62019CC0619
GENERALINIO ADVOKATO
G. HOGAN IŠVADA,
pateikta 2020 m. liepos 16 d. (
1
)
Byla C‑619/19
Land Baden‑Württemberg
prieš
D. R.,
dalyvaujant:
Deutsche Bahn AG,
Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
(Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Aplinka – Orhuso konvencija – Direktyva 2003/4/EB – 4 straipsnio 1 dalis – Visuomenės galimybė susipažinti su informacija apie aplinką – Teisės susipažinti išimtys – Sąvoka „vidaus ryšiai“ – Taikymo sritis – Vidaus ryšių apsaugos apribojimas laiko atžvilgiu – Eismo ir miesto plėtros projektas „Stuttgart 21““
I. Įvadas
1.
Daugelyje informacijos laisvės sistemų numatytos išimtys, susijusios su vidaus ryšiais. Šios išimtys grindžiamos tuo, kad tokia laisvė neatskleisti informacijos turi skatinti visapusiškas ir sąžiningas diskusijas sprendimus priimančiose institucijose, kurioms kitais požiūriais taikomi tokie teisės aktai. Šios išimtys nustatytos žinant, kad viešojo intereso sumetimais pageidautina, jog pareigūnai laisvai reikštų abejones, prieštaravimus, susirūpinimą ir apskritai diskutuotų dėl įvairių požiūrių, būdami tikri, kad tokios vidaus diskusijos iš esmės nebus atskleistos visuomenei pagal atitinkamus informacijos laisvės teisės aktus.
2.
Panaši sistema nustatyta Sąjungos teisėje. Kaip matysime toliau, šios vidaus ryšiams taikomos išimties sistemos aiškinimas ir apibrėžtis yra šioje byloje nagrinėjamo prašymo priimti prejudicinį sprendimą dėl 2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/4/EB dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/313/EEB (
2
) 4 straipsnio 1 dalies aiškinimo pagrindas. Konkrečiau kalbant, šis prašymas susijęs su vienos iš galimų toje nuostatoje numatytų galimybės susipažinti su dokumentais išimčių – o būtent išimties, susijusios su „vidaus ryšiais“, – reikšme ir su galimybe riboti šios išimties taikymą laiko atžvilgiu.
3.
Prašymas pateiktas byloje, kurios šalys – Land Baden‑Württemberg (Badeno‑Viurtembergo federalinė žemė) ir D. R. Ši byla susijusi su D. R. prašymu pateikti informaciją apie aplinką, esančią tam tikruose Staatsministerium Baden‑Württemberg (Badeno‑Viurtembergo federalinės žemės ministerija) dokumentuose. Šie dokumentai susiję su eismo ir miesto planavimo infrastruktūros plėtros projektu „Stuttgart 21“ Štutgarto Schlossgarten (Štutgarto rūmų parkas).
II. Teisinis pagrindas
A.
Tarptautinė teisė
4.
Konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais (toliau – Orhuso konvencija), Europos bendrijos vardu patvirtintos 2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimu 2005/370/EB (
3
), 4 straipsnis pavadintas „Teisė gauti informaciją apie aplinką“. Šio straipsnio 3, 4 ir 6 dalyse nustatyta, kad:
„3.   Prašymas suteikti informaciją apie aplinką gali būti atmestas, jei:
<…>
c)
tai yra prašymas apie baigiamą rengti medžiagą arba valstybės institucijų vidaus korespondenciją, kai tokia išimtis numatyta nacionaliniuose įstatymuose arba yra susiklosčiusi tokia praktika, be to, atsižvelgiant į visuomenės pageidavimą, gauti tokios informacijos.
4.   Prašymas suteikti informacijos apie aplinką gali būti atmestas, jeigu tokios informacijos paskelbimas darytų neigiamą įtaką:
a)
valstybės institucijų darbo konfidencialumui, kai tokį konfidencialumą reglamentuoja nacionaliniai įstatymai;
<…>
Nurodytos atsisakymo teikti informaciją priežastys aiškinamos siaurai, atsižvelgiant į visuomenės pageidavimą gauti tokios informacijos ir ar prašoma informacija yra susijusi su teršalų išmetimais į aplinką.
<…>
6.   Kiekviena Šalis užtikrina, kad jeigu pagal šio straipsnio 3 dalies c punktą ir 4 dalį neskelbtina informacija gali būti atskirta nuo likusios informacijos nepadarant žalos neskelbtinos informacijos konfidencialumui, valstybės institucijos pateikia likusią prašomą informaciją.“
B.
Sąjungos teisė
1. Reglamentas Nr. 1049/2001
5.
2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (
4
) 4 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„Galimybė susipažinti su institucijos parengtais dokumentais, skirtais vidaus naudojimui arba su institucijoje gautais dokumentais, susijusiais su tokiu klausimu dėl kurio institucija dar nėra priėmusi sprendimo, nesuteikiama, jei dokumento atskleidimas rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
Galimybė susipažinti su dokumentu, kuriame pareikšta vidaus reikmėms skirta nuomonė, esanti svarstymų ir preliminarių konsultacijų minimos institucijos viduje dalimi, nesuteikiama netgi po to, kai sprendimas jau yra priimtas, jei dokumento atskleidimas rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.“
2. Reglamentas (EB) Nr. 1367/2006
6.
2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1367/2006 dėl Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams (
5
) 6 straipsnyje „Išimčių taikymas prašymams susipažinti su informacija apie aplinką“ nustatyta:
„1.   Kiek tai susiję su Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies pirma ir trečia įtraukomis, išskyrus tyrimus, ypač tuos, kurie vykdomi dėl galimų Bendrijos teisės pažeidimų, laikoma, kad svarbesnis visuomenės interesas atskleisti informaciją yra tuomet, kai informacija, kurios prašoma, yra susijusi su dujų ar teršalų išmetimu į aplinką. Dėl Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnyje nustatytų kitų išimčių – atsisakymo pagrindai aiškinami ribotai, atsižvelgiant į visuomenės interesą atskleisti informaciją, ir į tai, ar informacija, kurios prašoma, susijusi su dujų ar teršalų išmetimu į aplinką.
<…>“
3. Direktyva 2003/4
7.
Direktyvos 2003/4 11, 16 ir 17 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„11)
Siekiant atsižvelgti į Sutarties 6 straipsnio principą, kad aplinkos apsaugos reikalavimai būtų įtraukti apibrėžiant Bendrijos politikas ir veiklas ir jas įgyvendinant, valdžios institucijų sąvoka turėtų būti išplėsta, kad apimtų Vyriausybės arba kitas valstybės valdymo institucijas nacionaliniu, regioniniu arba vietos mastu, nepriklausomai nuo to, ar institucijos turi įgaliojimus aplinkos srityje. Sąvoka taip pat turėtų būti išplėsta, kad apimtų kitus asmenis arba institucijas, atliekančias viešojo valdymo funkcijas, susijusias su aplinka pagal nacionalinę teisę bei jiems pavaldžius kitus asmenis arba institucijas, turinčias su aplinka susijusius viešuosius įgaliojimus arba funkcijas.
<…>
16)
Teisė į informaciją reiškia, kad informacijos atskleidimas yra bendra taisyklė ir, kad konkrečiais ir aiškiai apibrėžtais atvejais valdžios institucijoms turėtų būti leidžiama nepatenkinti prašymo dėl informacijos apie aplinką. Atsisakymo pateikti informaciją pagrindai turėtų būti aiškinami ribojančiai, informacijos atskleidimo visuomenei interesą palyginant su atsisakymo ją pateikti interesu. Atsisakymo priežastys pareiškėjui turėtų būti pateiktos per šioje direktyvoje nustatytą laikotarpį.
17)
Jei įmanoma atskirti į išimčių taikymo sritį patenkančią informaciją nuo likusios prašomos informacijos, valdžios institucijos turėtų paskelbti dalį informacijos apie aplinką.“
8.
Direktyvos 2003/4 4 straipsnyje „Išimtys“ nustatyta:
„1.   Valstybės narės gali numatyti, kad prašymas pateikti informaciją apie aplinką būtų nepatenkintas, jei:
<…>
d)
prašymas susijęs su dar nagrinėjama medžiaga arba neparengtais dokumentais arba duomenimis;
e)
prašymas susijęs su vidaus ryšiais, atsižvelgiant į visuomenės interesą informacijos atskleidimu.
Jei prašymas nepatenkinamas dėl to, kad jis susijęs su dar nagrinėjama medžiaga, valdžios institucija nurodo medžiagą ruošiančią instituciją ir laiką, per kurį numatoma parengti šią medžiagą.
2.   Valstybė narė gali numatyti, kad prašymas pateikti informaciją apie aplinką būtų atmestas, jei informacijos atskleidimas neigiamai paveiktų:
a)
valdžios institucijų procesinių veiksmų konfidencialumą, jei toks konfidencialumas numatytas įstatymu;
<…>
Straipsnio 1 ir 2 dalyse minėto nepatenkinimo pagrindai turėtų būti aiškinami ribojančiai, konkrečiu atveju atsižvelgiant į visuomenės interesą informacijos atskleidimu. Kiekvienu konkrečiu atveju visuomenės interesas informacijos atskleidimu turi būti palygintas su atsisakymo ją pateikti interesu. Valstybės narės pagal straipsnio 2 dalies a, d, f, g ir h punktus negali numatyti, kad prašymas būtų nepatenkintas, jei prašymas susijęs su emisijos į aplinką informacija.
<…>
4.   Jei įmanoma atskirti informaciją, kuri patenka į straipsnio 1 dalies d ir e punktų arba 2 dalies taikymo sritį, nuo kitos prašomos informacijos, pateikiama tik dalis valdžios institucijos turimos arba jai skirtos pareiškėjo prašomos informacijos.
<…>“
C.
Vokietijos teisė
9.
Reikšminga nacionalinės teisės nuostata pateikta 2014 m. lapkričio 25 d.Umweltverwaltungsgesetz Baden‑Württemberg (Badeno‑Viurtembergo aplinkos tvarkymo įstatymas, toliau – UVwG BW) (
6
) su pakeitimais, padarytais 2018 m. lapkričio 28 d. įstatymo (
7
) 1 straipsniu, 28 straipsnio 2 dalies antroje įtraukoje. Joje nustatyta:
„Jeigu prašymas susijęs su pareigą teikti informaciją turinčių valdžios institucijų, kaip tai suprantama pagal 23 straipsnio 1 dalį, vidaus ryšiais, prašymą reikia atmesti, nebent viešasis interesas, kad informaciją būtų atskleista, būtų svarbesnis.“
III. Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės
10.
Šioje byloje nagrinėjamas ginčas susijęs su prašymu pateikti informacijos apie aplinką, kurį pateikė privatus asmuo, t. y. D. R., siekiantis susipažinti su tam tikrais federalinės žemės ministerijos dokumentais, susijusiais su medžių kirtimu Štutgarto Schlossgarten (Rūmų parkas) 2010 m. spalio mėn. įgyvendinant eismo ir miesto plėtros projektą „Stuttgart 21“.
11.
Šie dokumentai susiję, pirma, su federalinės žemės ministerijos vadovybės turima informacija apie tyrimo komitetą (2010 m. rugsėjo 30 d. policijos operacijos Štutgarto Schlossgarten (Rūmų parkas) atnaujinimas) ir, antra, su federalinės žemės ministerijos turimais memorandumais, susijusiais su 2010 m. lapkričio 10 ir 23 d. vykdyta taikinimo procedūra dėl projekto „Stuttgart 21“.
12.
Verwaltungsgericht (Administracinis teismas) atmetė ieškinį, kurį D. R. pareiškė po to, kai buvo atmestas jo prašymas leisti susipažinti su šiais dokumentais. D. R. apskundus šį sprendimą, Verwaltungsgerichtshof Baden‑Württemberg (Badeno‑Viurtembergo žemės vyriausiasis administracinis teismas) Badeno‑Viurtembergo federalinei žemei nurodė pateikti šiuos dokumentus D. R. To teismo teigimu, aptariami dokumentai susiję su informacija apie aplinką ir nėra pagrindo atsisakyti pateikti šią informaciją. Federalinės žemės ministerijos dokumentai, susiję su vadovybės turima informacija ir taikinimo procedūra, nėra saugomi kaip vidaus ryšiai, nes tokia apsauga laiko atžvilgiu taikoma tik valstybės institucijos sprendimo priėmimo proceso laikotarpiu.
13.
Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) pateiktu kasaciniu skundu Land Baden-Württemberg (Badeno‑Viurtembergo federalinė žemė) prašo palikti galioti pirmosios instancijos teismo sprendimą.
14.
Atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą galima padaryti išvadą, kad, tą prašymą pateikusio teismo manymu, D. R. prašoma informacija yra „valdžios institucijos“ turima „informacija apie aplinką“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/4. Vis dėlto jam kyla abejonių dėl to, ar šiai bylai galėtų būti taikoma su „vidaus ryšiais“ susijusi išimtis, atsižvelgiant į tai, kad ši sąvoka direktyvoje neapibrėžta.
15.
Pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti, kas yra „vidaus ryšiai“ ir, visų pirma, ar tam, kad dokumentai arba informacija būtų priskirti „ryšiams“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/4, jie turi turėti tam tikrų požymių; be to, ar sąvoka „ryšiai“ reiškia, kad atitinkama informacija turi būti skirta trečiajai šaliai arba gali būti susijusi su faktine informacija. Antra, jis taip pat klausia, ar „vidaus“ reikalavimas reiškia, kad atitinkamiems ryšiams, kurie dar neišėjo iš institucijos vidaus ribų, bet turi tokią paskirtį, išimtis netaikoma. Trečia, galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas išreiškia tam tikrų abejonių dėl šios išimties taikymo laiko atžvilgiu.
IV. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą ir procesas Teisingumo Teisme
16.
Šiomis aplinkybėmis 2019 m. gegužės 8 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2019 m. rugpjūčio 19 d., Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Direktyvos 2003/4] 4 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos e punktą reikia aiškinti taip, kad sąvoka „vidaus ryšiai“ apima visus ryšius, kurie neišeina iš pareigą teikti informaciją turinčios valdžios institucijos vidaus ribų?
2.
Ar „vidaus ryšių“ apsauga pagal [Direktyvos 2003/4] 4 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos e punktą galioja neribotą laiką?
3.
Jeigu į antrąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar „vidaus ryšių“ apsauga pagal [Direktyvos 2003/4] 4 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos e punktą taikoma tik iki tol, kol pareigą teikti informaciją turinti valdžios institucija priima sprendimą ar užbaigia kitą administracinį veiksmą?“
17.
Rašytines pastabas pateikė Land Baden-Württemberg (Badeno‑Viurtembergo federalinė žemė), Deutsche Bahn, D. R., Vokietijos vyriausybė, Airija, Jungtinės Karalystės ir Norvegijos vyriausybės bei Europos Komisija. Pasibaigus rašytinei proceso daliai Teisingumo Teismas pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 76 straipsnio 2 dalį nusprendė, jog jis yra pakankamai informuotas, kad priimtų sprendimą nerengdamas teismo posėdžio.
V. Analizė
A.
Pirmasis klausimas
18.
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte numatyta visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką išimtis taikoma visiems ryšiams, kurie neišeina iš pareigą teikti informaciją turinčios institucijos vidaus ribų, nepaisant atitinkamos informacijos turinio, tikslo ir adresato, ar, priešingai, šios išimties taikymo sritis ribojama vienu iš šių aspektų arba keliais iš jų.
19.
Kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, sąvoka „vidaus ryšiai“ Direktyvoje 2003/4 neapibrėžta. Direktyvoje 2003/4 nėra ir nuorodų į su šiuo klausimu susijusias nacionalinės teisės nuostatas. Šiomis aplinkybėmis pagal suformuotą jurisprudenciją iš vienodo Sąjungos teisės taikymo ir lygybės principo reikalavimų matyti, kad kai Sąjungos teisės nuostatoje nėra jokios aiškios nuorodos į valstybių narių teisę, kad būtų galima nustatyti šios nuostatos prasmę ir taikymo sritį, tokia nuostata visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai, atsižvelgiant ne tik į jos tekstą, bet ir į jos kontekstą ir teisės aktu, kurio dalis ji yra, siekiamus tikslus (
8
).
1. Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte vartojamos sąvokos „ryšiai“ reikšmė
20.
Kalbant apie nagrinėjamos nuostatos tekstą atrodo, kad teisės aktų leidėjas sąvoką „ryšiai“ vartoja be jokio papildomo paaiškinimo, išskyrus tai, kad kartu vartojamas žodis „vidaus“. Vis dėlto žodžio „ryšiai“ pasirinkimas reiškia, kad Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte pateiktos išimties dalykas yra ne bet kuris dokumentas. Priešingai, sąvoka „ryšiai“ reiškia, kad yra „adresatas“. Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, sąvoka „ryšiai“ leidžia manyti, kad atitinkama informacija turi būti kažkam skirta (
9
).
21.
Kitaip tariant, ryšiams (korespondencijai) reikia dviejų asmenų: autoriaus ir kito asmens, kuriam informacija skirta, net jeigu pastarasis yra abstraktus subjektas, kaip antai juridinio asmens administracijos arba „valdybos“„nariai“, kitaip nei konkretus ryšių turinį (korespondenciją) parengęs asmuo.
22.
Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkto versijose kitomis kalbomis vartojamos sąvokos patvirtina šį aiškinimą, taigi ir sąmoningą teisės aktų leidėjo valią. Taigi, versijose ispanų, prancūzų, italų ir rumunų kalbomis atitinkamai vartojami žodžiai „comunicaciones“„communications“, „comunicazioni“ ir „comunicările“, o versijoje švedų kalba vartojamas žodis „meddelanden“, versijoje slovakų kalba – „korešpondenci[a]“, versijoje vokiečių kalba – „Mitteilung“. Visi šie žodžiai patvirtina, kad atitinkama informacija turi būti skirta trečiajai šaliai.
23.
Šį aiškinimą taip pat patvirtina Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkto kontekstas. Iš tiesų šioje nuostatoje Sąjungos teisės aktų leidėjas vartoja sąvoką „ryšiai“, o Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies d punkte vartojamos platesnės ir bendresnio pobūdžio sąvokos, o būtent „dar nagrinėjama medžiaga arba neparengti dokumentai arba duomenys“. Šių sąvokų vartojimas teisės nuostatose atitinka Orhuso konvencijos 4 straipsnio 3 dalies c punkto tekstą, kuriame taip pat vartojamos dvi skirtingos sąvokos – nustatyta, kad prašymas suteikti informacijos apie aplinką gali būti atmestas, jeigu „tai yra prašymas apie baigiamą rengti medžiagą
arba valstybės institucijų vidaus korespondenciją <…>“ (
10
). Vis dėlto iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad aiškinant Direktyvą 2003/4 reikia atsižvelgti į Orhuso konvencijos tekstą ir tikslą, kurį šia direktyva siekiama įgyvendinti Sąjungos teisėje (
11
).
24.
Sąjungos teisės aktų leidėjo noras atskirti šias dvi išimtis nekelia abejonių. Be to, net neatsižvelgiant į šio teisės akto tekstą, tai patvirtina atitinkami travaux preparatoires, kuriuos Teisingumo Teismo prašoma išnagrinėti. Iš tiesų, kadangi pirmajame Komisijos pasiūlyme šios dvi išimtys buvo sudėtos į vieną nuostatą, kurios tekstas suformuluotas panašiai kaip Orhuso konvencijos 4 straipsnio 3 dalis (
12
), Europos Parlamentas per pirmąjį ir antrąjį svarstymus mėgino pašalinti su vidaus ryšiais susijusią išimtį iš direktyvos teksto (
13
). Komisija ir Taryba ne tik atmetė šiuos pakeitimus (
14
), bet šios dvi išimtys galiausiai buvo padalytos į du atskirus punktus.
25.
Priešingai, nemanau, kad Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte nustatyta išimtis turi būti ribojama asmenine nuomone arba, kaip buvo pasiūlyta prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, „esminiais dokumentais“. Be to, kad toks alternatyvus šios nuostatos aiškinimas neišplaukia nei iš Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkto teksto, nei iš jo konteksto (šiaip ar taip, vartojamos sąvokos yra neutralios ir nėra numatyta jokio apribojimo arba patikslinimo, susijusio su toje nuostatoje nurodytų ryšių turiniu), bijau, kad jis būtų nepraktiškas ir jo būtų beveik neįmanoma taikyti. Daug teismo darbo valandų galėtų būti praleista gana beprasmiškai diskutuojant apie tai, ar tam tikras dokumentas yra esminis, ar ne. Be to, jeigu būtų taikomas „asmeninės nuomonės kriterijus“, ar tai reikštų, pavyzdžiui, kad, kai prieš visiškai faktinio pobūdžio teiginius nurodomos bendros frazės, kaip antai „manau, kad“ arba „man atrodo“, dėl to tokie kitais požiūriais visiškai faktinio pobūdžio teiginiai tampa asmenine nuomone, todėl taikoma „vidaus ryšių“ išimtis? Sunku rasti priežasčių, kodėl taip negalėtų būti. Šiaip ar taip, daugelis asmeninių nuomonių turi ryšį su faktinėmis aplinkybėmis, yra iš esmės su jomis susijusios arba jomis grindžiamos.
26.
Bet kuriuo atveju, atsižvelgiant į Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkto tikslą, kuris, kaip jau išsiaiškinome, yra išsaugoti erdvę, būtiną tam, kad valdžios institucijos galėtų slaptai svarstyti tam tikrus klausimus (
15
), taip pat galima padaryti išvadą, kad atitinkamų ryšių turinio skirti nereikia.
27.
Tai, kad Orhuso konvencijos taikymo vadove paaiškinta, jog vidaus ryšių išimtis „paprastai netaikoma faktinei medžiagai“, negali paneigti šio aiškinimo. Kaip Teisingumo Teismas yra nurodęs anksčiau, šiame vadove esanti analizė neturi jokios privalomosios galios ir tokios norminės reikšmės, kurią turi Orhuso konvencijos nuostatos (
16
). Bet kuriuo atveju pažymėtina, kad Konvencijos 4 straipsnio 3 dalyje sąvokos „vidaus korespondencija“ („vidaus ryšiai“) taikymo sritis neribojama atsižvelgiant į jos turinį arba svarbą.
28.
Vis dėlto reikėtų priminti, kad, kaip rodo Direktyvos 2003/4 sistema ir visų pirma jos 4 straipsnio 2 dalies antra pastraipa, taip pat jos 16 konstatuojamoji dalis, teisė į informaciją reiškia, kad informacijos atskleidimas yra bendra taisyklė ir kad valdžios institucijoms turėtų būti leidžiama nepatenkinti prašymo dėl informacijos apie aplinką tik nedaugeliu konkrečių ir aiškiai apibrėžtų atvejų. Taigi atsisakymo pateikti informaciją pagrindai turėtų būti aiškinami siaurai, informacijos atskleidimo visuomenei interesą palyginant su atsisakymo ją pateikti interesu (
17
). Tai ypač pasakytina apie išimtį, susijusią su „vidaus ryšiais“, nes Sąjungos teisės aktų leidėjas manė, kad pastarąją bendrąją taisyklę, nustatytą Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje, būtina pakartoti 4 straipsnio 1 dalies e punkte.
29.
Be to, kaip pažymėjo Jungtinės Karalystės vyriausybė, bet kuriuo atveju Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punktu negalima remtis absoliučiai (
18
). Atitinkamų interesų vertinimas turi būti paremtas kiekvieno konkretaus kompetentingoms valdžios institucijoms pateikto atvejo, nagrinėjant pagal Direktyvą 2003/4 pateiktą prašymą leisti susipažinti su informacija apie aplinką, faktiniu vertinimu (
19
).
30.
Be to, dar reikia atsižvelgti į du paskutinius reikalavimus.
31.
Pirma, pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 4 dalį, nors taikant „vidaus ryšių“ išimtį tai tikriausiai būtų ypač sudėtinga, jei įmanoma atskirti informaciją, kuri patenka į šios išimties taikymo sritį, nuo kitos prašomos informacijos, turi būti pateikiama tik dalis valdžios institucijos turimos arba jai skirtos pareiškėjo prašomos informacijos apie aplinką. Antra, Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 5 dalyje nustatytas reikalavimas pranešti pareiškėjui apie atsisakymą pateikti visą prašomą informaciją arba jos dalį ir nurodyti prašymo nepatenkinimo priežastis.
32.
Šiomis aplinkybėmis ypač svarbus reikalavimas nurodyti priežastis. Nuo Sprendimo Heylens ir kt. (
20
) priėmimo ši teisė siejama su teise į veiksmingą teisinę gynybą, kuri dabar aiškiai nustatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje. Jame nustatytas reikalavimas institucijai, kuri priėmė aptariamą aktą, aiškiai ir nedviprasmiškai atskleisti savo argumentus taip, kad suinteresuotieji asmenys galėtų sužinoti priimtos priemonės pagrindimą, o kompetentingas teismas – vykdyti kontrolę (
21
).
33.
Bendrasis Teismas tai itin gerai paaiškino Sprendime Interporc / Komisija (
22
). Taigi, kaip Bendrasis Teismas pažymėjo tame sprendime, prie sprendimo atsisakyti leisti susipažinti su dokumentais motyvų turi būti nurodytos konkrečios priežastys, dėl kurių institucija mano, kad prašomų dokumentų atskleisti negalima, kad asmuo, kuriam skirtas toks sprendimas, galėtų įvertinti, ar atsisakymo pagrindai yra pateisinami (
23
). Kitaip tariant, jei atitinkama institucija nusprendžia neleisti susipažinti su prašomu atskleisti dokumentu, iš principo ji visų pirma privalo paaiškinti, kaip šio dokumento atskleidimas gali konkrečiai ir realiai pakenkti išimtimi (be kita ko, nurodyta Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalyje), kuria remiasi ši institucija, saugomam interesui. Be to, pavojus taip pakenkti saugomam interesui turi būti pagrįstai nuspėjamas, o ne vien hipotetinis (
24
)
34.
Vien aplinkybė, kad dokumentas patenka į pareigos atskleisti informaciją išimties taikymo sritį, savaime nėra pakankamas pagrindas institucijai taikyti šią išimtį (
25
). Todėl, norint įvykdyti Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 5 dalyje nustatytą reikalavimą motyvuoti, pakanka tik formaliai nurodyti vieną iš šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje nurodytų išimčių.
2. Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte vartojamos sąvokos „vidaus“ reikšmė
35.
Antrasis elementas, kuris sudaro Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte numatytą išimtį, yra žodis „vidaus“. Dėl šio žodžio kyla du klausimai: pirma, kurioms valdžios institucijoms jis taikomas ir, antra, kiek tokio pobūdžio ryšius galima laikyti vidaus ryšiais?
36.
Kadangi pačios nuostatos tekste jokios tikslios apibrėžties nepateikta, būtina atsižvelgti į šios nuostatos priėmimo aplinkybes ir į nagrinėjamu teisės aktu siekiamą tikslą.
37.
Dėl priėmimo aplinkybių iš Direktyvos 2003/4 11 konstatuojamosios dalies išplaukia, kad aiškiai (bet plačiai) apibrėžti sąvoką „valdžios institucijos“, kurioms taikoma direktyva, buvo vienas iš pagrindinių naujosios direktyvos tikslų. Komisijos aiškinamasis memorandumas šį ketinimą patvirtina.
38.
Taigi pagal Direktyvos 2003/4 3 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi užtikrinti, kad būtų reikalaujama, jog „valdžios institucijos“ – kaip ši sąvoka apibrėžta šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalyje – pareiškėjo prašymu pateiktų jų turimą arba joms skirtą informaciją apie aplinką, nereikalaudamos pareiškėjo nurodyti intereso pagal direktyvos nuostatas.
39.
Šiomis aplinkybėmis, kadangi Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalyje numatytos šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje įtvirtinto principo išimtys, bet papildomai nepatikslinta jos taikymo asmenims sritis, reikia pripažinti, kad Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalyje vartojama sąvoka „valdžios institucijos“ apima visas Direktyvos 2003/4 2 straipsnio 2 dalyje apibrėžtas valdžios institucijas, net jeigu atitinkami ryšiai tarp dviejų arba daugiau iš šių valdžios institucijų susiklosto per tą patį sprendimų priėmimo procesą arba projektą.
40.
Toks funkcinis aiškinimas taip pat yra tinkamiausias atsižvelgiant į „vidaus ryšių“ išimties tikslą, kuris, kaip jau buvo minėta, yra išlaikyti erdvę, būtiną tam, kad valdžios institucijos galėtų tam tikrus klausimus svarstyti slaptai (
26
).
41.
Kaip dėl šio klausimo pažymėjo kelios rašytines pastabas pateikusios vyriausybės, administraciniu požiūriu iš tiesų būtina, kad skirtingos viešosios institucijos arba įstaigos galėtų keistis „ryšiais“ ir šie dėl to neprarastų „vidaus ryšių“ statuso. Be to, reikia neužmiršti, kad administracinių institucijų ir įstaigų, kurias sieja tokie ryšiai, skaičius įvairiose valstybėse narėse gali labai skirtis, ypač tokioje sudėtingoje srityje kaip aplinkos teisė, todėl reikia pateikti aiškinimą, kuris tose valstybėse narėse užtikrintų vienodą Direktyvos 2003/4 taikymą (
27
).
42.
Dėl antrojo klausimo, kuris kyla nagrinėjant sąvoką „vidaus“, nesutinku su nuomone, kad informacijai, skirtai tam tikru metu išeiti iš valdžios institucijų vidaus ribų, negali būti taikoma Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte numatyta išimtis.
43.
Pirma, pažymėtina, kad dėl panašios išimties, taikomos Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai ir numatytos Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalyje, Teisingumo Teismas nusprendė, jog tai, kad dokumentas gali būti paskelbtas, nereiškia, jog pačiam šiam dokumentui negali būti taikoma aptariama išimtis (
28
).
44.
Antra, kaip jau taip pat yra nusprendęs Teisingumo Teismas, teisė susipažinti su informacija apie aplinką gali būti įgyvendinama tik nuo tos dienos, kai kompetentingos valdžios institucijos turi priimti sprendimą dėl joms pateikto prašymo. Todėl tik tuo momentu šios valdžios institucijos, atsižvelgdamos į visas faktines ir teisines bylos aplinkybes, turi įvertinti, ar prašoma informacija turi būti suteikta, ar, kaip šioje byloje aptariamu atveju, ši informacija vis dar yra atitinkamų valdžios institucijų vidaus informacija. (
29
)
3. Išvada dėl pirmojo klausimo
45.
Todėl, atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus, manau, kad Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punktą reikia aiškinti taip, kad sąvoka „vidaus ryšiai“ apima visus dokumentus, kuriuos ketinama kam nors skirti, nepaisant jų turinio, ir kurie tą dieną, kai kompetentinga institucija turi priimti sprendimą dėl jai pateikto prašymo, dar nėra išėję iš valdžios institucijų, kaip jos apibrėžtos Direktyvos 2003/4 2 straipsnio 2 dalyje, ribų.
B.
Antrasis ir trečiasis klausimai
46.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas antrąjį klausimą užduoda tam, kad išsiaiškintų, ar „vidaus ryšių“ apsaugos pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punktą galiojimas yra neribotas laiko atžvilgiu. Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai, trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar „vidaus ryšių“ apsauga taikoma tik iki tol, kol institucija, kurios prašoma pateikti informacijos, priima sprendimą arba užbaigia kitą administracinį veiksmą.
47.
Dėl su šios nuostatos tekstu, priėmimo aplinkybėmis ir tikslu susijusių priežasčių, kurias nurodysiu toliau, darau išvadą, kad į antrąjį klausimą reikia atsakyti teigiamai.
48.
Pirma, pažymėtina, kad Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkto tekste nėra jokios informacijos konkrečiai apie jo taikymą laiko atžvilgiu. O Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies d punkte numatyta išimtis akivaizdžiai yra apribota laiko atžvilgiu, nes ji susijusi su „dar nagrinėjama medžiaga arba neparengtais dokumentais arba duomenimis“. Vis dėlto, kaip jau minėjau, sprendimas atskirti šias dvi išimtis buvo priimtas aiškia Sąjungos teisės aktų leidėjo valia (
30
).
49.
Antra, nors Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje aiškiau nurodyta su „dokumentais, kuriuose pareikšta vidaus reikmėms skirta nuomonė“, susijusios išimties taikymo sritis laiko atžvilgiu, Teisingumo Teismas konstatavo, kad „vien galimybei pasinaudoti aptariama išimtimi siekiant atsisakyti leisti susipažinti su vidaus naudojimo dokumentais, kuriuose išdėstyta per svarstymus ir preliminarias konsultacijas atitinkamos institucijos [t. y. Europos Parlamento, Tarybos arba Komisijos] viduje pateikta nuomonė, visiškai neturi poveikio aplinkybė, kad sprendimas jau buvo priimtas. Vis dėlto tai nereiškia, kad atitinkama institucija, vertindama, ar vieno iš šių dokumentų atskleidimas gali rimtai pakenkti jos sprendimų priėmimo procesui, neturi atsižvelgti į aplinkybę, kad jau baigėsi su šiais dokumentais susijusi administracinė procedūra“ (
31
).
50.
Tokio automatiško vertinimo dar svarbiau atsisakyti taikant Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte numatytą išimtį, nes, priešingai nei kalbant apie 4 straipsnio 1 dalies d punkte numatytą išimtį, vidaus ryšiai nebūtinai yra susiję su procedūra, per kurią priimamas teisės aktas. Vis dėlto, kai pateikiamas prašymas leisti susipažinti su tam tikra informacija, vis tiek gali būti svarbu apsaugoti su atitinkamais ryšiais susijusių asmenų minties laisvę ir galimybę laisvai keistis nuomonėmis (o tai yra aptariamos išimties tikslas) (
32
).
51.
Taigi, atrodo, kad būtent vykdydama šią specifinę pareigą užtikrinti interesų pusiausvyrą – kurią teisės aktų leidėjas, be 4 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antrame sakinyje nustatytos bendrosios taisyklės, papildomai aiškiai pabrėžė Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte – valdžios institucija gali geriausiai įvertinti būtinybę išlaikyti ryšius viduje, nesvarbu, ar jie buvo paskelbti prieš kelerius metus, ar ne. Kaip jau buvo nurodyta, Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punktu niekada negalima remtis absoliučiai (
33
). Valdžios institucija visuomet privalo palyginti visuomenės suinteresuotumą informacijos atskleidimu su interesu, dėl kurio nustatyta išimtis, atsižvelgdama į konkrečias aplinkybes, kuriomis grindžiamas atsisakymas atskleisti informaciją (
34
). Šiuo požiūriu laikas ir galiausiai priimto sprendimo apimtis tikrai yra labai svarbūs veiksniai.
52.
Šiomis aplinkybėmis manau, kad Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte numatytos išimties taikymo sritis laiko atžvilgiu yra neribota. Vis dėlto praėjęs laikas gali būti veiksnys, rodantis, kad prašomi vidaus ryšiai (korespondencija) turi būti atskleisti, ir todėl į jį turi būti atsižvelgta, kai lyginami interesai pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punktą ir 4 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.
VI. Išvada
53.
Todėl Teisingumo Teismui siūlau į Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip:
1)
2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/4/EB dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/313/EEB 4 straipsnio 1 dalies e punktą reikia aiškinti taip, kad sąvoka „vidaus ryšiai“ apima visus dokumentus, kuriuos ketinama kam nors skirti, nepaisant jų turinio, ir kurie tą dieną, kai kompetentinga institucija turi priimti sprendimą dėl jai pateikto prašymo, dar nėra išėję iš valdžios institucijos, kaip ji apibrėžta Direktyvos 2003/4 2 straipsnio 2 dalyje, ribų.
2)
Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punkte numatytos išimties taikymo sritis laiko atžvilgiu yra neribota. Vis dėlto praėjęs laikas gali būti veiksnys, rodantis, kad prašomi vidaus ryšiai turi būti atskleisti, ir todėl į jį turi būti atsižvelgta, kai lyginami interesai pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 1 dalies e punktą ir 4 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	OL L 41, 2003, p. 26; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 375.
(
3
)	OL L 124, 2005, p. 1.
(
4
)	OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331.
(
5
)	OL L 264, 2006, p. 13.
(
6
)	BGBI, p. 592.
(
7
)	BGBI, p. 439.
(
8
)	Žr. neseniai priimtą sprendimą, kuriame aptariamas šis klausimas – 2017 m. gegužės 18 d. Sprendimą Hummel Holding (C‑617/15, EU:C:2017:390, 22 punktas). Dėl galimybės susipažinti su informacija apie aplinką taip pat žr. 2012 m. vasario 14 d. Sprendimą Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2012:71, 37 punktas), 2013 m. liepos 18 d. Sprendimą Deutsche Umwelthilfe (C‑515/11, EU:C:2013:523, 21 punktas) ir 2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimą Fish Legal ir Shirley (C‑279/12, EU:C:2013:853, 42 punktas).
(
9
)	Prašymo priimti prejudicinį sprendimą 14 punktas.
(
10
)	Išskirta mano.
(
11
)	Šiuo klausimu žr. 2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimą Fish Legal ir Shirley (C‑279/12, EU:C:2013:853, 37 punktas).
(
12
)	Žr. 2000 m. birželio 29 d. Pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką, COM(2000) 402 final – COD 2000/0169 (OL C 337, 2000, p. 156).
(
13
)	Žr. 2001 m. vasario 28 d. Europos Parlamento aplinkos, visuomenės sveikatos ir vartotojų politikos komiteto ataskaitą dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką, A5‑0074/2001 (OL 343 C, 2001, p. 177), ir 2002 m. balandžio 24 d. Europos Parlamento (Aplinkos, visuomenės sveikatos ir vartotojų politikos komiteto) rekomendaciją antrajam svarstymui dėl Tarybos bendrosios pozicijos dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/313/EEB priėmimo, A5‑0136/2002 (OL C 187 E, 2003, p. 118).
(
14
)	Žr. 2002 m. rugsėjo 5 d. Komisijos nuomonę pagal EB sutarties 251 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos c punktą dėl Europos Parlamento padarytų pakeitimų Tarybos priimtoje bendrojoje pozicijoje dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką, kuria iš dalies keičiamas Komisijos pasiūlymas pagal EB sutarties 250 straipsnio 2 dalį, COM(2002) 498 final (dėl 27 pakeitimo); ir 2002 m. sausio 28 d. Tarybos priimtą bendrąją poziciją (EB) Nr. 24/2002, laikantis Europos bendrijos steigimo sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką ir panaikinančią Tarybos direktyvą 90/313/EEB (OL C 113, 2002, p. 1, ypač p. 11).
(
15
)	Šiuo klausimu žr. paaiškinimus dėl 2000 m. birželio 29 d. Komisijos pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką, COM(2000) 402 final – COD 2000/0169 (OL C 337 E, 2000, p. 156). Dėl Reglamento Nr. 1049/2001 žr. 2018 m. rugsėjo 4 d. Sprendimą ClientEarth / Komisija (C‑57/16 P, EU:C:2018:660, 109 punktas).
(
16
)	Šiuo klausimu žr. 2012 m. vasario 16 d. Sprendimą Solvay ir kt. (C‑182/10, EU:C:2012:82, 27 punktas) ir 2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimą Fish Legal ir Shirley (C‑279/12, EU:C:2013:853, 38 punktas).
(
17
)	Šiuo klausimu žr. 2010 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Stichting Natuur en Milieu ir kt. (C‑266/09, EU:C:2010:779, 52 ir 56 punktai) ir 2011 m. liepos 28 d. Sprendimą Office of Communications (C‑71/10, EU:C:2011:525, 22 punktas).
(
18
)	Jungtinės Karalystės vyriausybės rašytinių pastabų 39 punktas.
(
19
)	Šiuo klausimu žr. 2011 m. liepos 28 d. Sprendimą Office of Communications (C‑71/10, EU:C:2011:525, 29 punktas).
(
20
)	1987 m. spalio 15 d. sprendimas, 222/86, EU:C:1987:442.
(
21
)	Šiuo klausimu, be daugelio kitų pavyzdžių, žr. 2011 m. kovo 17 d. Sprendimą Peñarroja Fa (C‑372/09 ir C‑373/09, EU:C:2011:156, 63 punktas) ir 2018 m. lapkričio 22 d. Sprendimą Swedish Match (C‑151/17, EU:C:2018:938, 78 punktas).
(
22
)	1998 m. vasario 6 d. sprendimas, T‑124/96, EU:T:1998:25.
(
23
)	Šiuo klausimu žr. 1998 m. vasario 6 d. Sprendimo Interporc / Komisija, T‑124/96, EU:T:1998:25, 54 punktą.
(
24
)	Šiuo klausimu dėl Reglamento Nr. 1409/2001 žr. 2011 m. liepos 21 d. Sprendimą Švedija / MyTravel ir Komisija (C‑506/08 P, EU:C:2011:496, 76 punktas).
(
25
)	Wyatt, D, ‘Is the Commission a “lawmaker”? On the right of initiative, institutional transparency and public participation in decision-making: ClientEarth’, Common Market Law Review, vol. 56, Wolters Kluwer, 2019, p. 825–841, ypač p. 837.
(
26
)	Šios išvados 26 punktas.
(
27
)	Šiuo klausimu dėl Direktyvos 2003/4 2 straipsnio 2 dalies antros pastraipos pirmo sakinio ir sąvokos „įstatymų leidžiamosios funkcijos“ aiškinimo žr. 2012 m. vasario 14 d. Sprendimą Flachglas Torgau (C‑204/09, EU:C:2012:71, 50 punktas).
(
28
)	Šiuo klausimu žr. 2011 m. liepos 21 d. Sprendimą Švedija / MyTravel ir Komisija (C‑506/08 P, EU:C:2011:496, 93 punktas).
(
29
)	Šiuo klausimu žr. 2010 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Stichting Natuur en Milieu ir kt. (C‑266/09, EU:C:2010:779, 34 punktas).
(
30
)	Šios išvados 24 punktas.
(
31
)	2011 m. liepos 21 d. Sprendimas Švedija / MyTravel ir Komisija (C‑506/08 P, EU:C:2011:496, 81 punktas).
(
32
)	Šios išvados 26 punktas.
(
33
)	Šios išvados 29 punktas.
(
34
)	Šiuo klausimu žr. 2010 m. gruodžio 16 d. Sprendimą Stichting Natuur en Milieu ir kt. (C‑266/09, EU:C:2010:779, 52 punktas).