gozdnih območjih? In kakšne so posledice neizvedene presoje? V obravnavanem postopku predhodnega odločanja je treba razjasniti ti vprašanji.
2.
Postopek v glavni stvari temelji na tem, da je uporabnik gozda na območju Natura 2000 sekal drevesa brez predhodne presoje, da bi v prihodnje olajšal boj proti požarom. Potem ko so službe, pristojne za varstvo območja, izvedele za to, so odredile določene ukrepe, ki jih uporabnik izpodbija. Poleg obveznosti presoje takih preventivnih ukrepov varstva pred požari je treba še posebej obravnavati vprašanje, katere ukrepe je mogoče odrediti, kadar se take dejavnosti opravljajo brez predhodne presoje.
II. Pravni okvir
A.
Pravo Unije
3.
Člen 1(l) Direktive o habitatih posebno ohranitveno območje opredeljuje kot „območje, pomembno za Skupnost, ki ga države članice določijo z zakonskim, upravnim in/ali pogodbenim aktom in kjer se uporabljajo potrebni ohranitveni ukrepi za vzdrževanje ali obnovitev ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatov in/ali populacij vrst, za katere je bilo območje določeno“.
4.
Uvrstitev med posebna ohranitvena območja je določena v členu 4(4) Direktive o habitatih:
Ko je območje, pomembno za Skupnost, sprejeto skladno s postopkom iz odstavka 2, zadevna država članica čim prej in najkasneje v šestih letih določi to območje za posebno ohranitveno območje in določi prednostne naloge glede na pomembnost območij za ohranjanje ali obnovitev ugodnega stanja ohranjenosti naravnega habitatnega tipa iz Priloge I ali vrste iz Priloge II ter za usklajenost Nature 2000 in glede na nevarnost, da bi se ta območja razvrednotila ali uničila.“
5.
Varstvo območij Natura 2000 je urejeno predvsem v členu 6 Direktive o habitatih:
„1.   Za posebna ohranitvena območja države članice določijo potrebne ohranitvene ukrepe, ki po potrebi vključujejo ustrezne načrte upravljanja, pripravljene posebej za ta območja ali zajete v drugih razvojnih načrtih, ter ustrezne zakonske, upravne ali pogodbene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih.
2.   Države članice storijo vse potrebno, da na posebnih ohranitvenih območjih preprečijo slabšanje stanja naravnih habitatov in habitatov vrst ter vznemirjanje vrst, za katere so bila območja določena, kolikor bi tako vznemirjanje lahko pomembno vplivalo na cilje te direktive.
3.   Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti.
4.   Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo.
Če je zadevno območje območje s prednostnim naravnim habitatnim tipom in/ali prednostno vrsto, se lahko upoštevajo le razlogi, povezani z zdravjem ljudi ali javno varnostjo, ali koristnimi posledicami bistvenega pomena za okolje ali drugimi, po predhodnem mnenju Komisije nujnimi razlogi prevladujočega javnega interesa.“
6.
Poleg tega se v prvem vprašanju sprašuje o opredelitvi projekta iz člena 1(2)(a) Direktive o PVO (
3
):
„2.   V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
‚projekt‘ pomeni:
–
izvedbo gradbenih del ali drugih instalacij ali shem,
–
druge posege v naravno okolje in krajino, vključno s tistimi, ki vključujejo pridobivanje mineralnih virov;
(b) […]“.
B.
Latvijsko pravo
7.
Latvija je Direktivo o habitatih prenesla z Likums „Par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām“ (zakon o posebnih ohranitvenih območjih).
8.
Za varstvo območja, ki je predmet spora, je bila sprejeta Ministru kabineta 2017. gada 16. Augusta noteikumi Nr. 478, „Dabas lieguma ‚Ances purvi un meži‘ individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi“ (uredba št. 478 ministrskega sveta z dne 16. avgusta 2017 o posebnih predpisih za ohranitev in izkoriščanje naravnega rezervata „Močvirnata območja in gozdovi Anceja“; v nadaljevanju: uredba št. 478).
9.
Člen 11.2 uredbe št. 478 določa, da sta na gozdnih površinah prepovedana sečnja odmrlih dreves in odstranjevanje padlih dreves in žagovine ali njihovih delov, katerih premer presega 25 cm, če je njihov skupni volumen manjši od 20 m3 na hektar sestoja, z naslednjimi izjemami: 11.2.1. sečnja in odstranitev nevarnih dreves, pri čemer se drevesa pustijo ležati v sestoju; 11.2.2. izvedba navedenih dejavnosti v prednostnih gozdnih biotopih Evropske unije: v gozdovih na močvirnatih območjih (91D0*), v gozdovih na meljnatih območjih (9080*), v obrečnih gozdovih na aluvialnih območjih in na poplavnih ravnicah (91E0*) ter v starih ali naravnih borealnih gozdovih (9010*), kjer sta prepovedana sečnja odmrlih dreves in odstranjevanje listnatih dreves in žagovine ali njihovih delov, katerih premer presega 25 cm.
10.
Člen 23.3.3 uredbe št. 478 določa, da je od 1. februarja do 31. julija prepovedano izvajanje gozdarskih dejavnosti na območju sezonskega rezervata, razen ukrepov varstva pred gozdnimi požari in boj proti njim.
11.
Za naravni rezervat obstaja poleg tega načrt za varstvo narave (načrt za leta od 2016 do 2028, v nadaljevanju: naravovarstveni načrt), ki je bil potrjen z vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministra 2016. gada 28. aprīļa rīkojums Nr. 105 (odredba št. 105 ministra za varstvo okolja in regionalni razvoj z dne 28. aprila 2016).
III. Dejansko stanje in predlog za sprejetje predhodne odločbe
12.
Glede na predlog za sprejetje predhodne odločbe je naravni rezervat „Ances purvi un meži“ („Močvirnata območja in gozdovi Anceja“; v nadaljevanju: ohranitveno območje) posebno ohranitveno območje evropskega pomena s skupno površino 9822 ha. (
4
) Območje je bilo vzpostavljeno, da bi se ohranjali in upravljali posebej zavarovani biotopi v Latviji in Evropski uniji, območja redkih in zavarovanih živalskih in rastlinskih vrst ter krajinski sklop depresij in obalnih sipin, ki se nahajajo na navedenem območju. Tam je 20 posebej zavarovanih biotopov evropskega pomena s skupno površino 9173 ha, (
5
) 48 vrst zavarovanih vaskularnih rastlin, 28 vrst briofitov, dve vrsti gob, devet vrst lišajev, enajst vrst sesalcev, 61 vrst redkih ptic in 15 vrst nevretenčarjev. Območje je pomembno za gnezdenje redkih ptic, ki jim grozi izumrtje. Leta 2004 je bil naravni rezervat s površino 10.056 ha vključen na seznam območij mednarodnega pomena za ptice.
13.
Delniška družba Latvijas valsts meži (
6
) je 31. julija 2019 vložila vlogo pri Valsts vides dienests (državna služba za okolje, Latvija) za začetno presojo vplivov na okolje in sprejetje tehničnih standardov v zvezi z izvajanjem dejavnosti v naravnem rezervatu, ki so bile po podatkih Valsts meža dienests (državni urad za gozdove, Latvija) predvidene za leto 2019 v načrtu ukrepov za preprečevanje požarov. K tem ukrepom spada sečnja dreves, zato da se dolgoročno izboljša varstvo pred požari v naravnem rezervatu in hkrati zagotavlja pravočasno in učinkovito preprečevanje morebitnih gozdnih požarov.
14.
Ventspils reģionālā vides pārvalde (regionalni organ za okolje v Ventspilsu, Latvija), ki je del državne službe za okolje, je s sklepom z dne 4. decembra 2019 odločil, da bo uporabil postopek presoje vplivov na okolje pri dejavnosti, ki jo je predlagala družba Latvijas valsts meži. Vides pārraudzības valsts birojs (državni urad za nadzor nad okoljem, Latvija) je 20. februarja 2020 s sklepom spremenil sklep regionalnega organa za okolje v Ventspilsu z dne 4. decembra 2019 tako, da se za to dejavnost ne izvede presoja vplivov na okolje, temveč postopek presoje območij Natura 2000.
15.
Družba Latvijas valsts meži je obvestila državni urad za nadzor nad okoljem, da se načrt ukrepov za preprečevanje požarov (za leto 2019) ne bo izvedel in da zato ne bo izveden postopek presoje posebnih ohranitvenih območij evropskega pomena (Natura 2000).
16.
Uslužbenci regionalnega urada v Kurzemu (Latvija) pri Dabas aizsardzības pārvalde (organ, pristojen za varstvo okolja, Latvija) so 7. in 14. januarja 2021 v rezervatu izvedli inšpekcijski pregled in ugotovili, da je družba Latvijas valsts meži posekala drevesa na območju naravnega rezervata v obsegu približno 17 km, s čimer je razširila naravne ceste.
17.
Organ, pristojen za varstvo okolja, je sklenil, da je bila v obravnavanem primeru izvedena dejavnost, ki ni predvidena niti v načrtu upravljanja območja niti v latvijski uredbi št. 478. Poleg tega je ugotovil, da je bila ta dejavnost del načrtovane dejavnosti, ki je bila pred tem predmet zgoraj omenjenega postopka presoje vplivov na ohranitveno območje.
18.
Zato je organ, pristojen za varstvo okolja, družbi Latvijas valsts meži s sklepom z dne 15. januarja 2021 naložil, da zmanjša negativne vplive dejavnosti, izvedene na ohranitvenem območju, na vrednosti ohranjanja narave, tako da posekane bore v gozdnih sestojih, katerih debla imajo premer več kot 25 cm, pusti ležati tam. To je utemeljil s tem, da se bodo posekana drevesa zaradi postopnega naravnega razkrajanja lesa sčasoma spremenila v substrat, primeren za razvoj številnih vrst žuželk, ki so posebej zaščitene in živijo v naravnem rezervatu, med katerimi je kozliček vrste Tragosoma depsarium in veliki kozliček vrste Ergates faber. Dalje je organ, pristojen za varstvo okolja, družbi Latvijas valsts meži odredil, naj dopolni količino odmrlega lesa v teh sestojih prednostno zavarovanega biotopa Evropske unije 9010* „Stari ali naravni borealni gozdovi“ (
7
), ki je trenutno nezadostna.
19.
Družba Latvijas valsts meži je izpodbijala ta sklep, vendar ga je generalni direktor organa, pristojnega za varstvo okolja, potrdil s sklepom z dne 22. marca 2021. Zoper to je podjetje vložilo tožbo za razglasitev ničnosti tega sklepa pri Administratīvā rajona tiesa (upravno sodišče prve stopnje, Latvija).
20.
V tožbi je navedeno, da je družba Latvijas valsts meži v obravnavanem primeru samo izvedla dejavnosti, ki so dovoljene in zahtevane z zakonskimi določbami – ukrepe varstva pred gozdnimi požari za zmanjšanje nevarnosti požara, ki vključujejo vzdrževanje gozdnih poti in naravnih cest, med katerimi je tudi sečnja dreves na podlagi dovoljenj, ki jih je izdala Valsts meža dienests (državni urad za gozdove) – pri čemer za te ukrepe ne velja postopek presoje območij Natura 2000 in so bili izvedeni v skladu z načrtom upravljanja območja in uredbo št. 478.
21.
V tožbi se poleg tega sklicuje na dogovor, sprejet na seminarju, ki ga je 29. julija 2020 organiziral državni urad za gozdove in se je nanašal na izboljšanje varstva pred požari v gozdovih in na močvirnatih območjih, vključno z naravnim rezervatom, v skladu s katerim bi bilo treba za vzdrževanje naravnih cest v naravnem rezervatu posekati drevesa. Obveznost, naložena z izpodbijanim sklepom, negativno vpliva na varstvo pred požari in na izvajanje nalog boja proti požarom na območju naravnega rezervata. Državni urad za gozdove je prav tako opozoril na zgoraj omenjeni vidik.
22.
Zato Administratīvā rajona tiesa (upravno sodišče prve stopnje) Sodišču postavlja naslednja vprašanja:
„1.
Ali pojem ‚projekt‘ v smislu člena 1(2)(a) [Direktive o PVO] zajema tudi dejavnosti, ki se izvajajo na gozdnih območjih za vzdrževanje gozdnih infrastrukturnih objektov, ki varujejo pred požari na navedenem območju, v skladu z zahtevami na področju varstva pred požari, določenimi z zakonodajo, ki se uporablja?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba šteti, da so dejavnosti, ki se izvajajo na gozdnem območju za zagotavljanje vzdrževanja gozdnih infrastrukturnih objektov, ki varujejo pred požari na navedenem območju, v skladu z zahtevami, določenimi na področju varstva pred požari z zakonodajo, ki se uporablja, za namene člena 6(3) [Direktive o habitatih] projekt, ki je neposredno povezan z upravljanjem območja ali potreben zanj, tako da postopka presoje posebnih ohranitvenih območij evropskega pomena (Natura 2000) ni treba izvesti v zvezi s takimi dejavnostmi?
3.
Če je odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje nikalen, ali iz člena 6(3) [Direktive o habitatih] izhaja tudi obveznost presoje teh načrtov in projektov (dejavnosti), ki sicer niso neposredno povezani z upravljanjem posebnega ohranitvenega območja ali zanj niso potrebni, vendar lahko pomembno vplivajo na ohranitvena območja evropskega pomena (Natura 2000), in se kljub temu izvajajo na podlagi nacionalne zakonodaje, da bi se zagotovilo spoštovanje obveznosti varstva in boja proti gozdnim požarom?
4.
Če je odgovor na tretje vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen, ali se lahko navedena dejavnost še naprej izvaja in dokonča, preden se izvede postopek presoje ex post v zvezi s posebnimi ohranitvenimi območji evropskega pomena (Natura 2000)?
5.
Če je odgovor na tretje vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen, ali morajo pristojni organi za preprečitev pomembnih vplivov zahtevati povračilo škode in sprejeti ukrepe, če se med postopkom presoje posebnih ohranitvenih območij evropskega pomena (Natura 2000) ni presojala pomembnost vplivov na okolje?“
23.
Družba Latvijas valsts meži, Dabas aizsardzības pārvalde (organ, pristojen za varstvo okolja) in Evropska komisija so predložili pisna stališča. Sodišče ni opravilo obravnave v skladu s členom 76(2) Poslovnika, ker je presodilo, da ima na voljo dovolj informacij, da lahko odgovori na predlog za sprejetje predhodne odločbe.
IV. Pravna presoja
24.
Na željo Sodišča se bom osredotočila predvsem na peto vprašanje v zvezi z odredbami organa, pristojnega za varstvo okolja, ker ni bilo ustrezne presoje posledic (v zvezi s tem točka E). Poleg tega pa si tudi drugo in četrto vprašanje zaslužita natančnejšo obravnavo. Po eni strani se nanašata na povezavo med spornimi preventivnimi ukrepi varstva pred požari in upravljanjem območja (v zvezi s tem točka B) in po drugi strani na potrebnost ukrepov (v zvezi s tem točka D). Pri odgovorih na prvo in tretje vprašanje (v zvezi s tem v točkah A in C) bom v bistvu spomnila na upoštevno sodno prakso Sodišča.
A.
Prvo vprašanje – vzdrževanje in vzpostavljanje cest
25.
V prvem vprašanju se predložitveno sodišče sprašuje namreč o pojmu projekta iz Direktive o PVO. Dejansko želi izvedeti, ali je treba sečnjo dreves zaradi vzdrževanja ali vzpostavitve naravnih cest na ohranitvenem območju v skladu s pravnimi zahtevami v zvezi z varstvom pred gozdnimi požari šteti za projekt v smislu člena 6(3), prvi stavek, Direktive o habitatih.
26.
V skladu s členom 6(3), prvi stavek, Direktive o habitatih je ustrezna presoja posledic glede na cilje ohranjanja, določene za posebno ohranitveno območje, namreč potrebna le, če bi načrt ali projekt lahko sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti pomembno vplival na posebno ohranitveno območje v smislu Direktive.
27.
Direktiva o habitatih sicer ne opredeljuje, kaj pomeni projekt, vendar pa člen 1(2)(a) Direktive o PVO vsebuje opredelitev. V skladu s tem členom pojem „projekt“ zajema izvedbo gradbenih del ali drugih instalacij in shem ter druge posege v naravno okolje in krajino, vključno s tistimi, ki vključujejo pridobivanje mineralnih virov. Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da je projekt v smislu opredelitve v Direktivi o PVO a fortiori projekt v smislu Direktive o habitatih. (
8
)
28.
Vendar je pojem „projekt“ v Direktivi o PVO opredeljen ožje kot v Direktivi o habitatih, saj v Direktivi o habitatih ni pogojev za „instalacije“ ali „poseg“. Zato pojem projekta v Direktivi o habitatih vključuje tudi projekte, ki ne spadajo več pod pojem projekta iz Direktive o PVO. (
9
)Bolj je odločilno, ali lahko zadevna dejavnost pomembno vpliva na ohranitveno območje (
10
) oziroma ali obstaja verjetnost ali nevarnost, da bo načrt ali projekt pomembno vplival na to območje. (
11
)
29.
Vzpostavljanje naravne ceste s sekanjem dreves se lahko obravnava kot gradnja druge instalacije. (
12
) Po drugi strani pa bi sečnja dreves za vzdrževanje obstoječih cest lahko pomenila vsaj drug poseg v naravo in krajino. Vsekakor je na ohranitvenem območju, ki, kot v tem primeru, (
13
) vključuje varstvo gozdnih habitatnih tipov, tak ukrep načeloma povezan z verjetnostjo ali nevarnostjo precejšnjega škodljivega vpliva.
30.
Na prvo vprašanje je torej treba odgovoriti, da je sečnja dreves na ohranitvenem območju zaradi varstva gozdnih habitatov, da bi se na tem območju ohranili ali na novo vzpostavili infrastrukturni objekti v skladu z zakonskimi zahtevami za varstvo pred gozdnimi požari, projekt v smislu prvega stavka člena 6(3) Direktive o habitatih.
B.
Drugo vprašanje – upravljanje območja
31.
V okviru drugega vprašanja je treba pojasniti, ali je sečnja dreves na ohranitvenem območju zaradi varstva gozdnih habitatov, da bi se na tem območju ohranili ali na novo vzpostavili infrastrukturni objekti v skladu z zakonskimi zahtevami za varstvo pred gozdnimi požari, neposredno povezana z upravljanjem območja ali zanj potrebna.
32.
V skladu s prvim stavkom člena 6(3) Direktive o habitatih ustrezna presoja posledic glede na cilje ohranjanja, določene za posebno ohranitveno območje, ni potrebna, če je zadevni ukrep neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben.
33.
Gospodarski uporabnik gozdnega območja bo zagotovo menil, da so preventivni ukrepi varstva pred požari na tem območju neposredno povezani z upravljanjem območja ali zanj potrebni.
34.
Vendar se člen 6 Direktive o habitatih nanaša na varstvo območij Natura 2000. Zato „upravljanje območja“ ne pomeni ukrepov za gospodarsko izkoriščanje območja, temveč ukrepe v smislu opredelitve iz člena 1(l), ki so potrebni za ohranjanje ali obnovitev ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatov in/ali populacij vrst, zaradi katerih je območje določeno.
35.
V skladu s členom 6(1) morajo izpolnjevati ekološke zahteve naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih. Člen 4(4) pa določa, da država članica pri določanju območij določi prednostne naloge glede na njihov pomen za ohranjanje ali obnovitev ugodnega stanja ohranjenosti naravnega habitatnega tipa iz Priloge I ali vrste iz Priloge II in za usklajenost Nature 2000 in glede na nevarnost, da bi se ta območja razvrednotila ali uničila. Pri določitvi takih ukrepov in prednostnih nalog mora država članica poleg tega uporabiti najboljša razpoložljiva znanstvena spoznanja. (
14
)
36.
Sodišče je torej v postopku zaradi neizpolnitve obveznosti v zvezi z Beloveškim gozdom preučilo, ali so bili sporni poseki dreves v skladu z ohranitvenimi cilji in ukrepi, določenimi za ohranitveno območje. Ker ni bilo tako, je zavrnilo argument države članice, da so bila ta dela neposredno povezana z upravljanjem ohranitvenega območja ali zanj potrebna. (
15
)
37.
Preventivni ukrepi za preprečevanje požarov ali boj proti njim so lahko povezani z upravljanjem ohranitvenega območja v smislu prvega stavka člena 6(3) Direktive o habitatih ali zanj potrebni. Požari lahko namreč škodljivo vplivajo na zavarovane habitate in s tem na cilje ohranjanja območja. (
16
) V skladu s tem se glede na predlog za sprejetje predhodne odločbe tako naravovarstveni načrt kot tudi latvijska uredba št. 478 (
17
) posredno sklicujeta na potrebo po ukrepih varstva pred požari in boja proti njim na zadevnem ohranitvenem območju.
38.
Vendar iz tega ne izhaja, da so vsi preventivni ukrepi varstva pred požari ali vsaj sporni ukrepi nujno neposredno povezani z upravljanjem območja ali potrebni zanj. Na to kaže že dejstvo, da so požari lahko tudi del naravnega razvoja nekaterih zavarovanih habitatnih tipov in so zato za nekatere vrste celo potrebni. (
18
) Tudi organ, pristojen za varstvo okolja, poudarja to v svojih navedbah.
39.
Tako je v Razlagalnem priročniku Komisije o habitatnih tipih iz Priloge I k Direktivi o habitatih prednostni habitatni tip 9010* „zahodna tajga“ opredeljen kot naravni stari gozdovi in mlade sukcesijske stopnje, ki se naravno razvijejo po požaru. (
19
) V skladu s tem so države članice za ta habitatni tip in habitatni tip 2180 „Gozdnate sipine atlantske, celinske in borealne regije“, ki pokrivata velik del zadevnega ohranitvenega območja, prijavile tako požare kot tudi boj proti njim kot eno od desetih največjih groženj in pritiskov. (
20
)
40.
Obseg, v katerem posek dreves zaradi vzdrževanja ali vzpostavitve naravnih cest na ohranitvenem območju vpliva na ohranitveno območje, je odvisen predvsem od lokacije posekanih dreves, zlasti od tega, ali so tam prizadeti zavarovani habitatni tipi ali vrste, ter od vrste in stanja dreves.
41.
Toda tudi če to negativno vpliva na nekatere cilje ohranjanja, določene za ohranitveno območje, je mogoče, da bo država članica dala večji poudarek na varstvo pred požari. V skladu s členom 4(4) Direktive o habitatih mora namreč določiti prednostne naloge in tako zlasti odločati o konfliktih med različnimi cilji. (
21
) Tehtanje v korist preventivnih ukrepov varstva pred požari bi bilo upravičeno, če bi bila nevarnost prihodnje škode na območju zaradi požara večja od konkretne škode, ki bi jo zadevni ukrepi povzročili nekaterim ohranitvenim ciljem.
42.
Vendar pa to tehtanje predpostavlja, da so zadevni ohranitveni cilji v celoti upoštevani. Splošne uradne pristojnosti za varstvo pred požari ali upravljanje z gozdovi zato še ne utemeljujejo pristojnosti za določitev preventivnih ukrepov varstva pred požari kot ohranitvenih ukrepov za območje Natura 2000. O tem ne more odločati niti podjetje, ki območje gospodarsko izkorišča. Za tehtanje so bolj odgovorni organi, ki so po pravu države članice odgovorni za varstvo območja, torej za določanje ohranitvenih ciljev in ukrepov v skladu s členom 4(4) in členom 6(1) Direktive o habitatih.
43.
Preventivni ukrepi, ki temeljijo na splošnih zakonskih predpisih o varstvu pred požari ali na njih temelječih načrtih varstva pred požari, so torej lahko neposredno povezani z upravljanjem ohranitvenega območja v smislu prvega stavka člena 6(3) Direktive o habitatih ali potrebni zanj le, če so hkrati del določenih ohranitvenih ukrepov v skladu s členom 4(4) in členom 6(1). Nasprotno pa je treba za preventivne ukrepe varstva pred požari, ki ne izpolnjujejo tega pogoja in bi lahko škodljivo vplivali na cilje ohranjanja območja, izvesti ustrezno presojo posledic v skladu s prvim stavkom člena 6(3).
C.
Tretje vprašanje – predpis o boju proti požarom
44.
V tretjem vprašanju se ponovno obravnava vidik, da se sporni ukrepi izvajajo v skladu z nacionalno zakonodajo, da bi se zagotovile zahteve varstva pred gozdnimi požari in boja proti njim. Vprašanje je torej, ali je treba kljub tem nacionalnim določbam opraviti presojo posledic, če so izpolnjeni pogoji iz prvega stavka člena 6(3) Direktive o habitatih za tako presojo.
45.
Vendar obveznost izvedbe presoje posledic iz člena 6(3) Direktive o habitatih ne vsebuje nobene izjeme za ukrepe, predvidene v nacionalnem pravu. Nacionalna zakonodaja o boju proti požarom zato ne more biti izvzeta iz zahtev člena 6(3).
46.
V praksi mora torej nacionalno sodišče predpise, s katerimi se prenaša člen 6(3) Direktive o habitatih, in vse druge nacionalne predpise, vključno s tistimi o boju proti požarom, v največji možni meri razlagati v skladu z zahtevami člena 6(3). (
22
) Ta razlaga mora čim bolj zagotoviti, da se presojajo tudi ukrepi, sprejeti v skladu z nacionalno zakonodajo o varstvu pred požari, če so izpolnjeni pogoji za obveznost presoje. Glede na informacije, ki sta jih posredovala organ, pristojen za varstvo okolja, in Komisija, je to po latvijski zakonodaji brez težav mogoče.
47.
Če taka razlaga v skladu z Direktivo kljub temu ne bi bila mogoča, pa Direktiva o habitatih ne more povzročiti neposredno veljavnih obveznosti za posameznike, ker gre za direktivo. (
23
) Zasebni lastniki gozdov bi se zato lahko na podlagi predpisov o varstvu pred požari sklicevali na nacionalno določene izjeme od obveznosti izvedbe presoje posledic.
48.
Vendar je podjetje Latvijas valsts meži glede na informacije na svoji spletni strani v popolni lasti latvijske države in upravlja latvijske državne gozdove. To je razvidno tudi iz njegovega imena, ki ga je mogoče prevesti kot „latvijski državni gozdovi“. Če je tako, kar bi moralo v primeru dvoma preveriti predložitveno sodišče, je treba šteti, da družba Latvijas valsts meži pripada latvijski državi, ki zaradi nepravilnega prenosa Direktive o habitatih ne sme imeti nobene koristi. (
24
) V tem primeru se je mogoče neposredno sklicevati na Direktivo o habitatih v razmerju do družbe Latvijas valsts meži. (
25
)
D.
Četrto vprašanje – nadaljnje izvajanje ukrepov pred presojo posledic
49.
Predložitveno sodišče želi s četrtim vprašanjem izvedeti, ali se lahko zadevni ukrepi varstva pred požari izvajajo naprej in končajo, preden se izvede postopek naknadne presoje škodljivih vplivov na območja Natura 2000.
50.
Morda predložitveno sodišče pri tem vprašanju misli na sodno prakso, v skladu s katero lahko nacionalna sodišča v določenih okoliščinah začasno ohranijo učinek nekaterih dovoljenj, izdanih v nasprotju z obveznosti presoje, ki jo zahteva pravo Unije, dokler ta postopkovna napaka ni naknadno odpravljena. (
26
)
51.
Vendar pa se predlog za sprejetje predhodne odločbe nikjer ne sklicuje na nadaljevanje del ali naknadno presojo posledic ukrepov. Poleg tega navedena sodna praksa predpostavlja, da sta ohranitev dovoljenja in hkratno nadaljevanje zadevne dejavnosti potrebna zaradi nujnih razlogov splošnega interesa, kot sta varstvo okolja (
27
) ali oskrba z energijo (
28
). Predlog za sprejetje predhodne odločbe ne vsebuje nobene navedbe niti v zvezi s tem.
52.
Vendar je iz opisa okoliščin, v katerih je bil sprejet izpodbijani sklep, in stališč družbe Latvijas valsts meži jasno razvidno, da so bili sporni ukrepi izvedeni brez ustrezne presoje posledic, ker podjetje zaradi nujnosti preventivnih ukrepov varstva pred požari ni želelo čakati na presojo. To vprašanje torej razumem v tem smislu, ali je v posebno nujnih primerih morda dopustno izvesti ukrepe, za katere načeloma velja obveznost presoje, še preden je presoja izvedena in so na voljo rezultati presoje.
53.
Člen 6(3) Direktive o habitatih take predčasne izvedbe ukrepov ne predvideva. Nasprotno, v skladu z besedilom te določbe je treba pred izvedbo zadevnega ukrepa opraviti ustrezno presojo. (
29
) Zato Sodišče to presojo označuje kot presojo ex ante. (
30
)
54.
To časovno zaporedje je nujno, zato da se pred izvedbo zadevnega ukrepa čim bolj razjasni, ali in, če je, v kakšnem obsegu bo to škodljivo vplivalo na ohranitveno območje. Naknadna presoja po svoji naravi ne omogoča preprečevanja škodljivih vplivov. Brez temeljitega pregleda stanja pred posegom bo poleg tega naknadno praviloma težko brez dvoma ugotoviti prvotno stanje območja in obseg morebitnih škodljivih vplivov.
55.
Zato načeloma ni dopustno začeti izvajati ukrepa, za katerega velja obveznost presoje, preden je bila končana presoja posledic. To velja še toliko bolj za nadaljevanje ukrepa, če se je že začel izvajati v nasprotju z obveznostjo presoje posledic.
56.
Vendar si je mogoče zamisliti različne vrste tveganj, ki bi morda lahko upravičile izjemo od presoje ex ante v skladu z zgoraj navedeno sodno prakso o ohranitvi dovoljenj. (
31
)
57.
Taka izjema je še posebej očitna v primeru dejanskih in sedanjih nevarnosti, kot sta požar ali poplava. Mogoča je tudi v primeru neposredno grozečih nevarnostih, ki jih zdaj sicer še ni, vendar je zelo verjetno, da se bodo pojavile v bližnji prihodnosti. Taka verjetnost lahko izhaja na primer iz vremenske napovedi ali dejstva, da je v zgornjem toku že prišlo do znatnih padavin, ki bodo kmalu povzročile poplavo v spodnjem toku.
58.
Vendar v tem postopku nikakor ni treba odločiti o tovrstnih primerih. Stranke v postopku se prepirajo bolj o preventivnih ukrepih, s katerimi bi se v prihodnosti – v trenutku, ki ga še ni mogoče predvideti – olajšala zaščita pred dejanskimi in prihodnjimi nevarnostmi.
59.
Na splošno je sicer smiselno, da se taki preventivni ukrepi čim hitreje izvedejo, zato da je človek pripravljen, ko se tisto, kar grozi, dejansko uresniči. Vendar je nujnost bistveno manj izrazita kot v primeru dejanskih in sedanjih nevarnosti ali neposrednih nevarnosti.
60.
V zvezi s tem morajo države članice sprejeti predpise in ukrepe, ki po potrebi omogočajo pravočasno odločitev o preventivnih ukrepih, ki so skladni z določbami člena 6 Direktive o habitatih, ki se nanašajo na varstvo območij. (
32
)
61.
Če naj bi bili taki ukrepi – kot v tem primeru – odobreni na podlagi člena 6(3) Direktive o habitatih, mora torej država članica vsaj zagotoviti, da se presoja posledic lahko izvede čim hitreje. Upoštevanje najboljših pomembnih znanstvenih spoznanj (
33
) in sodelovanje javnosti (
34
) bo nedvomno zahtevalo čas. Če pa imajo pristojni organi zadostne vire in tudi izkušnje ter vse vpletene strani lojalno sodelujejo, bi moralo biti mogoče sprejeti odločitev v nekaj mesecih ali celo hitreje.
62.
Glede na navedbe v predlogu za sprejetje predhodne odločbe se zdi, da bi bilo v obravnavanem primeru mogoče pravočasno odločiti o ukrepih. Od vloge družbe Latvijas valsts meži z dne 31. julija 2019 za izvedbo presoje do zadnje upravne odločbe z dne 20. februarja 2020 je namreč minilo že več kot šest mesecev. V naslednjem letu je nato družba Latvijas valsts meži sprva sporočila, da ukrepov ne bo izvajala, nato pa je organ, pristojen za varstvo okolja, med inšpekcijskim pregledom januarja 2021 ugotovil, da so bili ukrepi vendarle izvedeni – brez presoje. To se je verjetno zgodilo pozimi leta 2020/2021, več kot leto dni po prvi vlogi. Zato je treba domnevati, da bi bilo mogoče izvesti ustrezno presojo posledic.
63.
Poleg tega je treba tudi na tej točki ponovno opozoriti, da preventivni ukrepi varstva pred požari služijo ciljem ohranjanja območja in so zato lahko kot ohranitveni ukrepi neposredno povezani z upravljanjem tega območja ali so zanj potrebni. (
35
) Res je, da je treba pri določanju ohranitvenih ukrepov upoštevati tudi najboljša razpoložljiva znanstvena spoznanja (
36
) in da je lahko potrebno tudi sodelovanje javnosti. (
37
) Vsekakor je več prožnosti kot pri presoji posledic v skladu s členom 6(3) Direktive o habitatih. Zato bi lahko bilo na splošno bolje in tudi hitreje odločati o preventivnih ukrepih varstva pred požari v povezavi z ohranitvenimi ukrepi za to območje.
64.
Preventivnih ukrepov varstva pred požari, ki bi lahko bistveno škodljivo vplivali na posebno ohranitveno območje, katerih namen ni odvrnitev sedanje ali neposredne dejanske nevarnosti za prednostno varovano dobrino in ki niso bili določeni kot ukrepi ohranjanja v skladu s členom 4(4) in členom 6(1) Direktive o habitatih, se torej ne sme izvajati, dokler ni opravljena ustrezna presoja posledic v skladu s členom 6(3). Vendar pa morajo države članice zagotoviti, da se taki ukrepi lahko čim hitreje presojajo.
E.
Peto vprašanje – Odprava škode
65.
S petim vprašanjem želi predložitveno sodišče izvedeti, ali so pristojni organi dolžni zahtevati odpravo škode in sprejeti ukrepe za preprečitev morebitnih pomembnih vplivov, če se pomembnost vplivov na območje Natura 2000 ni presojala v skladu s členom 6(3) Direktive o habitatih.
66.
To vprašanje nima nobene zveze z odgovornostjo države za škodo, povzročeno posameznikom s kršitvami prava Unije, ki jih je mogoče pripisati državi. (
38
) Sodišče se bolj sprašuje, ali morajo pristojni organi od posameznikov, ki so škodljivo vplivali na območje Natura 2000 brez ustrezne presoje posledic, zahtevati povrnitev škode ali druge ukrepe.
67.
Cilj te „povrnitve škode“ praviloma ne more biti finančna odškodnina, ampak predvsem prava „naturalna restitucija“, torej odprava škodljivih vplivov na območju. Popolna odprava škode je sicer le redko mogoča. V obravnavanem primeru gre tako za posekana drevesa, ki jih je mogoče nadomestiti šele čez desetletja. Vendar pa je pogosto mogoče sprejeti ukrepe za zmanjšanje škodljivih vplivov ali za njihovo izravnavo na nekem drugem kraju.
68.
Tako razumevanje lahko razjasni vprašanje, ali je moral organ, pristojen za varstvo okolja, na podlagi Direktive o habitatih izdati sklepe, izpodbijane v postopku v glavni stvari. V skladu s predlogom za sprejetje predhodne odločbe je morala družba Latvijas valsts meži pustiti bore, posekane v gozdnih sestojih, katerih deblo ima premer več kot 25 cm, pustiti ležati tam in povečati trenutno nezadostno količino odmrlega lesa v sestojih prednostno zavarovanega biotopa Evropske unije 9010* „zahodna tajga“.
69.
Zadnjo odredbo razumem tako, da družba Latvijas valsts meži ne sme odstraniti odmrlega lesa, dokler ga ni dovolj. Ni namreč mogoče domnevati, da je organ, pristojen za varstvo okolja, s tem zahteval odmiranje dreves, dokler ni dosežen določen delež odmrlega lesa. Na podlagi te razlage vse kaže na to, da odredba zgolj ponavlja že obstoječe obveznosti iz člena 11.2 uredbe št. 478, da se odmrlega lesa ne odstranjuje, če je delež tega lesa nezadosten. Torej pri tem ne gre za to, da se je odredila odprava škode.
70.
Zato se v bistvu postavlja vprašanje, ali so bili pristojni organi družbi Latvijas valsts meži dolžni naložiti, da pusti ležati bore, ki so bili posekani v gozdnih sestojih in katerih premer debla je več kot 25 cm.
71.
Sodišče namreč sprašuje, ali je taka odredba potrebna za preprečevanje morebitnih pomembnih učinkov. Vendar se to vprašanje postavlja le v primeru, če je bila za sečnjo dreves potrebna ustrezna presoja posledic, ki pa ni bila izvedena. Zato je glavni učinek te odredbe predvsem, da družba Latvijas valsts meži ne more naprej izvajati ukrepov, sprejetih v nasprotju s členom 6(3) Direktive o habitatih, tako da nezakonito posekana drevesa odstrani iz gozda.
72.
Tudi ta odredba torej ni namenjena odpravi škode ali neposredni preprečitvi pomembnih učinkov, temveč temu, da bi se preprečila nadaljnja kršitev člena 6(3) Direktive o habitatih. Z njo povezana omejitev škodljivih posledic te kršitve je zgolj stranski učinek.
73.
Države članice in vsi njihovi organi so dolžni odrediti prenehanje kršitve prava Unije in sprejeti ustrezne izvedbene ukrepe že na podlagi obveznosti spoštovanja direktiv v skladu s členom 288(3) PDEU in načelom lojalnega sodelovanja iz člena 4(3) PEU. Načelo lojalnega sodelovanje zlasti zahteva, da države članice sprejemajo vse ustrezne ukrepe, splošne ali posebne, da bi zagotovile izpolnjevanje obveznosti, ki izhajajo iz pogodb ali so posledica ukrepov institucij Unije. Te obveznosti nima le država kot taka, temveč v okviru svojih pristojnosti tudi vsi njeni organi, (
39
) torej tudi organ, pristojen za varstvo okolja. Poleg tega velja celo za podjetja, za katera se šteje, da pripadajo državi članici, (
40
) kar se zdi, da je v primeru družbe Latvijas valsts meži. (
41
)
74.
Sodišče je zato v zvezi z drugimi okoljskimi presojami odločilo, da je lahko z namenom nadomestitve neizvedbe presoje potreben preklic ali začasno zadržanje izvajanja že izdanega dovoljenja. (
42
) Preprečitev nadaljnjega izvajanja dejavnosti, ki krši pravo Unije, ima enako naravo.
75.
Tako je treba še ugotoviti, da morajo organi države članice v okviru svojih pristojnosti na podlagi člena 288(3) PDEU in člena 4(3) PEU odrediti prenehanje ukrepov, ki se izvajajo v nasprotju s členom 6(3) Direktive o habitatih. Pri tem mora podjetje, za katero je mogoče šteti, da pripada državi članici, že neposredno, brez kakršnega koli nacionalnega predpisa ali odredbe pristojnega organa, prenehati izvajati tak ukrep.
76.
Samo v primeru, če bi se Sodišče hotelo izreči ne le o prenehanju kršitev, temveč tudi o pravi odpravi škode, je treba pripomniti, da bi bilo treba upoštevati tudi načelo lojalnega sodelovanja. Državam članicam namreč nalaga tudi obveznost, da odpravijo nezakonite posledice kršitve prava Unije (
43
) in povrnejo škodo, ki je nastala zaradi te kršitve. (
44
)
77.
Poleg tega morajo države članice v skladu s členom 4(3) PEU sprejeti vse ustrezne ukrepe za zagotovitev veljavnosti in učinkovitosti prava Unije, tudi če predpis Unije, kot je Direktiva o habitatih, ne vsebuje posebne določbe, ki bi določala sankcijo v primeru njene kršitve. (
45
) To se nanaša na ukrepe in zlasti predpise, ki zagotavljajo, da posamezniki spoštujejo pravo Unije. Sicer se v tem okviru običajno razpravlja o sankcijah, (
46
) vendar so a fortiori potrebni predpisi za zagotovitev odprave morebitne škode, povzročene s kršitvijo prava Unije. (
47
) Glavni cilj vsakokratnega predpisa namreč ni sankcioniranje posameznikov, temveč vzpostavitev ali ohranjanje določenega stanja. Poleg tega obveznost odprave škode krepi delovanje zadevnih predpisov, saj vzpostavlja spodbudo za izogibanje kršitvam. (
48
)
78.
V primeru varstva območja na podlagi Direktive o habitatih je cilj vzpostavljanja ali ohranjanja določenega stanja še posebej pomemben, saj je namen teh predpisov varovati skupno naravno dediščino Evropske unije. (
49
)
79.
Zato morajo države članice sprejeti predpise, na podlagi katerih se lahko od posameznikov zahteva odprava škode, če so ti kršili člen 6(3) Direktive o habitatih ter tako negativno vplivali na območja Natura 2000, kot je že nakazalo Sodišče. (
50
) Ustrezne nacionalne pravne podlage lahko deloma že izhajajo iz izvajanja Direktive o okoljski odgovornosti (
51
), vendar zaradi raznovrstnih omejitev te direktive ni mogoče izključiti, da bo za učinkovito izvajanje Direktive o habitatih treba sprejeti daljnosežnejše predpise o odpravi škode.
80.
Vendar v obravnavani zadevi taki nacionalni predpisi niso bistveni, če je mogoče šteti, da družba Latvijas valsts meži pripada latvijski državi, in zato zanjo neposredno veljajo obveznosti, ki izhajajo iz Direktive o habitatih. (
52
)
V. Predlog
81.
Zato Sodišču predlagam, naj na predlog za sprejetje predhodne odločbe odgovori tako:
1.
Sečnja dreves na ohranitvenem območju zaradi varstva gozdnih habitatov, da bi se na tem območju ohranili ali na novo vzpostavili infrastrukturni objekti v skladu z zakonskimi zahtevami za varstvo pred gozdnimi požari, je projekt v smislu prvega stavka člena 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst.
2.
Preventivni ukrepi, ki temeljijo na splošnih zakonskih predpisih o varstvu pred požari ali na njih temelječih načrtih varstva pred požari, so lahko neposredno povezani z upravljanjem ohranitvenega območja v smislu prvega stavka člena 6(3) Direktive 92/43 ali potrebni zanj le, če so hkrati del potrebnih ohranitvenih ukrepov v skladu s členom 4(4) in členom 6(1). Nasprotno pa je treba za preventivne ukrepe varstva pred požari, ki ne izpolnjujejo tega pogoja in bi lahko škodljivo vplivali na cilje ohranjanja območja, izvesti ustrezno presojo posledic v skladu s prvim stavkom člena 6(3).
3.
Obveznost presoje posledic iz člena 6(3) Direktive 92/43 ne vsebuje izjeme za ukrepe, ki temeljijo na nacionalni zakonodaji o boju proti požarom. Taka zakonodaja zato načeloma ne more biti izvzeta iz zahtev člena 6(3).
4.
Preventivnih ukrepov varstva pred požari, ki bi lahko bistveno škodljivo vplivali na posebno ohranitveno območje, katerih namen ni odvrnitev sedanje ali neposredne dejanske nevarnosti za prednostno varovano dobrino in ki niso bili določeni kot ukrepi ohranjanja v skladu s členom 4(4) in členom 6(1) Direktive 92/43, se torej ne sme izvajati, dokler ni opravljena ustrezna presoja posledic v skladu s členom 6(3). Vendar pa morajo države članice zagotoviti, da se taki ukrepi lahko čim hitreje presojajo.
5.
Organi države članice morajo v okviru svojih pristojnosti na podlagi člena 288(3) PDEU in člena 4(3) PEU odrediti prenehanje ukrepov, ki se izvajajo v nasprotju s členom 6(3) Direktive 92/43. Podjetje, za katero je mogoče šteti, da pripada državi članici, mora neposredno, brez kakršnega koli nacionalnega predpisa ali odredbe pristojnega organa, prenehati izvajati tak ukrep.
(
1
)	Jezik izvirnika: nemščina.
(
2
)	Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2013/17/EU z dne 13. maja 2013 o prilagoditvi nekaterih direktiv na področju okolja zaradi pristopa Republike Hrvaške (UL 2013, L 158, str. 193).
(
3
)	Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL 2012, L 26, str. 1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/52/EU z dne 16. aprila 2014 (UL 2014, L 124, str. 1).
(
4
)	Glede na točko 1.1 standardnega obrazca (https://natura2000.eea.europa.eu/Natura2000/SDF.aspx?site=LV0523400) gre za območje tipa C. V skladu s pojasnili Izvedbenega sklepa Komisije z dne 11. julija 2011 o obliki informacij za območja Natura 2000 (UL 2011, L 198, str. 39 [53 in 54]) je torej varovano tako v skladu z Direktivo o habitatih kot tudi v skladu z Direktivo 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL 2010, L 20, str. 7), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/17.
(
5
)	V skladu s točko 3.1 standardnega obrazca je tam najti pomembne površine zaščitenih tipov gozdnega habitata, med njimi skoraj 5500 ha gozdnatih sipin atlantske, celinske in borealne regije (2180), skoraj 900 ha zahodne tajge (9010*), prek 250 ha fenoskandijskih listopadnih močvirnih gozdov (9080*) in približno 730 ha barjanskih gozdov (91D0*). Zvezdica (*) označuje, da so trije nazadnje navedeni habitatni tipi prednostni.
(
6
)	Glede na spletno stran (https://www.lvm.lv/en/about-us) to podjetje upravlja državne gozdove Latvije v skupni izmeri prek 1,6 milijonov ha. Delnice te družbe so v lasti latvijske države (https://www.lvm.lv/en/about-us/management).
(
7
)	V skladu s Prilogo I Direktive o habitatih nosi prednostni habitatni tip 9010* oznako „zahodna tajga“.
(
8
)	Sodbe z dne 7. septembra 2004, Waddenvereniging in Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, točki 23 in 26); z dne 14. januarja 2010, Stadt Papenbug (C‑226/08, EU:C:2010:10, točka 38), in z dne 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C‑293/17 in C‑294/17, EU:C:2018:882, točke 60, 65 in 66).
(
9
)	Sodba z dne 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C‑293/17 in C‑294/17, EU:C:2018:882, točki 63 in 65).
(
10
)	Glej moje sklepne predloge v združenih zadevah Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C‑293/17 in C‑294/17, EU:C:2018:622, točka 117), in sodbo z dne 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C‑293/17 in C‑294/17, EU:C:2018:882, točke od 67 do 72).
(
11
)	Glej sodbe z dne 7. septembra 2004, Waddenvereniging in Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, točki 41 in 43); z dne 17. aprila 2018, Komisija/Poljska (Beloveški gozd) (C‑441/17, EU:C:2018:255, točka 111), in z dne 29. julija 2019, Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, točka 119).
(
12
)	Sodba z dne 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C‑293/17 in C‑294/17, EU:C:2018:882, točka 72), o ureditvi pašnika.
(
13
)	Glej zgoraj opombo 5.
(
14
)	Sklepni predlogi generalne pravobranilke T. Ćapeta v zadevi Komisija/Irski (Ohranjanje posebnih ohranitvenih območij) (C 444/21, EU:C:2023:90, točka 49) in moji sklepni predlogi v zadevi Komisija/Francija (C 241/08, EU:C:2009:398, točka 70).
(
15
)	Sodba z dne 17. aprila 2018, Komisija/Poljska (C‑441/17, EU:C:2018:255, točke od 122 do 126).
(
16
)	Evropska komisija, Natura 2000 and Forests (2015, zlasti str. 15 ter 27 in 28).
(
17
)	Glej na primer njen člen 23.3.3, zgoraj točka 10.
(
18
)	Evropska komisija, Natura 2000 and Forests (2015, str. 13 in 62).
(
19
)	Evropska komisija, Generalni direktorat za okolje, Oddelek za naravo in biotsko raznolikost (ENV B.3), Interpretation Manual of European Union Habitats – EUR 28, april 2013, str. 102.
(
20
)	Evropska agencija za okolje, Factsheet 2180 Wooded dunes of the Atlantic, Continental and Boreal Region, Report under the Article 17 of the Habitats Directive Period 2007-2012, in Factsheet 9010 Western Taiga, Report under the Article 17 of the Habitats Directive, Period 2007-2012 (na voljo na spletnem naslovu: https://projects.eionet.europa.eu/habitat-art17report/library/2007-2012-reporting/factsheets).
(
21
)	Glej sodbo z dne 4. marca 2010, Komisija/Francija (C‑241/08, EU:C:2010:114, točka 53).
(
22
)	Glej v zvezi z obveznostjo razlage v skladu s pravom Unije sodbi z dne 10. aprila 1984, von Colson in Kamann (14/83, EU:C:1984:153, točka 26), in z dne 1. avgusta 2022, Sea Watch (C‑14/21 in C‑15/21, EU:C:2022:604, točki 83 in 84).
(
23
)	Glej sodbi z dne 7. avgusta 2018, Smith (C‑122/17, EU:C:2018:631, točka 43), in z dne 6. novembra 2018, Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften (C‑684/16, EU:C:2018:874, točka 66).
(
24
)	Glej sodbi z dne 12. julija 1990, Foster in drugi (C‑188/89, EU:C:1990:313, točka 17), in z dne 10. oktobra 2017, Farrell (C‑413/15, EU:C:2017:745, točka 32).
(
25
)	Glej sodbo z dne 12. novembra 2019, Komisija/Irska (Polje vetrnih elektrarn Derrybrien) (C‑261/18, EU:C:2019:955, točka 91).
(
26
)	Sodbe z dne 28. februarja 2012, Inter-Environnement Wallonie in Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, točke od 55 do 63); z dne 28. julija 2016, Association France Nature Environnement (C‑379/15, EU:C:2016:603, točke od 34 do 43); z dne 29. julija 2019, Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, točke 178 do 182), in z dne 25. junija 2020, A in drugi (Vetrne elektrarne v Aalterju in Nevele) (C‑24/19, EU:C:2020:503, točke 90 do 95).
(
27
)	Sodbe z dne 28. februarja 2012, Inter-Environnement Wallonie in Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, točke od 59 do 61); z dne 28. julija 2016, Association France Nature Environnement (C‑379/15, EU:C:2016:603, točka 39), in z dne 25. junija 2020, A in drugi (Vetrne elektrarne v Aalterju in Nevele) (C‑24/19, EU:C:2020:503, točki 90 in 91).
(
28
)	Sodbi z dne 29. julija 2019, Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, točka 179), in z dne 25. junija 2020, A in drugi (Vetrne elektrarne v Aalterju in Nevele) (C‑24/19, EU:C:2020:503, točka 92).
(
29
)	Sodbe z dne 7. septembra 2004, Waddenvereniging in Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, točka 34); z dne 11. aprila 2013, Sweetman in drugi (C‑258/11, EU:C:2013:220, točka 28), in z dne 21. julija 2016, Orleans in drugi (C‑387/15 in C‑388/15, EU:C:2016:583, točka 43).
(
30
)	Sodbe z dne 14. januarja 2010, Stadt Papenburg (C‑226/08, EU:C:2010:10, točka 48); z dne 14. januarja 2016, Grüne Liga Sachsen in drugi (C‑399/14, EU:C:2016:10, točka 33), in z dne 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C‑293/17 in C‑294/17, EU:C:2018:882, točka 85).
(
31
)	Predvsem sodba z dne 29. julija 2019, Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, točka 179), bi lahko bila vodilo v zvezi s tem.
(
32
)	V tem smislu glej sodbo z dne 11. junija 2020, Alianța pentru combaterea abuzurilor (C‑88/19, EU:C:2020:458, točka 57).
(
33
)	Sodbe z dne 7. septembra 2004, Waddenvereniging in Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:482, točka 54); z dne 21. julija 2016, Orleans in drugi (C‑387/15 in C‑388/15, EU:C:2016:583, točka 51), in z dne 17. aprila 2018, Komisija/Poljska (Beloveški gozd) (C‑441/17, EU:C:2018:255, točka 113).
(
34
)	Sodba z dne 8. novembra 2016, Lesoochranárske zoskupenie VLK (C‑243/15, EU:C:2016:838, točka 49).
(
35
)	Glej točke od 37 do 43 zgoraj.
(
36
)	Glej točko 35 zgoraj.
(
37
)	Glej moje sklepne predloge v zadevah CFE in Terre wallonne (C‑43/18 in C‑321/18, EU:C:2019:56). Vendar glej tudi sodbo z dne 22. februarja 2022, Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102).
(
38
)	Sodbe z dne 19. novembra 1991, Francovich in drugi (C‑6/90 in C‑9/90, EU:C:1991:428, točka 33); z dne 14. marca 2013, Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, točka 40), in z dne 22. decembra 2022, Ministre de la Transition écologique in Premier ministre (Odgovornost države za onesnaženje zraka) (C‑61/21, EU:C:2022:1015).
(
39
)	Sodbe z dne 7. januarja 2004, Wells (C‑201/02, EU:C:2004:12, točka 64); z dne 28. februarja 2012, Inter-Environnement Wallonie in Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, točka 43); z dne 12. novembra 2019, Komisija/Irska (Polje vetrnih elektrarn Derrybrien) (C‑261/18, EU:C:2019:955, točki 75 in 90), in z dne 21. decembra 2021, Euro Box Promotion in drugi (C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 in C‑840/19, EU:C:2021:1034, točka 173).
(
40
)	Sodba z dne 12. novembra 2019, Komisija/Irska (Polje vetrnih elektrarn Derrybrien) (C‑261/18, EU:C:2019:955, točka 91).
(
41
)	Glej točko 48 zgoraj.
(
42
)	Sodbe z dne 7. januarja 2004, Wells (C‑201/02, EU:C:2004:12, točki 65 in 68); z dne 28. februarja 2012, Inter-Environnement Wallonie in Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, točki 46 in 47); z dne 29. julija 2019, Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen (C‑411/17, EU:C:2019:622, točki 170 in 172), in z dne 12. novembra 2019, Komisija/Irska (Polje vetrnih elektrarn Derrybrien) (C‑261/18, EU:C:2019:955, točka 75).
(
43
)	Sodbe z dne 7. januarja 2004, Wells (C‑201/02, EU:C:2004:12, točka 64); z dne 28. februarja 2012, Inter-Environnement Wallonie in Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, točka 43); z dne 12. novembra 2019, Komisija/Irska (Polje vetrnih elektrarn Derrybrien) (C‑261/18, EU:C:2019:955, točki 75 in 90), in z dne 21. decembra 2021, Euro Box Promotion in drugi (C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 in C‑840/19, EU:C:2021:1034, točka 173).
(
44
)	Sodbi z dne 7. januarja 2004, Wells (C‑201/02, EU:C:2004:12, točka 66), in z dne 10. marca 2022, Grossmania (C‑177/20, EU:C:2022:175, točke od 65 do 68).
(
45
)	Sodbe z dne 21. septembra 1989, Komisija/Grčija (68/88, EU:C:1989:339, točka 23); z dne 8. septembra 2005, Yonemoto (C‑40/04, EU:C:2005:519, točka 59), in z dne 3. aprila 2019, Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie (C‑617/17, EU:C:2019:283, točka 37).
(
46
)	Sodbe z dne 21. septembra 1989, Komisija/Grčija (68/88, EU:C:1989:339, točka 24); z dne 8. septembra 2005, Yonemoto (C‑40/04, EU:C:2005:519, točka 59), in z dne 3. aprila 2019, Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie (C‑617/17, EU:C:2019:283, točka 37).
(
47
)	V tem smislu glej sodbe z dne 17. julija 2008, Komisija/Italija (C‑132/06, EU:C:2008:412, točke od 37 do 39 in od 44 do 46), v zvezi z izterjavo zatajenega davka na dodano vrednost, ter z dne 20. septembra 2001, Courage in Crehan (C‑453/99, EU:C:2001:465, točka 26), in z dne 12. decembra 2019, Otis Gesellschaft in drugi (C‑435/18, EU:C:2019:1069, točka 22), v zvezi s povrnitvijo škode za omejevalne sporazume.
(
48
)	V tem smislu glej sodbe z dne 17. julija 2008, Komisija/Italija (C‑132/06, EU:C:2008:412, točka 47); z dne 20. septembra 2001, Courage in Crehan (C‑453/99, EU:C:2001:465, točka 27), in z dne 12. decembra 2019, Otis Gesellschaft in drugi (C‑435/18, EU:C:2019:1069, točka 24).
(
49
)	Sodbi z dne 10. januarja 2006, Komisija/Nemčija (C‑98/03, EU:C:2006:3, točka 59), in z dne 2. marca 2023, Komisija/Poljska (Gospodarjenje z gozdovi in dobre prakse gospodarjenja z gozdovi) (C‑432/21, EU:C:2023:139, točki 72 in 73).
(
50
)	Sodbi z dne 13. decembra 2007, Komisija/Irska (C-418/04, EU:C:2007:780, točke od 83 do 88) in z dne 3. aprila 2014, Cascina Tre Pini (C 301/12, EU:C:2014:214, točka 32).
(
51
)	Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 8, str. 357).
(
52
)	Glej točko 48 zgoraj.