62023CJ0692
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. sausio 15 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Viešieji pirkimai – Direktyva 2014/24/ES – 12 straipsnio 3 dalis – Viešojo pirkimo sutartis, tiesiogiai sudaroma su juridiniu asmeniu, kurį bendrai kontroliuoja perkančiosios organizacijos – Sąlygos – Kontroliuojamojo juridinio asmens veiklos, vykdomos atliekant perkančiųjų organizacijų pavestas užduotis, riba – 12 straipsnio 5 dalis – Atsižvelgimas į grupės, kurios patronuojančioji bendrovė yra kontroliuojamas juridinis asmuo, patronuojamųjų bendrovių apyvartą – Sąjungos apskaitos teisės aktai – Direktyva 2013/34/ES – 22 ir 24 straipsniai – Konsoliduotųjų finansinių ataskaitų rengimas“
Byloje C‑692/23
dėl Gerechtshof Den Haag (Hagos apeliacinis teismas, Nyderlandai) 2023 m. lapkričio 14 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2023 m. lapkričio 17 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
AVR-Afvalverwerking BV
prieš
NV BAR-Afvalbeheer,
Gemeente Barendrecht,
Gemeente Albrandswaard,
Gemeente Ridderkerk,
NV Irado,
Afvalsturing Friesland NV
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún, teisėjai J. Passer, E. Regan (pranešėjas), D. Gratsias ir B. Smulders,
generalinis advokatas A. Rantos,
posėdžio sekretorė A. Lamote, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. vasario 5 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
AVR-Afvalverwerking BV, atstovaujamos advocaten P. F. C. Heemskerk ir E. L. Vos,
–
NV BAR-Afvalbeheer, Gemeente Barendrecht, Gemeente Albrandswaard et Gemeente Ridderkerk, atstovaujamos advocate L. Bozkurt,
–
NV Irado, atstovaujamos advocaat D. B. Zieren,
–
Afvalsturing Friesland NV, atstovaujamos advocaten L. E. J. Korsten ir M. van Wanroij,
–
Italijos vyriausybės, atstovaujamos S. Fiorentino ir G. Palmieri, padedamų avvocati dello Stato M. Cherubini ir C. Colelli,
–
Austrijos vyriausybės, atstovaujamos A. Posch ir J. Schmoll,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos A. Biolan, L. Malferrari ir G. Wils,
susipažinęs su 2025 m. balandžio 30 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB (OL L 94, 2014, p. 65), 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkto ir 12 straipsnio 5 dalies išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant AVR-Afvalverwerking BV (toliau – AVR) ginčą su NV BAR-Afvalbeheer (toliau – BAR), Gemeente Barendrecht (Barendrechto savivaldybė, Nyderlandai), Gemeente Albrandswaard (Albrandsvardo savivaldybė, Nyderlandai), Gemeente Ridderkerk (Ridderkerko savivaldybė, Nyderlandai) (toliau kartu – BAR savivaldybės), NV Irado ir Afvalsturing Friesland NV (toliau – AF) dėl viešųjų pirkimų, susijusių su galutinių buitinių atliekų surinkimu ir tvarkymu BAR savivaldybėse, dėl kurių buvo tiesiogiai sudarytos sutartys su juridiniais asmenimis, kuriuos bendrai kontroliuoja perkančiosios organizacijos.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2013/34/ES
3
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/34/ES dėl tam tikrų rūšių įmonių metinių finansinių ataskaitų, konsoliduotųjų finansinių ataskaitų ir susijusių pranešimų, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/43/EB ir panaikinamos Tarybos direktyvos 78/660/EEB ir 83/349/EEB (OL L 182, 2013, p. 19), 31 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„konsoliduotosiose finansinėse ataskaitose patronuojančiosios įmonės ir jos patronuojamųjų įmonių veikla turėtų būti rodoma kaip vieno ūkio subjekto (grupės) veikla. Patronuojančiosios įmonės kontroliuojamas įmones reikėtų laikyti patronuojamosiomis įmonėmis. Kontrolė turėtų būti grindžiama balsavimo teisių daugumos turėjimu, bet kontrolė gali egzistuoti ir tuomet, kai su kitais akcininkais ar nariais sudaryti susitarimai. Tam tikromis aplinkybėmis kontrolė gali būti veiksmingai vykdoma, kai patronuojančioji įmonė turi patronuojamosios įmonės akcijų mažumą arba visai jų neturi. Valstybės narės turėtų turėti teisę reikalauti, kad įmonės, kurios nėra kontroliuojamos, bet yra bendrai valdomos arba turi bendrą administracinį, valdymo arba priežiūros organą, būtų įtrauktos į konsoliduotąsias finansines ataskaitas“.
4
Direktyvos 2013/34 22 straipsnyje „Konsoliduotųjų finansinių ataskaitų rengimo reikalavimas“ numatyta:
„1.   Valstybė narė reikalauja, kad nacionalinės teisės aktais reglamentuojama įmonė rengtų konsoliduotąsias finansines ataskaitas ir konsoliduotąjį vadovybės pranešimą, jeigu ta įmonė (patronuojančioji įmonė):
a)
turi daugumą kitos įmonės (patronuojamosios įmonės) akcininkų ar narių balsavimo teisių;
b)
turi teisę skirti arba atleisti daugumą kitos įmonės (patronuojamosios įmonės) administracinio, valdymo ar priežiūros organo narių ir kartu yra tos įmonės akcininkė arba narė;
c)
turi teisę įmonei (patronuojamajai įmonei), kurios akcininkė arba narė ji yra, daryti lemiamą įtaką pagal su ta įmone sudarytą sutartį arba pagal steigimo sutarties ar įstatų nuostatas, jeigu pagal tą patronuojamąją įmonę reglamentuojančius teisės aktus leidžiama, kad tai įmonei būtų taikomos tokios sutartys ar nuostatos.
Valstybė narė neturi nurodyti, kad patronuojančioji įmonė privalo būti savo patronuojamosios įmonės akcininkė arba narė. Nereikalaujama, kad tos valstybės narės, kurių teisės aktuose nenumatomos tokios minėtos sutartys ar išlygos, taikytų šią nuostatą; arba
d)
yra įmonės akcininkė arba narė ir:
i)
dauguma tos įmonės (patronuojamosios įmonės) administracinio, valdymo ar priežiūros organų narių, kurie dirbo šiose pareigose ataskaitiniais finansiniais metais, praėjusiais finansiniais metais ir iki pat konsoliduotųjų finansinių ataskaitų parengimo dienos, buvo paskirti tik todėl, kad patronuojančioji įmonė pasinaudojo savo balsavimo teisėmis, arba
ii)
pagal susitarimą su kitais tos įmonės (patronuojamosios įmonės) akcininkais arba nariais viena kontroliuoja daugumą akcininkų arba narių balsavimo teisių toje įmonėje. Valstybės narės gali priimti nuostatas, išsamiau nustatančias tokių susitarimų formą ir turinį.
Valstybės narės reikalauja, kad būtų taikomos bent ii papunktyje nurodytos nuostatos. Jos gali nustatyti, kad i papunktis taikomas, jeigu įvykdomas reikalavimas, kad balsavimo teisės sudaro bent jau 20 % visų teisių.
Tačiau i papunktis netaikomas, jeigu trečioji šalis tos įmonės atžvilgiu turi a, b ar c punktuose nurodytas teises.
2.   Šalia 1 dalyje nurodytų atvejų valstybės narės gali reikalauti, kad nacionalinės teisės aktais reglamentuojama įmonė rengtų konsoliduotąsias finansines ataskaitas ir konsoliduotąjį vadovybės pranešimą, jeigu:
a)
ta įmonė (patronuojančioji įmonė) gali daryti lemiamą įtaką ar kontroliuoti arba faktiškai daro lemiamą įtaką ar kontroliuoja kitą įmonę (patronuojamąją įmonę) arba
b)
ta įmonė (patronuojančioji įmonė) ir kita įmonė (patronuojamoji įmonė) yra bendrai valdomos patronuojančiosios įmonės.
3.   Taikant 1 dalies a, b ir d punktus visų kitų patronuojamųjų įmonių, taip pat visų patronuojančiosios įmonės arba kitos patronuojamosios įmonės naudai, bet savo vardu veikiančių asmenų balsavimo teisės bei skyrimo ir atleidimo teisės įskaitomos į atitinkamos patronuojančiosios įmonės teises.
4.   Taikant 1 dalies a, b ir d punktus, į 3 dalyje minimas teises neįskaitomos teisės:
a)
suteikiamos akcijų, turimų asmens, kuris nėra nei patronuojančioji įmonė, nei tos patronuojančiosios įmonės patronuojamoji įmonė, naudai arba
b)
suteikiamos akcijų,
i)
turimų kaip užstatas, jeigu atitinkamomis teisėmis naudojamasi pagal gautus nurodymus, arba
ii)
turimų dėl įprastos verslo veiklos metu suteiktų paskolų su sąlyga, kad tomis balsavimo teisėmis naudojamasi užstato davėjo interesais.
5.   Taikant 1 dalies a ir d punktus į visas akcininkų ar narių balsavimo teises patronuojamojoje įmonėje neįskaitomos balsavimo teisės, suteikiamos akcijų, kurias turi pati įmonė, tos įmonės patronuojamoji įmonė arba savo vardu, bet tų įmonių naudai veikiantis asmuo.
6.   Nedarant poveikio 23 straipsnio 9 daliai, patronuojančioji įmonė ir visos jos patronuojamosios įmonės turi būti konsoliduojamos, neatsižvelgiant į tai, kur yra tokių patronuojamųjų įmonių registruotosios būstinės.
<…>“
5
Šios direktyvos 23 straipsnyje, kaip matyti iš jo pavadinimo, numatyti atleidimo nuo jos 22 straipsnyje numatytos pareigos rengti konsoliduotąsias finansines ataskaitas ir konsoliduotąjį vadovybės pranešimą atvejai.
6
Minėtos direktyvos 24 straipsnyje, kaip matyti iš jo pavadinimo, įtvirtintos taisyklės, reglamentuojančios konsoliduotųjų finansinių ataskaitų rengimą.
Direktyva 2014/24
7
Direktyvos 2014/24 31 ir 32 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„31)
kyla didelis teisinis netikrumas dėl to, kiek viešųjų pirkimų taisyklės turėtų būti taikomos tarp viešojo sektoriaus subjektų tarpusavyje sudaromoms sutartims. Susijusią Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką valstybės narės ir netgi pačios perkančiosios organizacijos aiškina skirtingai. Todėl reikia paaiškinti, kokiais atvejais viešajame sektoriuje sudaromoms sutartims viešųjų pirkimų taisyklės netaikomos.
Atliekant tokį aiškinimą reikėtų vadovautis atitinkamoje Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikoje nustatytais principais. Vien tai, kad abi susitarimo šalys yra viešosios institucijos, savaime nereiškia, jog viešųjų pirkimų taisyklės netaikomos. Tačiau viešųjų pirkimų taisyklių taikymas neturėtų riboti viešųjų institucijų laisvės vykdyti joms pavestas viešųjų paslaugų teikimo užduotis naudojantis savo ištekliais, įskaitant galimybę bendradarbiauti su kitomis viešosiomis institucijomis.
Reikėtų užtikrinti, kad dėl viešojo sektoriaus institucijų tarpusavio bendradarbiavimo, kuriam viešųjų pirkimų taisyklės netaikomos, nebūtų iškreipta konkurencija privačių ekonominės veiklos vykdytojų atžvilgiu tiek, kiek taip bendradarbiaujant privatus paslaugų teikėjas atsidurtų privilegijuotoje padėtyje savo konkurentų atžvilgiu;
(32)
viešosioms [viešojo pirkimo] sutartims, skiriamoms kontroliuojamiesiems juridiniams asmenims, šioje direktyvoje numatytos procedūros neturėtų būti taikomos, jeigu perkančiosios organizacijos vykdoma to juridinio asmens kontrolė yra panaši į tą, kurią ji vykdo savo skyrių atžvilgiu, su sąlyga, kad daugiau kaip 80 % to kontroliuojamojo juridinio asmens veiklos vykdoma atliekant užduotis, kurias jam yra pavedusi kontroliuojančioji perkančioji organizacija arba kiti tos perkančiosios organizacijos kontroliuojami juridiniai asmenys, neatsižvelgiant į tai, kas yra naudos, susijusios su sutarties įvykdymu, gavėjas.
Ši išimtis neturėtų būti taikoma situacijoms, kai privatus ekonominės veiklos vykdytojas tiesiogiai dalyvauja kontroliuojamojo juridinio asmens kapitale, nes tokiomis aplinkybėmis, skyrus viešąją sutartį be konkurso procedūros, privačiam ekonominės veiklos vykdytojui, dalyvaujančiam kontroliuojamojo juridinio asmens kapitale, būtų užtikrintas nepagrįstas pranašumas jo konkurentų atžvilgiu. Tačiau, atsižvelgiant į specifines privalomos narystės pagrindu veikiančių viešųjų subjektų, pavyzdžiui, organizacijų, atsakingų už tam tikrų viešųjų paslaugų valdymą ar vykdymą, ypatybes, tai neturėtų būti taikoma tais atvejais, kai konkrečių privačių ekonominės veiklos vykdytojų dalyvavimas kontroliuojamojo juridinio asmens kapitale yra privalomas pagal Sutartis atitinkančią nacionalinės teisės akto nuostatą, su sąlyga, kad toks dalyvavimas nesuteikia kontrolės, teisės blokuoti ir nesuteikia lemiamos įtakos kontroliuojamojo juridinio asmens sprendimams. Be to, turėtų būti paaiškinta, kad lemiamas elementas – tik tiesioginis dalyvavimas privačiomis lėšomis kontroliuojamajame juridiniame asmenyje. Todėl, kai kontroliuojančiosios perkančiosios organizacijos arba kontroliuojančiųjų perkančiųjų organizacijų kapitale yra privataus dalyvavimo, tai nekliudo skirti viešąsias sutartis kontroliuojamajam juridiniam asmeniui netaikant šioje direktyvoje numatytų procedūrų, nes toks dalyvavimas neturi neigiamo poveikio privačių ekonominės veiklos vykdytojų konkurencijai.
Taip pat turėtų būti paaiškinta, kad perkančiosios organizacijos, pavyzdžiui, viešosios teisės reglamentuojami subjektai, kurių kapitale gali būti privataus dalyvavimo, turėtų turėti galimybę pasinaudoti horizontaliajam bendradarbiavimui numatyta išimtimi. Todėl, įvykdžius visas kitas horizontaliojo bendradarbiavimo sąlygas, horizontaliajam bendradarbiavimui numatyta išimtis turėtų būti taikoma ir tokioms perkančiosioms organizacijoms, kai sutartis yra sudaroma tik tarp perkančiųjų organizacijų“.
8
Minėtos direktyvos 12 straipsnio „Viešosios [viešojo pirkimo] sutartys tarp viešojo sektoriaus subjektų“ 3 ir 5 dalyse nustatyta:
„3.   Vis dėlto perkančioji organizacija, nekontroliuojanti privačiosios ar viešosios teisės reglamentuojamo juridinio asmens taip, kaip apibrėžta 1 dalyje, gali skirti tam juridiniam asmeniui viešąją [viešojo pirkimo] sutartį netaikydama šios direktyvos, kai įvykdomos visos šios sąlygos:
a)
perkančioji organizacija kartu su kitomis perkančiosiomis organizacijomis tą juridinį asmenį kontroliuoja panašiai, kaip jos kontroliuoja savo skyrius;
b)
daugiau kaip 80 % to juridinio asmens veiklos vykdoma atliekant užduotis, kurias jam yra pavedusios kontroliuojančiosios perkančiosios organizacijos arba kiti tų pačių perkančiųjų organizacijų kontroliuojamieji juridiniai asmenys, ir
c)
kontroliuojamajame juridiniame asmenyje nėra tiesioginio privataus kapitalo dalyvavimo, išskyrus atvejus, kai kontrolės ir teisės blokuoti nesuteikiantis privataus kapitalo dalyvavimas yra reikalaujamas pagal nacionalinės teisės aktų nuostatas laikantis Sutarčių ir jis nesuteikia lemiamos įtakos kontroliuojamojo juridinio asmens sprendimams.
<…>
5.   Nustatant procentinę 1 dalies pirmos pastraipos b punkte, 3 dalies pirmos pastraipos b punkte ir 4 dalies c punkte nurodytos veiklos dalį, atsižvelgiama į trejų metų iki sutarties skyrimo duomenis apie vidutinę bendrąją apyvartą arba atitinkamą alternatyvų veikla grindžiamą rodiklį, kaip antai atitinkamo juridinio asmens ar perkančiosios organizacijos sąnaudas, susijusias su paslaugomis, prekėmis ir darbais.
<…>“
Nyderlandų teisė
9
Direktyvos 2013/34 22–24 straipsniai į Nyderlandų teisės sistemą buvo perkelti Burgerlijk Wetboek (Civilinis kodeksas) 2 knygos „Juridiniai asmenys“ nuostatomis.
10
Direktyva 2014/24 į Nyderlandų teisės sistemą perkelta pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 2012 m. lapkričio 1 d.Aanbestedingswet (Viešųjų pirkimų įstatymas, Stb. 2012, Nr. 542, toliau – Viešųjų pirkimų įstatymas).
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11
1995 m. Fryzijos provincijos (Nyderlandai) savivaldybės įkūrė bendrą atliekų tvarkymo organizaciją – AF. Vėliau akcininkėmis tapo ir kitos Nyderlandų savivaldybės, nepriklausančios šiai provincijai.
12
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad AF yra patronuojamųjų bendrovių (kai kurios iš jų veikia kitoje srityje nei užduočių, kurias AF ar jos patronuojamosioms bendrovėms patikėjo jos savivaldybės akcininkės, vykdymas) grupės patronuojančioji bendrovė.
13
Pagal nacionalinės teisės aktus, kuriais perkeliami Direktyvos 2013/34 22–24 straipsniai, AF rengia konsoliduotąsias metines finansines ataskaitas, į kurias, remiantis šiais nacionalinės teisės aktais, įtraukiami jos pačios ir jos patronuojamųjų bendrovių, kitų grupės bendrovių ir kitų juridinių asmenų, kuriuos ji gali kontroliuoti arba kuriems bendrai vadovauja, finansiniai duomenys. Vienas iš šių konsoliduotųjų metinių ataskaitų elementų yra pelno (nuostolių) ataskaita, į kurią AF prie pajamų įtraukia konsoliduotą šių subjektų apyvartą, išskyrus tarpusavio sandorius.
14
Be to, Fryzijos provincijos savivaldybių pavedimu pati AF eksploatuoja atliekų sąvartyną (toliau – sąvartynas). Į šį sąvartyną priimamos galutinės nebuitinės atliekos, įskaitant pramonines atliekas ir atliekas, susidarančias vykdant savivaldybių projektus, pavyzdžiui, dirvožemio išvalymą, susijusį su pastatų statyba arba asbesto šalinimu.
15
2000 m. trys Pietų Olandijos provincijos (Nyderlandai) savivaldybės įsteigė Irado, kad, be kita ko, užtikrintų atliekų tvarkymą. 2017 m. Irado tapo AF akcininke ir nuo 2017 m. sausio 1 d. pavedė AF tvarkyti galutines buitines atliekas, kurias ji surenka šiose trijose Pietų Olandijos provincijos savivaldybėse.
16
BAR savivaldybės taip pat yra šioje Pietų Olandijos provincijoje. 2015 m. jos įsteigė BAR, kad užtikrintų savo atliekų tvarkymo įgyvendinimą.
17
Iki 2019 m. gruodžio 31 d. kiekviena BAR savivaldybė buvo sudariusi susitarimą su skirtingomis atliekų tvarkymo bendrovėmis, o remdamasi šiais susitarimais AVR, šioje srityje veikianti komercinė bendrovė, iš dalies kaip subrangovė tvarkė šių savivaldybių galutines buitines atliekas.
18
2019 m. BAR savivaldybės nusprendė, kad BAR įsigis Irado akcijų paketą ir kad ši organizacija bus atsakinga už jų galutinių buitinių atliekų surinkimą ir tvarkymą.
19
2019 m. gruodžio 13 d.Irado ir AF sudarė sutartį dėl BAR savivaldybių galutinių buitinių atliekų pristatymo, vežimo ir tvarkymo nuo 2020 m. sausio 1 d.
20
2019 m. gruodžio 20 d. BAR ir Irado sudarė paslaugų teikimo sutartį, kuri taip pat apėmė BAR savivaldybių galutinių buitinių atliekų tvarkymą.
21
2019 m. gruodžio 31 d. BAR tapo Irado akcininke.
22
AVR pareiškė ieškinį rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas, Nyderlandai), juo visų pirma prašė panaikinti arba, nepatenkinus šio reikalavimo, nutraukti arba uždrausti vykdyti šio sprendimo 19 ir 20 punktuose nurodytas sutartis, saistančias, viena vertus, BAR ir Irado ir, kita vertus, Irado ir AF, motyvuodama tuo, kad neįvykdytos sąlygos, reikalingos, kad perkančioji organizacija galėtų tiesiogiai sudaryti viešojo pirkimo sutartį su juridiniu asmeniu, kurio kontrolę ji vykdo kartu su kitomis perkančiosiomis organizacijomis. Šiuo ieškiniu taip pat buvo prašoma įpareigoti paskelbti konkursą dėl šių pirkimų, jei BAR savivaldybės vis dar norėtų sudaryti atitinkamas sutartis.
23
Rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas) atmetus AVR ieškinį, ši pateikė apeliacinį skundą Gerechtshof Den Haag (Hagos apeliacinis teismas, Nyderlandai), t. y. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
24
Tas teismas nurodo, kad šalys sutaria, jog sutarčiai, kurią BAR sudarė su Irado, ir sutarčiai, kurią Irado sudarė su AF, iš esmės taikoma Direktyvoje 2014/24 numatyta pareiga rengti konkursą, išskyrus atvejus, kai sutartis gali būti sudaryta tiesiogiai dėl to, kad perkančioji organizacija kartu su kitomis perkančiosiomis organizacijomis kontroliuoja juridinį asmenį, su kuriuo sudaryta sutartis.
25
Taigi minėtas teismas mano, kad, siekiant išspręsti jo nagrinėjamą ginčą, be kita ko, reikia įvertinti, ar AF, palaikydama santykius su ją kontroliuojančiomis perkančiosiomis organizacijomis, atitinka šios direktyvos 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte, siejamame su minėtos direktyvos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa, numatytą sąlygą, pagal kurią daugiau kaip 80 % kontroliuojamojo juridinio asmens veiklos turi būti vykdoma atliekant užduotis, kurias jam patikėjo jį kontroliuojančios perkančiosios organizacijos, o šis procentinis dydis nagrinėjamu atveju nustatomas pagal apyvartos kriterijų.
26
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad atsakovės pagrindinėje byloje teigia: kadangi šiose nuostatose aiškiai nurodyta juridinio asmens, su kuriuo sudaroma viešojo pirkimo sutartis, veikla, reikšminga gali būti tik šio juridinio asmens apyvarta.
27
Priešingai, AVR tvirtina, kad reikia atsižvelgti į grupės, kuriai priklauso šis juridinis asmuo, apyvartą, nes tik taip galima atsižvelgti į tikrąją ekonominę padėtį. Priešingu atveju perkančiųjų organizacijų kontroliuojamas juridinis asmuo galėtų apeiti Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nustatytą reikalavimą, dirbtinai išskaidydamas savo veiklą taip, kad jis pats grupėje vykdytų daugiau kaip 80 % šios veiklos tų perkančiųjų organizacijų naudai, o viena ar kelios tos grupės bendrovės veiktų atviroje rinkoje.
28
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, į kokią apyvartą reikia atsižvelgti, kai šiose nuostatose nurodyta veiklos dalis nustatoma remiantis apyvartos kriterijumi, o kontroliuojamasis juridinis asmuo vadovauja grupei, siekiant įvertinti, ar įvykdyta šios direktyvos 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte numatyta sąlyga.
29
Šiuo klausimu jis nurodo, kad jo nagrinėjamoje byloje ši sąlyga tenkinama, jei atsižvelgiama tik į AF apyvartą, tačiau nebūtų tenkinama, jeigu ji būtų vertinama atsižvelgiant į konsoliduotą grupės, kuriai vadovauja AF, apyvartą.
30
Atsižvelgdamas į tai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat nurodo galimybę, kaip teigia AVR, atsižvelgti į ūkio subjektų, su kuriais tas pats juridinis asmuo sudaro ekonominį vienetą, kaip tai suprantama pagal Sąjungos konkurencijos teisėje vartojamą sąvoką „įmonė“, apyvartą.
31
Be to, tas teismas mano, kad jei Teisingumo Teismas nuspręstų, jog reikia atsižvelgti tik į kontroliuojamojo juridinio asmens apyvartą, reikėtų nustatyti, ar nagrinėjamu atveju atsakovės pagrindinėje byloje teisingai atsižvelgė į AF apyvartą, gautą eksploatuojant sąvartyną.
32
Šiomis aplinkybėmis Gerechtshof Den Haag (Hagos apeliacinis teismas, Nyderlandai) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar veiklos kriterijus, numatytas [Direktyvos 2014/24] 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte, siejamame su šios direktyvos 12 straipsnio 5 dalimi,
turi būti aiškinamas taip, kad
jeigu jame nurodyta veiklos procentinė dalis nustatoma remiantis apyvarta, o kontroliuojamasis juridinis asmuo priklauso grupei,
atsižvelgiama tik į paties kontroliuojamojo juridinio asmens apyvartą, ar visgi į visų susijusių ar nesusijusių grupės bendrovių apyvartą, pavyzdžiui:
i)
konsoliduotąją apyvartą, kurios atveju pagal nacionalinės teisės nuostatas, perkeliančias [Direktyvos 2013/34] 22 ir 24 straipsnius, atitinkamo juridinio asmens apyvarta turi būti pridėta prie kitų grupės įmonių apyvartos, arba
ii)
įmonių, su kuriomis kontroliuojamasis juridinis asmuo sudaro ekonominį vienetą, kaip tai suprantama pagal Sąjungos konkurencijos teisėje vartojamą „įmonės“ sąvoką, apyvartą?
2.
Jeigu į pirmąjį klausimą bus atsakyta, kad reikia atsižvelgti tik į paties kontroliuojamojo juridinio asmens apyvartą, ar šiame klausime minimas veiklos kriterijus
turi būti aiškinamas taip, kad
apyvarta, pasiekta tretiesiems naudotojams šalinant atliekas sąvartyne, kurį kontroliuojamasis juridinis asmuo eksploatuoja kontroliuojančiųjų perkančiųjų organizacijų pavedimu, laikytina apyvarta, gauta vykdant kontroliuojančiųjų perkančiųjų organizacijų šiam juridiniam asmeniui pavestas užduotis, jei atsižvelgiama į tai, kad kontroliuojamasis juridinis asmuo šiuo atžvilgiu taip pat konkuruoja su privačiais operatoriais?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
33
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktas, siejamas su šios direktyvos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa, turi būti aiškinamas taip, kad taikant sąlygą, pagal kurią daugiau kaip 80 % kontroliuojamojo juridinio asmens veiklos turi būti vykdoma atliekant užduotis, jam pavestas kontroliuojančiosios perkančiosios organizacijos (kai ši sąlyga nustatoma pagal apyvartos kriterijų ir šis kontroliuojamasis juridinis asmuo yra grupės patronuojančioji bendrovė), reikalaujama atsižvelgti ir į kitų šiai grupei priklausančių subjektų apyvartą, prireikus remiantis konsoliduotąja apyvarta, kurios ataskaitą minėtas juridinis asmuo turi rengti pagal Direktyvos 2013/34 22 ir 24 straipsnius, arba remiantis bendra subjektų, su kuriais tas pats juridinis asmuo sudaro ekonominį vienetą, kaip tai suprantama pagal Sąjungos konkurencijos teisėje vartojamą sąvoką „įmonė“, apyvarta.
34
Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalis susijusi su situacija, kai perkančioji organizacija ne pati, bet kartu su kitomis perkančiosiomis organizacijomis kontroliuoja privatinės ar viešosios teisės reglamentuojamą juridinį asmenį, joje taip pat patikslinamos sąlygos, kurios turi būti įvykdytos, kad ši perkančioji organizacija galėtų teisėtai tiesiogiai sudaryti viešojo pirkimo sutartį su tuo juridiniu asmeniu.
35
Iš visų kumuliacinių sąlygų, nuo kurių priklauso tokios sutarties sudarymo galimybė, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo išaiškinti tik susijusiąją su veiklos, kurią kontroliuojamasis juridinis asmuo turi vykdyti atlikdamas kontroliuojančiųjų perkančiųjų organizacijų jam pavestas užduotis, procentine dalimi, atsižvelgiant į šios direktyvos 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktą, siejamą su minėtos direktyvos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa.
36
Taigi siekiant atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus, pirmiausia reikia nustatyti, ar vertinant, ar tokia sąlyga įvykdyta, reikia atsižvelgti ne tik į kontroliuojamojo juridinio asmens apyvartą, bet ir į kitų grupei, kurios patronuojančioji bendrovė yra šis juridinis asmuo, priklausančių subjektų apyvartą.
37
Remiantis suformuota jurisprudencija, aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (žr. 1983 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12 punktą ir 2022 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Sambre & Biesme ir Commune de Farciennes, C‑383/21 ir C‑384/21, EU:C:2022:1022, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Pirma, dėl nagrinėjamų nuostatų formuluotės reikia pažymėti, kad pagal Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktą reikalaujama, kad daugiau kaip 80 % kontroliuojamojo juridinio asmens „veiklos“ būtų vykdoma atliekant užduotis, kurias jam yra pavedusios kontroliuojančiosios perkančiosios organizacijos arba kiti tų pačių perkančiųjų organizacijų kontroliuojamieji juridiniai asmenys.
39
Taigi iš šio 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkto formuluotės nematyti, kad šioje nuostatoje numatyta sąlyga būtinai turi būti vertinama atsižvelgiant tik į paties kontroliuojamojo juridinio asmens veiklą.
40
Iš tiesų minėto 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte numatytas kriterijus susijęs ne su pačiu juridiniu asmeniu, o su jo vykdoma veikla. Taigi negalima atmesti galimybės, kad siekiant įvertinti, ar tenkinama šioje nuostatoje numatyta sąlyga, reikšminga veikla gali apimti tiek veiklą, kurią tiesiogiai vykdo minėtas juridinis asmuo, tiek veiklą, vykdomą tarpininkaujant kitiems grupei, kurios patronuojančioji bendrovė yra tas pats juridinis asmuo, priklausantiems subjektams.
41
Be to, Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 5 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad jos 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodyta veiklos procentinė dalis nustatoma, be kita ko, remiantis vidutine bendrąja apyvarta, nereikalaujant, kad apyvarta, kuri gali tinkamai atspindėti tokią veiklą, būtų ribojama tik kontroliuojamojo juridinio asmens veiklos apyvarta.
42
Taigi šios nuostatos formuluotė patvirtina, kad siekiant įvertinti, ar tenkinama šios direktyvos 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte numatyta sąlyga, reikšmingas kriterijus apima ne tik paties kontroliuojamojo juridinio asmens veiklą, bet ir veiklą, kuri gali būti plačiau su juo susijusi. Taigi, jei, kaip leidžiama pagal minėtos direktyvos 12 straipsnio 5 dalies pirmą pastraipą, tokio vertinimo tikslais taikomas vidutinės bendrosios apyvartos kriterijus, ši apyvarta turi tinkamai atspindėti tokią veiklą. Iš to matyti, kad kitų subjektų, priklausančių grupei, kurios patronuojanti bendrovė yra kontroliuojamas juridinis asmuo, apyvarta taip pat yra svarbi atliekant tokį vertinimą.
43
Antra, tokį aiškinimą patvirtina šių nuostatų kontekstas. Iš tiesų, kalbant apie kumuliacines sąlygas, nuo kurių priklauso Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies taikymas, šios nuostatos pirmos pastraipos c punkte numatyta, kad kontroliuojamajame juridiniame asmenyje nėra tiesioginio privataus kapitalo dalyvavimo.
44
Šiuo klausimu minėtos direktyvos 32 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad, be kita ko, tuo atveju, kai perkančioji organizacija kartu su kitomis perkančiosiomis organizacijomis kontroliuoja atitinkamą juridinį asmenį, šioje direktyvoje numatytų procedūrų taikymo išimtis neturėtų būti taikoma situacijoms, kai privatus ekonominės veiklos vykdytojas tiesiogiai dalyvauja kontroliuojamojo juridinio asmens kapitale, nes tokiomis aplinkybėmis, skyrus viešąją sutartį be konkurso procedūros privačiam ekonominės veiklos vykdytojui, dalyvaujančiam kontroliuojamojo juridinio asmens kapitale, būtų užtikrintas nepagrįstas pranašumas jo konkurentų atžvilgiu.
45
Iš to matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė, kad galimybė tiesiogiai sudaryti viešojo pirkimo sutartį būtų vertinama atsižvelgiant į ekonominį kontekstą, į kurį patenka visi su tokiu sutarties sudarymu susiję subjektai. Todėl reikia atsižvelgti ne tik į kontroliuojamojo juridinio asmens ir jį bendrai kontroliuojančių perkančiųjų organizacijų santykius, bet ir į platesnį ekonominį kontekstą, kuriame veikia pats juridinis asmuo. Šiomis aplinkybėmis negalima neatsižvelgti į tai, kad egzistuoja grupė, kuriai vadovauja minėtas juridinis asmuo.
46
Taigi Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkto, siejamo su jos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa, kontekstinis aiškinimas patvirtina, kad taikant šias nuostatas reikia atsižvelgti į subjektų, priklausančių grupei, kurios patronuojančioji bendrovė yra atitinkamas juridinis asmuo, apyvartą.
47
Trečia, pirma išdėstytus argumentus patvirtina minėtos direktyvos 12 straipsnio 3 dalies genezė.
48
Iš tiesų šios direktyvos 2014/24 12 straipsniu buvo kodifikuota ir patikslinta Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija dėl tiesioginio sutarčių skyrimo (2022 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Sambre & Biesme ir Commune de Farciennes, C‑383/21 ir C‑384/21, EU:C:2022:1022, 44 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
49
Kaip matyti iš Direktyvos 2014/24 31 konstatuojamosios dalies, pažymėjęs, kad kyla didelis teisinis netikrumas dėl to, kiek viešųjų pirkimų taisyklės turėtų būti taikomos viešojo sektoriaus subjektų tarpusavyje sudaromoms sutartims, taigi ir pabrėžęs būtinybę pateikti paaiškinimų šiuo klausimu, Sąjungos teisės aktų leidėjas nusprendė, kad atliekant tokį aiškinimą reikėtų vadovautis atitinkamoje Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nustatytais principais – taigi neketino paneigti šios jurisprudencijos (2022 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Sambre & Biesme ir Commune de Farciennes, C‑383/21 ir C‑384/21, EU:C:2022:1022, 66 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
50
Šiuo klausimu reikia priminti, kad prieš priimant šią direktyvą Teisingumo Teismas yra nusprendęs, jog tam, kad viešojo pirkimo sutartis būtų tiesiogiai skirta kontroliuojamam subjektui, šis subjektas pagrindinę savo veiklos dalį turi vykdyti perkančiosios organizacijos ar organizacijų, kurioms jis priklauso, naudai, o tai turi būti vertinama atsižvelgiant į visas nagrinėjamo atvejo aplinkybes – tiek kiekybinius, tiek kokybinius duomenis (šiuo klausimu žr. 2016 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Undis Serviz, C‑553/15, EU:C:2016:935, 31 ir 32 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
51
Todėl minėtos direktyvos 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nustatydamas, kad kontroliuojamasis juridinis asmuo turi vykdyti 80 % veiklos, atlikdamas jam kontroliuojančių perkančiųjų organizacijų patikėtas užduotis, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė patikslinti šiuo klausimu Teisingumo Teismo jurisprudencijoje nustatytą kriterijų. Vis dėlto iš tos pačios direktyvos nuostatų nematyti, kad šis teisės aktų leidėjas būtų nusprendęs, jog šiuo klausimu vertinimas nebeturėtų būti atliekamas atsižvelgiant į visas bylos aplinkybes.
52
Tokios aplinkybės apima ir aplinkybę, kad kontroliuojamasis juridinis asmuo yra grupės patronuojančioji bendrovė, todėl vertinant jo veiklą reikia atsižvelgti į veiklą, kurią jis vykdo per kitus šiai grupei priklausančius subjektus, taigi ir į jų apyvartą, kai pagal Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 5 dalies pirmą pastraipą tai yra kriterijus, taikomas siekiant nustatyti, ar tenkinama šios direktyvos 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nustatyta sąlyga.
53
Ketvirta, tokį Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkto, siejamo su šios direktyvos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa, aiškinimą patvirtina šiomis nuostatomis siekiamas tikslas.
54
Šiuo klausimu, kaip pažymėjo generalinis advokatas išvados 52 punkte, minėtomis nuostatomis siekiama užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui, nes jomis siekiama užtikrinti, kad Direktyva 2014/24 ir toliau būtų taikoma, kai kontroliuojamasis juridinis asmuo veikia rinkoje ir dėl to gali konkuruoti su kitomis įmonėmis. Iš tikrųjų toks juridinis asmuo nebūtinai praranda veiksmų laisvę vien dėl to, kad su juo susijusius sprendimus kontroliuoja vienas ar daugiau savivaldos vienetų, jei jis dar gali didelę dalį savo ekonominės veiklos vykdyti su kitais ekonominės veiklos vykdytojais. Tačiau jeigu jis atitinka tų pačių nuostatų sąlygas, jam netaikomi šios direktyvos apribojimai, kuriuos lemia siekis apsaugoti konkurenciją, o jos tokiu atveju nėra (pagal analogiją žr. 2016 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Undis Servizi, C‑553/15, EU:C:2016:935, 33 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
55
Tai, kad kontroliuojamojo juridinio asmens ekonominę veiklą tokių ūkio subjektų atžvilgiu vykdo tiesiogiai pats juridinis asmuo ar juridinis asmuo per kitus subjektus, priklausančius grupei, kurios patronuojančioji bendrovė jis yra, neturi reikšmės įgyvendinant tikslą užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui. Taigi, siekiant nustatyti, kokią veiklos dalį kontroliuojamasis juridinis asmuo skiria jį kontroliuojančioms perkančiosioms organizacijoms, reikia atsižvelgti į kitų subjektų, priklausančių grupei, kurios patronuojančioji bendrovė jis yra, veiklą, taigi ir į jų apyvartą, kai kalbama apie kriterijų, taikomą siekiant nustatyti, ar įvykdyta Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nustatyta sąlyga.
56
Tokią išvadą patvirtina tai, kad, kaip pažymėjo generalinis advokatas išvados 56 ir 57 punktuose, pirma, negalima atmesti galimybės, jog grupei priklausantys subjektai gali netiesiogiai pasinaudoti viešojo pirkimo sutartimis, be konkurso sudarytomis su šios grupės patronuojančiąja bendrove, o tai, kaip nurodyta šio sprendimo 44 punkte, jiems suteiktų nepagrįstą pranašumą, palyginti su jų konkurentais. Antra, Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodytų tikslų, primintų šio sprendimo 54 punkte, įgyvendinimas negali priklausyti nuo šios grupės struktūros, o taip būtų tuo atveju, jei nebūtų atsižvelgta į kitų subjektų, priklausančių grupei, kurios patronuojančioji bendrovė yra kontroliuojamasis juridinis asmuo, veiklą. Iš tiesų tai reikštų, kad kontroliuojamasis juridinis asmuo galėtų lengvai apeiti šią nuostatą ir joje nustatytą sąlygą dirbtinai išskaidydamas savo veiklą ir pavesdamas kai kurią šią veiklą kitoms grupės, kurios patronuojanti bendrovė jis yra, bendrovėms.
57
Antra, reikia atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus dėl tvarkos, leidžiančios nustatyti grupės, kurios patronuojančioji bendrovė yra kontroliuojamasis juridinis asmuo, apyvartą, siekiant įvertinti, ar ši bendrovė atitinka Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte numatytą sąlygą, ir, be kita ko, dėl svarbos, kuri gali būti suteikta pagal Direktyvą 2013/34 nustatytai konsoliduotai apyvartai.
58
Šiuo klausimu iš Direktyvos 2013/34 31 konstatuojamosios dalies matyti, kad konsoliduotosiose finansinėse ataskaitose patronuojančiosios įmonės ir jos patronuojamųjų įmonių veikla turėtų būti rodoma kaip vieno ūkio subjekto veikla.
59
Šiuo tikslu šios direktyvos 22 straipsnyje numatytos aplinkybės, kuriomis valstybės narės, išskyrus šios direktyvos 23 straipsnyje numatytas išimtis, privalo tam tikroms įmonėms, kurių veiklą reglamentuoja jų nacionalinė teisė, nustatyti pareigą parengti, be kita ko, konsoliduotąsias finansines ataskaitas, kurios reglamentuojamos šios direktyvos 24 straipsnyje.
60
Šiuo klausimu, kaip iš esmės pažymėjo generalinis advokatas išvados 62 punkte, kai bendrovė pagal šias nuostatas privalo parengti konsoliduotąsias finansines ataskaitas, šiuo tikslu nustatyta konsoliduota apyvarta gali tiksliai atspindėti patronuojančiosios bendrovės veiklą grupėje, kuriai ji vadovauja, todėl leidžia tinkamai įvertinti, ar ši patronuojančioji bendrovė, kai su ja tiesiogiai sudaryta viešojo pirkimo sutartis, atitinka sąlygą, numatytą Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte, siejamame su jos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa.
61
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo: AF vadovauja patronuojamųjų bendrovių grupei ir vykdydama pareigą parengti konsoliduotąsias finansines ataskaitas, kuri jai taikoma pagal nacionalinės teisės aktus, perkeliančius Direktyvą 2013/34, be kita ko, nustato konsoliduotos apyvartos duomenis, į kuriuos įeina jos patronuojamųjų bendrovių konsoliduota apyvarta.
62
Darytina išvada, kad, siekiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti naudingą atsakymą, nebūtina nagrinėti svarbos, kurią gali turėti kiti kriterijai, kaip antai ekonominio vieneto, kaip tai suprantama pagal Sąjungos konkurencijos teisėje vartojamą sąvoką „įmonė“, egzistavimo kriterijus, kurį taip pat nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nes, atsižvelgiant į to teismo pateiktą informaciją, remiantis tokia konsoliduota apyvarta galima konstatuoti, kad nėra įvykdyta sąlyga, numatyta Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte, siejamame su jos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa.
63
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktas, siejamas su jos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa, turi būti aiškinamas taip, kad taikant sąlygą, pagal kurią daugiau kaip 80 % kontroliuojamojo juridinio asmens veiklos turi būti vykdoma atliekant užduotis, jam pavestas jį kontroliuojančiosios perkančiosios organizacijos (kai ši sąlyga nustatoma pagal apyvartos kriterijų ir šis kontroliuojamasis juridinis asmuo yra grupės patronuojančioji bendrovė), reikalaujama atsižvelgti ir į kitų šiai grupei priklausančių subjektų apyvartą, prireikus remiantis konsoliduota apyvarta, kurios ataskaitą minėtas juridinis asmuo turi rengti pagal Direktyvos 2013/34 22 ir 24 straipsnius.
Dėl antrojo klausimo
64
Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąjį klausimą, nereikia atsakyti į antrąjį klausimą.
Dėl sprendimo poveikio apribojimo laiko atžvilgiu
65
Per posėdį Teisingumo Teisme AF paprašė apriboti šio sprendimo poveikį laiko atžvilgiu, jeigu būtų nuspręsta, kad Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktas, siejamas su jos 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa, turi būti aiškinamas taip, kad sąlyga, susijusi su kontroliuojamojo juridinio asmens veikla, turi būti vertinama atsižvelgiant ir į kitų subjektų, priklausančių grupei, kurios patronuojančioji bendrovė yra šis juridinis asmuo, apyvartą.
66
Grįsdama savo prašymą AF teigė, kad ji negalėjo ir neprivalėjo numatyti tokio aiškinimo.
67
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją Sąjungos teisės normos išaiškinimu, kurį Teisingumo Teismas pateikia vykdydamas pagal SESV 267 straipsnį jam suteiktus įgaliojimus, paaiškinama ir patikslinama šios normos reikšmė ir apimtis, kaip ji turi arba turėjo būti suprasta ir taikoma nuo įsigaliojimo momento. Vadinasi, taip išaiškinta norma gali ir turi būti teismo taikoma tiems teisiniams santykiams, kurie atsirado ir susiklostė prieš paskelbiant sprendimą dėl prašymo išaiškinti, jei, be kita ko, įvykdytos sąlygos, leidžiančios kompetentinguose teismuose pareikšti ieškinį dėl šios normos taikymo (2023 m. kovo 16 d. Sprendimo Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, 56 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
68
Teisingumo Teismas tik išimtiniais atvejais ir taikydamas bendrąjį teisinio saugumo principą, kuris yra Sąjungos teisės sistemos dalis, gali apriboti visų suinteresuotųjų asmenų galimybę remtis jo išaiškinta norma ginčijant sąžiningumu grindžiamus teisinius santykius. Kad būtų galima nuspręsti dėl tokio apribojimo, turi būti tenkinami du esminiai kriterijai, t. y. suinteresuotųjų asmenų sąžiningumas ir didelių sunkumų rizika (2023 m. kovo 16 d. Sprendimo Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, 57 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
69
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad AF nepateikė jokių konkrečių įrodymų, galinčių patvirtinti jos prašymo pagrįstumą, o tik nurodė, kad šio sprendimo 65 punkte nurodytas išaiškinimas buvo tariamai nenumatomas.
70
Tokiomis aplinkybėms nereikia riboti šio sprendimo poveikio laiko atžvilgiu.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
71
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti tas teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/24/ES dėl viešųjų pirkimų, kuria panaikinama Direktyva 2004/18/EB, 12 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktas, siejamas su Direktyvos 2014/24 12 straipsnio 5 dalies pirma pastraipa,
turi būti aiškinamas taip:
taikant sąlygą, pagal kurią daugiau kaip 80 % kontroliuojamojo juridinio asmens veiklos turi būti vykdoma atliekant užduotis, jam pavestas jį kontroliuojančiosios perkančiosios organizacijos (kai ši sąlyga nustatoma pagal apyvartos kriterijų ir šis kontroliuojamasis juridinis asmuo yra grupės patronuojančioji bendrovė), reikalaujama atsižvelgti ir į kitų šiai grupei priklausančių subjektų apyvartą, prireikus remiantis konsoliduota apyvarta, kurios ataskaitą minėtas juridinis asmuo turi rengti pagal 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/34/ES dėl tam tikrų rūšių įmonių metinių finansinių ataskaitų, konsoliduotųjų finansinių ataskaitų ir susijusių pranešimų, kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/43/EB ir panaikinamos Tarybos direktyvos 78/660/EEB ir 83/349/EEB, 22 ir 24 straipsnius.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.