62009CC0327_SL
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Uvod
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (bavarsko višje upravno sodišče, Nemčija) se v bistvu nanaša na sistem, uveden z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 258/97 z dne 27. januarja 1997 v zvezi z novimi živili in novimi živilskimi sestavinami(2), ter na Odločbo Komisije 2000/196/ES z dne 22. februarja 2000 o zavrnitvi odobritve za dajanje na trg proizvoda „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ kot novega živila ali nove živilske sestavine v skladu z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 258/97.(3)
2. Ta predlog je bil vložen v okviru spora med podjetjem Mensch und Natur AG (v nadaljevanju: Mensch und Natur) in Freistaat Bayern (zvezna dežela Bavarska) o prepovedi dajanja na nemški trg nekaterih proizvodov, ki jih trži navedeno podjetje, ker so vsebovala rastlino „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ (v nadaljevanju: stevia), glede katere je Komisija Evropskih skupnosti z Odločbo 2000/196, ki ni bila naslovljena na podjetje Mensch und Natur, ugotovila, da gre za novo živilo in da ga ni mogoče dati na trg Skupnosti, ker ne izpolnjuje pogojev, določenih v Uredbi.
3. V stališčih, predloženih v tej zadevi, nobena stranka ne izpodbija, da odločba Komisije ni splošna in da torej načeloma zavezuje samo naslovnike. Vprašanje, predloženo Sodišču, se nanaša na pravne učinke, ki jih imajo Uredba št. 258/97 in odločbe Komisije, sprejete na njeni podlagi, na upravne in sodne organe držav članic.
II – Pravni okvir
A – Zakonodaja Skupnosti
1.	Pogodba ES
4. Člen 249, prvi odstavek, ES določa, da „[z]a izpolnjevanje svojih nalog v skladu z določbami te pogodbe Evropski parlament skupaj s Svetom ter Svet in Komisija […] sprejemajo odločbe […]“. Četrti odstavek tega člena določa: „Odločba je v celoti zavezujoča za vse, na katere je naslovljena.“(4)
2.	Uredba št. 258/97
5. Uvodni izjavi 1 in 2 Uredbe št. 258/97 določata:
„1. ker lahko razlike med nacionalnimi predpisi v zvezi z novimi živili in živilskimi sestavinami ovirajo prosti pretok živil; ker lahko ustvarijo pogoje nelojalne konkurence in s tem neposredno prizadenejo delovanje notranjega trga;
2. ker je za varovanje javnega zdravja treba zagotoviti, da so nova živila in nove živilske sestavine po postopku Skupnosti podvrženi enotni presoji varnosti, preden se dajo na trg Skupnosti[.]“
6. Člen 1 Uredbe št. 258/97 določa:
„1. Ta uredba zadeva dajanje novih živil ali novih živilskih sestavin na trg znotraj Skupnosti.
2. Ta uredba se uporablja za dajanje na trg Skupnosti živil in živilskih sestavin, ki se do sedaj še niso v pomembnem obsegu uporabljali za prehrano ljudi v Skupnosti in se razvrščajo v naslednje skupine:
[…]
(e) živila in živilske sestavine, ki jih sestavljajo rastline ali so pridobljeni iz rastlin, ter živilske sestavine, pridobljene iz živali, razen živil in živilskih sestavin, pridobljenih s tradicionalnim razmnoževanjem ali gojenjem, ki že iz preteklosti veljajo za varna živila;
[…]
3. Po potrebi je mogoče po postopku iz člena 13 določiti, ali vrsta živila ali živilske sestavine sodi na področje uporabe odstavka 2 tega člena.“
7. Člen 3(1) iste uredbe določa:
„1. Živila in živilske sestavine, ki sodijo na področje uporabe te uredbe, ne smejo:
– predstavljati nevarnosti za potrošnika,
– zavajati potrošnika,
– se razlikovati od živil in živilskih sestavin, ki naj bi jih nadomestili, v takem obsegu, da bi bilo njihovo običajno uživanje za potrošnika prehransko nekoristno.“
8. Postopek za odobritev dajanja na trg proizvodov, ki spadajo na področje uporabe Uredbe, med drugim vključuje te tri faze, določene v členih 4, 6 in 7 Uredbe št. 258/97:
„Člen 4
1. Oseba, odgovorna za dajanje na trg Skupnosti (v nadaljevanju ‚prosilec‘), predloži zahtevek državi članici, na katere trg želi prvič dati izdelek. Istočasno mora kopijo zahtevka izročiti Komisiji.
2. Opravi se začetna presoja, kakor je predvidena v členu 6.
Po postopku, navedenem v členu 6(4), država članica, navedena v odstavku 1, brez odlašanja obvesti prosilca:
– da lahko da na trg živilo ali živilsko sestavino, kadar se ne zahteva dodatna presoja, kakor je navedena v členu 6(3), in da ni bil predložen upravičen ugovor v skladu s členom 6(4),
ali
– da je v skladu s členom 7 potrebna odločba o odobritvi.
[…]
Člen 6
1. Zahtevek, naveden v členu 4(1), vsebuje vse potrebne informacije, vključno s kopijami opravljenih študij in vsega drugega gradiva, ki je na voljo kot dokazilo, da to živilo ali živilske sestavine izpolnjujejo merila, določena v členu 3(1), pa tudi ustrezen predlog za predstavitev in označevanje živil ali živilskih sestavin v skladu z zahtevami člena 8. Poleg tega mora zahtevek spremljati povzetek spisa.
2. Po prejemu zahtevka država članica, navedena v členu 4(1), zagotovi, da se opravi začetna presoja. […]
Komisija brez odlašanja posreduje državi članici kopijo povzetka, ki ga je pripravil prosilec, in ime pristojnega organa, odgovornega za pripravo začetne presoje.
3. Poročilo o začetni presoji […] mora odločiti, ali živilo ali živilska sestavina zahteva dodatno presojo v skladu s členom 7.
4. […] V 60 dneh od dneva, ko je Komisija razposlala poročilo, lahko država članica ali Komisija da pripombe ali upravičeno ugovarja trženju zadevnega živila ali živilske sestavine. […]
Člen 7
1. Če se v skladu s členom 6(3) zahteva dodatna presoja ali pride do ugovora v skladu s členom 6(4), se odločba o odobritvi sprejme po postopku iz člena 13.
2. Odločba opredeljuje področje uporabe odobritve in po potrebi določa:
– pogoje za uporabo živila ali živilske sestavine,
– označbo živila ali živilske sestavine in njegovo specifikacijo,
– posebne zahteve glede označevanja, navedene v členu 8.
3. Komisija brez odlašanja obvesti prosilca o sprejeti odločbi. Odločbe se objavijo v Uradnem listu Evropskih skupnosti.“
9. Člen 13 Uredbe št. 258/97 določa:
„1. Če je treba ravnati po postopku, opredeljenem v tem členu, Komisiji pomaga Stalni odbor za živila, v nadaljnjem besedilu ‚odbor‘.
2. Zadeve preda odboru predsednik na lastno pobudo ali na zahtevo predstavnika države članice.
3. Predstavnik Komisije predloži odboru osnutek potrebnih ukrepov. Odbor da svoje mnenje o osnutku v roku, ki ga lahko glede na nujnost zadeve določi predsednik. Mnenje se sprejme z večino, ki jo določa člen [205](2) Pogodbe za sprejemanje odločitev Sveta na predlog Komisije. Glasovi predstavnikov držav članic v odboru se ponderirajo na način iz navedenega člena. Predsednik ne glasuje.
4. (a) Komisija sprejme predlagane ukrepe, če so v skladu z mnenjem odbora.
[…]“
3.	Odločba 2000/196
10. Tretja uvodna izjava Odločbe 2000/196 se glasi:
„ob upoštevanju zahtevka, ki ga je profesor J. Geuns, laboratorij za fiziologijo rastlin, KUL, vložil pri pristojnih belgijskih organih 5. novembra 1997 za dajanje na trg proizvoda ‚Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi‘ kot novega živila ali nove živilske sestavine“
11. Točke obrazložitve Odločbe 2000/196 se glasijo:
„1. V prvem poročilu o presoji, ki so ga pripravili pristojni belgijski organi, je ugotovljeno, da na podlagi predloženih informacij proizvod ne bi smel dobiti odobritve za dajanje na trg.
2. V odgovoru na prvo poročilo o presoji je prosilec predložil dodatno dokumentacijo Komisiji, ki je s temi informacijami seznanila države članice in Znanstveni odbor za hrano.
3. Opravljena je bila dodatna presoja v skladu s členom 7 Uredbe. Znanstveni odbor za hrano je 17. junija 1999 v svojem mnenju v bistvenem potrdil prvo poročilo o presoji.
4. Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi je novo živilo v smislu Uredbe (ES) št. 258/97, in ker ni bilo dokazano, da je proizvod v skladu z merili, določenimi v členu 3(1) Uredbe, ne bo dan na trg Skupnosti.
5. Ukrepi, predvideni v tej odločbi, so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za živila.“
12. Člena 1 in 2 Odločbe 2000/196 določata:
„Člen 1
Proizvoda ‚Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi‘ ni mogoče dati na trg Skupnosti kot živila ali živilske sestavine.
Člen 2
Ta odločba je naslovljena na profesorja J. Geunsa, laboratorij za fiziologijo rastlin, KUL, Kardinal Mercierlaan 92, 3001 Heverlee, Belgija.“
13. Naslovu Odločbe 2000/196 sledi navedba: „Besedilo v nizozemskem jeziku je edino verodostojno.“
B – Nacionalno pravo
14. V skladu s členom 2(1), točka 1, bavarskega zakona o nadzoru živil (Bayerisches Lebensmittelüberwachungsgesetz) z dne 11. novembra 1997(5) organi pri izpolnjevanju svojih nalog lahko izdajajo individualne odločbe, da bi preprečili ali zaustavili kršitve določb predpisov o živilih.
15. Člen 3(1) uredbe o novih živilih in živilskih sestavinah (Neuartige Lebensmittel- und Lebensmittelzutaten-Verordnung)(6) določa, da oseba, odgovorna za trženje, ne sme dati na trg živil in živilskih sestavin v smislu člena 1(2) Uredbe št. 258/97 brez odobritve, pridobljene v skladu s postopki, določenimi v členu 3(2) navedene uredbe.
III – Dejansko stanje v postopku v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
16. Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da podjetje Mensch und Natur proizvaja in trži različne vrste čaja. V nekaterih vrstah čaja se kot sladilo uporabljajo izvlečki iz južnoameriških listov stevie.
17. Komisija je v Odločbi 2000/196 odločila, da proizvoda s stevio ni mogoče dati na trg Skupnosti kot živila ali živilske sestavine. Ta odločba je bila sprejeta na podlagi zahtevka, ki ga je vložil profesor J. Geuns, na katerega je naslovljena.
18. Landratsamt Bad Tölz-Wolfratshausen (upravna služba okrožja Bad Tölz-Wolfratshausen) je z odločbo z dne 8. aprila 2003, naslovljeno na podjetje Mensch und Natur, prepovedala trženje več vrst čaja in zagrozila z upravno globo v višini 500 EUR.
19. Landratsamt je v odločbi z dne 8. aprila 2003 ugotovila, da je bila odobritev stevie kot novega živila z Odločbo 2000/196 zavrnjena in da ta odločba vse države članice zavezuje k prepovedi trženja stevie. Poudarila je, da podjetje Mensch und Natur ni dokazalo, da so se zadevne vrste čaja že pred začetkom veljavnosti Uredbe št. 258/97, to je pred 15. majem 1997, tržile v Skupnosti v pomembnem obsegu za prehrano ljudi.
20. Podjetje Mensch und Natur je vložilo pritožbo zoper odločbo z dne 8. aprila 2003 pri Bayerisches Verwaltungsgericht München (bavarsko upravno sodišče, München), pri čemer je trdilo, da so njegovi predhodniki proizvode, ki vsebujejo stevio, razvijali že od začetka 90-ih let in jih že pred 15. majem 1997 v več sto tisoč primerkih prek prodaje po pošti in v trgovinah z naravno prehrano tržili v Skupnosti. Poleg tega je podjetje Mensch und Natur sklepalo, da Odločba 2000/196 zanj ni zavezujoča.
21. Bayerisches Verwaltungsgericht München je s sodbo z dne 13. maja 2004 tej pritožbi ugodilo.
22. Zvezna dežela Bavarska je vložila pritožbo zoper to sodbo pri Bayerischer Verwaltungsgerichtshof.
23. Ker je zadnjenavedeno sodišče menilo, da je za odločanje treba dobiti nekatera pojasnila o razlagi prava Unije, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1. Ali člen 249, četrti odstavek, ES nasprotuje temu, da bi se odločba Komisije, ki je v skladu s svojim besedilom naslovljena zgolj na določenega posameznika, lahko razlagala tako, da zavezuje tudi druga podjetja, ki jih je v skladu s smislom in z namenom odločbe treba obravnavati enako?
2. Ali je Odločba [2000/196], katere člen 1 nasprotuje dajanju [stevie] kot novega živila ali nove živilske sestavine na trg Skupnosti, zavezujoča tudi za [podjetje Mensch und Natur], ki [jo] zdaj trži v Skupnosti?“
IV – Analiza
A – Uvodne opombe
24. Treba je opozoriti, da ima Uredba št. 258/97 dva cilja, in sicer zagotovitev delovanja notranjega trga novih živil in varovanje javnega zdravja pred tveganji, ki jih ta lahko ustvarjajo.(7)
25. Namen navedene uredbe je namreč v Skupnosti ustvariti skupne standarde na področju novih živil in novih živilskih sestavin, ki se, kot izhaja iz druge uvodne izjave, še zlasti izražajo v tem, da so ta živila v skladu s postopkom Skupnosti podvržena enotni presoji varnosti, preden se dajo na trg Skupnosti.(8)
26. Za dajanje na trg novega živila ali nove živilske sestavine, kakor sta opredeljena v členu 1(2) Uredbe št. 258/97, je potrebna odobritev ali odločba o nepotrebnosti odobritve, naslovljena na prosilca. V ta namen oseba, odgovorna za dajanje na trg Skupnosti, predloži zahtevek državi članici, na katere trg želi prvič dati izdelek. Istočasno mora kopijo zahtevka izročiti Komisiji.
27. Opravi se začetna presoja v skladu s členom 6 Uredbe št. 258/97. Po postopku, navedenem v členu 6(4), država članica brez odlašanja obvesti prosilca:
– da lahko da na trg živilo ali živilsko sestavino, kadar se ne zahteva dodatna presoja, kakor je navedena v členu 6(3), in ni bil predložen upravičen ugovor v skladu s členom 6(4),
ali
– da je v skladu s členom 7 potrebna odločba o odobritvi.
28. Uradno obvestilo lahko privede do nacionalne odločbe ali odločbe Komisije, odvisno od primera.
29. V sedanjem sistemu je vsaka odločba, ki dovoljuje ali prepoveduje novo živilo ali novo živilsko sestavino, individualna odločba, ki jo glede na posamezen primer sprejme država članica ali Komisija. Poleg tega se mi zdi, da je odločba sprejeta na podlagi informacij v dokumentaciji, ki jo je predložil prosilec, ne da bi bile k predložitvi stališč pozvane zainteresirane tretje osebe.
B – Vprašanji za predhodno odločanje
30. Po preučitvi predloga za sprejetje predhodne odločbe in predloženih stališč menim, da za ustrezen odgovor na vprašanji za predhodno odločanje ni treba temeljito analizirati obsega pojma odločbe v smislu člena 249, četrti odstavek, ES. Elementi odgovora temeljijo na analizi sistema nadzora dajanja na trg, določenega v Uredbi št. 258/97.
31. Vprašanji za predhodno odločanje je mogoče združiti. Predložitveno sodišče v bistvu želi izvedeti, ali odločba Komisije, kakor je ta z dne 22. februarja 2000, sprejeta v okviru Uredbe št. 258/97 in povezana z zavrnitvijo odobritve za dajanje na trg, ovira organ države članice, da v nadaljnjem upravnem ali sodnem postopku preuči, ali je živilo ali živilsko sestavino, ki je predmet navedene individualne odločbe, dajala na trg v pomembnem obsegu za prehrano ljudi pred začetkom veljavnosti Uredbe druga oseba, in sicer da bi ugotovil, ali živilo ali živilska sestavina spada na področje uporabe navedene uredbe.
1.	Sistem, vzpostavljen z Uredbo št. 258/97
32. V skladu z ureditvijo, določeno z Uredbo št. 258/97, je za dajanje na trg živil, opredeljenih v členu 1(2), treba pridobiti predhodno odobritev v skladu s členom 4(1). Ta obveznost uradnega obvestila in zahtevka za odobritev se v resnici ujema z implicitno prepovedjo dajanja na trg novega živila ali nove živilske sestavine brez odobritve.
33. Izrecna prepoved dajanja na trg novih živil ali novih živilskih sestavin zdaj ni predvidena v sami Uredbi št. 258/97, temveč bolj v nacionalnih predpisih, ki določajo podrobna pravila njene uporabe.(9) Poudarjam, da bi prihodnji sistem, ki ga predlaga Komisija, uvedel tako prepoved.(10)
34. Ponujata se dve ugotovitvi. Če živilo ali živilska sestavina po eni strani ne spada na področje uporabe Uredbe št. 258/97 (na primer zato, ker sta bila uporabljena za prehrano ljudi v pomembnem obsegu pred začetkom veljavnosti navedene uredbe),(11) v skladu s to uredbo nista potrebna niti uradno obvestilo niti odobritev. Če se po drugi strani živilo ali živilska sestavina ujema z opredelitvijo iz Uredbe št. 258/97, ju ni mogoče dati na trg brez odobritve ali odločbe, v kateri je ugotovljena nepotrebnost odobritve.(12)
35. Zahtevek za odobritev lahko privede do upravne odločbe, s katero je zahtevana odobritev izdana ali zavrnjena. Če odobritev ni izdana, se uporablja splošno pravilo, določeno v Uredbi št. 258/97, in sicer prepoved dajanja na trg proizvoda, za katerega velja ta uredba. Poleg tega ni odločilno, ali je Komisija sprejela pozitivno ali negativno odločbo na podlagi zahtevka za odobritev istega živila ali živilske sestavine, ki pa ga je vložil drug prosilec: podjetje Mensch und Natur bi organom moralo predložiti lasten zahtevek za odobritev v skladu z Uredbo št. 258/97.
36. Iz tega sledi, da se pravni položaj podjetja Mensch und Natur ne spremeni glede na negativen ali pozitiven sklep odločbe Komisije, naslovljene na drugo osebo. Če pa bi, nasprotno, nacionalni organ ali Komisija v postopku, določenem z Uredbo št. 258/97, ugotovila, da stevia ni novo živilo, bi se lahko podjetje Mensch und Natur na to sklicevalo pri vsakem nacionalnem organu.
37. Dalje je treba preučiti, katera vprašanja so bila rešena z odločbo Komisije. Kot se namreč pogosto dogaja pri upravni odločbi, so v njej podani opis dejstev in posledice, ki v skladu z v njej opravljeno presojo izhajajo iz veljavnega regulativnega okvira.
38. Opredelitev stevie kot novega živila v smislu Uredbe št. 258/97 je bila določena v četrti uvodni izjavi Odločbe 2000/196.
39. Komisija je na tej podlagi preučila zahtevek za dajanje na trg zadevnega proizvoda in ugotovila, da zaradi nezadostnih informacij o varnosti ni mogoče izdati odobritve v skladu z Uredbo.(13)
2.	Pravni učinki Odločbe 2000/196
40. Glavni pravni učinek Odločbe 2000/196 je neobstoj pozitivne odločbe za dajanje na trg zadevnega proizvoda. Naslovniku navedene odločbe je preprečeno dajati na trg zadevni proizvod kot novo živilo. Neposredna posledica tega neobstoja pozitivne odločbe je, da se prepoved, določena v Uredbi št. 258/97, v celoti ohrani za zadevni proizvod.
41. Vendar dejstvo, da Komisija zavrne zahtevek neke osebe, tej osebi ne preprečuje, da vloži nov zahtevek. Enako velja za zahtevek, ki ga vloži druga oseba: negativna odločba Komisije o vprašanju ne odloči dokončno.
42. Vse stranke se strinjajo, da je odločba Komisije individualna odločba. Jasno je, da je ta na podlagi člena 249, četrti odstavek, ES ter samega besedila Odločbe 2000/196 zavezujoča samo za naslovnika. S to odločbo je bila naslovniku zavrnjena odobritev izjeme od prepovedi za dajanje na trg novega živila ali nove živilske sestavine. Vendar je vprašanje, ali ima lahko ta odločba vseeno učinke tudi na drugo osebo in na organe države članice, ki ocenijo ukrep te druge osebe.
43. Če Komisija sprejme negativno odločbo, morajo države članice na podlagi načela lojalnosti zagotavljati, da prosilec, to je naslovnik te odločbe, proizvoda, ki je predmet te negativne odločbe, ne da na trg. Poleg tega morajo zagotavljati, da zadevno živilo šteje za neodobreno v okviru nadzora nad trgi s hrano, tudi kadar nacionalni organ preučuje morebitno novo uradno obvestilo v zvezi z istim izdelkom, ki pa ga je pripravil drugi prosilec. Nacionalni organi morajo vestno upoštevati odločbo Komisije, ki vsebuje tako ugotovitev.
44. Če pa bi, nasprotno, Komisija sprejela odločbo o odobritvi, izdano neki osebi, bi lahko bila novo živilo ali nova živilska sestavina predmet novih odobritev, izdanih drugim osebam po poenostavljenem postopku.
3.	Neobstoj zavezujočega učinka ugotovitev dejanskega stanja
45. Podjetje Mensch und Natur vseeno trdi, da stevia ni novo živilo ali nova živilska sestavina.
46. V upravnem postopku, določenem z Uredbo št. 258/97, so udeležene tožeča stranka, države članice in Komisija. Če sem prav razumel, tretje osebe tukaj nimajo procesnih pravic. Niti ni potrebno niti ni mogoče, da bi tretja oseba formalno predložila stališča, prav tako tretja oseba, ki ni neposredno udeležena, nima pravice do pritožbe zoper odločbo Komisije, ki ni naslovljena nanjo.
47. Ker je instrument, ki ga je sprejela Komisija, odločba in ne uredba, iz tega sledi, da imajo nacionalni organi pravico preučiti, ali sta živilo ali živilska sestavina, ki sta predmet nadaljnjega zahtevka, zares nova. Enako velja za upravne in kazenske postopke za nadzor dajanja na trg živila, katerega opredelitev kot novega živila je vprašljiva. To izhaja iz tega, da se zavezujoča narava ugotovitev dejanskega stanja, ki jih izvede upravni organ, omejuje na vprašanje, ki ga je preučil med postopkom sprejemanja individualne odločbe, začetim na podlagi zahtevka.
48. V skladu s členom 1(3) Uredbe št. 258/97 se lahko po postopku iz člena 13 določi, ali neka vrsta živila ali živilske sestavine spada na področje uporabe Uredbe, določeno v členu 1(2) Uredbe št. 258/97. Vendar tega postopka ne more začeti posameznik.
49. Pravni položaj, ki izhaja iz tega postopka, je problematičen za notranji trg, saj se odobritev izdaja za vsako novo živilo ali novo živilsko sestavino in za vsakega prosilca ločeno. Zdi se mi, da je Komisija prepoznala te težave in da bi njen zgoraj navedeni predlog lahko razjasnil ta sistem. Komisija je glede na sedanjo ureditev zlasti predlagala, naj bo vsaka odobritev določena z uredbo in naj bo odobritev poimenska samo v nekaterih izjemnih primerih. Poleg tega naj bi ta sistem upošteval skupni postopek odobritve, ki se uporablja že za nekatere druge snovi.
50. Iz navedenega sklepam, da Odločba Komisije 2000/196 organa države članice ne ovira, da v upravnem ali sodnem postopku preuči, ali sta bila živilo ali živilska sestavina dana na trg v pomembnem obsegu za prehrano ljudi pred 15. majem 1997, da bi ugotovil, ali ta vrsta proizvoda spada na področje uporabe Uredbe št. 258/97.
V – Predlog
51. Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je postavilo Bayerischer Verwaltungsgerichtshof, odgovori:
Odločba Komisije, kot je ta z dne 22. februarja 2000 o zavrnitvi odobritve za dajanje na trg proizvoda „Stevia rebaudiana Bertoni: rastline in posušeni listi“ kot novega živila ali nove živilske sestavine v skladu z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 258/97 z dne 27. januarja 1997 v zvezi z novimi živili in novimi živilskimi sestavinami, ki je v celoti zavezujoča za tistega, na katerega je naslovljena, organa države članice ne ovira, da v nadaljnjem upravnem ali sodnem postopku preuči, ali je druga oseba živilo ali živilsko sestavino, ki je predmet navedene individualne odločbe, dajala na trg v pomembnem obsegu za prehrano ljudi pred začetkom veljavnosti navedene uredbe, da bi ugotovil, ali živilo ali živilska sestavina spada na področje uporabe navedene uredbe.
(1) .
(2) –	UL L 43, str. 1.
(3) –	UL L 61, str. 14.
(4) –	Ker se spor o glavni stvari nanaša na nacionalno odločbo, sprejeto 8. aprila 2003, se pri sklicevanju na določbe Pogodbe ES upošteva številčenje, ki se je uporabljalo pred začetkom veljavnosti Pogodbe o delovanju Evropske unije.
(5) –	GVBl., str. 738, v različici, ki je veljala do 31. decembra 2002 (glej člen 2 zakona z dne 24. decembra 2002 (GVBl., str. 981)).
(6) –	Kakor je bila objavljena 14. februarja 2000 (BGBl. I, str. 123) in nazadnje spremenjena z zakonom z dne 6. avgusta 2002 (BGBl. I, str. 3082, 3099).
(7)  –	Glej v tem smislu sodbo z dne 9. septembra 2003 v zadevi Monsanto Agricoltura Italia in drugi (C‑236/01, Recueil, str. I‑8105, točka 74).
(8)  –	Sodba z dne 15. januarja 2009 v zadevi M-K Europa (C‑383/07, ZOdl., str. I‑115, točka 23).
(9)  –	Glej Gerstberger, I., „The Proposal for a revised Novel Food Regulation – An Improvement for the Worse?“, European Food and Feed Law Review,
2008, št. 4, str. 215.
(10)  –	Predlog Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o novih živilih in spremembi Uredbe (ES) št. 1331/2008 (COM(2007) 872 konč.).
(11)  –	Glej sodbo z dne 9. junija 2005 v združenih zadevah HLH Warenvertrieb in Orthica (C‑211/03, C‑299/03 in od C‑316/03 do C‑318/03, ZOdl., str. I‑5141, točka 88).
(12)  –	Člen 1(3) Uredbe št. 258/97 določa mehanizem, ki omogoča razjasnitev posamičnega področja uporabe. Vendar v skladu s sodno prakso Sodišča posameznik ne more začeti tega postopka; glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo M‑K Europa (točka 43).
(13)  –	Očitno je postopek na ravni Skupnosti le v treh primerih privedel do negativne odločbe Komisije, s katero je bilo prepovedano dajanje na trg proizvoda kot novega živila ali nove živilske sestavine, vključno s stevio, ki je predmet Odločbe 2000/196. Za druga dva primera glej Odločbo Komisije 2001/17/ES z dne 19. decembra 2000 o zavrnitvi odobritve za dajanje na trg „nangajskih oreškov, imenovanih tudi javanski mandlji“ (Canarium indicum L.) kot novega živila ali nove živilske sestavine v skladu z Uredbo Parlamenta in Sveta št. 258/97 (UL L 4, str. 35) in Odločbo Komisije 2005/580/ES z dne 25. julija 2005 o zavrnitvi odobritve za dajanje na trg betaina kot novega živila ali nove živilske sestavine v skladu z Uredbo Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 258/97 (UL L 199, str. 89).