61999CJ0392_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-392/99,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään L. Ström ja A. Caeiros, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajana,
vastaan
Portugalin tasavalta, asiamiehinään L. Fernandes ja M. Telles Romão,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY (EYVL 1987, L 42), 6 artiklan 2 kohdan, 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan, 13 artiklan ja 17 artiklan sekä EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan ensimmäisen kohdan ja 189 artiklan kolmannen kohdan (joista on tullut EY 10 artiklan ensimmäinen kohta ja EY 249 artiklan kolmas kohta) mukaisia velvoitteitaan, koska
- se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, joilla toimivaltainen viranomainen voi ennen luvan myöntämistä yrityksille, jotka uudistavat jäteöljyä tai käyttävät jäteöljyä polttoaineena, varmistua siitä, että kaikki asianmukaiset terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu käytettäessä jäteöljyä polttoaineena, ja siitä, että jäteöljyjä uudistettaessa ja polttoaineena käytettäessä käytetään parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia,
- se ei ole säätänyt siitä, että jäteöljyjen palamisjätteistä huolehditaan myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/319/ETY (EYVL L 84, s. 43) 9 artiklan ja 27.6.1995 lähtien jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32), 9 artiklan mukaisesti; tämä viimeksi mainittu artikla on korvannut direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (EYVL L 377, s. 20) nojalla, sellaisena kuin se on muutettuna 27.6.1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/31/EY (EYVL L 168, s. 28),
- se ei ole säätänyt, että yritykset, jotka uudistavat jäteöljyä tai jotka käyttävät sitä polttoaineena, on määräajoin tarkastettava, eikä siitä, että näille yrityksille myönnetyt luvat on tarvittaessa tarkistettava vastaamaan tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuneita muutoksia,
- se ei ole ilmoittanut komissiolle tekniseen tietämykseen liittyviä tietoja eikä direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/101/ETY, nojalla annettujen säännösten soveltamisesta saatuja kokemuksia ja tuloksia,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä tuomarit R. Schintgen ja V. Skouris (esittelevä tuomari), F. Macken ja N. Colneric,
julkisasiamies: C. Stix-Hackl,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan asianosaisten 29.11.2001 pidetyssä istunnossa, jossa komissiota on edustanut A. Caeiros ja jossa Portugalin tasavallan asiamiehinä ovat olleet M. Telles Romão ja M. João Lois, esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 7.3.2003 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on yhteisöjen tuomioistuimeen 13.10.1999 jättämällään kannekirjelmällä nostanut EY 226 artiklaan perustuvan kanteen, jossa se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY (EYVL L 194, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY (EYVL 1987, L 42, s. 43; jäljempänä direktiivi 75/439/ETY), 6 artiklan 2 kohdan, 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan, 13 ja 17 artiklan sekä EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan ensimmäisen kohdan ja 189 artiklan kolmannen kohdan (joista on tullut EY 10 artiklan ensimmäinen kohta ja EY 249 artiklan kolmas kohta) mukaisia velvoitteitaan, koska
- se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, joilla toimivaltainen viranomainen voi ennen luvan myöntämistä yrityksille, jotka uudistavat jäteöljyä tai käyttävät jäteöljyä polttoaineena, varmistua siitä, että kaikki asianmukaiset terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu käytettäessä jäteöljyä polttoaineena, ja siitä, että jäteöljyjä uudistettaessa ja polttoaineena käytettäessä käytetään parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia,
- se ei ole säätänyt siitä, että jäteöljyjen palamisjätteistä huolehditaan myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/319/ETY (EYVL L 84, s. 43) 9 artiklan ja 27.6.1995 lähtien jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32), 9 artiklan mukaisesti; tämä viimeksi mainittu artikla on korvannut direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (EYVL L 377, s. 20) nojalla, sellaisena kuin tämä jälkimmäinen direktiivi on muutettuna 27.6.1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/31/EY (EYVL L 168, s. 28),
- se ei ole säätänyt siitä, että yritykset, jotka uudistavat jäteöljyä tai jotka käyttävät sitä polttoaineena, on määräajoin tarkastettava, eikä siitä, että näille yrityksille myönnetyt luvat on tarvittaessa tarkistettava vastaamaan tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuneita muutoksia,
- se ei ole ilmoittanut komissiolle tekniseen tietämykseen liittyviä tietoja eikä direktiivin 75/439/ETY nojalla annettujen säännösten soveltamisesta saatuja kokemuksia ja tuloksia.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Yhteisön lainsäädäntö
2 Direktiiviä 75/439/ETY on huomattavasti muutettu direktiivillä 87/101/ETY, jonka 2 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 1.1.1990 alkaen.
3 Direktiivin 75/439/ETY 6 artikla kuuluu seuraavasti:
"1. Noudattaakseen 4 artiklan mukaisesti toteutettuja toimenpiteitä jäteöljyhuoltoa harjoittavien yritysten on saatava toimintaansa varten lupa. Tarvittaessa lupa annetaan laitteiden tarkastuksen jälkeen.
2. Yrityksille, jotka uudistavat jäteöljyjä tai käyttävät jäteöljyjä polttoaineena, voidaan antaa lupa vain, milloin toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut siitä, että kaikki asianmukaiset toimenpiteet ympäristön ja terveyden suojelemiseksi on toteutettu, ja että käytetään parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta muuta kuin tässä direktiivissä tarkoitettua tavoitetta varten annettujen kansallisten tai yhteisön säännösten soveltamista."
4 Direktiivin 75/439/ETY 8 artikla koskee jäteöljyjen käyttämistä polttoaineena ja sen 2 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
"Jäsenvaltioiden on - - huolehdittava, että:
a) jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehditaan direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan mukaisesti."
5 Direktiivin 75/439/ETY 13 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Jäsenvaltioiden on tarkastettava säännöllisesti 6 artiklassa mainitut yritykset, erityisesti että ne noudattavat lupaehtojaan.
2. Toimivaltaisten viranomaisten on tutkittava tekniikan alalla tai ympäristön tilassa tapahtuvia muutoksia tämän direktiivin mukaisesti myönnettyjen lupien muuttamiseksi tarvittaessa."
6 Direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Jäsenvaltioiden on määräajoin toimitettava komissiolle tiedot asiaa koskevasta teknisestä tiedostaan ja saamistaan kokemuksista sekä tuloksista tämän direktiivin mukaisten toimenpiteiden soveltamisesta.
Komissio lähettää yhdistelmäkatsauksen näistä tiedoista jäsenvaltioille."
7 Direktiivin 75/439/ETY 18 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Jäsenvaltioiden on laadittava joka kolmas vuosi kertomus maansa jäteöljyhuollosta ja toimitettava se komissiolle."
8 Direktiivin 78/319/ETY 1 artiklan c kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa jätteistä huolehtiminen määritellään seuraavasti: "Myrkyllisten ja vaarallisten jätteiden keräily, lajittelu, kuljetus ja käsittely, samoin kuin varastointi tai kaatopaikalle sijoittaminen joko maan alle tai päälle."
9 Direktiivin 78/319/ETY 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Laitosten, liikkeiden tai yritysten, jotka varastoivat, jalostavat tai sijoittavat myrkyllisiä ja vaarallisia jätteitä, on hankittava tähän lupa toimivaltaisilta viranomaisilta. Tällaisia jätteitä saavat varastoida, käsitellä tai sijoittaa ainoastaan laitokset, liikkeet tai yritykset, joilla on tällainen lupa. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on valvottava sellaisia yrityksiä, jotka osallistuvat myrkyllisten ja vaarallisten aineiden kuljetuksiin.
2. Edellä 1 kohdassa mainitussa luvassa on ilmoitettava erityisesti
- jätteiden lajit ja määrät;
- tekniset vaatimukset;
- suoritettavat suojatoimet;
- paikka tai paikat, jossa jätteestä huolehditaan;
- menetelmä, jolla jätteestä huolehditaan.
Tässä luvassa voidaan myös määrätä, että vaadittaessa on annettava toimivaltaisen viranomaisen käyttöön tiettyjä erityisiä tietoja.
3. Lupiin voidaan sisällyttää ehtoja ja velvoitteita. Ne voidaan myöntää määräajaksi ja ne voivat olla uudistettavissa."
10 Direktiivi 78/319/ETY on kumottu direktiivin 91/689/ETY 11 artiklalla 27.6.1995 lukien.
11 Direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, että direktiiviä 75/442/ETY sovelletaan vaarallisiin jätteisiin.
12 Direktiivin 75/442/ETY liitteessä II A luetellaan huolehtimistoimet sellaisina, kuin ne esiintyvät käytännössä.
13 Direktiivin 75/442/ETY 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Edellä olevan 4, 5 ja 7 artiklan soveltamiseksi on kaikkien laitosten tai yritysten, jotka suorittavat liitteessä II A tarkoitettuja toimia, saatava siihen lupa 6 artiklassa tarkoitetulta toimivaltaiselta viranomaiselta.
Tällaisessa luvassa on erityisesti mainittava:
- jätteiden lajit ja määrät;
- tekniset vaatimukset;
- toteutettavat turvatoimet;
- paikka, jossa jätteestä huolehditaan;
- käsittelymenetelmä.
2. Luvat voidaan myöntää määräajaksi, ne voidaan uusia, niihin voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita tai luvat voidaan evätä varsinkin, jos aiottu huolehtimismenetelmä ei ole ympäristönsuojelun kannalta hyväksyttävä."
Kansallinen lainsäädäntö
Teollisuustoiminnan harjoittamista koskevat säädökset
14 Teollisuustoiminnan harjoittamista säännellään 15.3.1991 annetulla lakiasetuksella (decreto-lei) nro 109/91 (Diário da República I, A-sarja, nro 62, 15.3.1991), sellaisena kuin se on muutettuna 17.8.1993 annetulla lakiasetuksella (decreto-lei) nro 282/93 (Diário da República I, A-sarja, nro 192, jäljempänä lakiasetus nro 109/91).
15 Kuten lakiasetuksen nro 109/91 neljännestä perustelukappaleesta ilmenee, sillä pyritään "säätämään yleisen edun suojelua koskevista keinoista siten, että teknologiset menettelytavat ovat turvallisia ja että teollisuuden sijoittaminen ja toiminta voivat tapahtua parhaissa mahdollisissa olosuhteissa, millä voidaan sekä teollisuuden että yhteisön osalta taata toimintojen jatkuva kasvu".
16 Lakiasetuksen nro 109/91 4 §:ssä, jonka otsikko on "Turvallisuutta koskeva yleinen velvollisuus", säädetään seuraavaa:
"Teollisuustoimintaa on harjoitettava siten, että henkilöiden ja omaisuuden sekä työolojen ja ympäristön turvallisuus taataan, ottaen huomioon teknologisen kehityksen taso - - ".
17 Lakiasetuksen nro 109/91 5 §:ssä, jonka otsikko on "Vaarojen välttämistä koskeva yleinen velvollisuus", säädetään seuraavaa:
"1. Teollisuustoiminnan harjoittajan on harjoitettava toimintaansa sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja ryhdyttävä ennaltaehkäiseviin toimenpiteisiin henkilöitä, omaisuutta, työoloja ja ympäristöä uhkaavien vaarojen torjumiseksi tai vähentämiseksi.
2. Jos teollisuustoiminnan harjoittaja havaitsee laitoksen toiminnassa poikkeavuuksia, sen on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin tilanteen korjaamiseksi - - ".
18 Lakiasetuksen nro 109/91 7 §:n 1-3 momentissa säädetään seuraavaa:
"1. Asianmukaisesti yksilöidyt ulkopuoliset henkilöt voivat milloin tahansa tehdä minkä tahansa teollisuuslaitoksen sijoittamista, muuttamista ja toimintaa koskevan perustellun valituksen yhteensovittavalle yksikölle, asianomaisen ministeriön alaisen paikallisen yksikön valvontayksikölle tai yksikölle, jonka tehtäviin kuuluu kyseisten oikeuksien ja etujen suojelu, ja näiden yksikköjen on toimitettava valitus perustellun lausunnon kera yhteensovittavalle yksikölle.
2. Valituksen vastaanottanut yksikkö antaa siitä tiedon teollisuustoiminnan harjoittajalle.
3. Yhteensovittavan yksikön on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin tekemällä muun muassa tarkastuskäyntejä valitusten tutkimisen ja ratkaisemisen yhteydessä ja sen on aina tarpeen vaatiessa neuvoteltava kyseisten oikeuksien ja etujen suojelemisesta vastaavan yksikön kanssa."
19 Lakiasetuksen nro 109/91 9 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. Teollisuustoiminnan harjoittajan on liitettävä yhteensovittavalle yksikölle toimitettavaan lupahakemukseen asiakirjat, jotka osoittavat, että sijoituspaikkalupa on myönnetty - - ja että ympäristövaikutusten arviointi on toimitettu, jos tällainen arviointi on sovellettavan lainsäädännön mukaan toimitettava.
2. Yhteensovittavan yksikön on, jos näin on säädetty, kuultava niitä yksikköjä, joiden toimialaan kuuluvat teollisuusalan ympäristö-, terveys-, työsuojelu- ja työturvalliskysymykset.
- -
5. Edellä 2 momentissa tarkoitettujen yksikköjen asettamat edellytykset ja vaatimukset on otettava myönnettävään lupaan.
- - ."
20 Lakiasetuksen nro 109/91 12 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. Teollisuustoiminnan harjoittamista koskevien säännösten noudattamisen valvonta kuuluu ensisijaisesti yhteensovittavalle yksikölle tai asianomaisen ministeriön alaisille paikallisviranomaisille sen toimintaa järjestävien säännösten mukaisesti, tämän kuitenkaan estämättä luvanmyöntämismenettelyyn osallistuvia muita yksiköitä käyttämästä toimivaltaansa omilla toimialoillaan.
2. Muut valvontayksiköt voivat aina tarvittaessa pyytää yhteensovittavaa yksikköä määräämään, että teollisuustoiminnan harjoittajan on ryhdyttävä henkilöitä, omaisuutta, työoloja ja ympäristöä mahdollisesti uhkaavien vaarojen tai haittojen välttämistoimenpiteisiin, tämän kuitenkaan estämättä työsuhteiden valvontaan liittyvien kansainvälisoikeudellisten määräysten noudattamista.
3. Teollisuustoiminnan harjoittajalla on velvollisuus helpottaa kaikkien valvontayksikköjen pääsyä laitoksiinsa ja sen on annettava niille perustellussa pyynnössä pyydetyt tiedot ja apu, jotta ne voivat tarkistaa, onko kyseisen toiminnan harjoittaja noudattanut lainsäädäntöä ja valvontayksikön sille asettamia edellytyksiä.
4. Jos jokin muista valvontayksiköistä toimitetussa tarkastuksessa toteaa, ettei sen määräämiä toimenpiteitä ole noudatettu, sen on laadittava tästä pöytäkirja ja ilmoitettava siitä yhteensovittavalle yksikölle sekä järjestettävä rikkomista koskeva menettely ja ohjattava sitä."
21 Lakiasetuksen nro 109/91 13 §:ssä, jonka otsikko on "Suojatoimenpiteet", säädetään seuraavaa:
"Jos havaitaan tilanne, joka aiheuttaa vakavaa vaaraa terveydelle, henkilöiden ja omaisuuden turvallisuudelle, työtilojen hygieenisyydelle ja turvallisuudelle sekä ympäristölle, yhteensovittavan yksikön ja muiden valvontayksiköiden on erikseen tai yhdessä välittömästi ryhdyttävä kunkin tilanteen edellyttämiin toimenpiteisiin välttääkseen tai poistaakseen vaaratilanteen, ja ne voivat päättää, että tuotantotoiminta on keskeytettävä ja että laitos on väliaikaisesti suljettava joko kokonaan tai osittain, taikka että kaikki sen laitteistot tai osa niistä on pysäytettävä ja sinetöitävä enintään kuuden kuukauden ajaksi."
22 Lakiasetuksen nro 109/91 16 artiklan 1 ja 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Seuraavista rikkomuksista tuomitaan sakkorangaistus - - :
a) Teollisuuslaitoksen sijoittaminen, muuttaminen tai sen toiminnan harjoittaminen ilman 8 §:n 1 momentissa ja 11 §:ssä tarkoitettua lupaa.
b) Sovellettavien teknisten säännösten ja 12 §:n 2 momentin nojalla määrättyjen toimenpiteiden noudattamatta jättäminen.
2. Se, joka jättää noudattamatta velvollisuuksia, jotka on asetettu lupaa myönnettäessä ja jotka liittyvät velvollisuuteen osoittaa vastuunalaiset teknikot, kirjata laitoksen luovutus ja ilmoittaa teollisuustoiminnan keskeyttämisestä ja lakkaamisesta, on tuomittava tästä rikkomuksesta sakkorangaistukseen."
23 Portarian nro 314/94, joka tehtiin 24.5.1994 (Diário da Repùblica I, B-sarja, nro 120, 24.5.1994; jäljempänä päätös nro 314/94), 2 §:n 4 momentin 6 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Luokkaan A kuuluvan laitoksen sijoittamishankkeen on sisällettävä
- -
4) vaarojen kartoitus, paitsi ei silloin, kun teollisuuslaitos kuuluu vakavien teollisuusonnettomuuksien ehkäisemistä koskevan lainsäädännön soveltamisalaan; kartoituksessa on ilmoitettava seuraavat tiedot:
- -
b) millaisten teknologisten valintojen avulla vaarallisten laitteiden tai tuotteiden käyttö voidaan välttää tai sitä voidaan vähentää."
24 Päätöksen nro 314/94 liitteessä on malleja teollisuusluvan myöntämistä koskevaa menettelyä varten. Mallin nro 2 10-13 kohdat kuuluvat seuraavasti:
"10 Laitosturvallisuutta ja -hygieniaa koskevien toimenpiteiden kuvaus erityisesti tulipalo- ja räjähdysvaaran sekä pölyjen, sumun ja höyryjen talteenotto- ja käsittelyjärjestelmien osalta.
11. Työskentelytapa: työvuorojen määrä.
12. Sosiaaliset, työterveyteen ja terveydenhoitoon liittyvät tilat.
- -
13. Vapaa vähimmäiskorkeus laitoksessa.
- - ."
25 Päätöksen nro 314/94 liitteessä on myös malli nro 3, jonka 7-10 kohdat ovat samansisältöiset kuin mallin nro 2 10-13 kohdat.
Jätehuoltosäännökset
26 Decreto-Leilla nro 239/97, joka annettiin 9.9.1997 (Diário da República I, A-sarja, nro 208, 9.9.1997; jäljempänä lakiasetus nro 239/97), on otettu käyttöön, kuten sen johdanto-osasta ilmenee, "jätehuoltotoimenpiteitä koskeva itsenäinen ennakkolupajärjestelmä, jota ei pidä sekoittaa niille toiminnoille myönnettäviin lupiin, joiden yhteydessä näitä toimenpiteitä joskus suoritetaan, kuten teollisuusjätteiden osalta teollisuuslaitokselle myönnettävään elinkeinolupaan".
27 Lakiasetuksen nro 239/97 4 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
"Jätehuollolla on pyrittävä ensisijaisesti ehkäisemään tai vähentämään jätteiden syntymistä tai niiden haitallisia vaikutuksia muun muassa siten, että jätteet käytetään uudelleen ja tuotantomenetelmiä muutetaan ottamalla käyttöön puhtaampia teknologioita, ja siten, että taloudellisia toimijoita ja kuluttajia valistetaan."
28 Lakiasetuksen nro 239/97 7 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
"1. Jätteiden heitteillejättö on kiellettyä eikä jätteitä saa tuottaa, kuljettaa, varastoida, käsitellä, hyödyntää eikä niistä saa huolehtia elin tai laitos, jolle ei ole myönnetty lupaa tällaista tarkoitusta varten.
2. Jätteiden sijoittaminen on sallittua ainoastaan tätä varten ennalta myönnetyssä luvassa määrättyyn paikkaan ja siinä määrätyin edellytyksin."
29 Lakiasetuksen nro 239/97 8 §:n 1 momentin mukaan "jätteiden varastointa, käsittelyä, hyödyntämistä ja huolehtimista koskeville toimenpiteille on saatava ennakkolupa".
30 Lakiasetuksen nro 239/97 9 §:n 1 momentista ilmenee lisäksi, että sen 8 §:ssä tarkoitettuihin toimenpiteisiin myöntää luvan ympäristöministeriö, jos näiden toimenpiteiden ympäristövaikutukset on lain mukaan arvioitava.
31 Lakiasetuksen nro 239/97 10 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
"Edellä 8 §:ssä tarkoitettu lupahakemus on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle lopullisen päätöksen tekemistä varten ja siihen on liitettävä seuraavat selvitykset:
a) tarvittaessa ympäristövaikutusten arviointimenettelyn toimittamista koskevassa laissa, asetuksessa tai hallinnollisissa määräyksissä tarkoitetut selvitykset;
b) ympäristöministeriön päätöksellä vahvistetut selvitykset, jos kyse on teollisuusjätteistä, kiinteistä yhdyskuntajätteistä tai muista jätteistä."
32 Lakiasetuksen nro 239/97 18 §:ssä säädetään seuraavaa:
"Jätekeskus, valtakunnallinen ympäristöviranomainen, alueelliset ympäristö- ja luonnonvaraviranomaiset, jätehuoltotoimenpidelupien myöntämiseen toimivaltaiset muut viranomaiset ja poliisiviranomaiset valvovat tämän lakiasetuksen säännösten noudattamista."
33 Lakiasetuksen nro 239/97 19 §:ssä säädetään seuraavaa:
"Terveys- tai ympäristöministeriö voivat tekemällään päätöksellä hätätilanteessa tai tilanteessa, jossa kansanterveys tai ympäristö ovat vakavasti uhattuina, ryhtyä asianmukaisiin suojatoimenpiteisiin muun muassa keskeyttämällä kaikenlaisen jätehuoltotoiminnan."
34 Lakiasetuksen nro 239/97 20 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
"1. Siitä, että vastuussa oleva henkilö jättää noudattamatta 6 §:n mukaista velvollisuuttaan varmistaa jätteiden asianmukainen lopullinen sijoittaminen, sekä tämän lakiasetuksen 7 §:n 1, 3 ja 4 momentin, 8 §:n 1 momentin sekä 15 §:n 1 momentista ilmenevien sääntöjen rikkomisesta - - on tuomittava sakkorangaistus - - .
2. Se, joka rikkoo 7 §:n 2 momentin, 16 §:n 1 ja 2 momentin ja 17 §:n 1 ja 2 momentin säännöksiä, on tuomittava sakkorangaistukseen - - ."
35 Lakiasetuksen nro 239/97 21 §:n 1 momentin f kohta kuuluu seuraavasti:
"Edellisessä pykälässä säädetyistä rikkomuksista voidaan sakkorangaistuksen lisäksi ja yleisesti sovellettavan lainsäädännön nojalla tuomita seuraaviin oheisrangaistuksiin:
- -
f) hallinnollisten lupien, erityislupien ja muiden lupien peruuttaminen."
36 Lakiasetuksen nro 239/97 24 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. Jos jo aloitettuun jätteiden varastointiin, käsittelyyn, hyödyntämiseen tai huolehtimiseen ei ole myönnetty asianmukaista erityislupaa tai hallinnollista lupaa, toimivaltaisen viranomaisen on myönnettävä niille lupa.
2. Edellisessä momentissa tarkoitettuja lupia on haettava viimeistään 31.12.1997 ja niihin sovelletaan tämän lakiasetuksen 8 §:n ja sitä seuraavien pykälien säännöksiä."
37 Lakiasetuksen nro 239/97 10 §:n 1 momentin b kohdassa tarkoitettu ministeriön päätös on 10.11.1998 tehty portaria nro 961/98 (Diário da República I, B-sarja, nro 260, 10.11.1998; jäljempänä päätös nro 961/98).
38 Päätöksen nro 961/98 3 §:n 1 momentin c kohdassa säädetään seuraavaa:
"Lupahakemukseen on liitettävä
- -
c) hanke, johon on sisällyttävä tämän päätöksen liitteestä I tai II ilmenevät hankkeen kannalta olennaiset tiedot aina sen mukaan, onko kyse kaatopaikalle sijoittamisesta vai muusta jätehuoltotoimenpiteestä."
39 Päätöksen nro 961/98 liitteessä II olevan I kohdan e alakohdassa mainitaan yhtenä niistä tiedoista, jotka 3 §:n 1 momentin c kohdassa tarkoitetun hankkeen on sisällettävä, kuvaus, joka sisältää "tiedot työntekijöiden määrästä, työskentelytavasta ja sosiaalisista sekä työterveyteen ja terveydenhoitoon liittyvistä tiloista".
40 Päätöksen nro 961/98 8 §:ssä säädetään seuraavaa:
"Asianmukaisesti yksilöidyt ulkopuoliset henkilöt voivat pyytää toimivaltaiselta yksiköltä tai alueelliselta ympäristöviranomaiselta tietoja tai tehdä niille valituksen tietystä laitoksesta tai kyseisistä toimenpiteistä sen lainsäädännön mukaisesti, joka koskee yleisön oikeutta saada tietoja viranomaisten hallussa olevista asiakirjoista."
Jäteöljyhuoltoa koskevat säännökset
41 Regulamento de Licenciamento das Actividades de Recolha, Armazenagem, Tratamento Prévio, Regeneração, Recuperação, Combustão e Incineração dos Óleos Usados (jäteöljyjen keräämiseen, varastointiin, ennaltakäsittelyyn, uudistamiseen, uusiokäyttöön, polttamiseen ja tuhkaamiseen liittyville toiminnoille myönnettäviä lupia koskeva asetus) hyväksyttiin 25.3.1992 tehdyllä portarialla (ministeriön päätös) nro 240/92 (Diário da República I, B-sarja, nro 71, 25.3.1992; jäljempänä päätökseen nro 240/92 liitetty asetus).
42 Kyseisen asetuksen 3 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. Jäteöljyjen siirtoja koskevien rekistereiden, joista säädetään 23.2.1991 annetun lakiasetuksen 3 §:n 1 ja 2 momentissa, on oltava tähän asetukseen olennaisesti kuuluvassa liitteessä I esitettyjen mallien mukaisia, ja jäteöljyjen haltijoiden, kerääjien ja käyttäjien on täytettävä ne joka neljännesvuosi.
2. Edellisessä momentissa tarkoitettujen laitosten on lähetettävä rekisterit energia-asioista vastaaville viranomaisille - - ."
43 Päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 9 §:ssä säädetään, että jäteöljyjen "esikäsittely"toimintaan on saatava lupa.
44 Tämän asetuksen 10 §:n a alakohdassa, joka liittyy edellä mainitun toiminnan harjoittamista koskevan lupahakemuksen tutkintaan, säädetään seuraavaa:
"Lupahakemuksessa on ilmoitettava seuraavat tiedot:
a) yksikön sijainti, käsittelykapasiteetti ja tuotantoteknologia, jonka on oltava paras saatavilla oleva, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia."
45 Päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 12 §:n 1 momentin f kohdassa edellytetään lisäksi, että jäteöljyjä uudistavien yritysten toimintaa koskeviin lupahakemuksiin on liitetty "laitossuunnitelma".
46 Tämän asetuksen 13 §:n a alakohdassa säädetään seuraavaa:
"Laitossuunnitelmassa on oltava seuraavat tiedot:
a) laitoksen kuvaus, josta ilmenevät
teollisuustoiminnan yksityiskohtainen kuvaus ja tarkat tiedot toiminnassa käytettävästä tuotantotekniikasta, tuotantoa ja terveydenhuoltoa koskevat graafiset esitykset;
tiedot käyttöön otettavasta nimellistuotantokapasiteetista ja suunnitellusta päivittäisestä ja/tai viikoittaisesta tuotantokapasiteetista;
käytettävien raaka-aineiden tai muun toissijaisen aineksen yksilöinti ja niiden määrät;
jätevesien, kaasupäästöjen ja jätteiden määrää ja laatua koskevat tiedot;
päästölähteiden yksilöinti muun muassa melun, tärinän, säteilyn ja kemiallisten aineiden osalta;
kuvaus laitteista, koneista ja muista laitteistoista ja niiden ominaispiirteistä sekä noudatettavista normeista tai erityistoimenpiteistä;
tiedot käyttöön otettavasta kokonaistehosta;
kuvaus ympäristönsuojeluun, henkilöiden ja omaisuuden suojeluun sekä työsuojeluun ja -turvallisuuteen liittyvien turvallisuustekijöiden järjestämisestä;
- -
kuvaus teollisuuslaitteistoista, joihin kuuluvat myös varastointiin, polttamiseen, käyttövoimaan tai höyryntuotantoon ja paineistetuissa kaasusäiliöissä käytettävät laitteistot;
kuvaus teollisuuslaitosrakennuksen yleisistä ominaispiirteistä ja sisätilojen viimeistelystä;
kuvaus juotavaksi tarkoitetun tai muun veden jakelujärjestelmästä ja ilmoitus arvioidusta kulutuksesta - - ;
- - ."
47 Päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 15 §:n a-c kohdassa säädetään seuraavaa:
"Energia-asioista vastaava viranomainen lähettää kahdeksan työpäivän kuluessa kappaleen 12 §:ssä tarkoitetuista tiedoista lausunnon antamista varten seuraaville laitoksille:
a) ympäristön laadusta vastaavalle viranomaiselle;
b) perusterveydenhuollosta vastaavalle viranomaiselle;
c) työsuojeluviranomaisille."
48 Päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 23 §:ssä säädetään, että jäteöljyjen käyttäminen polttoaineena edellyttää erityisluvan saamista ja että tämän luvan myöntäminen kuuluu teollisuus- ja energiaministeriön alaisten alueellisten viranomaisten toimivaltaan.
49 Tämän asetuksen 24 § kuuluu seuraavasti:
"Erityislupahakemukseen on liitettävä seuraavat tiedot:
a) hankkeen esittely - - ;
b) kuvaus, josta ilmenee, minkä tyyppisessä teollisuuslaitoksessa polttaminen tapahtuu;
c) asennettu teho megawatteina;
d) öljyjä käyttävien yksiköiden luonne, kuten suljettu polttouuni, avoin polttouuni, höyrygeneraattorit ja mittatunnusluvut;
e) poltintyypit;
f) käytettävien jäteöljyjen koostumus;
g) muihin polttoaineisiin sekoitettujen jäteöljyjen prosentuaalinen osuus ja kulutetut määrät;
h) laitteiston sijainti ulkopuolisiin nähden - - ;
i) tiedot palamisjätteiden määränpäästä."
50 Kyseisen asetuksen 25 §:ssä säädetään seuraavaa:
"Jäteöljyjen käyttäminen elintarviketeollisuuden, muun muassa leipomoiden, polttoaineena on kiellettyä ja tällainen käyttäminen on kiellettyä myös silloin, kun palamistuotteet ovat kosketuksissa tuotettujen elintarvikkeiden kanssa."
51 Decreto-Lein nro 88/91, joka annettiin 23.2.1991 (Diário da República I, A-sarja, n° o 45, 23.2.1991; jäljempänä lakiasetus nro 88/91), 2 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
"Jäteöljyjen tai niiden käsittelystä syntyneiden jäännösaineiden sijoittaminen varastoihin ja kaatopaikalle on kiellettyä, jos siitä aiheutuu haitallisia vaikutuksia maaperälle."
52 Lakiasetuksen nro 88/91 4 §:n 2 momentissa säädetään lisäksi seuraavaa:
"Jäteöljyjä saadaan kuljettaa, niistä voidaan huolehtia ja niitä voidaan hyödyntää ainoastaan ympäristön laadusta vastaavan ympäristöviranomaisen luvalla."
53 Lakiasetuksen nro 88/91 5 §:ssä säädetään seuraavaa:
"Tässä lakiasetuksessa annettujen säännösten noudattamisen valvonta kuuluu energia-asioista vastaavalle viranomaiselle ja teollisuus- ja energiaministeriön alaisille paikallisviranomaisille, tämän kuitenkaan estämättä muita elimiä käyttämästä niille laissa annettuja toimivaltuuksia."
Ympäristöalan valvontaviranomaisia koskeva lainsäädäntö
54 Ympäristöhallinnon yleisestä järjestämisestä annetun lain hyväksymisestä 24.5.1993 annetun decreto-lein nro 189/93 (Diário da República I, A-sarja, nro 120, 24.5.1993; jäljempänä lakiasetus nro 189/93) 6 §:n 1 momentissa, 2 momentin a kohdassa ja 4 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. Ympäristön tarkastus- ja valvontaviraston - - on tarkastettava ja valvottava toimintoja, joista voi aiheutua pilaantumista.
2. [Ympäristön tarkastus- ja valvontaviraston] tehtävät [ovat seuraavat]:
a) teollisuuslaitosten ja kaikenlaisten pilaantumislähteiden tarkastaminen sen toteamiseksi, että ympäristölainsäädäntöä noudatetaan;
- -
4. [Ympäristön tarkastus- ja valvontavirasto] suorittaa ministerin hyväksymän vuosisuunnitelman mukaisia yleisiä tarkastuksia ja tarvittaessa ylimääräisiä tarkastuksia, joiden tuloksista on ilmoitettava [ympäristö]ministerille."
55 Ympäristön yleisestä tarkastusvirastosta annetun lain hyväksymisestä 14.12.1999 annetun decreto-lein nro 549/99 (Diário da República I, A-sarja, nro 289, 14.12.1999; jäljempänä lakiasetus nro 549/99) 3 §:ssä säädetään seuraavaa:
"Ympäristön yleisen tarkastusviraston on - - taattava ympäristöön vaikuttavien oikeussääntöjen noudattaminen ja ympäristöministeriön alaisten hallintoviranomaisten toiminnan lainmukaisuus."
56 Lakiasetuksen nro 549/99 4 §:n 1 momentin a alakohdassa säädetään seuraavaa:
"[Ympäristön yleisen tarkastusviraston] on valvottava, että lain, asetusten ja hallinnollisten määräysten säännöksiä noudatetaan aloilla, joilla on ympäristövaikutuksia, ja sen on tarkastettava näiden säännösten soveltamisalaan kuuluvat laitokset, tilat tai toiminnot."
57 Lakiasetuksen nro 549/99 13 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. [Ympäristön yleisellä tarkastusvirastolla] ja muilla tarkastustehtäviä suorittavilla viranomaisilla on velvollisuus olla keskenään yhteistyössä kukin lakiin perustuvan toimialansa ja toimivaltuuksiensa mukaisesti, ja noudattaa tältä osin sopivimmiksi katsomiaan yhteistyömuotoja.
2. [Ympäristön yleinen tarkastusvirasto] voi pyytää kunnan toimielimiltä ja muiden ministeriöiden alaisuudessa toimivilta viranomaisilta tietoja sellaisia toimintoja koskevista erityislupamenettelyistä, joilla on ympäristövaikutuksia."
58 Decreto-lein nro 236/97, joka annettiin 3.9.1997 (Diário da República I, A-sarja, nro 203, 3.9.1997; jäljempänä lakiasetus nro 236/97), 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
"1. Jätekeskuksen tehtäviin kuuluu jätteitä koskevan kansallisen politiikan täytäntöönpano ja teknisten normien ja sääntöjen noudattamisen varmistaminen.
2. Jätekeskus toteuttaa eri toimialojen välisiä hankkeita erityisesti maatalous-, maaseudun kehittämis- ja kalastusministeriön, talousministeriön ja terveysministeriön toimivaltaisten yksiköiden kanssa maatalous-, teollisuus- ja sairaalajätteiden osalta."
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
59 Portugalin hallitus ilmoitti komissiolle 8.3.1991, 13.4.1992, 11.12.1992 ja 18.4.1994 päivätyillä kirjeillään, että direktiivi 75/439/ETY oli saatettu voimaan kansallisessa oikeudessa lakiasetuksella nro 88/91, päätöksellä nro 240/92 ja 5.11.1992 tehdyllä päätöksellä (portaria) nro 1028/92 (Diário da República I, B-sarja, nro 256, 5.11.1992) sekä 26.4.1993 tehdyllä teollisuus- ja energia- sekä ympäristö- ja luonnonvaraministeriöiden yhteispäätöksellä (despacho conjunto) (Diário da República II, nro 115, 18.5.1993).
60 Komissio katsoi sille ilmoitetut kansalliset säännökset tutkittuaan, ettei niillä varmistettu direktiivin 75/439/ETY asianmukaista ja täydellistä täytäntöönpanoa. Näin ollen se aloitti EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa (josta on tullut EY 226 artikla) määrätyn menettelyn ja kehotti Portugalin hallitusta 4.7.1994 päivätyllä virallisella huomautuksella esittämään sille huomautuksensa.
61 Portugalin hallitus vastasi 26.10.1994 päivätyllä kirjeellä, jossa se perusteli kantansa.
62 Koska komissio ei pitänyt Portugalin hallituksen esittämiä selityksiä tyydyttävinä ja koska se näin ollen katsoi yhteisön oikeuden rikkomisen jatkuvan, se osoitti 27.11.1997 Portugalin tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti sitä noudattamaan yhteisön oikeutta kahden kuukauden kuluessa tuon lausunnon tiedoksiantamisesta.
63 Portugalin hallitus pysyi 25.2.1998 päivätyssä vastauksessaan kannassaan.
64 Näin ollen komissio päätti nostaa nyt esillä olevan kanteen.
Pääasia
Direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanon laiminlyönti siltä osin kuin siinä edellytetään, että jäteöljyjen käyttämiselle polttoaineena voidaan antaa lupa vain, jos kaikki asianmukaiset terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu
Asianosaisten lausumat
65 Komissio moittii Portugalin tasavaltaa ensimmäisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa siitä, ettei se ole toteuttanut toimenpiteitä sen takaamiseksi, että kun toimivaltainen kansallinen viranomainen myöntää direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdassa vaadittavaa lupaa jäteöljyjä polttoaineena käyttäville yrityksille, myöntämisedellytyksenä on se, että kaikki asianmukaiset terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu.
66 Komissio toteaa aluksi, että oikeusvarmuutta koskevan vaatimuksen täyttämiseksi on välttämätöntä, että jäteöljyhuollon lupajärjestelmä on riittävän selkeä ja täsmällinen, jotta kaikki asianomaiset yritykset voivat tarvittavalla varmuudella tietää, että lupahakemuksessa on esitettävä terveydensuojeluun liittyvät näkökohdat ja että toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus ottaa tämä arviointiperuste huomioon luvan myöntämisedellytyksenä. Komissio toteaa kuitenkin, ettei se oikein ymmärrä, millä Portugalin säännöksillä säännellään lupahakemuksia sillä erityisalalla, jollainen jäteöljyjen käyttö polttoaineena on.
67 Komissio huomauttaa muun muassa, että säännökset, jotka koskevat luvan myöntämistä "jäteöljyjen keräämiseen, varastointiin, ennaltakäsittelyyn, uudistamiseen, uusiokäyttöön, polttamiseen ja tuhkaamiseen liittyville toiminnoille" eli päätöksen nro 240/92 liitteenä oleva asetus, ei sisällä yhtään sellaista säännöstä, joka koskisi terveydensuojelua käytettäessä jäteöljyjä polttoaineena, ainoana poikkeuksena tämän asetuksen 25 §, jossa kielletään tällainen käyttö vain elintarviketeollisuudessa.
68 Komissio väittää tältä osin, että vaikka kyse olisikin yrityksistä, jotka Portugalin hallituksen mukaan jo ovat saaneet päätöksen nro 240/92 liitteenä olevan asetuksen nojalla myönnetyn luvan, esitettyään ensin terveydensuojeluun liittyvät näkökohdat kattavan sijoitussuunnitelman, tämä hallitus ei ilmoita, minkä tämän asetuksen säännöksen nojalla niiden on ollut esitettävä edellä mainittu suunnitelma.
69 Portugalin hallitus väittää sitä vastoin, että sen kansallisella lainsäädännöllä voidaan saavuttaa direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan tavoite, joka on se, että lupa-asiakirjoja tutkittaessa toimivaltaisella viranomaisella olisi ennen ratkaisun tekemistä mahdollisuus tarkistaa, ovatko asianmukaiset edellytykset terveyden suojelemiseksi täyttyneet. Toisin kuin komissio väittää, tämä tavoite voidaan saavuttaa eri tavoilla eikä asianomaisille yrityksille tällöin ole välttämätöntä asettaa velvollisuutta liittää lupahakemukseensa kuvausta terveydensuojeluun liittyvistä näkökohdista. Portugalin oikeudessa on nimittäin sellaisia oikeusnormeja, joissa toistetaan direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan sisältö, vaikka nämä normit eivät kuulukaan osana siihen kansalliseen oikeuteen, jolla direktiivi on täytäntöönpantu.
70 Portugalin hallituksen mukaan syynä siihen, miksei terveydensuojelua ole nimenomaisesti mainittu päätökseen nro 240/92 liitetyssä asetuksessa, on se, että tässä asetuksessa viitataan sellaisiin yritykseen, joilla yleensä jo on lupa tai joiden on saatava lupa voidakseen harjoittaa päätoimista teollisuustoimintaa. Näiden yritysten on näin ollen noudatettava teollisuustoiminnan harjoittamiseen myönnettävään lupaan sovellettavia säännöksiä, joissa tämä näkökohta otetaan huomioon.
71 Portugalin hallitus siteeraa tältä osin lakiasetuksen nro 109/91 4 ja 5 §:ää ja sen 9 §:n 2 ja 5 momenttia, joilla taataan se, että lupaviranomaisten on sisällytettävä kuulemiensa, muun muassa terveyden- ja työsuojelun sekä työturvallisuuden alalla toimivien laitosten asettamat edellytykset ja vaatimukset myönnettävään lupaan. Lisäksi tämän lakiasetuksen 13 §:ssä säädetään, että heti vakavan terveysvaaran ilmettyä on välittömästi ryhdyttävä toimenpiteisiin sen välttämiseksi tai poistamiseksi.
72 Portugalin hallitus vetoaa myös päätöksen nro 314/94 2 §:n 4 momenttiin, jossa säädetään, että lupahakemukseen, jolla haetaan teollisuuslaitoksen sijoittamislupaa tai sen muuttamista, on liitettävä asianmukaisen mallin mukainen vaaroja koskeva tutkimus, johon sisältyy kyseiseen päätökseen liitettyjen mallien nro 2 10-13 kohtien ja nro 3 7-10 kohtien mukaisesti kuvaus työturvallisuus- ja työsuojeluolojen järjestämiseen liittyvistä näkökohdista.
73 Portugalin hallituksen mukaan myös päätös nro 961/98 on syytä ottaa huomioon, sillä sen mukaan tässä päätöksessä edellytetään, että jätteiden varastointia, käsittelyä, hyödyntämistä ja huolehtimista koskeviin toimenpiteisiin on saatava ympäristöministerin lupa. Lisäksi Portugalin hallitus viittaa tämän päätöksen 3 §:n 1 momentin c alakohtaan, luettuna yhdessä sen liitteen II kanssa, ja toteaa, että lupahakemuksen tueksi toimitettavien asiakirjojen joukossa on muun muassa kuvaus, joka sisältää useita sellaisia seikkoja, jotka ovat omiaan turvaamaan sen, että sosiaali-, terveydenhoito- ja työterveystilojen rakentamisen kaltaiset terveydensuojelutoimenpiteet toteutetaan ja että yleensäkin kaikkia jätteiden yksilöintiä ja käsittelyä koskevia vaatimuksia noudatetaan.
74 Lakiasetuksen nro 109/91 4 ja 5 §:n osalta komissio vastaa, että nämä pykälät, joissa asetetaan yleinen turvallisuusvelvollisuus ja yleinen vaarojen välttämisvelvollisuus, koskevat varsinaisen teollisuustoiminnan harjoittamista, eivätkä välttämättä pakota asianomaista yritystä liittämään lupahakemukseen kuvausta terveydensuojeluun liittyvistä näkökohdista, mikä koskee myös kyseisen lakiasetuksen 9 §:ää.
75 Komissio lisää, ettei lakiasetuksen nro 109/91 13 §:kään säädetä, että asianomaisella yrityksellä olisi tällainen velvollisuus. Koska siinä säädetään, että tuotannon keskeyttäminen ja laitoksen väliaikainen sulkeminen kokonaan tai osittain on mahdollista, siinä näytetään tarkoitettavan teollisen toiminnan harjoittamisen aikana havaittua vaaratilannetta.
76 Komission mukaan vain päätöksessä nro 961/98 säädetään nimenomaisesti, että lupahakemuksessa on esitettävä terveydensuojeluun liittyviä näkökohtia. Tätä päätöstä ei kuitenkaan voida ottaa huomioon tässä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä, sillä se on 11.11.1998 annetun lein nro 74/98 (Diário da República I, A-sarja, nro 261, 11.11.1998) 2 §:n 2 momentin nojalla tullut voimaan vasta 15.11.1998, eli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
77 Ensiksikin on syytä todeta, että kuten direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan sanamuodostakin ilmenee, tässä säännöksessä ei ainoastaan rajoituta kertomaan, mitä seikkoja toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon, kun se myöntää lupaa yritykselle, joka haluaa harjoittaa jäteöljyhuoltoa, vaan siinä myös nimenomaisesti asetetaan tämän luvan myöntämiselle erityinen edellytys eli se, että kaikki asianmukaiset toimenpiteet ympäristön ja terveyden suojelemiseksi on toteutettu.
78 Vaikka tämän direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa säädetäänkin vain, että kyseiseen toimintaan on saatava lupa, joka tarvittaessa annetaan kyseisen yrityksen laitteiden tarkastuksen jälkeen, tämän säännöksen 2 kohdasta ilmenee kuitenkin selvästi, että lupa voidaan myöntää ainoastaan siinä tapauksessa, että toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut siitä, että kaikki vaadittavat toimenpiteet on toteutettu.
79 Näin ollen vaikuttaa siltä, että siinä lupajärjestelmässä, jonka jäsenvaltiot ovat direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan nojalla velvollisia ottamaan käyttöön kansallisessa oikeudessaan, vaadittujen toimenpiteiden toteuttamisen on oltava välttämätön edellytys (conditio sine qua non) siinä tarkoitetun luvan myöntämiselle.
80 Toiseksi on muistutettava, että vaikka yhteisöjen tuomioistuin onkin katsonut, että direktiivin saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä ei välttämättä edellytä sitä, että sen säännökset olisi samanmuotoisina ja sanasta sanaan toistettava nimenomaisella erityisellä lain tai asetuksen säännöksellä taikka hallinnollisella määräyksellä, vaan että yleinen oikeustila voi olla riittävä, näin on ollut kuitenkin vain sillä edellytyksellä, että yleinen oikeustila takaa sen, että direktiivi on kokonaisuudessaan riittävän selkeästi ja täsmällisesti täytäntöönpantu. Yhteisöjen tuomioistuin on nimittäin korostanut, että oikeusvarmuutta koskevan vaatimuksen täyttämiseksi on erityisen tärkeää, että direktiivin säännökset pannaan täytäntöön sellaisin vääjäämättömästi sitovin oikeusvaikutuksin, että yksityisten oikeudellinen asema on selvä ja täsmällinen, jotta heillä on mahdollisuus tuntea kaikki oikeutensa ja velvollisuutensa (ks. vastaavasti asia C-197/96, komissio v. Ranska, tuomio 13.3.1997, Kok. 1997, s. I-1489, 15 kohta ja asia C-49/00, komissio v. Italia, tuomio 15.11.2001, Kok. 2001, s. I-8575, 21 kohta).
81 Näiden seikkojen valossa on siis tutkittava, varmistetaanko Portugalin hallituksen mainitsemilla kansallisilla säännöksillä direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan asianmukainen täytäntöönpano.
82 Lakiasetuksen nro 109/91 osalta on ensiksikin todettava, että vaikka sen 4 ja 5 §:ää voidaankin tulkita sen suuntaisesti, että niissä edellytetään niiden teollisuustoiminnan harjoittajien, jotka haluavat käyttää jäteöljyjä polttoaineena, toteuttavan asianmukaiset turvallisuuteen ja vaarojen välttämiseen liittyvät toimenpiteet, niissä ei kuitenkaan säädetä, että näiden toimenpiteiden tosiasiallinen toteuttaminen on sen luvan myöntämisedellytys, jota tälle käyttämiselle on haettava.
83 Lakiasetuksen nro 109/91 9 §:n 2 ja 5 momentissa säädetään tosin, että lupahakemusta tutkivan viranomaisen on kuultava niitä yksikköjä, joiden toimialaan kuuluvat teollisuusalan ympäristö-, terveys-, työsuojelu- ja työturvalliskysymykset ja että nämä yksiköt voivat asettaa edellytyksiä, jotka on pakko ottaa myönnettävän luvan lupaehtoihin.
84 Tällä tämän lakiasetuksen 9 §:n 2 momentissa säädetyllä kuulemismenettelyllä, silloin kun se on sovellettavan lainsäädännön mukaan pakollinen, ei kuitenkaan millään tavoin taata sitä, että ainoastaan ne yritykset, jotka ovat ryhtyneet kaikkiin asianmukaisiin terveydensuojelutoimenpiteisiin, saavat luvan käyttää jäteöljyjä polttoaineena.
85 Tämä toteamus pätee myös niiden suojatoimenpiteiden osalta, joihin toimivaltaiset viranomaiset voivat ryhtyä lakiasetuksen nro 109/91 13 §:n nojalla vastatakseen jäteöljyjä polttoaineena käyttävän yrityksen toiminnassa ilmenneisiin vaaratilanteisiin.
86 Lakiasetuksen nro 314/94 2 §:n 4 momentin osalta on syytä seuraavaksi todeta, että vaikka sillä vaaroja koskevalla tutkimuksella, joka tämän pykälän mukaan on liitettävä lupahakemukseen, saatetaankin antaa toimivaltaiselle viranomaiselle sen arvioinnin kannalta merkityksellisiä tietoja, tässäkään säännöksessä ei kuitenkaan aseteta luvan myöntämisedellytykseksi sitä, että kyseinen yritys olisi toteuttanut kaikki asianmukaiset toimenpiteet terveyden suojelemiseksi.
87 Päätöksen nro 961/98 säännöksistä, joihin Portugalin hallitus on vedonnut, on riittävää lopuksi todeta vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenevän, että kun arvioidaan, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, huomioon on otettava jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. mm. asia C-473/99, komissio v. Itävalta, tuomio 14.6.2001, Kok. 2001, s. I-4527, 13 kohta).
88 On kiistatonta, että päätös nro 961/98 tuli voimaan vasta perustellussa lausunnossa asetetun kahden kuukauden pituisen määräajan päätyttyä. Näin ollen on edellisessä kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti myönnettävä, että vaikka tällä päätöksellä saatettaisiinkin asianmukaisesti voimaan direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohta, sillä ei ole merkitystä nyt esillä olevassa asiassa.
89 Vaikuttaa siis siltä, että vaikka oletettaisiinkin toimivaltaisten viranomaisten vaativan direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdassa säädetyin tavoin, että yritys, joka haluaa käyttää jäteöljyjä polttoaineena, on toteuttanut kaikki asianmukaiset toimenpiteet terveyden suojelemiseksi ennen kun se myöntää sille vaaditun luvan, oikeudellisesti sitovassa kansallisessa säännöksessä ei säädetä tästä edellytyksestä vaadittavin tavoin yksilöivästi, täsmällisesti ja selkeästi, joten tämän tuomion 80 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan tätä artiklaa ei ole saatettu asianmukaisesti voimaan asetetussa määräajassa.
90 Näin ollen komission ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on hyväksyttävä.
Laiminlyönti panna täytäntöön direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohta siltä osin kuin siinä asetetaan jäteöljyhuoltoluvan myöntämisedellytykseksi se, että käytetään parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia
Asianosaisten lausumat
91 Komissio moittii Portugalin hallitusta ensimmäisen kanneperusteensa toisessa osassa siitä, ettei se ole toteuttanut toimenpiteitä sen takaamiseksi, että kun toimivaltainen kansallinen viranomainen myöntää direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdassa vaadittavaa lupaa jäteöljyjä uudistaville tai niitä polttoaineena käyttäville yrityksille, myöntämisedellytyksenä on se, että ne käyttävät parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia.
92 Komissio huomauttaa ensinnäkin niiden yritysten osalta, jotka hakevat lupaa saada harjoittaa jäteöljyjen uudistamistoimintaa, että päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 13 §:n a alakohdan ensimmäisessä kohdassa säädetään vain, että laitoksen kuvauksessa on oltava "teollisuustoiminnan yksityiskohtainen kuvaus ja tarkat tiedot toiminnassa käytettävästä tuotantoteknologiasta", mutta siinä ei ilmoiteta selvästi asianomaisille yrityksille, että niille tullaan myöntämään lupa jäteöljyjen uudistamistoimintaan ainoastaan siinä tapauksessa, että direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdassa asetettu edellytys, eli se, "että käytetään parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia", täyttyy. Päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen edellä mainitussa säännöksessä ei siis nimenomaisesti ja yksiselitteisesti mainita tätä edellytystä.
93 Komissio muistuttaa tältä osin siitä, että päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 10 §:n a alakohdassa säädetään, että jäteöljyjen esikäsittelytoiminnan harjoittamista koskevaan lupahakemukseen on liitettävä tiedot muun muassa käytetystä "tuotantoteknologiasta, jonka on oltava paras saatavilla oleva, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia", ja toteaa olevan vaikea ymmärtää, miksi Portugalin lainsäätäjä on pitänyt tätä nimenomaista mainintaa asianmukaisena jäteöljyjen esikäsittelytoimintaa koskevassa lupamenettelyssä ja epäasianmukaisena samojen öljyjen uudistamistoimintaa koskevassa lupamenettelyssä.
94 Komissio toteaa, ettei se ole löytänyt sille ilmoitetusta lainsäädännöstä minkäänlaista mainintaa siitä, että parhaan saatavilla olevan teknologian käyttö olisi edellytys sille, että yrityksille, jotka hakevat lupaa jäteöljyjen käyttämiseen polttoaineena, voidaan tällainen lupa myöntää.
95 Portugalin hallitus muistuttaa aluksi, että perustamissopimuksen 189 artiklan mukaan direktiivit velvoittavat saavutettavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle ne on osoitettu, mutta siinä jätetään kansallisten viranomaisten valittaviksi muoto ja keinot. Näin ollen komissio ei voi vaatia käytettäväksi muotoa tai keinoa, jota se pitää yhteisön säännöksen voimaan saattamisen kannalta asianmukaisimpana. Sen tehtäviin kuuluu nimittäin vain tarkistaa, onko kansallinen lainsäädäntö yhteisön lainsäätäjän vahvistaman tavoitteen mukainen.
96 Portugalin hallitus pitää lisäksi virheellisenä komission direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdasta esittämää tulkintaa, jonka mukaan tässä säännöksessä edellytetään, että kansallisessa lainsäädännössä säädetään kyseinen tavoite luvan edellytykseksi. Sen mukaan tämän säännöksen täytäntöönpanon kannalta olennaista on se, että lupamenettelyssä toimitaan sellaisten seikkojen tai menettelyjen perusteella, joilla toimivaltainen viranomainen voi ennen asian ratkaisemista tarkistaa, onko edellytys, jonka mukaan on käytettävä "parasta mahdollista saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia", täyttynyt.
97 Portugalin hallitus väittää tältä osin, että käsitteestä "paras mahdollinen saatavilla oleva teknologia, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia" säädetään joko nimenomaisesti tai implisiittisesti kaikissa sen kansallisen oikeuden voimassa olevissa luvanmyöntämismenettelyissä.
98 Portugalin hallitus toteaa jäteöljyjen uudistamisen osalta, että ne tiedot, joita laitoskuvauksessa on päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 13 §:n a alakohdan nojalla oltava, ovat riittävän yksityiskohtaisia, jotta luvan myöntävät elimet voivat arvioida suunniteltua hanketta kokonaisvaltaisesti ja täsmällisesti päättää, aikooko laitos todellisuudessa käyttää sellaista parasta saatavilla olevaa teknologiaa, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia. Tämän hallituksen mielestä hakijat erottavat näin ollen selvästi, mille yksityiskohtaiselle tasolle hankkeet arvioidaan, mitä tulosta kansallisella lainsäädännöllä ei saavutettaisi, jos käytettäisiin pelkästään nimenomaista ilmaisua "paras saatavilla oleva teknologia, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia".
99 Portugalin hallitus viittaa lisäksi lakiasetuksen nro 240/92 15 §:ään, jossa säädetään, että jäteöljyjen uudistamistoimintaa koskevaan lupahakemukseen liittyvät asiakirjat on lähetettävä lausunnon antamista varten muun muassa ympäristön laadusta vastaavalla viranomaiselle, jonka tähän alaan liittyviä tehtäviä hoitaa nykyisin jätekeskus. Portugalin hallitus selittää, että jätekeskuksen on lakiasetuksen nro 239/97 nojalla pakko ottaa huomioon tarve käyttää "parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia", sillä tuon lakiasetuksen 4 §:n 1 momentissa säädetään, että jätehuollolla on pyrittävä ensisijaisesti ehkäisemään tai vähentämään jätteiden syntymistä tai niiden haitallisia vaikutuksia muun muassa siten, että jätteet käytetään uudelleen ja tuotantomenetelmiä muutetaan ottamalla käyttöön puhtaampia tekniikoita.
100 Portugalin hallitus myöntää, että lainsäätäjä on jäteöljyjen esikäsittelyä koskevassa lainsäädännössä rajoittautunut päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 10 §:n a alakohdassa viittaamaan sellaisen parhaan saatavilla olevan teknologian käsitteeseen, joka ei aiheuta liiallisia kustannuksia, sen sijaan, että se olisi vaatinut, että lupahakemukseen on liitettävä yksityiskohtainen kuvaus tuotantoteknologiasta. Se täsmentää kuitenkin, että kyse on kansalliselle lainsäätäjälle kuuluvasta lainsäädäntöteknisestä valinnasta, jonka kiistäminen ei kuulu komission tehtäviin varsinkaan, kun lakiasetuksen nro 239/97 4 §:n 1 momentissa käytetty "puhtaamman teknologian" käsite on lopultakin vaativampi. Tämä hallitus lisää, että koska puhdasta teknologiaa ei ole, on osoittautunut, että "parhaan saatavilla olevan teknologian" käsite vastaa parhaiten todellisuutta ja että näiden kahden käsitteen taustalla oleva perushuoli on joka tapauksessa se, että käyttöön otetaan ympäristön kannalta lievempiä tai sitä kunnioittavampia teknologioita.
101 Jäteöljyjen käyttämisestä polttoaineena Portugalin hallitus toteaa, että tavoite, jonka mukaan on käytettävä "parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia", on vahvistettu teollisuuslaitoksille myönnettäviin pilaamislupiin liittyvässä Portugalin lainsäädännössä, joka koskee kaikkia kyseisiä teollisuuslaitoksia, sillä niillä kaikilla on oltava tällainen lupa.
102 Portugalin hallitus vetoaa muun muassa lakiasetuksen nro 109/91 neljänteen perustelukappaleeseen ja sen 4 §:ään, jonka mukaan teollisuustoimintaa on harjoitettava olemassa oleva teknologinen kehitystaso huomioon ottaen. Tämä hallitus viittaa myös päätöksen nro 314/94 2 §:n 4 momentin b kohtaan, luettuna yhdessä samaan päätökseen liitetyn mallin nro 2 kanssa, joista sen mukaan ilmenee, että laitoshankkeeseen pakollisesti liitettävässä vaarakartoituksessa valitaan ne teknologiat, joiden avulla vaarallisten laitteiden tai tuotteiden käyttöä voidaan välttää tai vähentää.
103 Komissio toteaa vastineessaan, että lakiasetuksen nro 109/91 4 §:ssä oleva ilmaisu "ottaen huomion olemassa oleva teknologinen kehitystaso" on epämääräinen eikä pelkästään sen avulla voida välttämättömällä varmuudella yksilöidä niitä toimenpiteitä, joihin yritysten on ryhdyttävä harjoittaakseen teollisuustoimintaansa "olemassa olevan teknologisen kehitystason" mukaisesti. Tarkemmin sanoen vaikka oletettaisiinkin, että "olemassa oleva teknologinen kehitystaso" on mitä korkein, ilmaisu "ottaa huomioon" ei auta sen selvittämisessä, mihin asti näiden toimenpiteiden on ulotuttava, eikä senkään selvittämisessä, onko parhaan saatavilla olevan teknologian käyttäminen, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia, pakollista. Direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan säännösten vastaisesti tällä ilmaisulla ei myöskään viitata siihen, että parhaan saatavilla olevan teknologian käyttämistä vaaditaan, jollei siitä aiheudu liiallisia kustannuksia.
104 Niiden lausumien osalta, jotka liittyvät jätekeskuksen kuulemiseen päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 15 §:n nojalla ja lakiasetuksen nro 239/97 säännösten mukaisesti, komissio väittää, että 15 §:ää sovelletaan yksinomaan jäteöljyjen uudistamistoimintaan ja että lakiasetuksen nro 239/97 4 §:n 1 momentissa oleva "puhtaamman teknologian käyttöönottoa" koskeva viittaus ei tarkoita välttämättä sitä, että kyse on parhaasta saatavilla olevasta teknologiasta. Näin ollen se, että parhaan saatavilla olevan teknologian käyttäminen olisi pakollista, ei komission mukaan välttämättä käy ilmi, kun näitä kahta säännöstä luetaan yhdessä.
105 Komissio päättelee siis, että Portugalin hallituksen esille tuomilla säännöksillä ei näytetä asianmukaisesti saatettavan voimaan sitä edellytystä, jonka mukaan jäteöljyjen uudistamis- ja polttamistoiminnassa on käytettävä parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia. Lisäksi se katsoo, että todettu lainsäädännön hajanaisuus aiheuttaa joka tapauksessa tilanteen, jossa on epäselvää, mitä lainsäädäntöä alalla on sovellettava, mikä on oikeusvarmuutta koskevan vaatimuksen vastaista.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
106 Kun otetaan huomioon direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan tavoite, sellaisena kuin se on kuvattuna tämän tuomion 77-79 kohdassa, on tutkittava, säädetäänkö Portugalin lainsäädännössä, että sellaisen parhaan saatavilla olevan teknologian, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia, käyttäminen on välttämätön edellytys jäteöljyhuoltoluvan myöntämiselle.
107 Jäteöljyjen uudistamistoimintaa koskevaa lupahakemusta koskevien kansallisten säännösten osalta on syytä todeta, että päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 13 §:n a alakohdassa tarkoitetussa kuvauksessa vaadittavat tiedot, kuten toiminnassa käytettävää tuotantotekniikkaa koskevat tarkat tiedot, ovat tosin sellaisia, että toimivaltainen viranomainen voi niiden avulla ennen ratkaisun tekemistä tarkistaa, onko kyseinen yritys käyttänyt sellaista parasta saatavilla olevaa teknologiaa, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia. Nämä tiedot eivät kuitenkaan yksinään riitä takaamaan, että tämän edellytyksen täyttyminen olisi todellisuudessa välttämätön edellytys luvan myöntämiselle.
108 Tähän toteamukseen ei vaikuta se Portugalin hallituksen esille tuoma asianhaara, että päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 15 §:n nojalla edellä mainittu kuvaus on lähetettävä lausunnon antamista varten muun muassa jätelaitokselle, joka tutkii sen jätehuoltoon sovellettavien säännösten eli lakiasetuksen nro 239/97 valossa. Lisäksi on syytä todeta, että tähän lausuntoon liittyvissä säännöksissä ei ole mitään mainintaa sen velvoittavuudesta.
109 Tästä seuraa, että jäteöljyjen uudistamistoiminnan harjoittamista koskevaa lupahakemusta sääntelevien kansallisten säännösten ei voida katsoa takaavan sitä, että sellaisen parhaan saatavilla olevan teknologian käyttäminen, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia, on välttämätön edellytys kyseisen toiminnan harjoittamiseen vaadittavan luvan myöntämiselle.
110 Nämä toteamukset pätevät myös niihin kansallisiin säännöksiin, joita sovelletaan kaikkeen teollisuustoimintaan ja joihin Portugalin hallitus on myöskin vedonnut, nimittäin lakiasetuksen nro 109/91 4 §:ään ja päätöksen nro 314/94 2 §:n 4 momentin b kohtaan. Velvollisuudella harjoittaa teollisuustoimintaa siten, että olemassa oleva teknologinen kehitystaso otetaan huomioon, tai velvollisuudella liittää laitoshankkeisiin vaarakartoitus, jossa valitaan sellaiset teknologiat, joiden avulla on mahdollista välttää tai vähentää vaarallisten laitteiden tai tuotteiden käyttöä, ei taata sitä, että yrityksille myönnettäisiin lupa harjoittaa jäteöljyjen uudistamistoimintaa tai käyttää niitä polttoaineena ainoastaan siinä tapauksessa, että ne käyttävät sellaista parasta saatavilla olevaa teknologiaa, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia.
111 Koska yhdelläkään Portugalin hallituksen mainitsemalla kansallisella säännöksellä ei taata sitä, että direktiivin 75/439/ETY 6 artiklassa säädetty lupa myönnetään jäteöljyhuollon harjoittamista haluavalle yritykselle vain, jos tämä yritys käyttää sellaista parasta saatavilla olevaa teknologiaa, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia, kuten tämän artiklan 2 kohdassa edellytetään, on myönnettävä, että pääasiallisesti samoista syistä, jotka jo on esitetty tämän tuomion 89 kohdassa, komission ensimmäisen kanneperusteen toinen osa on sekin perusteltu.
112 Näin ollen komission ensimmäinen kanneperuste on hyväksyttävä.
Direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan täytäntöönpanon laiminlyönti
Asianosaisten lausumat
113 Toisessa kanneperusteessaan komissio moittii Portugalin tasavaltaa siitä, ettei se ole pannut asianmukaisesti täytäntöön direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, koska se on jättänyt säätämättä, että jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista on huolehdittava direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan mukaisesti ja 27.6.1995 lähtien direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan mukaisesti; tällä artiklalla on direktiivin 91/689/ETY perusteella tuosta päivästä lukien korvattu direktiivin 78/319/ETY 9 artikla.
114 Komissio myöntää kannekirjelmässään, että se oli sekä virallisessa huomautuksessaan, että perustellussa lausunnossa todennut, että Portugalin lainsäädännössä ei ollut sellaisia säännöksiä, joilla olisi pyritty täyttämään jäsenvaltioille direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan kuuluva velvollisuus varmistaa, että jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehditaan direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan mukaisesti, eikä se ollut tällöin maininnut direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaa.
115 Portugalin hallitus on perusteltuun lausuntoon antamassaan vastauksessa väittänyt, että "sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaan jäteöljyjen polttamisesta syntyviä jäännösaineita pidetään lähtökohtaisesti vaarallisina jätteinä, joiden huollosta säädetään nykyisin voimassa olevan kansallisen lainsäädännön erityissäännöksissä, muun muassa lakiasetuksessa nro 239/97, jolla direktiivit 91/156/ETY ja 91/689/ETY on pantu täytäntöön kansallisessa oikeudessa, sekä ministeriön päätöksessä nro 818/97 (Portaria 5.9.1997, Diári da República I, B-sarja, nro 205, 5.7.1997; jäljempänä päätös nro 818/97), jolla on hyväksytty jäteluettelo".
116 Komissio väittää, että koska Portugalin hallitus esitti tällaisen puolustautumisperusteen, komissiolla ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin tutkia se Portugalin lainsäädäntö, johon oli vedottu, tarkistaakseen, varmistetaanko sillä sen velvollisuuden noudattaminen, jonka mukaan jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista on huolehdittava direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan mukaisesti.
117 Tämän näkemyksen tueksi komissio vetoaa asiassa 211/81, komissio vastaan Tanska, 15.12.1982 annettuun tuomioon (Kok. 1982, s. 4547), jossa kyseessä olleessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa asiassa komissio oli vedonnut erään direktiivin säännöksiin ensimmäistä kertaa kannekirjelmässä. Komission mukaan yhteisöjen tuomioistuin totesi tuon tuomion 16 kohdassa, että komissio oli näin ainoastaan vastannut puolustautumisperusteeseen, jonka Tanskan hallitus oli esittänyt, kun se oli vastannut perusteltuun lausuntoon, eikä komissio näin tehdessään ollut muuttanut väitetyn jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen määritelmää tai perustaa.
118 Komissio katsoo joka tapauksessa, että 27.6.1995 lähtien, jolloin direktiivi 78/319/ETY kumottiin direktiivillä 91/689/ETY, direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tehty viittaus kumotun direktiivin 9 artiklaan on ymmärrettävä viittauksena direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaan.
119 Komissio muistuttaa ensinnäkin, että direktiivissä 91/689/ETY, jonka 1 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että direktiiviä 75/422/ETY sovelletaan vaarallisiin jätteisiin, jollei ensin mainitusta direktiivistä muuta johdu, ei ole yhtään sellaista säännöstä, joka estäisi direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan soveltamisen jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehtimiseen.
120 Toiseksi kun direktiivin 78/319/ETY 9 artiklaa ja direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaa verrataan toisiinsa, havaitaan, että niiden sisältö on aineellisesti sama ja että niillä on sama tavoite eli jäteöljyjen polttamisesta syntyviä jäännösaineita koskevien huolehtimistoimenpiteiden saattaminen luvanvaraisiksi ja niiden seikkojen määrittäminen, joita tämän luvan on koskettava.
121 Komissio vetoaa asiassa C-365/97, komissio vastaan Italia, 9.11.1999 annettuun tuomioon (Kok. 1999, s. I-7773, 39 ja 40 kohta) väittäen, että vaikka se vetosi direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaan ensimmäistä kertaa kannekirjelmässä, tästä ei aiheudu, ettei kanneperustetta voitaisi ottaa tutkittavaksi, sillä se koskee kyseisestä direktiivistä aiheutuvia velvoitteita, joita jo sovellettiin direktiivin 78/319/ETY nojalla.
122 Pääasiasta komissio toteaa, että Portugalin hallituksen viralliseen huomautukseen ja perusteltuun lausuntoon antamista vastauksista ilmenee, että lakiasetusta nro 239/97 ja päätöstä nro 818/97 edeltävässä Portugalin lainsäädännössä ei ennen 27.6.1995 säädetty, että jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista on huolehdittava direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan mukaisesti, eikä siinä tämän päivämäärän jälkeenkään säädetty, että niistä on huolehdittava direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan mukaisesti.
123 Portugalin hallitus katsoo, ettei komission kanneperustetta voida ottaa tutkittavaksi. Tämän hallituksen mukaan tämä kanneperuste koskee uusia tosiseikkoja, joista sillä ei ole ollut mahdollisuutta lausua oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, joten sen puolustautumisoikeuksia on loukattu. Se väittää nimittäin, että oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn ainoana ja yksinomaisena tavoitteena oli direktiivin 75/439/ETY täytäntöönpano, eikä direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan voimaansaattamista kansallisessa oikeudessa ole missään vaiheessa asetettu kyseenalaiseksi.
124 Vaikka Portugalin hallitus katsookin, että komissio ei voinut laillisesti ottaa direktiivin 75/442/ETY täytäntöönpanokysymystä kannekirjelmäänsä, se haluaa kuitenkin täsmentää, että kyseisen artiklan säännökset on kokonaisuudessaan saatettu sen kansallisen lainsäädännön osaksi.
125 Portugalin hallitus siteeraa väitteensä tueksi ensinnäkin lakiasetuksen nro 88/91 2 §:n ja 4 §:n 2 momentin säännöksiä, joiden mukaan jäteöljyjen kuljetus-, huolehtimis- ja hyödyntämistoimenpiteille on haettava ennakkolupa ympäristön laadusta vastaavan viraston johtajalta, ja joilla näin pannaan täytäntöön direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohta.
126 Toiseksi Portugalin hallitus toteaa, että jäteöljyjen polttamisesta syntyviä jäännösaineita koskevien huolehtimistoimenpiteiden luvanvaraisuudesta on vuodesta 1997 lähtien säädetty lakiasetuksen nro 239/97 8 §:n 1 momentissa ja 9 §:n 1 momentissa, joilla on näin annettu direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan täytäntöönpanoa koskeva perussääntö.
127 Lopuksi Portugalin hallitus väittää, että edellä mainittujen toimenpiteiden toteuttamisluvan myöntämisedellytykset ilmenevät päätöksen nro 961/98 liitteistä I ja II, joihin viitataan tämän päätöksen 3 §:n 1 momentin c kohdassa ja joissa määrätään esitettäviksi muun muassa laitoksen tekniset määräykset, turvallisuuteen liittyvät suojatoimet, huolehtimisalueet ja käytettyä käsittelymenetelmää koskevat asiakirjat.
128 Komissio korostaa vastauksessaan, että kun se on tutkinut Portugalin hallituksen vastineessaan siteeraamaa lainsäädäntöä, se ei ole löytänyt sellaisia kansallisia säännöksiä, joilla direktiivin 78/319/ETY 9 artikla tai direktiivin 75/442/ETY 9 artikla olisi asianmukaisesti pantu täytäntöön.
129 Se toteaa ensiksikin, että lakiasetuksen nro 88/91 2 §:ää ja 4 §:n 2 momenttia ei voida ottaa huomioon siitä syystä, että niissä ei anneta säännöksiä, jotka koskisivat erityisesti jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehtimista.
130 Portugalin hallituksen esille tuomista lakiasetuksen nro 239/97 säännöksistä komissio toteaa, että yhdessäkään niistä ei säädetä tiedoista, jotka on liitettävä jätehuoltotoimenpideluvan myöntämistä koskevaan hakemukseen.
131 Lopuksi päätöksen nro 961/98 osalta komissio katsoo, että sillä saatetaan asianmukaisesti voimaan direktiivin 75/442/ETY 9 artiklasta ilmenevät säännökset, mutta ettei sitä voida ottaa huomioon nyt esillä olevassa asiassa, sillä se on tullut voimaan perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
- Tutkittavaksi ottaminen
132 Aluksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 226 artiklassa määrätyn oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoituksena on antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle yhtäältä tilaisuus täyttää yhteisön oikeuden mukaiset velvoitteensa ja toisaalta tilaisuus puolustautua asianmukaisesti komission esittämiä väitteitä vastaan (ks. mm. asia C-1/00, komissio v. Ranska, tuomio 13.12.2001, Kok. 2001, s. I-9989, 53 kohta).
133 Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee myöskin, että tämän oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn säännönmukaisuus on perustamissopimuksessa tarkoituksellisesti määrätty olennainen tae, jolla pyritään niin kyseisen jäsenvaltion oikeuksien suojelemiseen kuin myös sen varmistamiseen, että mahdollisen riita-asian oikeudenkäynnin kohteena oleva asia on selkeästi määritelty. Vain siinä tapauksessa, että oikeudenkäyntiä edeltävä menettely on ollut säännönmukainen, yhteisöjen tuomioistuin voi siinä vireillä olevassa kontradiktorisessa oikeudenkäynnissä ratkaista, onko jäsenvaltio todella komission väittämin tavoin jättänyt noudattamatta täsmällisiä velvoitteitaan (ks. mm. asia C-266/94, komissio v. Espanja, määräys 11.7.1995, Kok. 1995, s. I-1975, 17 ja 18 kohta ja em. asia komissio v. Italia, tuomio 9.11.1999, 35 kohta).
134 Vaikka kannekirjelmässä olevat vaatimukset onkin periaatteessa rajattava virallisessa huomautuksessa ja perustellun lausunnon lausunto-osassa esitettyihin väitteisiin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä, on kuitenkin niin, että jos yhteisön lainsäädäntö muuttuu oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana, komission vaatimus, kun se vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan sellaisten velvoitteiden noudattamatta jättämisen, jotka perustuvat direktiivin alkuperäiseen versioon, jota on sittemmin muutettu tai joka on kumottu, voidaan ottaa tutkittavaksi, jos nämä velvoitteet on sisällytetty myös uusiin säännöksiin (ks. em. asia komissio v. Italia, tuomio 9.11.1999, 36 kohta).
135 Kanteen kohdetta ei sen sijaan voida ulottaa sellaisiin direktiivin uuden version mukaisiin velvoitteisiin, joilla ei ollut vastinetta tämän direktiivin aikaisemmassa versiossa, rikkomatta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn säännönmukaisuudelle asetettuja olennaisia muotomääräyksiä (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Italia, tuomio 9.11.1999, 39 kohta).
136 Tämän oikeuskäytännön valossa on tutkittava, onko perustellun lausunnon ja kannekirjelmän välisen yhteneväisyyden puuttuminen siinä suhteessa, että perustellussa lausunnossa viitataan yksinomaan direktiivin 78/319/ETY 9 artiklaan perustuvien velvoitteiden voimaansaattamiseen, kun taas kannekirjelmässä viitataan myös direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaan perustuviin velvoitteisiin, syy jättää nyt esillä olevassa asiassa komission toinen kanneperuste tutkittavaksi ottamatta.
137 Aluksi on syytä todeta, että direktiivin 91/689/ETY 11 artiklan nojalla tällä direktiivillä on korvattu direktiivi 78/319/ETY 27.6.1995 lähtien.
138 Kuten direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 2 kohdasta ilmenee, vaarallisiin jätteisiin sovelletaan direktiiviä 75/442/ETY, jollei direktiivistä 91/689/ETY muuta johdu. Koska direktiivi 91/689/ETY ei sisällä minkäänlaista muuta tätä koskevaa säännöstä, on myönnettävä, että direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaa voitiin 27.6.1995 lähtien soveltaa jäteöljyjen polttamisesta syntyviin jäännösaineisiin ja että sillä näin ollen korvattiin direktiivin 78/319/ETY 9 artikla.
139 Tästä seuraa, että tuosta päivästä lähtien viittaus, joka direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tehdään kumotun direktiivin 78/319/ETY 9 artiklaan, on ymmärrettävä viittauksena direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaan, joten direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitetut jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehtimiseen liittyvät edellytykset ovat 27.6.1995 lähtien direktiivin 75/442/ETY 9 artiklassa säädettyjä edellyksiä.
140 Tämän tuomion 134 ja 135 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä asetetut arviointiperusteet huomioon ottaen on vielä tarkistettava, säädettiinkö direktiivin 75/442/ETY 9 artiklasta aiheutuvista velvoitteista jo direktiivin 78/319/ETY 9 artiklassa.
141 Tältä osin on todettava, että direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan 1 kohdassa, kuten direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan 1 ja 2 kohdassakin, säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta säätää siitä, että yritysten, jotka huolehtivat jäteöljyjen polttamisesta syntyvistä jäännösaineista, on hankittava toimintaansa varten lupa, ja lisäksi tämä kohta sisältää esimerkinomaisen luettelon niistä tiedoista, jotka luvassa on mainittava.
142 Lisäksi direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan 2 kohdassa toistetaan sellaisenaan direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan 3 kohta siltä osin kuin näissä molemmissa säännöksissä säädetään, että luvat voidaan myöntää määräajaksi, että ne voidaan uusia ja että niihin voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita.
143 Direktiivin 75/442/ETY 9 artiklan 2 kohdassa säädetään kuitenkin, toisin kuin direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan 3 kohdassa, mahdollisuudesta evätä lupa, jos aiottu huolehtimismenetelmä ei ole ympäristönsuojelun kannalta hyväksyttävä.
144 Näin ollen pannessaan täytäntöön direktiivin 75/442/ETY 9 artiklassa säädettyä jäteöljyjen polttamisesta syntyvien jäännösaineiden huolehtimista koskevaa lupajärjestelmää jäsenvaltioilla on velvollisuus säätää mahdollisuudesta myöntää määräaikaisia, uudistettavissa olevia päteviä lupia, joihin voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita, kuten oli asian laita jo direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan nojalla, ja tämän lisäksi mahdollisuudesta evätä lupa, jos ympäristönsuojelua koskeva vaatimus ei täyty.
145 Vaikuttaa siis siltä, että viitatessaan kannekirjelmässään ensimmäistä kertaa direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaan, komissio on laajentanut kanteen kohdetta, koska tällä artiklalla asetetaan jäsenvaltioille lisävelvoite suhteessa perustellussa lausunnossa tarkoitetun direktiivin 78/319/ETY 9 artiklalla jo asetettuihin velvoitteisiin.
146 Näin ollen direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan asianmukaisen täytäntöönpanon laiminlyöntiin perustuva kanneperuste voidaan ottaa tutkittavaksi ainoastaan siltä osin kuin se koskee direktiivin 78/319/ETY 9 artiklalla ennen 27.6.1995 asetettuja velvoitteita ja tuosta päivästä lähtien direktiivin 75/442/ETY 9 artiklalla asetettuja velvoitteita, jotka jäsenvaltioille oli jo asetettu direktiivin 78/319/ETY 9 artiklalla.
- Pääasia
147 Lakiasetuksen nro 88/91 säännösten osalta on ensinnäkin syytä todeta, että niillä ei ole saatettu osaksi Portugalin kansallista oikeusjärjestystä direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohtaa jäteöljyjen palamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehtimisen osalta. Tältä osin on riittävää todeta, että tämän lakiasetuksen 4 §:n 2 momentissa säädetty lupamenettely koskee ainoastaan jäteöljyjä eikä niiden polttamisesta syntyviä jäännösaineita. Kyseisen lakiasetuksen 2 pykälässäkään ei säädetä lupamenettelystä, joka koskisi jäteöljyjen palamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehtimista, vaan yksinomaan kiellosta sijoittaa varastoihin ja kaatopaikalle jäteöljyjä tai niiden käsittelystä syntyneitä jäännösaineita.
148 Lakiasetuksen nro 239/97 8 ja 9 §:ää ei myöskään voida pitää direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan asianmukaisina täytäntöönpanotoimenpiteinä, sillä niissä rajoittaudutaan säätämään, että ympäristöministerin on myönnettävä ennakkolupa huolehtimistoimenpiteille, jotka koskevat jäteöljyjen palamisesta syntyviä jäännösaineita, määräämättä tämän lupamenettelyn yksityiskohtaisista menettelysäännöistä, ja näin ollen noudattamatta niiden säännösten määräyksiä, joihin direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdassa viitataan.
149 Kuten Portugalin hallitus itsekin myöntää, nämä yksityiskohtaiset menettelysäännöt on annettu vasta päätöksellä nro 961/98. Tämän tuomion 87 ja 88 kohdassa esitetyistä syistä tätä päätöstä ei kuitenkaan voida ottaa huomioon nyt esillä olevassa asiassa.
150 On siis todettava, että Portugalin tasavalta ei ole säädetyssä määräajassa antanut tarvittavia säännöksiä noudattaakseen direktiivin 78/319/ETY 9 artiklalla ennen 27.6.1995 asetettuja velvoitteita, ja tuosta päivästä lähtien direktiivin 75/442/ETY 9 artiklalla asetettuja velvoitteita, jotka jäsenvaltioille oli jo asetettu direktiivin 78/319/ETY 9 artiklalla.
151 Koska direktiivin 75/439/ETY 8 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja, jäteöljyjen palamisesta syntyvistä jäännösaineista huolehtimiseen liittyviä edellytyksiä ei siis ole asianmukaisesti saatettu osaksi Portugalin oikeusjärjestystä, komission toinen kanneperuste on edellä esitetyissä rajoissa hyväksyttävä.
Direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanon laiminlyönti
Asianosaisten lausumat
152 Komissio moittii kolmannen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa Portugalin tasavaltaa siitä, ettei se ole säätänyt velvollisuudesta tarkastaa säännöllisesti ne yritykset, jotka uudistavat jäteöljyjä tai jotka käyttävät niitä polttoaineina, muun muassa direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohdassa säädetyn lupaehtojen noudattamisen osalta.
153 Komissio väittää kannekirjelmässään, että oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn aikana Portugalin hallitus ei ole kiistänyt sitä, ettei päätökseen nro 240/92 liitetyssä asetuksessa ole säännöstä siitä, että jäteöljyistä huolehtivat yritykset on tarkastettava säännöllisesti erityisesti lupaehtojen noudattamisen takaamiseksi, eikä se ole osoittanut muitakaan kansallisia säännöksiä, joilla tämän direktiiviin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohdassa säädetyn tarkastusvelvollisuuden noudattaminen varmistettaisiin.
154 Portugalin hallitus kiistää puolustuskirjelmässään ja vastineessaan komission väitteet ja vetoaa useisiin sellaisiin kansallisiin säännöksiin, joilla tämän velvollisuuden noudattaminen sen mukaan taataan.
155 Se mainitsee ensinnäkin lakiasetuksen nro 88/91 5 §:n, jossa säädetään, että tässä lakiasetuksessa annettujen säännösten noudattamisen valvonta kuuluu energia-asioista vastaavalle viranomaiselle ja teollisuus- ja energiaministeriön alaisille alueviranomaisille, ja lisää, että lakiasetuksen nro 239/97 18 §:n mukaan edellä mainitut viranomaiset tai jätekeskus, alueelliset ympäristöviranomaiset, ympäristön yleinen tarkastusvirasto, kunnalliset viranomaiset ja poliisiviranomaiset voivat milloin tahansa toimittaa tarkastuksen yrityksessä, joka uudistaa jäteöljyjä tai käyttää niitä polttoaineena.
156 Portugalin hallitus selittää, että kuten lakiasetuksesta nro 239/97 ilmenee, nämä viranomaiset laativat joka vuosi yhdessä jätehuoltolaitosten säännöllisiä tarkastuksia koskevan toimintasuunnitelman ja että ne voivat tilanteessa, jossa vakavia säännönvastaisuuksia havaitaan ja suhteessa niiden vakavuuteen, toteuttaa lakiasetuksen nro 239/97 19-21 §:ssä säädettyjä toimenpiteitä eli ryhtyä suojatoimenpiteisiin tai langettaa sakkoja taikka määrätä oheisrangaistuksia.
157 Erityisesti jätekeskuksen osalta Portugalin hallitus toteaa, että kuten lakiasetuksen nro 239/97 2 §:stä ilmenee, tämän laitoksen tehtäviin kuuluu jätteitä koskevan kansallisen politiikan täytäntöönpano ja teknisten normien ja sääntöjen noudattamisen varmistaminen, ja että se toteuttaa muun muassa teollisuusjätteisiin liittyviä eri toimialojen välisiä hankkeita.
158 Portugalin hallitus viittaa lisäksi teollisuuslupia koskevaan lainsäädäntöön ja muun muassa lakiasetuksen nro 109/91 12 §:ään, jossa säädetään nimenomaisesti teollisuustoiminnan harjoittamiseen liittyvien säännösten noudattamisen valvonnasta. Tässä yhteydessä se muistuttaa myös, että kyseisen lakiasetuksen 7 §:n ja päätöksen nro 961/98 8 §:n perusteella ulkopuoliset henkilöt voivat tehdä minkä tahansa teollisuuslaitoksen sijoittamista, muuttamista ja sen toiminnan harjoittamista koskevan valituksen toimivaltaiselle viranomaiselle, jolla on velvollisuus ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin, muun muassa tarkastuskäynteihin.
159 Portugalin hallitus viittaa lisäksi lakiasetuksen nro 189/93 6 §:ään, josta sen mukaan ilmenee, että ympäristön tarkastus- ja valvontaviraston on toimitettava teollisuuslaitoksissa tarkastuksia sen tarkistamiseksi, että voimassa olevaa ympäristöalan lainsäädäntöä noudatetaan. Kyse on samalla kertaa sekä vuosisuunnitelman mukaan toimitettavista tavanomaisista tarkastuksista että tarvittaessa toimitettavista ylimääräisistä tarkastuksista.
160 Portugalin hallitus viittaa lopuksi lakiasetuksen nro 549/99 3 §:ään ja 4 §:n 1 momentin a kohtaan, jotka liittyvät ympäristön tarkastus- ja valvontaviraston tehtäviä nykyisin hoitavan ympäristön yleisen tarkastusviraston toimialaan ja toimivaltuuksiin. Portugalin hallitus mainitsee tässä yhteydessä myös kyseisen lakiasetuksen 13 §:n, jossa säädetään, että tämän ja muiden tarkastustehtäviä suorittavien viranomaisten on oltava keskenään yhteistyössä käyttäen tätä tarkoitusta varten asianmukaisimmilta vaikuttavia tapoja, ja se korostaa, että sen mielestä vuosittain laadittavat toimintasuunnitelmat kuuluvat tällaisten asianmukaisimpien tapojen joukkoon.
161 Komissio katsoo, ettei yhdelläkään Portugalin hallituksen mainitsemalla säännöksellä taata sitä, että direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut yritykset olisivat säännöllisesti toimitettavien johdonmukaisten tarkastusten kohteina.
162 Se katsoo erityisesti, ettei lakiasetuksen nro 109/91 12 §:stä välttämättä ilmene, että tarkastukset olisivat säännöllisiä, ja toteaa, ettei tämän lakiasetuksen 7 §:ssä eikä päätöksen nro 961/98 8 §:ssä niissäkään mainita, että yritysten tarkastusten on täytettävä tämä edellytys. Komission mukaan nimittäin se seikka, että valitusta käsittelevän viranomaisen on ryhdyttävä lakiasetuksen nro 109/91 7 §:n 1 ja 3 momentin nojalla tarvittaviin toimenpiteisiin, muun muassa tarkastuskäynteihin, valitusta käsitellessään, osoittaa päin vastoin, että tässä tapauksessa tarkastuksen toimittaminen riippuu kyseisen valituksen tekemisestä ja että se on siis satunnainen ja toimitetaan yksinomaan näiden valitusten kohteina olevissa yrityksissä.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
163 Aluksi on syytä todeta, että kuten direktiivin 75/439/ETY 6 ja 13 artiklasta yhdessä ilmenee, tällä direktiivillä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus säätää kansallisessa oikeusjärjestyksessään jäteöljyhuoltoa harjoittavien yritysten tarkastamisesta ja siinä määritetään ne vähimmäisedellytykset, jotka tämän valvontajärjestelmän on täytettävä tavoitteensa ja toimintaedellytystensä osalta.
164 Tarkemmin ottaen kyseiset yritykset on direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan mukaisesti tarkastettava sekä jäteöljyjen huolehtimistoimintojen aloittamista edeltävän lupamenettelyn aikana että säännöllisesti näitä toimintoja harjoitettaessa, kuten tämän direktiivin 13 artiklan 1 kohdasta ilmenee.
165 Kyseisen direktiivin 6 artikla ja 13 artikla 1 kohta vaikuttavat yhdessä siten, että tarkastuksen on näissä kahdessa tapauksessa koskettava lupaehtojen noudattamista, mikä merkitsee sitä, että toimivaltaisten viranomaisten on niin alkuperäisen luvan myöntämismenettelyssä kuin jälkikäteen toimitettavissa säännöllisissä tarkastuksissakin varmistuttava siitä, että kaikkiin ympäristön- ja terveydensuojelun kannalta asianmukaisiin toimenpiteisiin on ryhdytty ja myös siitä, että parasta saatavilla olevaa teknologiaa käytetään, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia.
166 On siis syytä todeta, että Portugalin hallituksen tältä osin esille tuomat kansallisen oikeuden säännökset eivät täytä direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohdassa asetettuja edellytyksiä sellaisina, kuin ne on edellä kuvattu.
167 Ensinnäkin on syytä todeta, että eri viranomaisten tarkastustoimivaltaa koskevissa säännöksissä eli lakiasetuksen nro 88/91 5 §:ssä, lakiasetuksen nro 239/97 18 §:ssä, lakiasetuksen nro 109/91 12 §:ssä, lakiasetuksen nro 236/97 2 §:ssä ja lakiasetuksen nro 189/93 6 §:ssä, rajoitutaan antamaan toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus säännöllisten tarkastusten toimittamiseen tarvittaessa, asettamatta niille kuitenkaan tätä koskevaa velvollisuutta.
168 Vaikka oletettaisiinkin, että näistä säännöksistä Portugalin hallituksen väittämin tavoin ilmenisi, että jokainen jäteöljyistä huolehtiva yritys saattaa minä hetkenä hyvänsä joutua tarkastukseen, on pakko todeta, ettei niillä taata sitä, että asianomaiset yritykset todellisuudessa tarkastettaisiin säännöllisesti. Niissä tarkoitetut tarkastukset koskevat ainoastaan sovellettavien eri lakiasetusten säännösten noudattamista, eivätkä erityisesti lupaehtojen noudattamista direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohdan yhdessä saman direktiivin 6 artiklan mukaisesti.
169 Lakiasetuksen nro 549/99 säännösten osalta, joihin Portugalin hallitus on tässä yhteydessä vedonnut, on syytä todeta, että tämän tuomion 87 kohdassa mieliin palautetun oikeuskäytännön mukaan niitä ei voida ottaa huomioon tässä asiassa, sillä tämä lakiasetus tuli voimaan vasta 14.12.1999, eli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä.
170 On todettava, että toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudella ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin ja suorittaa muun muassa tarkastuskäyntejä asianomaisissa yrityksissä ulkopuolisten tekemiä valituksia käsitellessään, mistä säädetään lakiasetuksen nro 109/91 7 §:ssä, ei täytetä yhtäkään yhteisön lainsäädännössä asetettua edellytystä. Kuten komissio on perustellusti todennut, lakiasetuksen nro 7 §:ssä tarkoitetut tarkastukset ovat satunnaisia, koska niiden edellytyksenä on valituksen tekeminen ja koska ne koskevat ainoastaan valituksen kohteena olevaa yritystä.
171 Muilta osin on syytä muistuttaa, että tämän tuomion 87 ja 88 kohdassa mainituista syistä lakiasetuksen nro 961/98 8 §:ää, johon myös on vedottu tässä suhteessa, ei voida ottaa huomioon nyt esillä olevassa asiassa.
172 Lakiasetuksen nro 239/97 19-21 §:ssä säädetystä mahdollisuudesta ryhtyä suojatoimenpiteisiin tai langettaa sakkoja taikka määrätä oheisrangaistuksia tilanteessa, jossa jätehuoltolaitoksissa toimitetuissa tarkastuksissa havaittaisiin vakavia säännönvastaisuuksia, on riittävää todeta, että direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohtaa ei missään tapauksessa voida panna asianmukaisesti täytäntöön tällaisilla toimenpiteillä, sillä niillä ei taata lupaehtojen noudattamisen säännöllistä tarkastamista.
173 Edellä esitetty siis osoittaa, että Portugalin tasavalta ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 1 kohtaa.
Direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanon laiminlyönti
Asianosaisten lausumat
174 Kolmannen kanneperusteensa toisessa osassa komissio moittii Portugalin tasavaltaa siitä, ettei se ole varmistanut direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn sen velvollisuuden täytäntöönpanoa, jonka mukaan on tutkittava tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuvia muutoksia ja tarvittaessa muutettava jäteöljyjä uudistaville tai polttoaineina käyttäville yrityksille myönnettyjä lupia.
175 Portugalin hallitus katsoo, että tällä alalla sovellettavalla kansallisella lainsäädännöllä voidaan taata jäteöljystä huolehtivien yritysten toiminnan säännöllinen ja johdonmukainen tarkastaminen siten, että tekniikan alalla ja ympäristön tilassa tapahtuvia muutoksia voidaan arvioida tehokkaimmalla tavalla direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, sillä siinä säädetään, että laitoksissa on toimitettava tarkastuksia, joiden avulla toimivaltaiset viranomaiset voivat milloin tahansa määrätä suoritettavaksi sellaisia mukautuksia, jotka parhaiten noudattavat teknistä ja tieteellistä kehitystä, ja milloin tahansa keskeyttää asianmukaisille yrityksille myönnettyjen lupien täytäntöönpanon.
176 Portugalin hallitus viittaa tältä osin lakiasetukseen nro 239/97 ja erityisesti sen 24 §:llä käyttöön otettuun siirtymäjärjestelmään, jonka nojalla yrityksillä, joilla on lupa suorittaa jätehuoltotoimenpiteitä, on ehdoton velvollisuus sopeutua tällä välin kansallisessa lainsäädännössä asetettuihin uusiin vaatimuksiin. Tämä hallitus katsoo, että koska julkaistu uusi lainsäädäntö vastaa olennaisilta osiltaan yhteisön lainsäädännön niiden säädöstekstien täytäntöönpanoa kansallisessa oikeudessa, joilla olemassa oleva säädöskanta sopeutetaan tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen, olisi myönnettävä, että sen avulla on saatu aikaan jatkuva sopeuttaminen tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuviin muutoksiin. Se lisää, että lakiasetuksessa nro 239/97 säädetään nimenomaisesti siinä määrättyjen sääntöjen noudattamisen valvonnasta ja sen 18 §:ssä määrätään tätä koskevasta toimivallasta.
177 Portugalin hallitus huomauttaa vielä, että teollisuuslupia koskevassa yleisessä lainsäädännössä säädetään teollisuustoiminnan harjoittamista koskevien sääntöjen valvonnasta. Se viittaa tältä osin lakiasetuksen nro 109/91 12 ja 13 §:ään, joista jälkimmäisessä säädetään suojatoimenpiteistä sellaisen tilanteen varalle, joka aiheuttaa vakavaa vaaraa terveydelle, henkilöiden ja omaisuuden turvallisuudelle, työtilojen hygieenisyydelle ja turvallisuudelle sekä ympäristölle.
178 Tämän lisäksi lakiasetuksen nro 109/91 16 §:ssä säädetään, että teollisuustoiminnan harjoittamislupaan sovellettavien sääntöjen rikkominen on rikkomus, josta seuraa sakkorangaistus, ja että lakiasetuksen nro 239/97 8 §:n 1 momentin, 20 §:n 1 momentin ja 21 §:n 1 momentin f kohdan säännösten mukaan, kun niitä tarkastellaan yhdessä, jätteiden varastointi-, hyödyntämis- ja huolehtimistoimenpiteitä koskevien lupaehtojen noudattamatta jättämisestä voidaan määrätä sellaisia oheisrangaistuksia kuin hallinnollisten lupien, erityislupien ja muiden lupien peruuttaminen.
179 Komissio toteaa, ettei se voi yhtyä siihen Portugalin hallituksen esittämään väitteeseen, jossa tämä on todennut, että koska yhteisön säädöstekstit on olennaisin osin pantu täytäntöön kansallisessa oikeudessa julkaistulla uudella lainsäädännöllä, jolla olemassa oleva säädöskanta on sopeutettu tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen, olisi myönnettävä, että sen avulla on saatu aikaan jatkuva sopeuttaminen tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuviin muutoksiin. Se katsoo nimittäin, että tällaisilla päätelmillä tehdään direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 2 kohta tarpeettomaksi.
180 Komission mukaan tällä säännöksellä asetetaan jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille velvollisuus jatkuvasti tarkastella tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuvia muutoksia. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että jos tarkastelu tiettynä ajankohtana osoittaisi, että luvan myöntämishetkellä asetetuista ehdoista huolimatta ympäristön tila on huonontunut jäteöljyhuoltoyrityksen sijoitusalueella, tai jos tällä välin markkinoille on tullut uusia tuotteita tai laitteita, jotka ovat teknologialtaan nykyaikaisempia kuin luvan myöntämishetkellä olemassa ollut teknologia, toimivaltainen viranomainen voi tarkistaa myönnetyn luvan terveyden- ja/tai ympäristönsuojelun voimistamiseksi.
181 Portugalin hallituksen mainitsemista lakiasetuksen nro 109/91 ja lakiasetuksen nro 239/97 säännöksistä komissio toteaa lopuksi, ettei velvollisuutta tutkia tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuvia muutoksia voida täysin noudattaa, jos apuna käytetään yksinomaan tai pääasiallisesti tarkastutuksia ja/tai suojatoimenpiteitä.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
182 Aluksi on todettava, että kansallisille viranomaisille direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 2 kohdan perusteella kuuluva velvollisuus on tämän direktiivin 6 ja 13 artiklalla käyttöön otetun, tämän tuomion 163-165 kohdassa kuvatun tarkastusjärjestelmän kiinteä osa, ja se on kyseisen direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädetyn velvollisuuden välttämätön täydennys.
183 Vaikka direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdassa toimivaltaisten viranomaisten edellytetäänkin luvanmyöntämismenettelyssä tarkastavan, ovatko yritykset ryhtyneet kaikkiin asianmukaisiin ympäristön- ja terveydensuojelutoimenpiteisiin ja käyttäneet parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia, ryhtyessään huolehtimaan jäteöljyistä, sen 13 artiklan 2 kohta puolestaan velvoittaa kyseiset viranomaiset varmistamaan säännöllisissä tarkastuksissa, jotka niillä on velvollisuus tämän artiklan 1 kohdan nojalla toimittaa, että jäteöljyhuollon lupaehtoja sopeutetaan jatkuvasti tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuviin muutoksiin.
184 Vaikuttaa näin ollen siltä, että tämä säännös on osoitettu toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, joille asetetaan siinä velvollisuus tarkastaa ja jatkuvasti sopeuttaa jäteöljyhuoltoyrityksille myönnetyt luvat tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuviin muutoksiin.
185 Näin ollen Portugalin hallituksen esittämää väitettä, jonka mukaan tässä säännöksessä vaadittu sopeuttaminen olisi taattu jo kansallisten säädösten jatkuvalla kehittämisellä, etenkin kun niillä pannaan täytäntöön yhteisön säännöksiä, ei voida hyväksyä.
186 Direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan 2 kohdan tavoitteeseen nähden, sellaisena kuin se on kuvattu edellisissä kohdissa, näyttää myös siltä, että Portugalin hallituksen esille tuomia kansallisen oikeuden erityissäännöksiä ei voida pitää tämän artiklan asianmukaisina täytäntöönpanotoimina. Lakiasetuksen nro 109/91 12 §:ssä ja lakiasetuksen nro 239/97 18 §:ssä, joilla toimivaltaiset viranomaiset valtuutetaan tarkastamaan teollisuustoiminnan harjoittamista koskevien sääntöjen noudattaminen, lakiasetuksen nro 109/91 13 §:ssä, jossa säädetään mahdollisuudesta ryhtyä suojatoimenpiteisiin ympäristöä tai terveyttä uhkaavissa vaaratilanteissa, ja lakiasetuksen nro 109/91 16 §:ssä sekä lakiasetuksen nro 239/97 8 §:n 1 momentin, 20 §:n 1 momentin ja 21 §:n 1 momentin f kohdan säännöksissä, joissa säädetään mahdollisuudesta määrätä rangaistuksia jätteiden varastointi-, hyödyntämis- ja huolehtimistoimenpiteitä koskevien lupaehtojen noudattamatta jättämisestä, ei yhdessä tarkasteltuina säädetä velvollisuudesta tarkistaa tai sopeuttaa myönnetyt luvat tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuviin muutoksiin.
187 Edellä esitetty huomioon ottaen direktiivin 75/439/ETY 13 artiklan täytäntöönpanon laiminlyöntiin perustuva komission kolmas kanneperuste on hyväksyttävä kokonaisuudessaan.
Direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa säädettyjen tietojen ilmoittamatta jättäminen
Asianosaisten lausumat
188 Komissio korostaa kannekirjelmässään, että koska direktiivi 75/439/ETY saatettiin osaksi Portugalin oikeusjärjestystä helmikuun 1991 ja huhtikuun 1993 välisenä aikana, kansallisia täytäntöönpanosäännöksiä on sovellettu riittävän pitkä aika, jotta Portugalin hallitus on voinut saada tämän direktiivin 17 artiklassa tarkoitetut tiedot ja ilmoittaa niistä komissiolle.
189 Portugalin hallitus ei ole kuitenkaan vieläkään toimittanut komissiolle sitä kertomusta, jonka se aikoi sille lähettää perusteltuun lausuntoon antamassaan vastauksessa olevan ilmoituksensa mukaan "ennen syyskuun 1998 loppua" ja jota se kuvasi "päätöksen 94/741/EY säännösten mukaisesti laadituksi täydellisemmäksi kertomukseksi vuosina 1995, 1996 ja 1997 suoritetuista direktiivin täytäntöönpanotoimista, joilla näin varmistetaan direktiivin 17 artiklan täysi noudattaminen".
190 Komissio toteaa, että Portugalin hallitus ei ole kiistänyt sitä, ettei se ollut noudattanut tätä velvollisuutta. Perusteltuun lausuntoon antamassaan vastauksessa se oli nimittäin perustellut tätä ilmoittamatta jättämistä väittäen, ettei tämän velvollisuuden jaksottumista ollut määritelty ja ettei se katsonut saaneensa teknistä tietoa soveltamalla sitä kansallista lainsäädäntöään, jolla direktiivi 75/439/ETY oli saatettu voimaan.
191 Komissio katsoo kuitenkin, ettei se seikka, että jäsenvaltio katsoo, ettei se ole tietyn ajanjakson aikana saanut "teknistä tietoa", vapauta sitä ilmoittamasta siitä direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa säädetyssä määräajoin annettavassa ilmoituksessa, ja että jos jäsenvaltio voisi yksinään päättää, onko komissiolle tarpeen toimittaa tietoja, tämän artiklan tehokas vaikutus saattaisi vaarantua.
192 Komissio lisää tähän, että jos jäsenvaltioilla ei olisi velvollisuutta ilmoittaa myöskin siitä, etteivät ne ole saanet teknisiä tietoja viiteajanjakson aikana, se ei voisi tietää, että ilmoittamatta jättäminen johtuu nimenomaan siitä, ettei tietoja ole saatu, ja sen olisi EY 226 artiklan perusteella pakko aloittaa direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa säädettyjen velvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely saadakseen asian kannalta merkitykselliset tiedot.
193 Komissio väittää direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa olevan termin "määräajoin" tarkoittavan, että jäsenvaltioilla on velvollisuus ilmoittaa sille kyseiset tiedot säännöllisin väliajoin. Koska näiden ilmoittamiskertojen välistä aikaa ei kuitenkaan ole yksilöity, komissio katsoo, että niiden on oltava kohtuullisia ja että tämä "kohtuullisuus" on määritettävä suhteessa kyseisessä artiklassa vaadittujen tietojen luonteeseen. Komission mukaan näyttää siltä, että Portugalin hallitus ei ole koskaan ilmoittanut yhtäkään kyseisessä artiklassa mainituista tiedoista.
194 Osoittaakseen tämän väitteen vääräksi Portugalin hallitus toteaa ensinnäkin direktiivin 75/439/ETY 18 artiklassa säädetystä velvollisuudesta, jonka mukaan sen on toimitettava joka kolmas vuosi kertomus jäteöljyhuollosta, että ensimmäinen kertomus, jonka otsikko on "22.12.1986 annetun direktiivin 87/101/ETY soveltamista koskeva kertomus", on toimitettu komissiolle 14.8.1995.
195 Vuosien 1995 ja 1997 välisen ajanjakson osalta Portugalin hallitus viittaa tiettyjen jätealan direktiivien soveltamista jäsenvaltioissa koskeviin kertomuksiin liittyvistä kyselylomakkeista (neuvoston direktiivin 91/692/ETY täytäntöönpano) 24 päivänä lokakuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/741/EY (EYVL L 296, s. 42) mukaisesti laadittuun kertomukseen, joka oli vastineen liitteenä ja josta se oli ilmoittanut komissiolle 29.11.1999 päivätyllä kirjeellä.
196 Portugalin hallitus selittää, että tästä kertomuksesta oli ilmoitettu komissiolle myöhässä siitä syystä, että kahden olemassa olevan tiedonkeruujärjestelmän keräämiä tietoja oli ollut tarpeen verrata ja ne oli ollut tarpeen hyväksyä. Kyse on yhtäältä järjestelmästä, josta säädetään päätökseen nro 240/92 liitetyn asetuksen 3 §:ssä, jonka mukaan jäteöljyjen haltijoiden, kerääjien ja käyttäjien on neljännesvuosittain täytettävä lakiasetuksen nro 88/91 3 §:n 1 ja 2 momentissa mainitut jäteöljyjen liikkumisrekisterit, ja toisaalta järjestelmästä, joka on otettu käyttöön 22.9.1998 annetulla portarialla nro 792/98 (ministeriön päätös 22.9.1998) (Diário da República I, B-sarja, nro 219, 22.9.1998), jolla teollisuusjätteiden rekisteröintilomakemalli on hyväksytty.
197 Portugalin hallitus täsmentää, että viimeksi mainitun päätöksen nojalla teollisuusjätteiden tuottajilla on velvollisuus täyttää rekisteröintilomake ja yksilöidä siinä jätteet Euroopan jäteluettelon mukaisesti sekä toimittaa se joka vuosi sen alueen alueelliselle ympäristöviranomaiselle, jonka alaisuuteen kyseinen laitos kuuluu, ennen sitä vuotta seuraavan vuoden helmikuun 15. päivää, jolta numerotiedot annetaan. Se lisää, että alueellisten ympäristöviranomaisten tehtäviin kuuluu rekisteröintilomakkeilla annettujen tietojen hyväksyminen ja käsittely ja että nämä tiedot on toimitettava vuosittain jätekeskukselle ennen sitä vuotta seuraavan vuoden syyskuun 30 päivää, jolta numerotiedot on annettu.
198 Komissio toteaa ensinnäkin Portugalin hallituksen esille tuomasta, direktiivin 87/101/EY nojalla laaditusta ensimmäisestä kertomuksesta, että tämä kertomus, jossa luetellaan ja kuvataan kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa koskevat lait, ei sisällä direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa tarkoitettuja tietoja.
199 Päätöksen 94/741/EY säännösten mukaisesti laaditun, vuosien 1995 ja 1997 välistä ajanjaksoa koskevan kertomuksen osalta komissio täsmentää, että tällä päätöksellä on hyväksytty kyselylomake, johon viitataan direktiivin 75/439/ETY 18 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/692/ETY (EYVL L 377, s. 48) 5 artiklalla, luettuna yhdessä viimeksi mainitun direktiivin liitteessä VI olevan a kohdan kanssa. Se huomauttaa myös, että näin muutetussa 18 artiklassa säädetään, että "jäsenvaltioiden on joka kolmas vuosi toimitettava komissiolle tietoja [direktiivin 75/439/ETY] täytäntöönpanosta sektorikohtaisessa kertomuksessa", joka on "laadittava direktiivin 91/692/ETY 6 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti komission valmistaman kyselylomakkeen tai kaavan pohjalta", ja että "ensimmäinen kertomus kattaa jakson vuodesta 1995 vuoden 1997 loppuun".
200 Komissio korostaa tässä suhteessa sitä, ettei Portugalin hallitus ole täsmentänyt niitä tässä kertomuksessa olevia tietoja, jotka, vaikka tämä kertomus olisikin laadittu kyseisen 18 artiklan perusteella, saattaisivat sen mielestä olla toimivaltaisten viranomaisten direktiivin 75/439/ETY soveltamisesta saamiin kokemuksiin ja tuloksiin liittyviä tietoja. Joka tapauksessa vaikka kyseisen kertomuksen tiettyjä tietoja voitaisiinkin pitää tällaisina tietoina, komissio toteaa, ettei näitä tietoja ole ilmoitettu sille direktiivin 75/439/ETY 17 artiklan nojalla sen määräajan päättymiseen mennessä, jonka se oli asettanut Portugalin hallitukselle perustellun lausunnon noudattamista varten.
201 Vastauksena Portugalin hallituksen väitteeseen, jonka mukaan päätöksen 94/741/EY säännösten mukaisesti laaditusta kertomuksesta oli ilmoitettu komissiolle myöhässä muun muassa siitä syystä, että kahden Portugalin lainsäädännössä olemassa olevan tiedonkeruujärjestelmän keräämiä tietoja oli ollut tarpeen verrata ja että ne oli ollut tarpeen hyväksyä, komissio muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut direktiivissä säädettyjä velvoitteita ja määräaikoja.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
202 Heti aluksi on todettava, että direktiivin 75/439/ETY 17 artiklalla pyritään mahdollistamaan se, että niin komissio kuin jäsenvaltiotkin saisivat määräajoin tietoja kunkin jäsenvaltion saamista teknisistä tiedosta ja tämän direktiivin mukaisten toimenpiteiden soveltamisesta yhteisössä saaduista kokemuksista sekä tuloksista.
203 Tämän artiklan tavoite huomioon ottaen Portugalin hallituksen väite, jossa se katsoo, ettei se ole saanut teknistä tietoa soveltaessaan lainsäädäntöään, jolla direktiivi 75/439/ETY on pantu täytäntöön kansallisessa oikeudessa, on hylättävä.
204 On nimittäin todettava sen seikan, että jäsenvaltio ei ole saanut uutta teknistä tietoa tietyn ajanjakson aikana, olevan myös sellainen hyödyllinen tieto, joka direktiivin 75/439/ETY 17 artiklan perusteella tulisi saattaa komission ja muiden jäsenvaltioiden tietoon etenkin, koska tässä artiklassa ei säädetä poikkeuksesta siinä tarkoitettuun tietojen ilmoittamisvelvollisuuteen.
205 Direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa säädetyn ilmoittamisvelvollisuuden noudattaminen ei voi riippua siitä, miten kukin jäsenvaltio arvioi sitä, onko sillä vai eikä sillä ole ilmoittamisen arvoisia tietoja, vaarantamatta tämän säännöksen tehokasta vaikutusta.
206 Lisäksi on muistutettava, että sen lisäksi, että direktiivin 75/439/ETY 17 artiklalla asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus ilmoittaa mahdollisesti saadut tekniset tiedot, niiden on ilmoitettava myös tämän direktiivin kansallisten täytäntöönpanosäännösten soveltamisesta saaduista kokemuksista ja tuloksista.
207 Kuten asiakirjoista ilmenee, perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä oli kulunut jo seitsemän vuotta niistä ensimmäisistä toimenpiteistä, joilla direktiivi 75/439/ETY saatettiin voimaan Portugalin oikeudessa, nimittäin lakiasetuksesta nro 88/91, joka tuli voimaan 23.2.1991.
208 Kun otetaan huomioon näin kulunut pitkä aika, Portugalin hallitus ei voi pätevästi vedota siihen, ettei direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa säädetyn ilmoittamisvelvollisuuden jaksottumista ollut määritelty, perustellakseen sitä, ettei se ole noudattanut tätä velvollisuutta.
209 Portugalin hallituksen esille tuomien kahden kertomuksen osalta on korostettava sitä, ettei kummallakaan niistä voida katsoa täytettävän direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa tarkoitettua ilmoittamisvelvollisuutta.
210 Direktiivin 87/101/EY nojalla laaditun kertomuksen osalta on syytä muistuttaa, että, kuten komissiokin on Portugalin hallituksen sitä kiistämättä todennut, tätä kertomusta ei sen sisältö huomioon ottaen voida pitää direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa tarkoitettuna kertomuksena, sillä se sisältää ainoastaan kuvauksen niistä kansallisista säännöksistä, joilla direktiivi 75/439/ETY on pantu täytäntöön, eikä siinä esitetä kyseisessä artiklassa erityisesti edellytettyjä teknisiä tietoja, kokemuksia ja tuloksia.
211 Päätöksen 94/741/EY säännösten mukaisesti laaditusta kertomuksesta riittää kun todetaan, että vaikka oletettaisiinkin, että sen voitaisiin katsoa olevan direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa asetettujen vaatimusten mukainen, sitä ei voida ottaa huomioon nyt esillä olevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta koskevassa asiassa, sillä siitä on ilmoitettu komissiolle perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen.
212 Näin ollen direktiivin 75/439/ETY 17 artiklassa säädettyjen tietojen ilmoittamatta jättämiseen perustuva komission neljäs kanneperuste on sekin hyväksyttävä.
213 Kaikki edellä esitetyt seikat huomioon ottaen on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 75/439/ETY 6 artiklan 2 kohdan, 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan, 13 artiklan ja 17 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska
- se ei ole säädetyssä määräajassa toteuttanut toimenpiteitä, joilla toimivaltainen viranomainen voi ennen luvan myöntämistä yrityksille, jotka uudistavat jäteöljyä tai käyttävät jäteöljyä polttoaineena, varmistua siitä, että kaikki asianmukaiset terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu käytettäessä jäteöljyä polttoaineena, ja siitä, että jäteöljyjä uudistettaessa ja polttoaineena käytettäessä käytetään parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia
- se ei ole säädetyssä määräajassa säätänyt siitä, että jäteöljyjen palamisjätteistä huolehditaan direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan velvoitteiden ja 27.6.1995 lähtien direktiivin 75/442/ETY 9 artiklaan perustuvien niiden velvoitteiden mukaisesti, jotka jäsenvaltioilla direktiivin 78/319/ETY 9 perusteella jo oli
- se ei ole säädetyssä määräajassa säätänyt, että yritykset, jotka uudistavat jäteöljyä tai jotka käyttävät sitä polttoaineena, on määräajoin tarkastettava, eikä siitä, että näille yrityksille myönnetyt luvat on tarvittaessa tarkistettava vastaamaan tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuneita muutoksia,
- se ei ole ilmoittanut komissiolle tekniseen tietämykseen liittyviä tietoja eikä direktiivin 75/439/ETY nojalla annettujen säännösten soveltamisesta saatuja kokemuksia ja tuloksia.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
214 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Portugalin tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Portugalin tasavalta on hävinnyt asian olennaisilta osin, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY, 6 artiklan 2 kohdan, 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan, 13 artiklan ja 17 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska
se ei ole säädetyssä määräajassa toteuttanut toimenpiteitä, joilla toimivaltainen viranomainen voi ennen luvan myöntämistä yrityksille, jotka uudistavat jäteöljyä tai käyttävät jäteöljyä polttoaineena, varmistua siitä, että kaikki asianmukaiset terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu käytettäessä jäteöljyä polttoaineena, ja siitä, että jäteöljyjä uudistettaessa ja polttoaineena käytettäessä käytetään parasta saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu liiallisia kustannuksia
se ei ole säädetyssä määräajassa säätänyt siitä, että jäteöljyjen palamisjätteistä huolehditaan myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan velvoitteiden ja 27.6.1995 lähtien jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, 9 artiklaan perustuvien velvoitteiden mukaisesti, jotka jäsenvaltioilla direktiivin 78/319/ETY 9 artiklan perusteella jo oli
se ei ole säädetyssä määräajassa säätänyt, että yritykset, jotka uudistavat jäteöljyä tai jotka käyttävät sitä polttoaineena, on määräajoin tarkastettava, eikä siitä, että näille yrityksille myönnetyt luvat on tarvittaessa tarkistettava vastaamaan tekniikan alalla ja/tai ympäristön tilassa tapahtuneita muutoksia
se ei ole ilmoittanut komissiolle tekniseen tietämykseen liittyviä tietoja eikä jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.12.1986 annetulla neuvoston direktiivillä 87/101/ETY, nojalla annettujen säännösten soveltamisesta saatuja kokemuksia ja tuloksia.
2) Kanne hylätään muilta osin.
3) Portugalin hallitus velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.