VSRS Sklep Cpg 15/2025
Sodišče: Vrhovno sodišče
Oddelek: Gospodarski oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSRS:2025:CPG.15.2025
Evidenčna številka: VS00088615
Datum odločbe: 07.10.2025
Senat: Franc Seljak (preds.), dr. Damjan Orož (poroč.), Magda Teppey
Področje: MEDNARODNO ZASEBNO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE
Institut: zavrnitev priznanja in izvršitve - pridržek javnega reda - glavna obravnava v pritožbenem postopku -
vročitev sodbe sodišča druge stopnje - zavrnitev pritožbe
Zveza: Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti
in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah člen 45, 45/1, 45/1-a, 45/1-b,
46. ZIZ člen a42b
Jedro
SEU je pojasnilo, da je treba pojem "očitnega nasprotja z javnim redom države članice" razlagati ozko, ker
pomeni oviro za izpeljavo enega od temeljnih ciljev Uredbe št. 1215/2012 - prost pretok sodnih odločb v
civilnih in gospodarskih zadevah. Uporaba določila o javnem redu je upravičena le takrat, ko bi bil s
priznanjem ali izvršitvijo sodne odločbe, ki je bila sprejeta v drugi državi pogodbenici, nesprejemljivo kršen
pravni red države, v kateri se zahteva priznanje, ker bi ta odločba posegala v eno od temeljnih načel. Da se
zagotovi spoštovanje prepovedi preverjanja tuje sodne odločbe glede vsebine, mora poseg pomeniti očitno
kršitev pravnega pravila, ki se v pravnem redu države, v kateri se zahteva priznanje, šteje za bistveno ali
očitno kršitev pravice, ki je v tem pravnem redu priznana kot temeljna.
Izrek
I. Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.
II. Predlagatelj in nasprotni udeleženec sama krijeta svoje stroške pritožbenega postopka.
Obrazložitev
Odločitev in nosilni razlogi sodišča prve stopnje
                               1 / 7
1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog za zavrnitev priznanja sodbe Višjega
sodišča v Györu št. Gf.II.20.058/2022/27/I z dne 27. 4. 2023 (I. točka izreka); zavrnilo predlog za zavrnitev
izvršitve sodbe Višjega sodišča v Györu št. Gf.II.20.058/2022/27/I (II. točka izreka); odločilo, da predlagatelj
sam nosi svoje stroške postopka (III. točka izreka).
2. Zavzelo je stališče, da okoliščina, da Višje sodišče v Györu pred spremembo odločbe sodišča prve stopnje
ni opravilo pritožbene obravnave - pri čemer predlagatelj ne trdi, da bi zaslišanje v pritožbenem postopku
sploh predlagal - sama po sebi ni v nasprotju z javnim redom Republike Slovenije. Prvi odstavek 347. člena
Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) določa, da lahko sodišče druge stopnje odloča o pritožbi
brez obravnave, če oceni, da za odločitev o zadevi ni potrebna. Izjema javnega reda je po stališču Sodišča
Evropske unije (v nadaljevanju SEU) izjema, ki se jo mora uporabljati restriktivno. Glede očitka, da mu
sodba Višjega sodišča v Györu ni bila vročena v slovenskem jeziku, pa je sodišče prve stopnje zavzelo
stališče, da je imel predlagatelj v postopku pred sodiščem prve in druge stopnje pooblaščenca na Madžarskem
(ki mu je nato pred vročitvijo sodbe Višjega sodišča v Györu odpovedal pooblastilo, zato mu je bila sodba
omenjenega sodišča vročena neposredno). Tožba v postopku mu je bila vročena pravilno in je imel možnost
sodelovati v postopkih pred sodišči prve in druge stopnje. Pravilna vročitev sodbe v tem položaju pa ne
pomeni kršitve b) točke prvega odstavka člena 45 Uredbe Bruselj I (prenovitev). V postopku izvršbe je bilo
tuji sodni odločbi priloženo potrdilo o izvršljivosti v skladu z Uredbo Bruselj I (prenovitev), kar pomeni, da
slovenski organi izhajajo iz domneve, da je bila sodba predlagatelju vročena; če temu ni bilo tako, mora
predlagatelj doseči razveljavitev klavzule izvršljivosti pri sodišču, kjer je tekel postopek.
Povzetek pritožbenih navedb in odgovora na pritožbo
3. Zoper sklepo zavrnitvi ugovora je predlagatelj vložil pritožbo in Vrhovnemu sodišču predlagal spremembo
izpodbijane odločitve tako, da se tuje sodne odločbe ne prizna oziroma da se njena izvršitev zavrne oziroma
da se izpodbijani skleprazveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Sodišču prve stopnje
očita, da se ni opredelilo do tega, ali je nasprotni udeleženec na predlog predlagatelja odgovoril; če odgovora
na predlog ni bilo, bi moralo sodišče šteti, da se nasprotni udeleženec s predlogom strinja in bi mu moralo
ugoditi. Sodišče bi lahko o predlogu odločilo šele po opravljenem naroku za glavno obravnavo. Nadalje je
navedel, da mu sodba Višjega sodišča v Györu št. Gf.II.20.058/2022/27/I, s katero je omenjeno sodišče sodbo
sodišča prve stopnje spremenilo v škodo predlagatelja, ni bila vročena v slovenskem, temveč le v madžarskem
jeziku. Predlagatelj je šele v izvršilnem postopku prejel sodbo Višjega sodišča v Györu tudi v slovenskem
jeziku, zato se je šele tedaj lahko seznanil z vsebino sodbe. Dokler predlagatelju sodba ni bila vročena v
slovenskem jeziku, ni mogla postati izvršljiva. Teh navedb sodišče prve stopnje v izpodbijanem sklepu ni
upoštevalo, temveč je zmotno zaključilo, da bi moral sodbo Višjega sodišča v Györu izpodbijati na
Madžarskem, česar ni mogel storiti, saj mu vsebina sodbe ni bila znana. Stanje, ko bi slovensko sodišče
dovolilo izvršbo na podlagi tujega izvršilnega naslova, ne da bi bila sodba, ki pomeni izvršilni naslov, pravilno
vročena dolžniku, je v očitnem nasprotju z javnim redom v Republiki Sloveniji, v nasprotju s temeljnimi
načeli kontradiktornega postopka, v nasprotju z Ustavo RS, ter predstavlja razlog za zavrnitev priznanja tuje
odločbe po določbi tč. a) in b) prvega odstavka 45. člena prenovljene Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega
parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v
civilnih in gospodarskih zadevah (v nadaljevanju Uredba št. 1215/2012). Prav tako je v nasprotju z javnim
redom v Republiki Sloveniji dejstvo, da je Višje sodišče v Györu odločbo sodišča prve stopnje spremenilo,
ne da bi pred tem opravilo obravnavo v pritožbenem postopku, kjer bi imel predlagatelj možnost ustno podati
svoja stališča. Takšno ravnanje je bilo v nasprotju s splošno ustaljeno sodno prakso slovenskih sodišč, ki
temelji na sodni praksi Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju ESČP), in pravicami, ki bi
jih imel predlagatelj, če bi sodni postopek tekel pred slovenskimi sodišči. S takim ravnanjem je prišlo do
                               2 / 7
kršitve 22. in 25. člena Ustave in 6. člena Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih
svoboščin (v nadaljevanju EKČP) ter pomeni razlog za zavrnitev priznanja po določbi tč. a) prvega odstavka
45. člena Uredbe št. 1215/2012.
4. Nasprotni udeleženec je v odgovoru na pritožbo nasprotoval pritožbenim navedbam, predlagal zavrnitev
pritožbe in potrditev izpodbijanega sklepa. Navaja, da predlagatelj v pretežnem delu zgolj ponavlja
argumente, ki jih je podal pred sodiščem prve stopnje in ki jih je sodišče prve stopnje pravilno presodilo kot
neutemeljene.
5. Predlagatelj je v nadaljevanju vložil odgovor na odgovor nasprotnega udeleženca, slednji pa je vložil svoj
odgovor na predlagateljevo vlogo. Vrhovno sodišče nobene od nadaljnjih vlog ni upoštevalo, saj sta bili
vloženi po izteku roka za vložitev pritožbe oziroma odgovora na pritožbo.
Presoja utemeljenosti pritožbe
6. Pritožba ni utemeljena.
Pravna podlaga
7. V obravnavani zadevi se je predlagatelj skliceval na odklonilna razloga iz točke a) in b) prvega odstavka
45. člena Uredbe št. 1215/2012. Ta določata, da se priznanje sodne odločbe na zahtevo katere koli
zainteresirane stranke zavrne, če: a) je priznanje v očitnem nasprotju z javnim redom v zaprošeni državi
članici ali b) je bila sodna odločba izdana v odsotnosti toženca, če mu ni bilo vročeno pisanje o začetku
postopka ali enakovredno pisanje pravočasno in na tak način, da bi lahko pripravil obrambo, razen če toženec
ni začel postopka za izpodbijanje sodne odločbe, čeprav je imel to možnost. Na podlagi 46. člena Uredbe št.
1215/2012 se izvršitev sodne odločbe zavrne na podlagi tega, da obstaja eden iz razlogov, ki utemeljujejo
zavrnitev priznanja.
8. Po drugem odstavku 47. člena Uredbe št. 1215/2012 se za postopek zavrnitve izvršitve, kolikor ga ne
določa ta uredba, uporablja pravo zaprošene države članice. Na podlagi četrtega odstavka 45. člena Uredbe št.
1215/2012 velja enako pravilo tudi za postopek zavrnitve priznanja. Ker ureditev v Uredbi št. 1215/2012 ni
izčrpna, se subsidiarno uporablja nacionalna zakonodaja, ki mora ponuditi konkretne postopke, s katerimi se
uresničuje pravica do preskusa priznanja in izvršitve.1Tak postopek je v slovenski zakonodaji urejen v a42.b
členu Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ). Sedmi odstavek omenjenega člena določa, da je
zoper sklepsodišča prve stopnje, s katerim je odločilo o predlogu, dovoljena pritožba, o kateri odloči
Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Vrhovno sodišče ima torej v postopku odločanja o zavrnitvi priznanja
ali izvršitve položaj pritožbenega sodišča.
9. Po desetem odstavku a42.b člena ZIZ se glede postopka po tem členu smiselno uporabljajo določbe
zakona, ki ureja mednarodno zasebno pravo in postopek, o postopku za priznanje in izvršitev tujih sodnih
odločb. Zakon o mednarodnem zasebnem pravu in postopku (v nadaljevanju ZMZPP) v 111. členu določa, da
se za postopek priznanja in izvršitev tujih sodnih odločb, če ni drugače določeno, uporabljajo določbe zakona
o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP-1). 42. člen ZNP-1 pa določa, da se smiselno uporabljajo
določbe ZPP. V pritožbenem postopku je pritožbeno sodišče dolžno izpodbijano odločbo preizkusiti v okviru
pritožbeno zatrjevanih razlogov, ob tem pa po uradni dolžnosti paziti na bistvene kršitve določb pravdnega
postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred
sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo
                               3 / 7
materialnega prava (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP, oba v zvezi z desetim odstavkom
a42.b členom ZIZ, 111. členom ZMZPP in 42. členom ZNP-1).
Glede odgovora nasprotnega udeleženca
10. Za stališče pritožnika, da bi moralo sodišče prve stopnje opustitev odgovora na predlog šteti, kot da se
nasprotni udeleženec s predlogom strinja in mu zato ugoditi, ni podlage. Takšna sankcija za opustitev
odgovora bi morala biti v zakonu neposredno določena, v a42.b členu ZIZ, ki ureja postopek odločanja o
zavrnitvi priznanja oziroma izvršitve po Uredbi št. 1215/2012, pa take določbe ni.
Glede neizvedbe naroka
11. Šesti odstavek a42.b člena ZIZ določa, da sodišče odloči po opravljenem naroku, če je odločitev odvisna
od spornih dejstev. Sodišče prve stopnje je zavzelo stališče, da odločitev v konkretnem primeru ni bila
odvisna od spornih dejstev, nasprotno pa pritožnik trdi, da so bila sporna dejstva, vendar jih ne konkretizira,
temveč zapiše le, da naj bi obstoj spornih dejstev potrdili "drugi pritožbeni razlogi". Takšen pavšalen zapis ne
zadošča za uspeh s pritožbenim argumentom.
Glede zavrnitve priznanja
12. Pritožnik v pritožbi ni posebej konkretiziral, katere pritožbene navedbe se nanašajo na predlog za
zavrnitev priznanja in katere na podrejeni predlog za zavrnitev izvršitve. Iz predloga za zavrnitev priznanja
izhaja, da ga pritožnik utemeljuje s tem, da naj ne bi bila opravljena pritožbena obravnava pred Višjim
sodiščem v Györu, ki je odločilo v njegovo škodo.
13. Najprej je treba poudariti, da je v obravnavani zadevi sporna izvedba pritožbene obravnave pred Višjim
sodiščem v Györu. Predlagatelj niti ni trdil, da tudi pred sodiščem prve stopnje na Madžarskem ne bi bil
izveden kontradiktoren postopek, v katerem je imel predlagatelj pravico podajati svoje navedbe in predlagati
dokaze. Ta ločnica je pomembna, saj je posledično procesni položaj predlagatelja drugačen od položajev,
obravnavanih v posameznih odločbah Vrhovnega sodišča, Ustavnega sodišča in Evropskega sodišča za
človekove pravice, ki jih je predlagatelj navedel. 2V citiranih odločbah je bila sporna izvedba glavne
obravnave pred sodiščem prve stopnje.
14. SEU je pojasnilo, da je treba pojem "očitnega nasprotja z javnim redom države članice" razlagati ozko,
ker pomeni oviro za izpeljavo enega od temeljnih ciljev Uredbe št. 1215/2012 - prost pretok sodnih odločb v
civilnih in gospodarskih zadevah. 3Uporaba določila o javnem redu je upravičena le takrat, ko bi bil s
priznanjem ali izvršitvijo sodne odločbe, ki je bila sprejeta v drugi državi pogodbenici, nesprejemljivo kršen
pravni red države, v kateri se zahteva priznanje, ker bi ta odločba posegala v eno od temeljnih načel. Da se
zagotovi spoštovanje prepovedi preverjanja tuje sodne odločbe glede vsebine, mora poseg pomeniti očitno
kršitev pravnega pravila, ki se v pravnem redu države, v kateri se zahteva priznanje, šteje za bistveno ali
očitno kršitev pravice, ki je v tem pravnem redu priznana kot temeljna. 4V konkretnem primeru predlagatelj
očita, da je neizvedba pritožbene obravnave v primeru, ko sodišče druge stopnje spremeni odločbo sodišča
prve stopnje, kršitev, ki ustreza tej opredelitvi.
15. ZPP v prvem odstavku 347. člena ZPP določa, da sodišče druge stopnje odloča o pritožbi brez obravnave,
kadar oceni, da ta za odločitev ni potrebna. Drugi in tretji odstavek 347. člena ZPP pa določata, v katerih
primerih mora sodišče druge stopnje izvesti obravnavo. Sprememba sodbe sodišča prve stopnje, četudi iz
                               4 / 7
ugodilne v zavrnilno, sama po sebi ni razlog, ki bi utemeljeval izvedbo pritožbene obravnave. Podlago za
spremembo odločbe sodišča prve stopnje predstavlja 358. člen ZPP in na podlagi določbe druge, tretje,
četrte, pete in delno tudi šeste alineje 358. člena ZPP sodišče druge stopnje lahko na seji senata spremeni
sodbo sodišča prve stopnje. Razlog za to je v tem, da je sodišče druge stopnje v teh situacijah v isti spoznavni
situaciji kot sodišče prve stopnje. 5Ker ZPP v določenih okoliščinah dopušča spremembo prvostopenjske
sodbe na seji senata, ne da bi bilo za to treba izvesti pritožbeno obravnavo, sklicevanje na posamezne odločbe
Vrhovnega sodišča, 6v katerih je Vrhovno sodišče zavzelo stališče, da sodišče druge stopnje v okoliščinah
obravnavane zadeve ni moglo odločati brez pritožbene obravnave, ne more pripeljati do drugačne presoje.
16. Na podlagi ugotovitve, da v določbah ZPP ni podlage za sklep, da sme sodišče druge stopnje sodbo
prvostopenjskega sodišča spremeniti le po predhodno izvedeni pritožbeni obravnavi, očitek neizvedene
pritožbene obravnave sam po sebi še ne pomeni, da je prišlo do kršitve načela enakega varstva pravic v
postopkih iz 22. člena Ustave RS, kršitve pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave RS ali kršitve
pravice do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave RS.
17. Ker je del javnega reda v Republiki Sloveniji tudi EKČP, je Vrhovno sodišče predlagateljeve navedbe
preizkusilo še z vidika določbe 6. člena EKČP, katere kršitev je predlagatelj prav tako očital. V zvezi z
izvedbo ustne obravnave na drugi ali tretji stopnji je ustaljena praksa ESČP, da dejstvo, da ni bila izvedena
pritožbena obravnava z neposrednim zaslišanjem stranke, samo po sebi ne pomeni kršitve določbe 6. člena
EKČP, upoštevajoč okoliščine posamezne zadeve. 7Standard presoje ustnega zaslišanja na drugi in tretji
stopnji je manj strog, še zlasti v primeru, ko je bilo zaslišanje izvedeno na prvi stopnji. Torej tudi iz prakse
ESČP izhaja, da je presoja, ali ravnanje sodišča druge stopnje glede neizvedbe pritožbene obravnave, krši 6.
člen EKČP, odvisna od okoliščin primera, konkretno glede spornih vprašanj pred sodiščem druge stopnje.
Predlagatelj pa v svojih navedbah ni konkretiziral nobenih spornih vprašanj, ki jih je odpiralo Višje sodišče v
Györu in na podlagi katerih bi bilo mogoče presojati obveznost izvedbe. Golo dejstvo, da je bila pred
sodiščem druge stopnje sodba sodišča prve stopnje spremenjena, ni pravno odločilna okoliščina.
18. Predlagatelj torej ni uspel dokazati, da naj bi ravnanje Višjega sodišča v Györu pomenilo ravnanje, ki bi
bilo v očitnem nasprotju z javnim redom Republike Slovenije. Posledično je sodišče prve stopnje pravilno
zaključilo, da razlogi za zavrnitev priznanja niso podani.
Glede zavrnitve izvršitve
19. Predlog za zavrnitev izvršitve je predlagatelj utemeljil na okoliščini, da odločba Višjega sodišča v Györu
naj ne bi postala izvršljiva, ker mu naj ne bi bila vročena v slovenskem jeziku.
20. SEU je glede razloga, navedenega v 2. točki 34. člena Uredbe št. 44/2001 (ki je enakovreden ureditvi iz
točke b) prvega odstavka 45. člena Uredbe št. 1215/2012) zapisalo, da je njegov namen prek sistema
dvojnega nadzora zagotoviti spoštovanje pravic toženca, ki se ni spustil v postopek, v postopku, ki poteka v
državi članici izvora. V skladu s tem sistemom mora sodišče zaprošene države članice zavrniti ali, v primeru
vložitve pravnega sredstva, preklicati izvršljivost tuje zamudne sodne odločbe, če pisanje o začetku postopka
ali enakovredno pisanje tožencu ni bilo vročeno pravočasno in tako, da bi se ta lahko branil, razen če je vložil
pravno sredstvo zoper to odločbo pri sodišču države članice izvora, če je to lahko storil.8
21. Na podlagi navedene razlage v obravnavani zadevi niso podane okoliščine, ki bi utemeljevale uporabo
določbe točke b) prvega odstavka 45. člena Uredbe št. 1215/2012. Ta določba se uporabi v primerih, ko se
toženec ni spustil v postopek, ker mu pisanje o začetku postopka ni bilo vročeno, zaradi česar mu ni bila
                               5 / 7
omogočena možnost obrambe. V obravnavani zadevi pa se je predlagatelj spustil v postopek in je v njem
sodeloval vse do sporne odločitve Višjega sodišča v Györu z dne 27. 4. 2023. Ves čas postopka ga je zastopal
kvalificirani pooblaščenec, ki mu je pooblastilo odpovedal 19. 6. 2023, kar je po datumu odločanja Višjega
sodišča v Györu. Okoliščina, da predlagatelju sodba drugostopenjskega sodišča naj ne bi bila vročena v
slovenskem jeziku, pa ni v nobeni zvezi z okoliščinami, v katerih se uporablja določba točke b) prvega
odstavka 45. člena Uredbe št. 1215/2012.
22. Ali je bila vročitev pravilno opravljena, je v tem postopku pravno vprašanje, zato je dokazni predlog za
zaslišanje zakonitega zastopnika predlagatelja in priče neprimeren in teh dokazov sodišče utemeljeno ni
izvedlo.
23. V skladu s prvim odstavkom 42. člena Uredbe št. 1215/2012 vlagatelj predloga za izvršbo predloži izvod
sodne odločbe, ki izpolnjuje pogoje, potrebne za potrditev njegove verodostojnosti in potrdilo, ki potrjuje
izvršljivost sodne odločbe. Prvi odstavek 43. člena Uredbe št. 1215/2012 pa določa, da se pred prvim
izvršilnim ukrepom osebi, zoper katero se zahteva izvršitev, vroči potrdilo o izvršljivosti, ki mu je priložena
sodna odločba, če mu še ni bila vročena.
24. S predložitvijo potrdila o izvršljivosti odločbe Višjega sodišča v Györu je v skladu z 39. členom v zvezi s
prvim odstavkom 42. člena Uredbe ta odločba izvršljiva tudi v Sloveniji. To pa pomeni, da predlagatelj
zavrnitve priznanja oziroma izvršitve ne more utemeljevati na trditvi, da odločba Višjega sodišča v Györu naj
ne bi postala izvršljiva. Ta očitek bi lahko uveljavljal zgolj pred madžarskim sodiščem. Drugačno stališče bi
določbo 39. člena Uredbe v celoti izvotlilo, saj bi terjalo ločen postopek priznanja oziroma razglasitve
izvršljivosti v Sloveniji.
25. Sodna praksa rednih sodišč, ki jo je citiral predlagatelj, 9se nanaša na vprašanje pravilne vročitve tožbe
kot ene izmed predpostavk zakonite izdaje zamudne sodbe. V obravnavani zadevi pa ni sporno vprašanje
pravilnost vročitve tožbe, niti se ne preizkuša zakonitost izdaje zamudne sodbe. Tudi citirani odločbi
Ustavnega sodišča 10nista primerljivi, saj je v obeh odločbah Ustavno sodišče ugotovljeno dejansko stanje
presojalo na podlagi določb Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku, ki pa se v obravnavani
zadevi ne uporabljajo, saj se zaradi dejstva, da sta tako Slovenija kot Madžarska članici Evropske Unije,
uporablja Uredba, ki pa določa, da za priznanje oziroma izvršitev odločbe, izdane v drugi državi članici, ni
potreben poseben postopek priznanja oziroma razglasitve izvršljivosti.
26. Ker je bilo torej postopanje sodišča glede vročanja sodbe Višjega sodišča v Györu v skladu z določbami
Uredbe, ki se v slovenskem pravnem redu neposredno uporablja, ni podan odklonilni razlog očitnega
nasprotja z javnim redom Republike Slovenije.
Odločitev o pritožbi
27. Ker pritožbeni razlogi in razlogi, na katere pazi sodišče po uradni dolžnosti, niso podani, je Vrhovno
sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklepsodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP v zvezi z a42.b
členom ZIZ, 111. členom ZMZPP in 42. členom ZNP-1).
Odločitev o stroških pritožbenega postopka
28. Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi prvega odstavka 40. člena ZNP-1, ki se
uporablja na podlagi a42.b člena ZIZ in 111. členom ZMZPP, in po kateri vsak udeleženec krije svoje
                               6 / 7
stroške.
29. Sklepje bil sprejet soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP v zvezi z a42.b členom ZIZ, 111. členom
ZMZPP in 42. členom ZNP-1).
-------------------------------
1Rijavec, V., Zakon o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) z novelo ZIZ-L: razširjena uvodna pojasnila s podrobnim
prikazom evropskega naloga za zamrznitev bančnih računov, GV Založba, Ljubljana 2019, str. 197-198.
2Sodba ESČP v zadevah Cerovšek in Božičnik proti Sloveniji (št. 68939/12 in 68949/2012) z dne 7. 3. 2017,
sodba ESČP v zadevi Mirovni inštitut proti Sloveniji (št. 32303/13) z dne 13. 3. 2018, sodba ESČP v zadevi
Produkcija plus storitveno podjetje d. o. o. proti Sloveniji (št. 47072/15) z dne 23. 10. 2018, sklepUstavnega
sodišča Up-135/19 z dne 4. 4. 2019, sklep VSRS Cp 11/2023 z dne 5. 4. 2023.
3 Sodba C-568/20 v zadevi J. proti H. Limited z dne 7. 4. 2022.
4 Sodba C-7/98 v zadevi Dieter Krombach proti André Bamberski z dne 28. 3. 2000.
5 Zobec, J. v: Pravdni postopek - zakon s komentarjem, 3. knjiga, GV Založba, Ljubljana 2003, str. 380.
6 Sklep VSRS VIII Ips 46/2021 z dne 10. 3. 2022.
7Sodba Helmers proti Švedski (št. 11826/85) z dne 29. 10. 1991, sodba Salomonsson proti Švedski (št.
38978/97) z dne 12. 11. 2002 in sodba Miller proti Švedski (št. 55853/00) z dne 8. 2. 2005.
8 Sodba C-70/15 v zadevi Emmanuel Lebek proti Januszu Dominu z dne 7. 7. 2016.
9Sodbi VSRSII Ips 245/2008 z dne 16. 6. 2011 in III Ips 86/2011 z dne 19. 11. 2013, sodba VSM I Cpg
411/2015 z dne 7. 1. 2016,.
10 Odločbi Ustavnega sodišča Up-645/13 z dne 3. 3. 2016 ter U-I-473/19 in U-I-400/20 z dne 4. 2. 2021.
Datum zadnje spremembe: 19.11.2025
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                               7 / 7