62022CO0607
SKLEP SODIŠČA (osmi senat)
z dne 10. marca 2023 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Zračni promet – Uredba (ES) št. 261/2004 – Skupna pravila glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov – Člen 2 – Pojem ‚dejanski letalski prevoznik‘ – Let, rezerviran pri organizatorju potovanja – Domnevno neobstoječ let“
V zadevi C‑607/22,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Landgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu, Nemčija) z odločbo z dne 22. julija 2022, ki je na Sodišče prispela 20. septembra 2022, v postopku
Eurowings GmbH
proti
Flightright GmbH,
SODIŠČE (osmi senat),
v sestavi M. Safjan (poročevalec), predsednik senata, N. Piçarra in N. Jääskinen, sodnika,
generalna pravobranilka: L. Medina,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi odločeno z obrazloženim sklepom v skladu s členom 99 Poslovnika Sodišča,
sprejema naslednji
Sklep
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 8, str. 10).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Eurowings GmbH, letalskim prevoznikom, in družbo Flightright GmbH, ki so ji letalski potniki odstopili morebitne pravice do odškodnine, v zvezi z odškodnino, ki jo družba Flightright zahteva zaradi domnevne odpovedi leta, ki so ga rezervirali ti potniki.
Pravni okvir
3
Člen 2 Uredbe št. 261/2004, naslovljen „Opredelitve pojmov“, določa:
„V tej uredbi:
[…]
(b)
‚dejanski letalski prevoznik‘ pomeni letalskega prevoznika, ki opravi ali namerava opraviti let na podlagi pogodbe s potnikom ali v imenu druge, pravne ali fizične osebe, ki ima s tem potnikom sklenjeno pogodbo;
[…]“
4
Člen 5 te uredbe, naslovljen „Odpoved leta“, v odstavkih 1 in 4 določa:
„1.   V primeru odpovedi leta:
[…]
(c)
imajo zadevni potniki pravico do odškodnine, ki jim jo mora plačati dejanski letalski prevoznik v skladu s členom 7, razen če:
(i)
so o odpovedi obveščeni najmanj dva tedna pred odhodom po voznem redu, ali
(ii)
so o odpovedi obveščeni dva tedna do sedem dni pred odhodom po voznem redu in jim je ponujena sprememba poti, ki jim zagotavlja odhod največ dve uri pred odhodom po voznem redu in prihod v njihov končni namembni kraj manj kot štiri ure po prihodu po voznem redu; ali
(iii)
so o odpovedi obveščeni manj kot sedem dni pred odhodom po voznem redu in jim je ponujena sprememba poti, ki jim zagotavlja odhod največ eno uro pred odhodom po voznem redu in prihod v njihov končni namembni kraj manj kot dve uri po prihodu po voznem redu.
[…]
4.   Dokazno breme glede obveščanja potnikov o odpovedi leta in glede roka, v katerem je to storil, nosi dejanski letalski prevoznik.“
5
Člen 7 navedene uredbe, naslovljen „Pravica do odškodnine“, v odstavku 1 določa:
„Pri sklicevanju na ta člen potniki prejmejo odškodnino v višini:
[…]
(b)
400 eurov za vse lete znotraj Skupnosti nad 1500 kilometrov ter za vse druge lete med 1500 in 3500 kilometri;
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
6
Družba Flightright, ki so ji letalski potniki odstopili morebitne pravice do odškodnine, od družbe Eurowings zahteva, naj plača odškodnino v skupni višini 1600 EUR na podlagi člena 5(1)(c) in člena 7(1)(b) Uredbe št. 261/2004.
7
Ti potniki so pri organizatorju potovanja rezervirali paketno potovanje z letalskim prevozom na Mallorco (Španija). Iz predložitvene odločbe izhaja, da naj bi bil v skladu s potnimi listinami, ki jih je izdal ta organizator potovanja, prevoz navedenih potnikov opravljen 14. julija 2018 z letom s številko leta EW6850, ki naj bi ga upravljala družba Eurowings, z odhodom iz Palme de Mallorce (Španija) ob 19:45 in pristankom v Hannovru (Nemčija) ob 22:15. Vendar pa družba Eurowings ni opravila tega leta, čeprav so isti potniki prispeli v Hannover 15. julija 2018 ob 02:22 z nadomestnim letom s številko leta DE1529.
8
Družba Eurowings trdi, da nikoli ni načrtovala leta s številko leta EW6850 iz Palme de Mallorce v Hannover 14. julija 2018. Ker tak let torej ni nikoli obstajal, naj je ne bi bilo mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu člena 2(b) Uredbe št. 261/2004.
9
Družba Flightright je pri Amtsgericht Düsseldorf (okrajno sodišče Düsseldorf, Nemčija) vložila tožbo za plačilo odškodnine, določene v tej uredbi. To sodišče je tožbi ugodilo z obrazložitvijo, da so imeli zadevni potniki potrjeno rezervacijo v smislu te uredbe za let s številko leta EW6850 iz Palme de Mallorce v Hannover. Menilo je, da splošna trditev družbe Eurowings, da let v zadevi v glavni stvari ni nikoli obstajal, ne izpolnjuje zahteve, da se dokaže, zakaj sta bila na potrditvi rezervacije navedena določen let in določena številka leta.
10
Družba Eurowings je zoper sodbo Amtsgericht Düsseldorf (okrajno sodišče Düsseldorf) vložila pritožbo pri Landgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu, Nemčija), to sodišče pa se sprašuje, ali je letalskega prevoznika mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu člena 2(b) Uredbe št. 261/2004, če let, ki je bil rezerviran prek organizatorja potovanja, po navedbah tega letalskega prevoznika nikoli ni bil načrtovan.
11
V teh okoliščinah je Landgericht Düsseldorf (deželno sodišče v Düsseldorfu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 2(b) Uredbe (ES) [št. 261/2004] razlagati tako, da je mogoče letalskega prevoznika v razmerju do letalskega potnika opredeliti kot ‚dejanskega letalskega prevoznika‘ v smislu te določbe, če je potnik sklenil z organizatorjem potovanja pogodbo za določen let tega letalskega prevoznika, ne da bi letalski prevoznik načrtoval let s to številko leta, torej če tak let nikoli ni obstajal?“
Vprašanje za predhodno odločanje
12
Če je iz sodne prakse mogoče jasno sklepati, kakšen je odgovor na vprašanje za predhodno odločanje, ali če ta odgovor ne dopušča nobenega razumnega dvoma, lahko Sodišče na podlagi člena 99 svojega poslovnika, na predlog sodnika poročevalca, po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odloči z obrazloženim sklepom.
13
To določbo je treba uporabiti v tej zadevi.
14
Predložitveno sodišče z vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(b) Uredbe št. 261/2004 razlagati tako, da je letalskega prevoznika mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe, če je potnik sklenil z organizatorjem potovanja pogodbo za določen let s številko leta in datumom, ki naj bi ga opravil ta letalski prevoznik, ne da bi ta letalski prevoznik načrtoval let s to številko leta in na ta datum.
15
V skladu s členom 2(b) te uredbe je pojem „dejanski letalski prevoznik“ opredeljen tako, da pomeni „letalskega prevoznika, ki opravi ali namerava opraviti let na podlagi pogodbe s potnikom ali v imenu druge, pravne ali fizične osebe, ki ima s tem potnikom sklenjeno pogodbo“.
16
Ta opredelitev torej določa dva kumulativna pogoja za to, da je mogoče letalskega prevoznika opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“, ki se nanašata po eni strani na izvedbo zadevnega leta in po drugi strani na obstoj pogodbe, sklenjene s potnikom (sodba z dne 4. julija 2018, Wirth in drugi, C‑532/17, EU:C:2018:527, točka 18).
17
S prvim pogojem je v ospredje postavljen pojem „let“, ki je njegov osrednji element. Sodišče pa je že razsodilo, da je treba ta pojem razumeti kot „en letalski prevoz, ki je tako na neki način ‚enota‘ tega prevoza, ki ga izvede letalski prevoznik, ki določi svojo pot“ (sodba z dne 4. julija 2018, Wirth in drugi, C‑532/17, EU:C:2018:527, točka 19 in navedena sodna praksa).
18
Iz tega izhaja, da je treba šteti, da je dejanski letalski prevoznik tisti prevoznik, ki v okviru svoje dejavnosti prevoza potnikov sprejme odločitev za izvedbo konkretnega leta, vključno z določitvijo njegove poti in voznega reda, in s tem za ustvarjenje ponudbe zračnega prevoza za zadevne osebe. Sprejetje take odločitve namreč pomeni, da ta letalski prevoznik prevzame odgovornost za izvedbo navedenega leta, kar med drugim vključuje morebitne odpovedi leta ali velike zamude ob prihodu (glej v tem smislu sodbo z dne 4. julija 2018, Wirth in drugi, C‑532/17, EU:C:2018:527, točka 20).
19
Če pa letalski prevoznik ne sprejme take odločitve za izvedbo določenega leta in ne da ponudbe zračnega prevoza, ni mogoče šteti, da je imel ta letalski prevoznik namen opraviti let v smislu člena 2(b) Uredbe št. 261/2004, tako da ga ni mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe.
20
Vendar je treba ta primer razlikovati od primera, v katerem letalski prevoznik da ponudbo, a jo pozneje spremeni, kar – odvisno od primera – povzroči zamudo ali odpoved leta.
21
V zadnjenavedenem primeru je namreč Sodišče že razsodilo, da je treba za letalskega prevoznika, ki je dal ponudbo zračnega prevoza, ki ustreza ponudbi, ki jo je organizator potovanja dal v okviru svojega razmerja s potnikom, čeprav lahko pride do sprememb te ponudbe, šteti, da ima namen opraviti let v smislu člena 2(b) Uredbe št. 261/2004, tako da ga je mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe (glej v tem smislu sodbo z dne 21. decembra 2021, Azurair in drugi, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 in C‑270/20, EU:C:2021:1038, točki 59 in 62).
22
Predložitveno sodišče, ki je edino pristojno za presojo dejstev v zadevi, ki mu je predložena, mora preveriti, ali družba Eurowings glede na ugotovitve, navedene v točkah od 18 do 21 tega sklepa, ni dala nobene ponudbe za zračni prevoz ali pa je dala ponudbo, ki jo je – odvisno od primera – pozneje spremenila.
23
Dodati je treba, da če letalski prevoznik ni „dejanski letalski prevoznik“ v smislu člena 2(b) Uredbe št. 261/2004, tako da ni zavezan za plačilo odškodnine na podlagi te uredbe, potnik kljub temu ne izgubi pravice, da v skladu z nacionalnim pravom vloži tožbo proti njenemu sopogodbeniku, v obravnavani zadevi proti organizatorju potovanja, za povračilo škode, ki jo je utrpel zaradi ravnanja tega organizatorja.
24
Glede na vse navedeno je treba na zastavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2(b) Uredbe št. 261/2004 razlagati tako, da letalskega prevoznika ni mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe, če je potnik z organizatorjem potovanja sklenil pogodbo za določen let s številko leta in datumom, ki naj bi ga opravil ta letalski prevoznik, ne da bi ta letalski prevoznik načrtoval let s to številko leta in na ta datum, vendar se ta letalski prevoznik lahko šteje za „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe, če je dal ponudbo, ki jo je – odvisno od primera – naknadno spremenil.
Stroški
25
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških.
Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) sklenilo:
Člen 2(b) Uredbe (ES) št. 261/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o določitvi skupnih pravil glede odškodnine in pomoči potnikom v primerih zavrnitve vkrcanja, odpovedi ali velike zamude letov ter o razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 295/91
je treba razlagati tako, da
letalskega prevoznika ni mogoče opredeliti kot „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe, če je potnik z organizatorjem potovanja sklenil pogodbo za določen let s številko leta in datumom, ki naj bi ga opravil ta letalski prevoznik, ne da bi ta letalski prevoznik načrtoval let s to številko leta in na ta datum, vendar se ta letalski prevoznik lahko šteje za „dejanskega letalskega prevoznika“ v smislu te določbe, če je dal ponudbo, ki jo je – odvisno od primera – naknadno spremenil.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.