Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
JEAN RICHARD DE LA TOUR IŠVADA,
pateikta 2025 m. rugsėjo 4 d.(1)
Byla C‑81/24 (Jenec)(i)
LH
prieš
OTP banka d.d., buvusį NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR
(Okrajno sodišče v Mariboru (Mariboro apylinkės teismas, Slovėnija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisės aktų derinimas – Finansinės paslaugos – Pinigų plovimas ir teroristų finansavimas – Direktyva 2014/92/ES – Direktyva (ES) 2015/849 – Užsienio lėšų kontrolės biuro (OFAC) sąraše nurodytas vartotojas – Banko atsisakymas įvykdyti mokėjimą ir prašymo atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą atmetimas “
I.      Įžanga
1.        Kaip teisę į banko sąskaitą galima suderinti su kovos su pinigų plovimu taisyklėmis?
2.        Direktyvoje 2014/92/ES(2) numatyta teisė į mokėjimo sąskaitą siekiant skatinti įtrauktį, išskyrus atvejus, kai pažeidžiamos nuostatos dėl pinigų plovimo prevencijos ir kovos su teroristų finansavimu. Vis dėlto Direktyvoje (ES) 2015/849(3) nustatyti principai, kaip įvertinti riziką, nustatyti klientus ir jų tikruosius savininkus, patikrinti jų tapatybę, taip pat įgyvendinti deramo patikrinimo priemones pradedant veiklą ir per visą verslo santykių laikotarpį, kad finansų sistema nebūtų naudojama pinigų plovimui ar teroristų finansavimui.
3.        Atsižvelgiant į tai, kad kovos su pinigų plovimu teisės aktai grindžiami bendru rizika grindžiamu požiūriu, kyla klausimas, kaip spręsti specifinę situaciją, kai vartotojui, kuris prašo atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, atsisakoma ją atidaryti dėl to, kad jis yra įtrauktas į trečiosios šalies sudarytą sankcijų sąrašą, nors dėl jo pasaulyje nebuvo priimtas įsiteisėjęs apkaltinamasis nuosprendis dėl nusikaltimų, dėl kurių jis buvo įtrauktas į šį sąrašą, ir jam nebuvo taikytos jokios ribojamosios priemonės jo valstybėje narėje, Europos Sąjungoje ar tarptautinėje organizacijoje, kurios narė yra atitinkama valstybė narė ar Sąjunga.
4.        Teisingumo Teismo prašymu savo išvadoje daugiausia dėmesio skirsiu pirmajam Okrajno sodišče v Mariboru (Mariboro apylinkės teismas, Slovėnija) pateiktam klausimui, kuriuo teiraujamasi, ar Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 4 dalis, siejama su Direktyva (ES) 2015/849, gali būti aiškinama taip, kad pagal ją valstybėms narėms leidžiama reikalauti, jog bankai atmestų vartotojo prašymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą dėl to, kad jis yra įtrauktas į Office of Foreign Assets Control (OFAC) (Užsienio lėšų kontrolės biuras, OFAC, Jungtinės Valstijos), priklausančio United States Department of the Treasury (Jungtinių Amerikos Valstijų iždo departamentas), sąrašą.
II.    Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
1.      Direktyva 2014/92
5.        Direktyvos 2014/92 34, 37 ir 47 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„34)      <...> Nors kredito įstaigoms svarbu užtikrinti, kad jų klientai finansų sistemos nenaudotų neteisėtais tikslais, kaip antai sukčiavimo, pinigų plovimo arba terorizmo finansavimo, jos neturėtų sudaryti kliūčių vartotojams, norintiems kitoje valstybėje narėje atsidaryti ir naudotis mokėjimo sąskaita ir taip pasinaudoti vidaus rinkos privalumais. Todėl, norint atstumti komerciniu požiūriu mažiau patrauklius vartotojus, neturėtų būti remiamasi Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos [2005/60/EB(4)] nuostatomis;
<...>
37)      valstybės narės, visapusiškai gerbdamos Sutartimis užtikrinamas pagrindines laisves, turėtų turėti galimybę reikalauti vartotojų, kurie pageidauja atsidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą jų teritorijoje, įrodyti, kad jie tikrai suinteresuoti tą padaryti. Nedarant poveikio pagal Direktyvą [2005/60] patvirtintiems reikalavimams, skirtiems kovai su pinigų plovimu, tokiam tikram suinteresuotumui įrodyti neturėtų būti reikalaujama fizinio buvimo kredito įstaigų patalpose;
<...>
47)      kredito įstaigos turėtų atsisakyti atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą arba turėtų nutraukti tokios sąskaitos sutartį tik konkrečiomis aplinkybėmis, kaip antai, kai nesilaikoma teisės aktų dėl pinigų plovimo ir teroristų finansavimo arba dėl nusikaltimų prevencijos bei tyrimo. Net ir tais atvejais atsisakymą atidaryti mokėjimo sąskaitą galima pagrįsti tik kai vartotojas nesilaiko tų teisės aktų nuostatų, o ne tuo, kad yra per sudėtinga arba brangu patikrinti, ar laikomasi teisės aktų. Vis dėlto galėtų būti atvejų, kai vartotojas piktnaudžiauja teise atsidaryti ir naudotis būtiniausias savybes turinčia mokėjimo sąskaita. Pavyzdžiui, valstybė narė turėtų galėti leisti kredito įstaigai imtis priemonių prieš vartotojus, kurie yra įvykdę nusikaltimą, kaip antai didelio masto sukčiavimo kredito įstaigos atžvilgiu veiką, kad būtų išvengta tokio nusikaltimo pasikartojimo. Tokios priemonės gali apimti, pavyzdžiui, to vartotojo galimybės naudotis būtiniausias savybes turinčia mokėjimo sąskaita apribojimą tam tikrą laikotarpį. Be to, gali būti atvejų, kuriais gali prireikti ankstesnio paraiškos dėl mokėjimo sąskaitos atmetimo siekiant nustatyti vartotojus, kurie galėtų pasinaudoti mokėjimo sąskaitomis palankesnėmis sąlygomis. Tokiu atveju kredito įstaiga turėtų informuoti vartotoją apie tai, kad jis, siekdamas galimybės naudotis nemokama būtiniausias savybes turinčia mokėjimo sąskaita, gali pasinaudoti konkrečiu šioje direktyvoje numatytu mechanizmu, kai jo paraiška dėl mokėjimo sąskaitos, už kurią imamas mokestis, atmetama. Vis dėlto abu tokie papildomi atvejai turėtų būti su apribojimais, konkretūs ir pagrįsti tiksliai apibrėžtomis nacionalinės teisės nuostatomis. Nustatydamos papildomus atvejus, kuriais kredito įstaigos gali atsisakyti pasiūlyti mokėjimo sąskaitas vartotojams, valstybės narės turėtų turėti galimybę, be kita ko, įtraukti, inter alia, priežastis, susijusias su visuomenės saugumu ar viešąja tvarka;“
6.        Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 1‑4 ir 7 dalyse numatyta:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad visos kredito įstaigos arba pakankamas kredito įstaigų skaičius vartotojams siūlytų būtiniausias savybes turinčias mokėjimo sąskaitas, jog būtų užtikrintos galimybės jomis naudotis visiems vartotojams savo teritorijoje ir užkirstas kelias konkurencijos iškraipymams. <...>
2.      Valstybės narės užtikrina, kad teisėtai Sąjungoje gyvenantys vartotojai, įskaitant vartotojus be nuolatinio adreso ir prieglobsčio prašytojus, ir vartotojai, kuriems leidimas gyventi nesuteiktas, tačiau kurių išsiuntimas neįmanomas dėl teisinių arba faktinių priežasčių, turėtų teisę atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą jų teritorijoje esančiose kredito įstaigose ir ja naudotis. Tokia teisė taikoma neatsižvelgiant į vartotojo gyvenamąją vietą.
Valstybės narės, visapusiškai gerbdamos Sutartimis garantuojamas pagrindines laisves, gali reikalauti, kad vartotojai, kurie pageidauja atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą jų teritorijoje, įrodytų, kad jie tikrai suinteresuoti tą padaryti.
Valstybės narės užtikrina, kad naudotis šia teise vartotojui nebūtų per sunku ar tai netaptų jam per didele našta.
3.      Valstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos, siūlančios būtiniausias savybes turinčias mokėjimo sąskaitas, visais atvejais pernelyg nedelsdamos ir ne vėliau kaip per 10 darbo dienų po išsamios paraiškos gavimo dienos atidarytų būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą arba atmestų vartotojo paraišką dėl būtiniausias savybes turinčios mokėjimo sąskaitos.
4.      Valstybės narės užtikrina, kad kredito įstaigos atmestų paraišką dėl būtiniausias savybes turinčios mokėjimo sąskaitos, jei atidarius tokią sąskaitą būtų pažeistos Direktyvoje [2005/60] įtvirtintos nuostatos dėl pinigų plovimo prevencijos ir kovos su teroristų finansavimu.
<...>
7.      Valstybės narės užtikrina, kad 4
<...> daly[je] nurodytais atvejais priėmusi sprendimą kredito įstaiga nedelsdama raštu ir nemokamai informuotų vartotoją apie atsisakymą patenkinti paraišką ir konkrečias atmetimo priežastis, nebent toks pranešimas prieštarautų nacionalinio saugumo, viešosios tvarkos ar Direktyvos [2005/60] tikslams. Paraiškos atmetimo atveju kredito įstaiga informuoja vartotoją apie skundo dėl atmetimo pateikimo procedūrą, vartotojo teisę kreiptis į atitinkamą kompetentingą instituciją ir paskirtą alternatyvaus ginčų sprendimo įstaigą bei pateikia atitinkamus kontaktinius duomenis.“
2.      Direktyva 2015/849
7.        Direktyvos 2015/849 22 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„Pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizika ne kiekvienu atveju yra vienoda. Todėl reikėtų taikyti holistinį rizika grindžiamą požiūrį. Rizika grindžiamas požiūris nėra valstybėms narėms ir įpareigotiesiems subjektams pernelyg daug leidžianti galimybė. Jį taikant sprendimai priimami remiantis faktais, siekiant veiksmingiau kovoti su Sąjungai ir joje veikiantiems subjektams kylančia pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizika;“
8.        Šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šios direktyvos tikslas – užkirsti kelią Sąjungos finansų sistemos panaudojimui pinigų plovimo ir teroristų finansavimo tikslais.“
9.        Minėtos direktyvos 8 straipsnis suformuluotas taip:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad įpareigotieji subjektai imtųsi tinkamų veiksmų jiems kylančiai pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizikai nustatyti ir įvertinti, atsižvelgdami į rizikos veiksnius, įskaitant tuos, kurie susiję su jų klientais, šalimis ar geografinėmis vietovėmis, produktais, paslaugomis, sandoriais arba paslaugų teikimo kanalais. Tie veiksmai turi būti proporcingi atsižvelgiant į įpareigotųjų subjektų pobūdį ir dydį.
2.      1 dalyje nurodyti rizikos vertinimai įforminami dokumentais, nuolat atnaujinami ir teikiami atitinkamoms kompetentingoms institucijoms bei atitinkamiems savireguliavimo organams. Kompetentingos institucijos gali nuspręsti, kad atskiri dokumentais įtvirtinti rizikos vertinimai yra nereikalingi, jei konkreti sektoriui būdinga rizika yra aiški ir suprantama.
3.      Valstybės narės užtikrina, kad įpareigotieji subjektai būtų įdiegę politiką, kontrolės priemones ir procedūras, skirtas pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizikai, nustatytai Sąjungos, valstybės narės ir atskiro įpareigotojo subjekto lygmenimis, veiksmingai mažinti ir valdyti. Ta politika, kontrolės priemonės ir procedūros turi būti proporcingos atsižvelgiant į įpareigotųjų subjektų pobūdį ir dydį.
4.      3 dalyje nurodyta politika, kontrolė ir procedūros apima:
a)      vidaus politikos, kontrolės priemonių ir procedūrų, įskaitant pavyzdines rizikos valdymo priemones, deramą klientų tikrinimą, pranešimą, įrašų saugojimą, vidaus kontrolę, atitikties užtikrinimo valdymą, įskaitant atitikties užtikrinimo pareigūno paskyrimą vadovybės lygiu, kai tikslinga atsižvelgiant į verslo apimtį ir pobūdį, taip pat darbuotojų tikrinimą, parengimą;
b)      kai tikslinga atsižvelgiant į verslo apimtį ir pobūdį – nepriklausomą audito funkciją, a punkte nurodytai vidaus politikai, kontrolės priemonėms ir procedūroms išbandyti.
5.      Valstybės narės reikalauja, kad įpareigotieji subjektai iš savo vyresniosios vadovybės gautų jų diegiamos politikos, kontrolės priemonių ir procedūrų patvirtinimą, ir stebi bei prireikus griežtina taikomas priemones.“
10.      Direktyvos 2015/849 13 straipsnyje numatyta:
„1.      Deramo klientų tikrinimo priemones sudaro:
a)      kliento tapatybės nustatymas ir patikrinimas remiantis iš patikimo ir nepriklausomo šaltinio gautais dokumentais, duomenimis ar informacija <...>;
b)      tikrojo savininko tapatybės nustatymas ir pagrįstų priemonių, reikalingų to asmens tapatybei patikrinti tam, kad įpareigotasis subjektas įsitikintų žinantis, kas yra tikrasis savininkas, taikymas, be kita ko, juridinių asmenų, patikros struktūrų, bendrovių, fondų ir panašių juridinių vienetų atveju imantis pagrįstų priemonių, reikalingų kliento nuosavybės ir kontrolės struktūrai suprasti. <...>;
c)      verslo santykių tikslo ir numatomo pobūdžio vertinimas, o atitinkamais atvejais – informacijos apie juos gavimas;
d)      nuolatinė verslo santykių stebėsena, įskaitant sandorių, kurie buvo sudaryti tokių santykių metu, tikrinimą, siekiant užtikrinti, kad vykdomi sandoriai atitiktų įpareigotojo subjekto turimas žinias apie klientą, jo verslą ir rizikos pobūdį, prireikus įskaitant žinias apie lėšų šaltinį bei užtikrinant, kad turimi dokumentai, duomenys ar informacija būtų nuolat atnaujinami.
<...>
2.      Valstybės narės užtikrina, kad įpareigotieji subjektai taikytų visus 1 dalyje nustatytus deramo klientų tikrinimo reikalavimus. Tačiau įpareigotieji subjektai, atsižvelgdami į rizikos lygį, gali nustatyti tokių priemonių apimtį.
3.      Valstybės narės reikalauja, kad įpareigotieji subjektai, vertindami pinigų plovimo ir teroristų finansavimo riziką, atsižvelgtų bent jau į I priede nustatytus kintamuosius.
4.      Valstybės narės užtikrina, kad įpareigotieji subjektai galėtų kompetentingoms institucijoms arba savireguliavimo organams įrodyti, kad priemonės yra tinkamos atsižvelgiant į nustatytą pinigų plovimo ir teroristų finansavimo riziką.
<...>“
11.      Šios direktyvos 14 straipsnio 4 dalies pirmoje pastraipoje numatyta:
„Valstybės narės reikalauja, kad tais atvejais, kai įpareigotasis subjektas negali laikytis 13 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a, b arba c punkte nustatytų deramo klientų tikrinimo reikalavimų, jis nevykdytų sandorių per banko sąskaitą, nepradėtų verslo santykių ar nevykdytų sandorio, taip pat nutrauktų verslo santykius bei apsvarstytų galimybę pagal 33 straipsnį pranešti [Sąjungos finansinės žvalgybos padaliniams] apie įtartiną sandorį, susijusį su klientu.“
12.      Minėtos direktyvos 48 straipsnio 8 dalyje numatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos atsižvelgtų į įpareigotajam subjektui leidžiamos diskrecijos laipsnį ir atitinkamai peržiūrėtų su šia diskrecija susijusius rizikos vertinimus, taip pat jo vidaus politikos, kontrolės ir procedūrų pakankamumą ir įgyvendinimą.“
3.      Europos bankininkystės institucijos (EBI) gairės dėl pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizikos veiksnių
13.      Gairės Nr. 1, pateiktos EBI 2021 m. kovo 1 d. gairėse pagal Direktyvos [2015/849] 17 straipsnį ir 18 straipsnio 4 dalį dėl deramo klientų tikrinimo ir veiksnių, į kuriuos kredito ir finansų įstaigos turėtų atsižvelgti vertindamos su atskirais dalykiniais santykiais ir vienkartiniais sandoriais ir (ar) operacijomis susijusią pinigų plovimo ir teroristų finansavimo riziką (PP / TF rizikos veiksnių gairės), kuriomis panaikinamos ir pakeičiamos Gairės JC/2017/37(5), pavadintos „Rizikos vertinimas. Visoms įmonėms taikomi pagrindiniai principai“, 1.30 punkto c papunktyje nurodyta:
„Įmonės visuomet turėtų naudotis šiais informacijos šaltiniais:
<...>
c)      valdžios institucijų teikiama informacija, pavyzdžiui, valdžios institucijų atliktais nacionaliniais rizikos vertinimais, politikos pareiškimais ir perspėjimais, atitinkamų teisės aktų aiškinamaisiais memorandumais.“
14.      EBI gairės Nr. 2 „[Pinigų plovimo ir teroristų finansavimo (PP/TF)] rizikos veiksnių nustatymas“ 2.3 ir 2.5 punktuose nurodyta:
„2.3.      Nustatydamos su savo klientais, taip pat su klientų naudos gavėjais, susijusią riziką, įmonės turėtų įvertinti riziką, susijusią su:
<...>
b)      kliento ir kliento naudos gavėjo reputacija;
<...>
2.5.      Vertinant su kliento arba naudos gavėjų reputacija susijusią riziką gali būti svarbūs šie rizikos veiksniai:
a)      Ar yra neigiamų pranešimų žiniasklaidoje arba kitos svarbios informacijos apie klientą šaltinių, pavyzdžiui, ar klientas arba naudos gavėjas kaltinamas nusikalstama veika arba terorizmu? Jei taip, ar ši informacija patikima? Tai, ar kaltinimai patikimi, įmonės turėtų nustatyti pagal duomenų šaltinio kokybę, nepriklausomumą, pranešimų apie tokius kaltinimus kartojimąsi ir kitus kriterijus. Įmonės turėtų atminti, jog vien to, kad baudžiamojo teistumo nėra, nepakanka kaltinimams dėl nusižengimų atmesti.
b)      Ar kliento, naudos gavėjo arba bet kurio kito asmens, kuris, kaip viešai žinoma, yra su jais glaudžiai susijęs, turtas buvo įšaldytas dėl administracinės arba baudžiamosios bylos arba dėl kaltinimų terorizmu arba teroristų finansavimu? Ar įmonė turi pagrindo įtarti, kad klientui, naudos gavėjui arba bet kuriam kitam asmeniui, kuris, kaip viešai žinoma, yra su jais glaudžiai susijęs, kada nors praeityje buvo taikytas toks turto įšaldymas?
<...>“
15.      EIB garės Nr. 3 „PP / TF rizikos vertinimas“ 3.2 ir 3.3 punktuose numatyta:
„3.2.            Įmonės turėtų laikytis holistinio požiūrio į savo nustatytuosius PP / TF rizikos veiksnius, kurie visi kartu lems, kokio lygio PP / TF rizika bus siejama su dalykiniais santykiais, vienkartiniu sandoriu ir (ar) operacija arba jų verslu.
3.3.      Įmonės turėtų atkreipti dėmesį į tai, jog pavienių rizikos veiksnių buvimas nebūtinai reiškia, jog santykiai priskirtini didesnės ar mažesnės rizikos kategorijai, nebent Direktyvoje [2015/849] arba nacionalinės teisės aktuose nustatyta kitaip.“
16.      EIB gairės Nr. 4 „Deramo klientų tikrinimo priemonės, kurias turi taikyti visos įmonės“ 4.9., 4.10. ir 4.66 punktuose numatyta:
„4.9.      Finansinės rizikos mažinimas – tai įmonės priimtas sprendimas nebeteikti paslaugų kai kurių didesnės PP / TF rizikos kategorijų klientams. Kadangi individualių dalykinių santykių rizika būna skirtinga net toje pačioje kategorijoje, taikant rizika grindžiamą metodą nereikalaujama, kad įmonės atsisakytų arba nutrauktų dalykinius santykius su visais tam tikros kategorijos, kuri, kaip manoma, susijusi su didesne PP / TF rizika, klientais. Įmonės turėtų atidžiai suderinti finansinės įtraukties poreikį su poreikiu sumažinti PP / TF riziką.
4.10.      Atsižvelgdamos į tai įmonės turėtų sukurti tinkamą ir rizikos lygį atitinkančią politiką ir procedūras, užtikrinančias, kad nesusidarytų tokia situacija, kai dėl taikomų deramo klientų tikrinimo priemonių teisėti klientai nepagrįstai prarastų galimybę naudotis finansinėmis paslaugomis. Kai klientas dėl teisėtų ir įtikinamų priežasčių negali pateikti įprastų tapatybės dokumentų, įmonės turėtų apsvarstyti galimybę sumažinti PP / TF riziką kitais būdais, įskaitant:
<...>
b)      siūlomus tik pagrindinius finansinius produktus ir paslaugas, taip ribojant vartotojų galimybes piktnaudžiauti šiais produktais ir paslaugomis finansinių nusikaltimų tikslais. Pasitelkdamos tokius pagrindinius produktus ir paslaugas įmonės taip pat gali nustatyti neįprastus sandorius ar neįprastų struktūrų sandorius, įskaitant produkto naudojimą ne pagal paskirtį; tačiau svarbu, kad visi apribojimai būtų proporcingi ir nepagrįstai ar be reikalo neapribotų klientų galimybės naudotis finansiniais produktais ir paslaugomis.
<...>
4.66.      Įmonės neturėtų užmegzti dalykinių santykių, jeigu negali laikytis deramo klientų tikrinimo reikalavimų, nėra įsitikinusios, kad dalykinių santykių tikslas ir pobūdis yra teisėti, arba nėra įsitikinusios, kad gali veiksmingai valdyti riziką, kad sandoriai gali būti naudojami PP / TF tikslais. Jeigu tokie dalykiniai santykiai jau užmegzti, įmonės turėtų juos nutraukti arba sustabdyti mokėjimo operacijas, kol galės santykius nutraukti, prireikus, laikantis teisėsaugos institucijų nurodymų.“
B.      Slovėnijos teisė
1.      Mokėjimo paslaugų, elektroninių pinigų išleidimo paslaugų ir mokėjimo sistemų įstatymas
17.      Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2018 m. vasario 7 d. Zakon o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskiego denarja in plačilnych sistemih (Mokėjimo paslaugų, elektroninių pinigų išleidimo paslaugų ir mokėjimo sistemų įstatymas)(6) 180 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„<...> Sąjungoje teisėtai gyvenantis vartotojas, norintis <...> Sąjungoje atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą arba naudotis tokia sąskaita, negali būti diskriminuojamas banko, ypač dėl savo pilietybės, gyvenamosios vietos, lyties, rasės, odos spalvos, etninės ar socialinės kilmės, genetinių bruožų, kalbos, religijos ar įsitikinimų, politinių ar kitokių pažiūrų, priklausymo tautinei mažumai, priklausymo kitos šalies tautinei mažumai, turtinės padėties, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos. Būtiniausias savybes turinčios mokėjimo sąskaitos turėjimui taikytinos sąlygos jokiu būdu negali būti diskriminuojančios be priežasties.“
18.      Šio įstatymo 181 straipsnyje nustatyta:
„1.      Visi bankai, valdantys vartotojų mokėjimo sąskaitas, privalo suteikti vartotojams būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą.
<...>
3.      <...> Sąjungoje teisėtai gyvenantys vartotojai, įskaitant nuolatinės gyvenamosios vietos neturinčius vartotojus ir prieglobsčio prašytojus, taip pat vartotojus, kurie negavo leidimo gyventi, bet atsisakyti leisti jiems atvykti neįmanoma dėl teisinių ar faktinių priežasčių, turi teisę atsidaryti ir naudoti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą banke. Ši teisė egzistuoja neatsižvelgiant į vartotojo įprastinę gyvenamąją vietą.
4.      Bankas organizuoja būtiniausias savybes turinčios mokėjimo sąskaitos atidarymo procedūrą taip, kad naudojimasis šia teise nebūtų pernelyg sudėtingas ar apsunkinantis vartotoją. Bankas atidaro būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą nepagrįstai nedelsdamas arba ne vėliau kaip per 10 darbo dienų nuo išsamaus vartotojo prašymo atidaryti tokią mokėjimo sąskaitą gavimo.
5.      Ankstesnėje dalyje numatytas terminas taikomas ir tuo atveju, kai vartotojo prašymas atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą atmetamas.
6.      Bankas atmeta vartotojo prašymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, jei atidarant tokią sąskaitą būtų pažeistos įstatymų nuostatos, kuriomis reglamentuojama pinigų plovimo ir teroristų finansavimo <...> prevencija. Tokiu atveju bankas imasi veiksmų pagal kovą su pinigų plovimu ir teroristų finansavimu reglamentuojančius įstatymus.
<...>
8.      Šio straipsnio 6 ir 7 dalyse numatytais atvejais bankas, priėmęs sprendimą atmesti prašymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, nedelsdamas raštu nemokamai informuoja vartotoją apie prašymo atmetimą ir konkrečias priežastis, dėl kurių jis buvo atmestas, išskyrus atvejus, kai tai draudžiama pagal kitas nuostatas.
9.      Tuo atveju, jei prašymas atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą atmetamas, bankas informuoja vartotoją apie teisių gynimo priemones, kuriomis ji gali pasinaudoti atmetus jo reikalavimą, apie teisę informuoti Banko Slovenije [Slovėnijos bankas] apie šį atmetimą ir apie teisę pasinaudoti šio įstatymo 286 straipsnyje numatytu neteisminio ginčų sprendimo mechanizmu. Šiame informaciniame rašte bankas taip pat nurodo atitinkamus kontaktinius duomenis.
<...>“
2.      Pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencijos įstatymas
19.      2022 m. balandžio 4 d. Zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma
(Pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencijos įstatymas)(7) 4 straipsnio 1 dalies 1 punkte nustatyta:
„Bankai ir jų filialai valstybėse narėse, trečiųjų valstybių bankų filialai ir valstybių narių bankai, steigiantys filialą Slovėnijos Respublikoje, imasi priemonių, kad šiame įstatyme nustatytas pinigų plovimas ir teroristų finansavimas būtų atskleisti ir jiems užkirstas kelias (prieš) gaunant, perduodant, keičiant, priimant saugoti pinigų sumas ar kitą turtą, jais disponuojant ar atliekant kitus su jais susijusius veiksmus ir užmezgant verslo santykius.“
III. Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
20.      2017 m. spalio 22 d. ieškovas LH bandė atsiskaityti degalinėje pervedimu iš savo žmonai priklausančios sąskaitos, atidarytos NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d. (toliau – NKBM). Šis pervedimas buvo užblokuotas po to, kai į sistemą buvo įvesti jo asmens duomenys. Jo žmonai NKBM teisino šį blokavimą paaiškindamas, kad bankas ėmėsi tam tikrų griežtesnių priemonių, kad įvykdytų įsipareigojimus, kylančius iš teroristų finansavimo ir pinigų plovimo prevencijos teisės aktų, be kita ko, draudimą bendradarbiauti su klientu, įtrauktu į ribojamųjų priemonių sąrašą (Europos Sąjungos, OFAC, Jungtinių Tautų, vidaus sąrašą). Kituose NKBM vidaus dokumentuose(8) yra panašūs reikalavimai dėl asmenų, įtrauktų į OFAC sąrašą.
21.      Vykstant ieškovo prieš NKBM inicijuotam procesui prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme dėl būtiniausias savybes turinčios mokėjimo sąskaitos atidarymo ir žalos atlyginimo, ieškovas 2022 m. kovo 23 d. asmeniškai nuvyko į NKBM filialą ir paprašė atidaryti tokią sąskaitą. Jam pateikus galiojančią asmens tapatybės kortelę, NKBM darbuotoja jį informavo, kad sistema neleidžia jo vardu atidaryti einamosios sąskaitos. Per dešimt dienų nuo šio prašymo gavimo dienos nebuvo pateiktas joks raštiškas atsakymas dėl jo prašymo atidaryti sąskaitą.
22.      Vis dėlto 2015 m. vasario 23 d. Specializirano državno tožilstvo Republike Slovenije (Slovėnijos Respublikos specialioji prokuratūra) užbaigė ir nutraukė ieškovui iškeltą bylą dėl nusikalstamų veikų, dėl kurių jo atžvilgiu buvo paskelbtas tarptautinis arešto orderis. Ieškovas niekur kitur pasaulyje nebuvo nuteistas už nusikalstamą veiką, dėl kurios jis buvo įtrauktas į OFAC sąrašą, ir Jungtinės Tautos, Sąjunga ar Slovėnijos Respublika jam netaikė jokių ribojamųjų priemonių.
23.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, kad tarp šalių kilo ginčas dėl to, ar vien tai, kad asmuo buvo įtrauktas į OFAC sąrašą, tačiau dėl jo nebuvo priimtas apkaltinamasis nuosprendis dėl nusikaltimo, dėl kurio jis buvo įtrauktas į šį sąrašą, ir Jungtinės Tautos, Sąjunga ar valstybės narės jam netaiko jokių ribojamųjų priemonių, yra su pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencija susijusių nuostatų pažeidimas, kuriuo gali būti pateisintas atsisakymas atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą. Jis priduria, kad nors toks įtraukimas į sąrašą yra ypatinga aplinkybė, pateisinanti griežtesnę priežiūrą, neaišku, ar ja galima pateisinti atsisakymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą. Jei toks atsisakymas būtų pagrįstas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teiraujasi, ar nepažeista Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 48 straipsniu saugoma teisė į nekaltumo prezumpciją(9).
24.      Šiomis aplinkybėmis Okrajno sodišče v Mariboru (Mariboro apylinkės teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar pagal Direktyvos [2014/92] 16 straipsnio 4 dalį valstybėms narėms leidžiama reikalauti, kad bankai atmestų vartotojo prašymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, remdamiesi aplinkybe, kad toks vartotojas yra įrašytas į <...> [OFAC] sąrašą, nes tuo atveju, jei tokia sąskaita būtų atidaryta, būtų pažeistos pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencijos teisės aktų nuostatos, numatytos Direktyvoje [2015/849]?
2.      Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas, ar išimtis taikytina ir tuo atveju, kai vartotojas niekada ir niekur pasaulyje nebuvo nuteistas už nusikalstamą veiką, dėl kurios jis įtrauktas į minėtą sąrašą, ir (arba) kai prieš šį vartotoją nebuvo imtasi jokių ribojamųjų priemonių nei atitinkamoje valstybėje narėje, nei <...> Sąjungoje ar kitoje tarptautinėje organizacijoje, kuriai priklauso atitinkama valstybė narė arba <...> Sąjunga?
3.      Ar teigiamas atsakymas į pirmąjį klausimą reikštų neatitiktį [Chartijos] 48 straipsniui, kuriame įtvirtinta teisė į nekaltumo prezumpciją?
4.      Ar neigiamas atsakymas į antrąjį klausimą reikštų neatitiktį [Chartijos] 48 straipsniui, kuriame įtvirtinta teisė į nekaltumo prezumpciją?“
25.      Rašytines pastabas pateikė ieškovas, NKBM, Slovėnijos vyriausybė, Europos Sąjungos Taryba, Europos Parlamentas ir Europos Komisija.
IV.    Analizė
26.      Kaip pageidauja Teisingumo Teismas, savo išvadoje daugiausia dėmesio skirsiu pirmajam prejudiciniam klausimui.
27.      Iš tikrųjų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teiraujasi, ar pagal Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 4 dalį valstybėms narėms leidžiama reikalauti, kad bankai atmestų vartotojo prašymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, motyvuodami tuo, kad toks vartotojas yra įrašytas į OFAC sąrašą, ir ar, jei tokia sąskaita būtų atidaryta, būtų pažeistos pinigų plovimo ir teroristų finansavimo prevencijos teisės aktų nuostatos, numatytos Direktyvoje 2015/849.
28.      Direktyvos 2014/92 15 straipsnyje primenama, kad nagrinėjant teisėtai Sąjungoje gyvenančio vartotojo prašymą atidaryti mokėjimo sąskaitą negali būti jokios diskriminacijos dėl jo pilietybės ar gyvenamosios vietos. Šios direktyvos 16 straipsnyje nustatyta teisė naudotis būtiniausias savybes turinčia mokėjimo sąskaita(10), pažymint tam tikrus šios teisės veiksmingumą užtikrinančius elementus.
29.      16 straipsnio 1 dalyje nustatyta, jog valstybės narės užtikrina, kad pakankamas kredito įstaigų skaičius siūlytų galimybę atidaryti būtiniausias savybes turinčias mokėjimo sąskaitas, kad mokėjimo sąskaitas su pagrindinėmis paslaugomis siūlytų pakankamas skaičius kredito įstaigų ir kad tokias mokėjimo sąskaitas siūlytų ne vien kredito įstaigos, teikiančios mokėjimo sąskaitas tik internetinėmis priemonėmis. Minėto 16 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje taip pat nurodoma, ką reiškia „teisėtai Sąjungoje gyvenantys vartotojai“. Galiausiai Direkty to paties 16 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad pernelyg nedelsiant ir ne vėliau kaip per 10 darbo dienų po išsamios paraiškos gavimo dienos mokėjimo sąskaita būtų atidaryta arba vartotojo paraiška dėl mokėjimo sąskaitos būtų atmesta.
30.      Direktyvos 2014/92 16 straipsnyje taip pat numatyti atsisakymo atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą atvejai, išskiriant tris situacijas. Pirmasis atsisakymo atidaryti sąskaitą atvejis yra tas, kai atidarant sąskaitą būtų pažeidžiamos Direktyvos 2015/849 nuostatos dėl pinigų plovimo prevencijos ir kovos su teroristų finansavimu(11). Antruoju atveju valstybės narės gali leisti kredito įstaigoms atsisakyti atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, jei vartotojas jau turi tokią sąskaitą jų teritorijoje(12). Trečiuoju numatytu atveju valstybės narės gali nustatyti ribotą skaičių kitų atvejų, kai kredito įstaigos gali būti įpareigotos arba gali nuspręsti atmesti prašymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, su sąlyga, kad šie atvejai grindžiami nacionalinės teisės nuostatomis, kuriomis siekiama sudaryti palankesnes sąlygas vartotojui įgyti galimybę nemokamai naudotis būtiniausias savybes turinčia mokėjimo sąskaita arba išvengti vartotojų piktnaudžiavimo savo teisėmis turėti būtiniausias savybes turinčias mokėjimo sąskaitas atvejų(13). Šiais trimis atsisakymo atidaryti sąskaitą atvejais kredito įstaigos privalo nedelsdamos raštu ir nemokamai informuoti vartotoją apie atsisakymą patenkinti prašymą ir konkrečias atmetimo priežastis, nebent toks pranešimas prieštarautų nacionalinio saugumo, viešosios tvarkos ar Sąjungos teisės aktų dėl pinigų plovimo ir teroristų finansavimo tikslams(14).
31.      Pavyzdžiui, Direktyvoje 2014/92 numatyta minimaliai suderinti atvejus, kuriais gali būti atsisakyta atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, paliekant valstybėms narėms diskreciją, išskyrus atvejus, kai dėl tokio atidarymo būtų pažeistos Direktyvoje 2015/849 nustatytos pinigų plovimo prevencijos ir kovos su terorizmu nuostatos. Šiuo atveju valstybės narės neturi diskrecijos, ir tą parodo žodžiai „valstybės narės užtikrina, kad“.
32.      Vis dėlto Direktyvos 2014/92
34 konstatuojamojoje dalyje pažymėta, kad Direktyvos 2015/849(15) nuostatomis neturėtų būti remiamasi norint atstumti komerciniu požiūriu mažiau patrauklius vartotojus.
33.      Kalbant apie Direktyvos 2014/92 47 konstatuojamąją dalį, joje nurodyta, kad kilus pinigų plovimo ir teroristų finansavimo teisės aktų nesilaikymo rizikai, atsisakymas atidaryti mokėjimo sąskaitą gali būti pateisinamas tik tuo atveju, jei vartotojas nesilaiko šių teisės aktų, o ne vien dėl to, kad yra per sudėtinga arba brangu patikrinti, ar laikomasi šių teisės aktų.
34.      Teisingumo Teismui pateikto klausimo sudėtingumas kyla dėl to, kad Direktyva 2015/849 taip pat yra minimalaus suderinimo direktyva.
35.      Iš tikrųjų tam tikrose šios direktyvos nuostatose numatyta, kad valstybės narės, siekdamos užkirsti kelią pinigų plovimui ir teroristų finansavimui, gali imtis griežtesnių priemonių, neviršydamos Sąjungos teisėje nustatytų apribojimų(16). Minėtoje direktyvoje taip pat numatyta, kad valstybės narės turi pasirinkimo galimybes, pavyzdžiui, leisti įpareigotiesiems subjektams taikyti supaprastinto deramo tikrinimo priemones, kai valstybė narė arba įpareigotasis subjektas nustatė sritis, kuriose rizika yra mažesnė(17), arba kad subjektai patys gali nustatyti klientų tikrinimo priemonių apimtį, remdamiesi savo rizikos vertinimu(18). Šis lankstumas yra susijęs su rizikos vertinimo metodu, kuris yra Direktyvos 2015/849 pagrindas(19).
36.      Taigi, atsižvelgiant į šį kriterijų, būtina išnagrinėti, koks kovos su pinigų plovimu ir teroristų finansavimo teisės aktų pažeidimas galėtų pateisinti atsisakymą atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2014/92.
37.      Direktyvos 2015/849 14 straipsnio 4 dalyje aiškiai numatytas tik vienas atvejis, kai verslo santykiai neturi būti užmezgami: kai įpareigotasis subjektas negali laikytis šios direktyvos 13 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a, b arba c punktuose nustatytų deramo klientų tikrinimo reikalavimų. Reikia priminti, kad šie deramo tikrinimo reikalavimai yra susiję su kliento tapatybės nustatymu ir patikrinimu (minėtos direktyvos 13 straipsnio 1 dalies a punktas), tikrojo savininko tapatybės nustatymu ir pagrįstų priemonių, reikalingų to asmens tapatybei patikrinti, taikymu (tos pačios direktyvos 13 straipsnio 1 dalies b punktas), taip pat verslo santykių tikslo ir numatomo pobūdžio vertinimu, o atitinkamais atvejais – informacijos apie juos gavimu (Direktyvos 2015/849 13 straipsnio 1 dalies c punktas). Nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo atliktą analizę, atrodo, kad nėra nė vieno iš šių aspektų, nes kliento tapatybė yra nustatyta, nėra teigiama, kad egzistuoja kitas tikrasis savininkas nei vartotojas, o pageidaujamus verslo santykius sudaro būtiniausias savybes turinčios mokėjimo sąskaitos atidarymas. Taigi iš pirmo žvilgsnio atsisakymas atidaryti prašomą sąskaitą negali būti pateisinamas remiantis šia direktyva.
38.      Be to, Slovėnijos vyriausybė nurodo, kad, kaip vienos iš griežtesnių priemonių, kurios gali būti taikomos pagal Direktyvos 2015/849 5 straipsnį, ji nenumatė pareigos atsisakyti užmegzti verslo santykius tuo atveju, jei asmuo būtų įtrauktas į OFAC sąrašą. Taigi atrodo, kad NKBM atsisakymas atidaryti būtiniausias savybes turinčią banko sąskaitą vien dėl to, kad potencialus klientas yra įtrauktas į OFAC sąrašą, peržengia Sąjungos teisės, kuria reglamentuojama valstybių narių diskrecija, ribas(20).
39.      Kaip teisingai nurodo Parlamentas, net ir tais atvejais, kai ribojamųjų priemonių imamasi pagal Sąjungos teisę, Sąjungos teisės aktuose numatyta, kad gavus specialų leidimą finansinės paslaugos gali būti teikiamos asmenims, kuriems taikomos tokios ribojamosios priemonės(21). Taigi įgyvendinant kovos su teroristų finansavimu ir pinigų plovimu tikslą visiškai nedraudžiama naudotis bankų sistema.
40.      Sąjungos teisės aktų leidėjas, numatydamas draudimą užmegzti verslo santykius tik anksčiau šioje išvadoje minėtais atvejais (nenustatyta kliento ar tikrojo savininko tapatybė, neįvertintas verslo santykių tikslas ir pobūdis), suderino teisės atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą ir kovos su pinigų plovimu ir teroristų finansavimu interesus.
41.      Kita vertus, į patį įtraukimą į OFAC sąrašą gali būti atsižvelgiama vertinant deramo patikrinimo lygį, kuris turi būti taikomas verslo santykiams po jų užmezgimo.
42.      Iš tiesų Direktyvoje 2015/849 numatyta, kad verslo santykių metu turi būti taikomas kelių lygių deramas patikrinimas, nes nuolatinė tų santykių stebėsena yra vienas iš įprastų deramo patikrinimo reikalavimų(22).
43.      Viena vertus, šios direktyvos 15–17 straipsniuose numatyti atvejai, kai valstybės narės gali leisti įpareigotajam subjektui atlikti supaprastintą deramą tikrinimą.
44.      Antra vertus, minėtos direktyvos 18–24 straipsniuose nustatytos sustiprinto deramo tikrinimo pareigos. Tos pačios direktyvos III priede nurodyti galimai didesnės rizikos veiksniai, į kuriuos valstybės narės ir įpareigotieji subjektai privalo bent jau atsižvelgti. Šis sustiprintas deramas tikrinimas siejamas su rizikos veiksniais, kurie yra arba geografiniai (didelės rizikos trečiosios šalys arba tarpvalstybiniai santykiai, susiję su trečiąja šalimi), arba susiję su produktais, paslaugomis, sandoriais ar paslaugų teikimo kanalais (visų pirma naujų technologijų naudojimas), arba būdingi klientui (pavyzdžiui, politikoje dalyvaujantys asmenys).
45.      Kalbant apie klientų rizikos veiksnius, nei Direktyvoje 2015/849, nei jos III priede nenumatyta įtraukimo į sankcijų sąrašą galimybė. Vis dėlto EBI gairėse ši institucija nurodo, kad šio rizikos veiksnio atveju reikėtų atsižvelgti į riziką, susijusią su kliento reputacija(23), ir kad tokiu atveju galima atsižvelgti, inter alia, į neigiamus pranešimus žiniasklaidoje ar kitos svarbios informacijos apie klientą šaltinius, tačiau vien tik to, kad nėra apkaltinamojo nuosprendžio, nepakanka, kad būtų atmesti įtarimai dėl nusikalstamų veikų(24), arba į tai, kad kliento turtas buvo įšaldytas dėl administracinių ar baudžiamųjų bylų, įskaitant ir praeityje(25). Be to, EBI rekomenduoja atsižvelgti į valdžios institucijų pateiktą informaciją(26). Taigi įtraukimas į OFAC sąrašą galėtų atitikti šiuos su klientu susijusius rizikos veiksnius.
46.      Be to, EBI nurodo, kad finansų įstaigos turi laikytis holistinio požiūrio į nustatytus rizikos veiksnius(27) ir nepamiršti, kad, jei Direktyvoje 2015/849 arba nacionalinėje teisėje nenumatyta kitaip, pavienių rizikos veiksnių buvimas nebūtinai reiškia, jog santykiai priskirtini didesnės ar mažesnės rizikos kategorijai(28).
47.      Taigi, kai įpareigotasis subjektas yra bankas, jis turi atlikti bendrą ir lyginamąją naujų verslo santykių keliamos rizikos laipsnio analizę, kad įvertintų, kokio lygio deramas tikrinimas turėtų būti atliekamas. Taigi, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, įtraukimas į OFAC sąrašą galėtų pateisinti sustiprinto deramo tikrinimo priemonių taikymą; tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
48.      Vis dėlto Direktyvos 2015/849 8 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad valstybės narės turi užtikrinti, kad įpareigotieji subjektai būtų įdiegę politiką, kontrolės priemones ir procedūras, skirtas pinigų plovimo ir teroristų finansavimo rizikai, nustatytai Sąjungos, valstybės narės ir atskiro įpareigotojo subjekto lygmenimis, veiksmingai mažinti ir valdyti, bei kad ta politika, kontrolės priemonės ir procedūros turi būti proporcingos atsižvelgiant į įpareigotųjų subjektų pobūdį ir dydį.
49.      Taigi kyla klausimas, kokią veiksmų laisvę turi bankas, jei mano, kad jo politika, kontrolės priemonės ir procedūros nėra pakankamos, kad būtų galima veiksmingai sumažinti ir valdyti nustatytą riziką taikant jos pobūdžiui ir dydžiui proporcingas priemones. Ar susiklosčius šiai situacijai suteikiamas dar vienas teisėtas pagrindas atsisakyti atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą?
50.      Kaip ir Komisija, laikausi nuomonės, kad Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 4 dalis dėl atsisakymo atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, jeigu atidarius tokią sąskaitą būtų pažeistos kovos su pinigų plovimu ir teroristų finansavimu nuostatos, iš tiesų galėtų būti tokio atsisakymo pagrindas, jeigu bankas nesugeba valdyti pinigų plovimo ar teroristų finansavimo rizikos. EBI gairėse toks atvejis aiškiai numatytas(29).
51.      Vis dėlto atlikdamas analizę, kad priimtų šį sprendimą, NKBM, mano nuomone, turėtų atsižvelgti į keletą aspektų.
52.      Pirma, pritardama sprendimui nepaisant visko atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, EBI savo gairėse aiškiai nurodo, kad siūlant tik pagrindinius finansinius produktus ir paslaugas apribojamos naudotojų galimybės piktnaudžiauti šiais produktais ir paslaugomis finansinių nusikaltimų tikslais(30). Taigi, tikėtina, kad prašymu atidaryti tik būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą rizika mažinama. Vis dėlto, kaip nurodžiau anksčiau šioje išvadoje(31), vien tik kontrolės išlaidų klausimas negali pateisinti atsisakymo atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą.
53.      Antra, Direktyvoje 2015/849 aiškiai numatyta, kad jeigu, nepaisant to, kad šie veiksniai išnagrinėjami, bankas laikosi nuomonės, kad reikia atsisakyti atidaryti tokią sąskaitą, jo diskrecija nėra neribota. Viena vertus, šios direktyvos 48 straipsnio 8 dalyje nurodyta, kad „[v]alstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos atsižvelgtų į įpareigotajam subjektui leidžiamos diskrecijos laipsnį ir atitinkamai peržiūrėtų su šia diskrecija susijusius rizikos vertinimus, taip pat jo vidaus politikos, kontrolės ir procedūrų pakankamumą ir įgyvendinimą“. Kita vertus, Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 7 dalyje nustatyta, kad jeigu bankas atsisako atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą, jis turi informuoti vartotoją apie skundo dėl atmetimo pateikimo procedūrą, vartotojo teisę kreiptis į atitinkamą kompetentingą instituciją ir paskirtą alternatyvaus ginčų sprendimo įstaigą. Taigi banko diskreciją kontroliuoja kiekvienos valstybės narės kompetentinga institucija.
54.      Šiuo atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės įvertinti, ar kiti rizikos veiksniai, išskyrus įtraukimą į OFAC sąrašą, pateisino sprendimą atsisakyti atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą ir ar NKBM galėjo užtikrinti nuolatinę verslo santykių stebėseną tuo atveju, jei sąskaita būtų atidaryta.
55.      Apibendrindamas siūlau atsakyti į pirmąjį prejudicinį klausimą, kad Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 4 dalį, siejamą su Direktyvos 2015/849 nuostatomis, reikia aiškinti taip, kad bankas negali atsisakyti atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą vien dėl to, kad vartotojo, prašančio atidaryti tokią sąskaitą, pavardė yra įtraukta į OFAC sąrašą. Vis dėlto nacionalinis teismas turi patikrinti, ar nacionalinėje teisėje atsisakant atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą aiškiai atsižvelgiama į įtraukimą į OFAC sąrašą.
V.      Išvada
56.      Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Okrajno sodišče v Mariboru (Mariboro apylinkės teismas, Slovėnija) pateiktą pirmąjį prejudicinį klausimą:
2014 m. liepos 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/92/ES dėl mokesčių, susijusių su mokėjimo sąskaitomis, palyginamumo, mokėjimo sąskaitų perkėlimo ir galimybės naudotis būtiniausias savybes turinčiomis mokėjimo sąskaitomis 16 straipsnio 4 dalis, siejama su 2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB, iš dalies pakeistos 2019 m. gruodžio 18 d., Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/2177, nuostatomis,
turi būti aiškinama taip:
bankas negali atsisakyti atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą vien dėl to, kad vartotojo, prašančio atidaryti tokią sąskaitą, pavardė yra įtraukta į Office of Foreign Assets Control (OFAC) (Užsienio lėšų kontrolės biuras, OFAC, Jungtinės Valstijos), priklausančio United States Department of the Treasury (Jungtinių Amerikos Valstijų iždo departamentas), sąrašą.
Vis dėlto nacionalinis teismas turi patikrinti, ar nacionalinėje teisėje atsisakant atidaryti būtiniausias savybes turinčią mokėjimo sąskaitą aiškiai atsižvelgiama į įtraukimą į OFAC sąrašą.
1 Originalo kalba: prancūzų.
i Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
2      2014 m. liepos 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl mokesčių, susijusių su mokėjimo sąskaitomis, palyginamumo, mokėjimo sąskaitų perkėlimo ir galimybės naudotis būtiniausias savybes turinčiomis mokėjimo sąskaitomis (OL L 257, 2014, p. 214).
3      2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB (OL L 141, 2015, p. 73), iš dalies pakeista 2019 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/2177 (OL L 334, 2019, p. 155) (toliau – Direktyva 2015/849).
4      2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos panaudojimo pinig[ams] pl[auti] ir terorist[ams] finans[uoti] (OL L 309, 2005, p. 15). Ši direktyva buvo panaikinta ir pakeista Direktyva 2015/849.
5      EBA/GL/2021/02, toliau – EBI gairės. Šiuo metu galioja nauja šių gairių redakcija, t. y. 2023 m. kovo 31 d. EBI gairės dėl pinigų plovimo ir teroristų finansavimo (PP / TF) rizikos veiksmingos valdymo politikos ir kontrolės priemonių, kai suteikiama galimybė naudotis finansinėmis paslaugomis (EBA/GL/2023/04).
6      Uradni list RS, Nr. 7/18 ir 9/18.
7      Uradni list RS, Nr. 48/22.
8      Pavyzdžiui, verslo santykių su fiziniais asmenimis užmezgimo instrukcijos, klientų priėmimo politika, ribojamosioms priemonėms taikoma metodika ir elgesio kodeksas.
9      Toliau – Chartija.
10      Reikia priminti, kad būtiniausios savybės išsamiai išdėstytos Direktyvos 2014/92 17 straipsnio 1 dalyje ir visų pirma apima paslaugas, kuriomis sudaromos sąlygos atlikti visas operacijas, reikalingas mokėjimo sąskaitai atidaryti, tvarkyti ir uždaryti, lėšų įnešimo į mokėjimo sąskaitą paslaugas, grynųjų pinigų išėmimo iš mokėjimo sąskaitos Sąjungoje paslaugas, taip pat paslaugas, kuriomis sudaromos sąlygos Sąjungoje atlikti tiesioginio debeto operacijas, mokėjimus naudojant mokėjimo kortelę arba kredito pervedimus.
11      Žr. šios išvados 4 išnašą. Žr. Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 4 dalį.
12      Žr. Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 5 dalies pirmą pastraipą.
13      Žr. Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 6 dalį.
14      Žr. Direktyvos 2014/92 16 straipsnio 7 dalį.
15      Žr. šios išvados 4 išnašą.
16      Žr., be kita ko, Direktyvos 2015/849 5 ir 18 straipsnius ir 2022 m. lapkričio 17 d. Sprendimą Rodl & Partner (C‑562/20, EU:C:2022:883, 46–48 punktai) ir 2023 m. kovo 2 d. Sprendimą PrivatBank ir kt. (C‑78/21, EU:C:2023:137, 63 ir 64 punktai).
17      Žr. Direktyvos 2015/849 15 straipsnio 1 dalį.
18      Žr. Direktyvos 2015/849 13 straipsnio 2 dalį.
19      Žr. Direktyvos 2015/849 22 konstatuojamąją dalį.
20      Žr. šios išvados 35 punktą.
21      Žr., be kita ko, 2001 m. gruodžio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2580/2001 dėl specialių ribojančių priemonių, taikomų tam tikriems asmenims ir subjektams siekiant kovoti su terorizmu (OL L 344, 2001, p. 70; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 18 sk., 1 t., p. 207), 6 straipsnio 1 dalį, kurioje numatyta galimybė taikyti išimtis dėl to reglamento 2 straipsnio 2 dalyje nustatyto draudimo teikti finansines paslaugas.
22      Žr. Direktyvos 2015/849 13 straipsnio 1 dalies d punktą.
23      Žr. EBI gairių 2.3 punkto b papunktį.
24      Žr. EBI gairių 2.5 punkto a papunktį.
25      Žr. EBI gairių 2.5 punkto b papunktį.
26      Žr. EBI gairių 1.30 punkto c papunktį.
27      Žr. EBI gairių 3.2 punktą.
28      Žr. EBI gairių 3.3 punktą.
29      Žr. EBI gairių 4.66 punktą.
30      Žr. EBI gairių 4.10 punkto b papunktį.
31      Žr. šios išvados 33 punktą.