62023TJ0179
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (deviata rozšírená komora)
z 11. decembra 2024 (
*1
)
„Inštitucionálne právo – Dohoda uzatvorená medzi Radou a odborovými alebo profesijnými organizáciami na účely vykonania článku 10c služobného poriadku – Konanie na overenie kritérií uznania a reprezentatívnosti odborových alebo profesijných organizácií – Oznámenie, ktoré informuje o výsledkoch overovacieho konania – Povinnosť odôvodnenia – Zásada riadnej správy vecí verejných – Zásada plnenia zmlúv v dobrej viere – Sloboda odborového združovania“
Vo veci T‑179/23,
Section Conseil de la Fédération de la fonction publique européenne (FFPE section Conseil), so sídlom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení A. Champetier a S. Rodrigues, avocats,
žalobkyňa,
proti
Rade Európskej únie, v zastúpení: M. Bauer a I. Demoulin, splnomocnení zástupcovia,
žalovanej,
VŠEOBECNÝ SÚD (deviata rozšírená komora),
v zložení: predseda komory S. Papasavvas, sudcovia L. Truchot (spravodajca), H. Kanninen, M. Sampol Pucurull a T. Tóth,
tajomník: L. Ramette, referent,
so zreteľom na uznesenie z 9. júna 2023, FFPE section Conseil/Rada (T‑179/23 R, neuverejnené, EU:T:2023:328),
so zreteľom na písomnú časť konania,
po pojednávaní z 12. júla 2024,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Svojou žalobou žalobkyňa, section Conseil de la Fédération de la fonction publique européenne (FFPE section Conseil), navrhuje jednak na základe článku 263 ZFEÚ zrušenie oznámenia Rady Európskej únie z 3. apríla 2023 týkajúceho sa výsledku druhého overovacieho konania, ktoré sa jej týka, a to v rozsahu, v akom pozastavuje práva, ktoré jej boli priznané ako zastupiteľskej odborovej alebo profesijnej organizácii (ďalej len „OPO“) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), a jednak na základe článku 268 ZFEÚ požaduje náhradu nemajetkovej ujmy, ktorá jej z tohto dôvodu vznikla.
I. Okolnosti predchádzajúce sporu
2
Podľa článku 10c Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“), „každá inštitúcia môže uzatvoriť dohody týkajúce sa svojich úradníkov so svojimi zastupiteľskými [OPO]. Tieto dohody nesmú viesť k zmene Služobného poriadku alebo k rozpočtovým záväzkom, ani nesmú ovplyvniť fungovanie príslušnej inštitúcie. Zastupiteľské [OPO], ktoré sú signatármi, pôsobia v každej inštitúcii v súlade so štatutárnymi právomocami Výboru zamestnancov“.
3
Na účely vykonania tohto ustanovenia 28. marca 2006 Rada a viacero OPO generálneho sekretariátu Rady (GSR), vrátane žalobkyne, podpísali v Bruseli (Belgicko) dokument s názvom „Dohoda medzi Radou Európskej únie a odborovými alebo profesijnými organizáciami zamestnancov generálneho sekretariátu Rady“ s cieľom stanoviť kritériá uznávania a reprezentatívnosti OPO Rady (ďalej len „Dohoda“).
4
Na jednej strane článok 2 Dohody týkajúci sa uznávania OPO stanovuje zásadu oficiálneho uznania OPO zamestnancov GSR. Článok 2 ods. 2 písm. f) Dohody spresňuje, že sa uznávajú OPO, ktoré disponujú dôkazom o tom, že majú v GSR aspoň 60 členov, ktorí majú postavenie voličov a oprávnených kandidátov na voľby do výboru zamestnancov a sú platcom príspevkov vo vzťahu k svojim OPO (ďalej len „prahová hodnota uznania“).
5
V súlade s článkom 13 Dohody majú uznané OPO možnosť využívať prostriedky GSR na preklady, rozmnožovanie, šírenie a komunikáciu, vrátane „úvodnej stránky“ na jeho intranetovej stránke, organizovať stretnutia mimo pracovného času v priestoroch GSR, mať kanceláriu v obvyklom štandarde, o ktorú sa majú deliť s ostatnými uznanými OPO a nárok na poskytnutie, ich zodpovedným osobám alebo delegátom, osobitného pracovného voľna nepresahujúceho štyri dni ročne, aby sa mohli zúčastniť na zhromaždeniach alebo odborových kongresoch mimo GSR, ako aj osobitného voľna na odborové vzdelávanie na rovnakom základe ako v prípade odborného vzdelávania.
6
Na druhej strane článok 4 ods. 1 Dohody, ktorý sa týka reprezentatívnosti OPO, stanovuje, že Rada uznáva za zástupcov v rámci GSR uznané OPO za predpokladu, že majú v rámci tejto inštitúcie najmenej 300 členov, ktorí majú postavenie voličov a oprávnených kandidátov na voľby do výboru zamestnancov a ktorí platia príspevky vo vzťahu k svojim OPO, vrátane bývalých úradníkov alebo ostatných zamestnancov GSR poberajúcich dôchodok Únie, ktorí sú členmi OPO, v maximálnom pošte 50 členov (ďalej len „prahová hodnota reprezentatívnosti“).
7
Podľa dokumentu pripojeného k Dohode s názvom „Podmienky týkajúce sa poskytovania zdrojov zastupiteľským OPO v zmysle článku 4 Dohody“ (ďalej len „Príloha“) majú zastupiteľské OPO v rámci GSR dočasne k dispozícii zamestnancov, podporu sekretariátu, vybavené kancelárie a mobilné telefóny pre každého zamestnanca uvoľneného na plný úväzok, ako aj kolektívny prístup do viacúčelového priestoru s rozlohou 27 m2.
8
Okrem toho sa v článku 5 ods. 1 Dohody, ktorý sa týka overovania určitých kritérií uznávania a reprezentatívnosti OPO, stanovuje, že počet členov OPO, ktoré sú signatármi Dohody (ďalej len „spolupodpísané OPO“), sa oznámi prostredníctvom čestného vyhlásenia predsedu každého z týchto OPO nezávislému subjektu vybratému na základe spoločnej dohody, pričom sa spresní počet členov, ktorí majú postavenie úradníka alebo iného zamestnanca GSR, a počet osôb, ktoré majú postavenie bývalého úradníka alebo iného zamestnanca GSR, ktorí poberajú dôchodok Únie.
9
Toto ustanovenie tiež spresňuje, že nezávislý orgán uvedený v bode 8 vyššie musí overiť, či spolupodpísané OPO dosiahli najmä prahové hodnoty uznania a reprezentatívnosti a určiť relatívnu váhu každej zastupiteľskej OPO (ďalej len „overovacie konanie“). Na konci tohto overovacieho konania musí uvedený orgán oznámiť výsledok svojich zistení dotknutým OPO a menovaciemu orgánu, avšak bez toho, aby zverejnil akúkoľvek informáciu získanú v rámci tohto konania.
10
Napokon sa v článku 5 ods. 3 prvom pododseku Dohody stanovuje, že čestné vyhlásenie uvedené v bode 8 vyššie a overovacie konanie sa uskutočnia každé tri roky a pri každej žiadosti o pristúpenie novej OPO k Dohode.
11
Oznámením z 29. marca 2022 Generálne riaditeľstvo GSR pre organizačný rozvoj a služby informovalo signatárov OPO o začatí overovacieho konania podľa článku 5 Dohody.
12
V dňoch 3. a 17. mája 2022 sa uskutočnili stretnutia GSR so spolupodpísanými OPO, na ktorých im predložil návrh poverenia, ktoré sa malo zaslať nezávislému orgánu uvedenému v článku 5 Dohody (ďalej len „prvý poverovací list“). Na týchto zasadnutiach zástupcovia troch spolupodpísaných OPO vyjadrili želanie, aby bol referenčný dátum, ktorý má uvedený orgán zohľadniť pri zostavovaní zoznamov ich členov (ďalej len „prvý referenčný dátum“) stanovený na 31. júla 2022.
13
Dňa 17. júna 2022 GSR informoval spolupodpísané OPO v podstate o tom, že súdny exekútor so sídlom v Bruseli (ďalej len „súdny exekútor“) súhlasil s tým, že bude viesť overovacie konanie a že prvý referenčný dátum bol stanovený na 31. mája 2022.
14
V septembri 2022 súdny exekútor v rámci overovacieho konania uvedeného v bode 13 vyššie (ďalej len „prvé overovacie konanie“) preskúmal informácie oznámené spolupodpísanými OPO s cieľom posúdiť, či dosiahli prahové hodnoty uznania a reprezentatívnosti.
15
Dňa 20. októbra 2022 súdny exekútor vyhotovil zápisnicu, z ktorej vyplýva, že k 31. máju 2022 žalobkyňa nedosiahla prahovú hodnotu uznania a v dôsledku toho ani prahovú hodnotu reprezentatívnosti (ďalej len „prvá zápisnica“).
16
Oznámením z 24. novembra 2022 (ďalej len „oznámenie z 24. novembra 2022“) generálna tajomníčka Rady okrem iného vzala na vedomie to, že žalobkyňa nespĺňa kritériá stanovené v článku 2 ods. 2 písm. f) a článku 4 ods. 1 Dohody a vyzvala ju, aby splnila uvedené kritériá v lehote troch mesiacov v súlade s postupom stanoveným v článku 6 ods. 1 prvom pododseku Dohody.
17
Dňa 30. novembra 2022 GSR uverejnil na svojom intranete oznámenie, podľa ktorého žalobkyňa na rozdiel od dvoch ďalších spolupodpísaných OPO už nedosahuje prahové hodnoty uznania a reprezentatívnosti stanovené v Dohode a že má tri mesiace na nápravu tejto situácie.
18
Dňa 16. januára 2023 zaslal GSR žalobkyni nový návrh poverovacieho listu určeného súdnemu exekútorovi s cieľom opätovne preveriť jej situáciu vzhľadom na prahové hodnoty uznania a reprezentatívnosti (ďalej len „druhé overovacie konanie“).
19
Dňa 19. januára 2023 sa GSR a žalobkyňa zúčastnili na stretnutí, na ktorom jednak žalobkyňa požiadala, aby súdny exekútor v rámci druhého overovacieho konania zostavil zoznam jej členov na základe referenčného dátumu (ďalej len „druhý referenčný dátum“) po 17. apríli 2023, a jednak GSR uviedol, že podľa jeho výkladu Dohody by mal byť tento druhý referenčný dátum stanovený na 28. februára 2023 z dôvodu, že tento dátum zodpovedá uplynutiu lehoty troch mesiacov, ktorá začala plynúť oznámením z 24. novembra 2022.
20
V marci 2023 súdny exekútor v rámci druhého overovacieho konania preskúmal informácie poskytnuté žalobkyňou.
21
Dňa 28. marca 2023 súdny exekútor zaslal žalobkyni druhú zápisnicu z 27. marca 2023, z ktorej vyplýva, že vzhľadom na oficiálne zoznamy úradníkov a ostatných zamestnancov a bývalých úradníkov a ostatných zamestnancov vyhotovené 28. februára a 1. marca 2023 žalobkyňa spĺňa podmienky uznania stanovené Dohodou vrátane kritéria stanoveného v článku 2 ods. 2 písm. f) Dohody, ale nedosiahla prahovú hodnotu reprezentatívnosti stanovenú v článku 4 ods. 1 uvedenej Dohody (ďalej len „druhá zápisnica“).
22
Napadnutým rozhodnutím GSR informoval žalobkyňu o pozastavení jej práv podľa článku 14 Dohody ako zastupiteľskej OPO. Taktiež informoval žalobkyňu, že môže naďalej využívať zdroje uvedené v článku 13 Dohody ako uznaná OPO.
II. Návrhy účastníkov konania
23
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté rozhodnutie,
–
uložil Rade povinnosť zaplatiť symbolické jedno euro ako náhradu údajne utrpenej nemajetkovej ujmy,
–
uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.
24
Rada navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
III. Právny stav
A. O návrhoch na zrušenie
25
Na podporu návrhov na zrušenie žalobkyňa v podstate uvádza tri žalobné dôvody, z ktorých prvý je založený na porušení článku 5 Dohody a nezrovnalostiach počas prvého overovacieho konania, druhý na porušení ducha lojálnej spolupráce vyplývajúceho z uvedenej Dohody, zásady riadnej správy vecí verejných, zásady proporcionality, ako aj zásady plnenia zmlúv v dobrej viere a tretí na porušení základného práva na slobodu odborového združovania.
26
Okrem toho v odpovedi na opatrenie na zabezpečenie priebehu konania žalobkyňa v podstate uviedla štvrtý žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozhodnutia.
27
Keďže z ustálenej judikatúry vyplýva, že chýbajúce alebo nedostatočné odôvodnenie spadá pod porušenie podstatných formálnych náležitostí v zmysle článku 263 ZFEÚ a predstavuje dôvod týkajúci sa verejného poriadku, ktorý súd Európskej únie prípadne musí zohľadniť ex offo (pozri rozsudok z 12. júla 2023, Eurecna/Komisia, T‑377/21, EU:T:2023:398, bod 18 a citovanú judikatúru), Všeobecný súd považuje vzhľadom na konkrétne okolnosti tohto prípadu za potrebné vyjadriť sa k štvrtému žalobnému dôvodu predtým, než postupne preskúma tri ďalšie žalobné dôvody uplatnené žalobkyňou.
1.
O štvrtom žalobnom dôvode založenom na nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozhodnutia
28
Žalobkyňa v podstate tvrdí, že vzhľadom na to, že platnosť napadnutého rozhodnutia je podmienená nedodržaním prahovej hodnoty reprezentatívnosti, druhá zápisnica mala jasne uviesť presný počet členov, ktorý súdny exekútor uznal na vyvodenie záveru, že nedosiahla túto prahovú hodnotu. V dôsledku toho nemohla zistiť ani dôvody, pre ktoré nedosiahla túto prahovú hodnotu, a preto ani podstatné odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, aby mohla brániť svoje práva, čím došlo k porušeniu povinnosti odôvodnenia, ktorá sa vzťahuje na akty inštitúcií Únie.
29
Rada tvrdenia žalobkyne popiera.
30
V tejto súvislosti podľa ustálenej judikatúry odôvodnenie aktov inštitúcií Únie vyžadované v článku 296 ZFEÚ a článku 41 ods. 2 písm. c) Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) musí byť prispôsobené povahe dotknutého aktu a musia z neho jasne a jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá akt prijala, tak, aby dotknuté osoby mohli pochopiť dôvody jeho prijatia a príslušný súd ich mohol preskúmať. Požiadavka odôvodnenia sa musí posudzovať v závislosti od všetkých okolností daného prípadu, najmä obsahu aktu, povahy uvádzaných dôvodov a záujmu, ktorý môžu mať na získaní takýchto vysvetlení osoby, ktorým je akt určený, alebo ďalšie osoby priamo a osobne dotknuté takýmto aktom. Nevyžaduje sa však, aby odôvodnenie uvádzalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky uvedených ustanovení, sa musí posúdiť nielen v súvislosti so znením tohto aktu, ale aj so zreteľom na jeho kontext a všetky právne ustanovenia, ktoré upravujú dotknutú oblasť (pozri v tomto zmysle rozsudok z 31. mája 2018, Groningen Seaports a i./Komisia, T‑160/16, neuverejnený, EU:T:2018:317, bod 78).
31
Okrem toho nedostatok odôvodnenia možno konštatovať aj vtedy, keď predmetné rozhodnutie obsahuje určité prvky odôvodnenia. Rozporuplné alebo nezrozumiteľné odôvodnenie sa teda rovná nedostatku odôvodnenia. To isté platí v prípade, keď sú prvky odôvodnenia nachádzajúce sa v dotknutom rozhodnutí natoľko neúplné, že v nijakom prípade neumožňujú jeho adresátovi v kontexte jeho prijatia pochopiť úvahy jeho autora (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júna 2020, Komisia/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, bod 55 a citovanú judikatúru).
32
V prejednávanej veci sa po prvé v napadnutom rozhodnutí spresňuje, že súdny exekútor poverený viesť druhé overovacie konanie vydal svoju správu 28. marca 2023 a že podľa tejto správy žalobkyňa spĺňala podmienky na to, aby sa považovala za uznanú OPO, ale nie za zastupiteľskú OPO.
33
Po druhé z informácií uvedených v druhej zápisnici, na ktorú napadnuté rozhodnutie výslovne odkazuje, vyplýva, že najmä vzhľadom na oficiálny zoznam úradníkov a ostatných zamestnancov GSR vyhotovený k 28. februáru 2023 a na iný oficiálny zoznam bývalých úradníkov a ostatných zamestnancov GSR vyhotovený k 1. marcu 2023, žalobkyňa na jednej strane dosiahla prahovú hodnotu uznania aspoň 60 členov stanovenú v článku 2 ods. 2 písm. f) Dohody a na druhej strane nedosiahla prahovú hodnotu reprezentatívnosti najmenej 300 členov, ktorí majú postavenie voliča a oprávneného kandidáta na voľby do výboru zamestnancov a platia príspevky, upravené v článku 4 ods. 1 Dohody, pričom zistený rozdiel nie je nižší ako 20 členov.
34
Treba teda konštatovať, že napadnuté rozhodnutie prijaté na základe Dohody, ktorú žalobkyňa podpísala, bolo prijaté po tom, čo jej súdny exekútor 28. marca 2023 zaslal druhú zápisnicu v kontexte, ktorý poznala.
35
Okrem toho napadnuté rozhodnutie, odvolávajúc sa najmä na Dohodu a druhú zápisnicu, uvádza tak právne, ako aj skutkové okolnosti, ktoré majú v štruktúre tohto rozhodnutia zásadný význam a ktoré dávajú tak žalobkyni, ako aj Všeobecnému súdu možnosť posúdiť jeho zákonnosť.
36
Je pravda, že ani v napadnutom rozhodnutí, ani v druhej zápisnici sa v súlade s článkom 5 ods. 1 druhým pododsekom Dohody neuvádza presný počet členov, na základe ktorého súdny exekútor dospel k záveru, že žalobkyňa nedosiahla prahovú hodnotu reprezentatívnosti.
37
Zo znenia napadnutého rozhodnutia v spojení s druhou zápisnicou však vyplýva, že počet členov žalobkyne zohľadnený súdnym exekútorom bol na jednej strane rovnaký alebo vyšší ako prahová hodnota uznania a na druhej strane nižší ako prahová hodnota reprezentatívnosti, pričom konštatovaný rozdiel nebol nižší ako dvadsať členov, teda počet členov sa pohyboval v rozmedzí od 60 do 280.
38
Odôvodnenie napadnutého rozhodnutia teda nie je ani rozporuplné, ani nezrozumiteľné a jasne a jednoznačne z neho vyplývajú úvahy jeho autora.
39
V dôsledku toho musí byť štvrtý žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení zamietnutý ako nedôvodný.
2.
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 5 Dohody a na nezrovnalostiach pri prvom overovacom konaní
40
Prvý žalobný dôvod sa v podstate skladá z dvoch častí, z ktorých prvá je založená na porušení článku 5 Dohody počas prvého overovacieho konania a druhá na nezrovnalostiach týkajúcich sa prvej zápisnice.
41
Rada tvrdenia žalobkyne popiera.
42
Na úvod treba konštatovať, že argumentáciou uvedenou na podporu tohto žalobného dôvodu žalobkyňa incidenčne kritizuje zákonnosť prvého overovacieho konania, ktoré viedlo Radu k prijatiu oznámenia z 24. novembra 2022, ako aj dôvodnosť tohto oznámenia.
43
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry, hoci čisto prípravné opatrenia nemôžu byť ako také predmetom žaloby o neplatnosť, možno sa ich prípadnej protiprávnosti dovolávať na podporu žaloby proti konečnému aktu, ktorého sú prípravnou fázou (pozri rozsudok z 22. apríla 2021, thyssenkrupp Electrical Steel a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Komisia, C‑572/18 P, EU:C:2021:317, bod 50 a citovanú judikatúru).
44
V prejednávanej veci treba konštatovať, že oznámenie z 24. novembra 2022 vyplýva z uplatnenia článku 6 ods. 1 druhého pododseku Dohody, podľa ktorého generálny tajomník Rady vyzve všetky OPO, ktoré boli reprezentatívne a už nedosahujú prahovú hodnotu reprezentatívnosti, aby splnili kritérium stanovené v článku 4 ods. 1 uvedenej Dohody v lehote najviac troch mesiacov, v opačnom prípade sa ich práva ako zastupiteľskej OPO pozastavia.
45
Oznámenie z 24. novembra 2022, ktoré nevyjadrovalo konečné stanovisko Rady k otázke, či sa má žalobkyňa stále považovať za reprezentatívnu podľa Dohody, teda v súlade s článkom 6 Dohody zodpovedalo predbežnej fáze konania, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého rozhodnutia, ktoré toto konečné stanovisko vyjadruje.
46
V dôsledku toho, keďže oznámenie z 24. novembra 2022 má povahu čisto prípravného opatrenia, je prípustné, aby žalobkyňa v súlade s judikatúrou citovanou v bode 43 vyššie incidenčne kritizovala prvé overovacie konanie, ktoré viedlo k prijatiu uvedeného oznámenia, ako aj jeho dôvodnosť.
a)
O prvej časti založenej na porušení článku 5 Dohody počas prvého overovacieho konania
47
Na podporu tejto časti žalobkyňa uvádza dve výhrady, z ktorých prvá je založená na porušení článku 5 ods. 1 Dohody a druhá na porušení jej článku 5 ods. 3.
1) O prvej výhrade založenej na porušení článku 5 ods. 1 Dohody
48
Žalobkyňa jednak tvrdí, že Rada nanútila OPO výber nezávislého subjektu na účely vedenia prvého overovacieho konania, a jednak, že OPO neschválili obsah prvého poverovacieho listu.
49
V tejto súvislosti treba po prvé pripomenúť, že článok 5 ods. 1 prvý pododsek Dohody týkajúci sa overovania určitých kritérií uznania a reprezentatívnosti OPO stanovuje, že počet ich členov sa oznámi prostredníctvom čestného vyhlásenia predsedov OPO nezávislému orgánu, ktorý je vybraný na základe vzájomnej dohody.
50
V prejednávanej veci z oznámenia uvedeného v bode 11 vyššie vyplýva, že GSR 29. marca 2022 vyzval spolupodpísané OPO, aby na základe vzájomnej dohody určili nezávislý subjekt, a navrhol im zveriť vykonanie prvého overovacieho konania tomu istému súdnemu exekútorovi, na ktorého sa obrátili v rokoch 2010 a 2014.
51
Okrem toho zo zápisnice zo stretnutia z 3. mája 2022 medzi Radou a spolupodpísanými OPO, ktorá sa nachádza v e‑maile, ktorý v ten istý deň zaslala právna poradkyňa príslušného oddelenia Generálneho riaditeľstva pre organizačný rozvoj a služby svojej vedúcej útvaru, vyplýva, že všetky spolupodpísané OPO vyjadrili súhlas s návrhom GSR zveriť vykonanie prvého overovacieho konania tomu istému súdnemu exekútorovi, aký bol použitý v predchádzajúcom overovacom konaní.
52
Napokon zo spisu nevyplýva, že by spolupodpísané OPO zaslali GSR námietky týkajúce sa určenia súdneho exekútora, ktoré by mohli vyvolať pochybnosti o dôkaznej povahe informácií uvedených v zápisnici zo stretnutia z 3. mája 2022, uvedenej v bode 51 vyššie.
53
Tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého Rada vybrala nezávislý subjekt poverený prvým overovacím konaním sama a nie po vzájomnej dohode s uvedenými OPO, treba teda zamietnuť ako vecne nepodložené.
54
Po druhé treba uviesť, že ani článok 5 ods. 1 Dohody, ani iné ustanovenia tejto Dohody nestanovujú povinnosť Rady zaslať poverovací list nezávislému orgánu poverenému vedením overovacieho konania, takže žiadne ustanovenie tejto Dohody neukladá Rade povinnosť získať súhlas spolupodpísaných OPO s obsahom prvého poverovacieho listu.
55
V dôsledku toho nie je prvá výhrada dôvodná a treba ju zamietnuť.
2) O druhej výhrade založenej na porušení článku 5 ods. 3 Dohody
56
Žalobkyňa v podstate tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté oneskorene vzhľadom na trojročný harmonogram overovania prahových hodnôt uznania a reprezentatívnosti.
57
V tejto súvislosti z článku 5 ods. 3 Dohody, ktorý sa týka overovania určitých kritérií uznania a reprezentatívnosti OPO, vyplýva, že bez toho, aby boli dotknuté mimoriadne postupy overovania kritérií uznávania, ktoré môžu byť vedené na žiadosť ktorejkoľvek uznanej OPO, overovacie konania týkajúce sa spolupodpísaných OPO sa majú uskutočniť každé tri roky. Okrem toho článok 16 ods. 5 Dohody týkajúci sa prechodných a záverečných ustanovení stanovuje, že prvé overenie kritérií uznania a reprezentatívnosti stanovených v článku 5 Dohody sa malo uskutočniť do šiestich mesiacov po jej podpísaní, t. j. najneskôr do 28. septembra 2006.
58
V prejednávanej veci zo spisu vyplýva nielen to, že overovacie konania vykonané po podpísaní Dohody boli ukončené 15. mája 2007, 24. júna 2010 a 14. januára 2014, takže boli z hľadiska trojročného harmonogramu vyplývajúceho z ustanovení uvedených v bode 57 vyššie oneskorené, ale aj to, že medzi overovacím konaním zo 14. januára 2014 a prvým overovaním neprebehlo žiadne overovacie konanie.
59
Z vysvetlení Rady je tiež zrejmé, že prvé overovacie konanie sa oneskorilo v dôsledku rokovaní o revízii Dohody vedených v rokoch 2017 a 2018, ktorých cieľom bolo okrem iného zjednodušiť metodiku zisťovania reprezentatívnosti spolupodpísaných OPO, a potom v dôsledku pandémie COVID‑19.
60
Hoci žalobkyňa nespochybňuje podstatu týchto vysvetlení, napriek tomu sa domnieva, že tieto vysvetlenia neospravedlňujú to, že medzi ukončením rokovaní o revízii Dohody a začiatkom pandémie COVID‑19 sa neuskutočnilo žiadne overenie.
61
Hoci je pravda, že Dohoda nestanovuje žiadnu výnimku z trojročného harmonogramu vyplývajúceho z jej článku 5 ods. 3 a článku 16 ods. 5, treba najprv poznamenať, že účelom tohto harmonogramu je zabezpečiť pravidelné overovanie podmienok uznania a reprezentatívnosti OPO Rady, ako sú stanovené v Dohode, s cieľom zabezpečiť existenciu štruktúrovaných vzťahov medzi uvedenými OPO a touto inštitúciou bez toho, aby uplynutie lehoty vyplývajúcej z tohto harmonogramu automaticky viedlo k strate práv, ktoré využívajú uznané a zastupiteľské OPO.
62
Okrem toho treba konštatovať, že signatári Dohody neprijali ustanovenie, ktoré by mohlo zabrániť nedodržaniu trojročného harmonogramu vyplývajúceho z článku 5 ods. 3 a článku 16 ods. 5 Dohody a toto nedodržanie sankcionovať. Rada teda tým, že na účely vedenia overovacieho konania prijala uvedený harmonogram, v zhode so spolupodpísanými OPO, nemala v úmysle zaviesť tento harmonogram pod hrozbou neplatnosti uvedených konaní, ani priznať uvedeným ustanoveniam kogentnú povahu, ale želala si stanoviť cieľ na účely pravidelného overovania podmienok uznania a reprezentatívnosti OPO Rady.
63
Nedodržanie časového harmonogramu stanoveného v Dohode preto nemožno považovať za porušenie podstatnej formálnej náležitosti, ale treba ho považovať za procesnú nezrovnalosť.
64
Treba však pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry má procesná nezrovnalosť za následok zrušenie rozhodnutia prijatého v závere dotknutého správneho konania len vtedy, ak by v prípade neexistencie tejto nezrovnalosti mohlo toto konanie viesť k inému výsledku. V rámci toho nemožno od žalobcu, ktorý sa odvoláva na procesné pochybenie, vyžadovať, aby preukázal, že dotknuté rozhodnutie inštitúcie Únie by malo iný obsah, ale len to, že takáto hypotéza nie je úplne vylúčená, pričom posúdenie tejto otázky sa musí okrem iného vykonať v závislosti od konkrétnych skutkových a právnych okolností každej veci (pozri rozsudok zo 6. októbra 2021, AV a AW/Parlament, T‑43/20, neuverejnený, EU:T:2021:666, bod 94 a citovanú judikatúru).
65
Treba konštatovať, že v prejednávanej veci žalobkyňa nepredkladá žiaden prima facie dôkaz toho, že by mala dostatočný počet členov na to, aby bola uznaná za zastupiteľskú organizáciu k dátumom, ku ktorým sa malo splnenie podmienky reprezentatívnosti zisťovať, ak by bol dodržaný trojročný harmonogram stanovený Dohodou. V dôsledku toho žalobkyňa nepreukázala, že nebolo úplne vylúčené, že by v prípade neexistencie uvádzanej nezrovnalosti mohlo mať napadnuté rozhodnutie iný obsah.
66
Navyše, ako tvrdí Rada, nevykonanie overovacieho konania nemalo negatívne dôsledky na situáciu žalobkyne, ktorá mohla nepretržite využívať prostriedky poskytnuté zastupiteľským OPO počas deviatich rokov, ktoré uplynuli medzi overovacím konaním zo 14. januára 2014 a tými overovacími konaniami, ktoré viedli k tomuto sporu.
67
V dôsledku toho treba túto výhradu zamietnuť.
b)
O druhej časti založenej na nezrovnalostiach týkajúcich sa prvej zápisnice
68
Na podporu tejto časti žalobkyňa v podstate uvádza štyri výhrady, z ktorých prvá je založená na nesprávnej informácii v prvej zápisnici, druhá na nedodržaní harmonogramu súdnym exekútorom stanoveného v prvom poverovacom liste, tretia na pochybení týkajúcom sa prvého referenčného dátumu a štvrtá na nesprávnosti prvej zápisnice.
1) O prvej výhrade založenej na nesprávnej informácii v prvej zápisnici
69
Žalobkyňa tvrdí, že prvá zápisnica je poznačená nesprávnym skutkovým posúdením, keďže uvádza, že prvý poverovací list bol vypracovaný po spoločnej dohode medzi Radou a spolupodpísanými OPO.
70
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že žiadne ustanovenie Zmlúv neukladá súdu Únie povinnosť v každom prípade preskúmavať podstatu žalobných dôvodov alebo tvrdení uvedených na podporu návrhov, ktoré mu boli predložené. Naopak, súd Únie sa môže najmä z dôvodov týkajúcich sa účinného výkonu spravodlivosti zdržať preskúmania dôvodnosti žalobných dôvodov alebo tvrdení, ktoré treba zamietnuť ako neprípustné alebo neúčinné (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok z 29. septembra 2022, HIM/Komisia, C‑500/21 P, neuverejnený, EU:C:2022:741, body 72 a 73).
71
Hoci je v prejednávanej veci pravda, že prvá zápisnica vo svojich úvodných poznámkach zmieňuje „poverovací list Rady, po dohode s [OPO], na účely vykonania overenia počtu členov v rámci ‚organizácií‘ v zmysle uvedenej dohody“, z bodu 54 vyššie vyplýva, že žiadne ustanovenie Dohody nestanovovalo Rade povinnosť získať súhlas OPO s prvým poverovacím listom, ktorý bol zaslaný súdnemu exekútorovi.
72
V dôsledku toho informácia citovaná v bode 71 vyššie, ktorá sa nachádza v prvej zápisnici, aj keby bola nesprávna, nemá vplyv ani na obsah, ani na platnosť tejto zápisnice a v dôsledku toho ani na zákonnosť oznámenia z 24. novembra 2022 a napadnutého rozhodnutia. V tejto súvislosti treba dodať, že žalobkyňa nepredložila žiadne dôkazy, ktoré by preukazovali, že táto informácia ovplyvnila prvé overovacie konanie alebo prvú zápisnicu.
73
Túto výhradu je preto potrebné zamietnuť ako nedôvodnú.
2) O druhej výhrade založenej na nedodržaní harmonogramu súdnym exekútorom stanoveného v prvom liste o poverení
74
Žalobkyňa tvrdí, že prvé overovacie konanie sa uskutočnilo v septembri 2022, hoci malo byť ukončené najneskôr 31. júla 2022, v súlade so splnomocnením, ktoré bolo udelené súdnemu exekútorovi prvým poverovacím listom.
75
V tejto súvislosti je pravda, že podľa znenia prvého poverovacieho listu mal súdny exekútor ukončiť prvé overovacie konanie najneskôr 31. júla 2022 a že z prvej zápisnice vyplýva, že toto konanie sa uskutočnilo 1., 6., 9. a 29. septembra 2022, pričom uvedená zápisnica bola vyhotovená 20. októbra 2022.
76
V prvom rade však ani z prvého poverovacieho listu, ani z ustanovení Dohody nevyplýva, že by nedodržanie lehoty 31. júla 2022 malo mať akýkoľvek vplyv na zákonnosť prvého overovacieho konania alebo na platnosť prvej zápisnice.
77
V druhom rade z prvej zápisnice vyplýva, že súdny exekútor v rámci prvého overovacieho konania započítal počet členov každej spolupodpísanej OPO, pričom zohľadnil prvý referenčný dátum stanovený na 31. máj 2022, v súlade s prvým poverovacím listom.
78
V dôsledku toho, keďže súdny exekútor nebol pri započítavaní počtu členov spolupodpísaných OPO oprávnený zohľadňovať prípadný vývoj tohto počtu po prvom referenčnom dátume 31. mája 2022 a mal dospieť k svojim zisteniam k tomuto dátumu, zo spisu nevyplýva, že by nedodržanie dátumu 31. júla 2022, ktorý je stanovený na konečné vyhotovenie jeho zápisnice, malo akýkoľvek vplyv na zákonnosť prvého overovacieho konania alebo platnosť prvej zápisnice, a teda aj na zákonnosť oznámenia z 24. novembra 2022 a napadnutého rozhodnutia.
79
Túto výhradu je preto potrebné zamietnuť ako nedôvodnú.
3) O tretej výhrade založenej na pochybení týkajúcom sa prvého referenčného dátumu
80
Žalobkyňa tvrdí, že v súlade s prvým poverovacím listom mal súdny exekútor uskutočniť prvé konanie tak, že za prvý referenčný dátum mal považovať 31. august 2022, keďže išlo o posledný deň mesiaca predchádzajúceho ukončeniu prvého overovacieho konania, a nie 31. máj 2022.
81
V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že na jednej strane určenie referenčných dátumov pre postupy overovania podmienok uznania a reprezentatívnosti OPO nie je upravené Dohodou a na druhej strane, že prvý poverovací list ukladal súdnemu exekútorovi povinnosť, aby sa na účely prvého overovacieho konania obrátil na Generálne riaditeľstvo pre organizačný rozvoj a služby s cieľom mať k 31. máju 2022 oficiálny zoznam úradníkov a ostatných zamestnancov, ako aj oficiálny zoznam bývalých úradníkov a ostatných zamestnancov.
82
V druhom rade Všeobecný súd nemôže prijať výklad presadzovaný žalobkyňou, podľa ktorého prvý referenčný dátum, ktorý sa má zohľadniť na účely započítania počtu členov spolupodpísanej OPO, mal zodpovedať poslednému dňu mesiaca predchádzajúceho konkrétnym overovacím úkonom súdneho exekútora, keďže takýto výklad by viedol Radu k porušeniu zásady právnej istoty a prípadne zásady rovnosti zaobchádzania.
83
Treba totiž pripomenúť, že cieľom základnej požiadavky právnej istoty v jej rôznych podobách je zabezpečiť predvídateľnosť situácií a právnych vzťahov, na ktoré sa vzťahuje právo Únie (pozri rozsudok z 9. marca 2023, Galeote a Watson/Parlament, C‑715/21 P a C‑716/21 P, neuverejnený, EU:C:2023:190, bod 113 a citovanú judikatúru). Zo zásady právnej istoty najmä vyplýva, že právna úprava Únie musí byť jasná a jej uplatnenie musí byť pre osoby podliehajúce súdnej právomoci predvídateľné (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júla 2015, Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei, C‑144/14, EU:C:2015:452, bod 34 a citovanú judikatúru).
84
Okrem toho zásada rovnosti zaobchádzania upravená v článku 20 Charty predstavuje všeobecnú zásadu práva Únie, ktorá vyžaduje, aby sa s porovnateľnými situáciami nezaobchádzalo rozdielne a aby sa s rozdielnymi situáciami nezaobchádzalo rovnako, s výnimkou toho, že by takéto zaobchádzanie bolo objektívne odôvodnené (pozri rozsudok zo 14. júla 2022, Komisia/VW a i., C‑116/21 P až C‑118/21 P, C‑138/21 P a C‑139/21 P, EU:C:2022:557, bod 95 a citovanú judikatúru).
85
Ak by teda Rada prijala výklad, ktorý je uvedený v bode 82 vyššie, mohol by viesť súdneho exekútora k tomu, aby stanovil odlišné referenčné dátumy pre každú spolupodpísanú OPO za predpokladu, že z praktických dôvodov týkajúcich sa dostupnosti ich vedúcich predstaviteľov alebo zástupcov by súdny exekútor nemohol v priebehu toho istého mesiaca vykonať overovacie úkony, ktoré je povinný vykonať.
86
Za týchto podmienok by uplatnenie výkladu uvedeného v bode 82 vyššie viedlo Radu k tomu, že by nerešpektovala zásady rovnosti zaobchádzania a právnej istoty, ktoré jej ukladali povinnosť stanoviť prvý referenčný dátum, ktorý je nielen rovnaký pre všetky spolupodpísané OPO, ale je aj jasný a predvídateľný.
87
V dôsledku toho treba túto výhradu zamietnuť ako nedôvodnú.
4) O štvrtej výhrade založenej na nesprávnosti prvej zápisnice
88
Žalobkyňa tvrdí, že prvá zápisnica je nesprávna v rozsahu, v akom konštatuje, že žalobkyňa nedosiahla prahovú hodnotu uznania, hoci k prvému referenčnému dátumu preukázala aspoň 221 členov.
89
V tejto súvislosti je pravda, že Rada v oznámení z 24. novembra 2022 prevzala konštatovanie súdneho exekútora uvedené v prvej zápisnici, podľa ktorého z prvého overovacieho konania vyplynulo, že žalobkyňa už nedosahuje prahovú hodnotu uznania.
90
Treba však uviesť, že napadnutým rozhodnutím Rada zmenila konštatovanie uvedené v bode 89 vyššie a žalobkyni naopak oznámila, že si zachová práva, ktoré jej vyplývajú z Dohody ako uznanej OPO.
91
Okrem toho žalobkyňa nespochybňuje, že nebola zbavená svojich práv uznaných OPO medzi dátumom prijatia oznámenia z 24. novembra 2022 a dátumom napadnutého rozhodnutia.
92
V dôsledku toho prípadná chyba, ktorou by mohla byť poznačená prvá zápisnica, nemá vplyv na zákonnosť napadnutého rozhodnutia, takže túto výhradu treba zamietnuť ako nedôvodnú.
93
V dôsledku toho treba zamietnuť druhú časť tohto žalobného dôvodu, ako aj prvý žalobný dôvod v celom rozsahu.
3.
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení ducha lojálnej spolupráce vyplývajúceho z Dohody, zásady riadnej správy vecí verejných, zásady proporcionality a zásady plnenia zmlúv v dobrej viere
94
Na podporu druhého žalobného dôvodu žalobkyňa v podstate uvádza tri časti, z ktorých prvá je založená na porušení zásady plnenia zmlúv v dobrej viere, druhá na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a konkrétnejšie povinností náležitej starostlivosti a nestrannosti a tretia na porušení „ducha lojálnej spolupráce“ v spojení so zásadou proporcionality.
95
Rada tvrdenia žalobkyne popiera.
a)
O prvej časti založenej na porušení zásady plnenia zmlúv v dobrej viere
96
Žalobkyňa tvrdí, že keďže ide o dokument vyrokovaný ako zmluva, Dohoda sa musí plniť v dobrej viere, podľa zásady plnenia zmlúv v dobrej viere alebo „zmluvnej úprimnosti“, ktorá zodpovedá všeobecnej zásade práva Únie inšpirovanej právnymi tradíciami spoločnými pre členské štáty.
97
Žalobkyňa konkrétne Rade vytýka, že prijala jednostranný prístup, čo sa viac podobá mocenskému aktu ako vyrokovanému aktu, a to jednak tým, že nevyhovela jej žiadosti o odloženie prvého referenčného dátumu na 31. júl 2022, a jednak tým, že začala prvé overovacie konanie bez toho, aby zohľadnila aspekty, ktoré sa mali prediskutovať alebo na ktoré sa mala upriamiť pozornosť a týkali sa situácie určitých kategórií úradníkov, pričom na uvedené aspekty poukázali spolupodpísané OPO a ešte stále neboli vyriešené.
98
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry opatrenia, ktoré priamo ovplyvňujú kolektívny záujem, ktorý obhajuje OPO v rámci jej vzťahov s inštitúciou, môžu byť predmetom žaloby o neplatnosť zo strany tejto OPO na základe článku 263 ZFEÚ a to aj vtedy, ak sú tieto opatrenia prijaté na základe dohody uzavretej medzi dotknutou inštitúciou a OPO (pozri uznesenie z 9. apríla 2014, Colart a i./Parlament, F‑87/13, EU:F:2014:53, bod 40 a citovanú judikatúru; pozri tiež v tomto zmysle uznesenie z 31. marca 2003, Hecq/Komisia, T‑227/02, EU:T:2003:89, bod 17 a citovanú judikatúru).
99
Treba teda konštatovať, že v súlade s touto judikatúrou žalobkyňa podala svoju žalobu na základe článku 263 ZFEÚ, pričom Rada tento právny základ nespochybnila.
100
Z toho vyplýva, že účastníci tohto sporu sa implicitne, ale nevyhnutne, domnievali, že posúdenie zákonnosti napadnutého rozhodnutia nepatrí do právomoci súdu rozhodujúceho o zmluve.
101
Okrem toho treba uviesť, že Dohoda neuvádza ako predmet rokovaní Rady a spolupodpísaných OPO také prvky, akými sú stanovenie referenčného dátumu a rozhodnutie o začatí overovacieho konania.
102
V dôsledku toho žalobkyňa nemôže účinne vytýkať Rade, že by porušila zásadu plnenia zmlúv v dobrej viere z dôvodu, že stanovila prvý referenčný dátum na 31. máj 2022 a že začala prvé overovacie konanie bez toho, aby zohľadnila niektoré otázky, ktoré predniesli spolupodpísané OPO.
103
Z uvedeného vyplýva, že argument založení na porušení zásady dobrej viery pri plnení zmlúv treba zamietnuť ako nedôvodný.
b)
O druhej časti založenej na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a konkrétnejšie na porušení povinnosti náležitej starostlivosti a nestrannosti
104
Na podporu svojho argumentu týkajúceho sa porušenia zásady riadnej správy vecí verejných a konkrétne povinnosti náležitej starostlivosti a nestrannosti žalobkyňa uvádza tri výhrady, z ktorých prvá je založená na nezrovnalostiach ovplyvňujúcich začatie prvého overovacieho konania, druhá na tom, že Rada nezohľadnila ťažkosti, s ktorými sa žalobkyňa stretla pri prístupe k správnym informáciám, ktoré by jej umožnili splniť požiadavky kladené týmto konaním, a tretia na tom, že Rada 30. novembra 2022 uverejnila výsledky uvedeného konania.
1) O prvej výhrade založenej na nezrovnalostiach ovplyvňujúcich začatie prvého overovacieho konania
105
Na podporu tejto výhrady žalobkyňa uvádza tri tvrdenia, z ktorých prvé je založené na porušení povinnosti náležitej starostlivosti tým, že Rada začala prvé overovacie konanie bez toho, aby zohľadnila niektoré aspekty, ktoré sa mali prediskutovať alebo na ktoré sa mala upriamiť pozornosť a týkali sa situácie určitých kategórií úradníkov, druhé na porušení povinnosti náležitej starostlivosti, keďže o začatí prvého overovacieho konania a stanovení prvého referenčného dátumu sa nerozhodlo po dohode so spolupodpísanými OPO, a tretie na porušení povinnosti nestrannosti.
i) O prvom tvrdení založenom na porušení povinnosti náležitej starostlivosti tým, že Rada začala prvé overovacie konanie bez toho, aby zohľadnila určité aspekty, ktoré sa mali prediskutovať alebo na ktoré sa mala upriamiť pozornosť a týkali sa situácie určitých kategórií úradníkov
106
Žalobkyňa tvrdí, že Rada porušila povinnosť náležitej starostlivosti tým, že začala prvé overovacie konanie bez toho, aby zohľadnila určité aspekty, ktoré sa mali prediskutovať alebo na ktoré sa mala upriamiť pozornosť, a týkali sa situácie určitých kategórií úradníkov, poukázali na ne spolupodpísané OPO a ešte neboli vyriešené, pričom išlo najmä o situáciu úradníkov, ktorí boli dočasne preložení, zdravotne znevýhodnení a vrátili sa z pracovného voľna z osobných dôvodov alebo z rodičovskej dovolenky.
107
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že právo na riadnu správu vecí verejných upravené v článku 41 Charty zahŕňa najmä povinnosť nestrannosti a povinnosť konať v primeranej lehote, ktoré sú chránené odsekom 1 tohto článku, ako aj povinnosť náležitej starostlivosti odvodenú z judikatúry, ktorá ukladá inštitúciám povinnosť konať starostlivo a obozretne a preskúmať všetky relevantné skutočnosti prejednávanej veci (pozri rozsudok zo 16. júna 2022, SGL Carbon a i./Komisia, C‑65/21 P a C‑73/21 P až C‑75/21 P, EU:C:2022:470, body 30 a 31 a citovanú judikatúru).
108
Okrem toho z judikatúry citovanej v bode 64 vyššie vyplýva, že procesná nezrovnalosť má za následok zrušenie rozhodnutia prijatého v závere dotknutého správneho konania len vtedy, ak by v prípade neexistencie tejto nezrovnalosti mohlo toto konanie viesť k inému výsledku.
109
V prejednávanej veci treba uviesť, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe dvoch po sebe nasledujúcich a samostatných overovacích konaní, v súlade s článkom 6 ods. 1 druhým pododsekom Dohody. Konkrétne počet členov, ktorý Rada zohľadnila pri vyvodení konečného záveru, že žalobkyňa nedosiahla prahovú hodnotu reprezentatívnosti, zodpovedá počtu, ktorý súdny exekútor konštatoval k druhému referenčnému dátumu v rámci druhého overovacieho konania.
110
V prejednávanej veci však prvé tvrdenie, ktoré smeruje incidenčne proti prvému overovaciemu konaniu, žalobkyňa neopakuje proti druhému overovaciemu konaniu.
111
Na jednej strane tak žalobkyňa nepreukázala, a dokonca ani netvrdí, že by Rada odmietla, aby súdny exekútor pri započítavaní jej členov k druhému referenčnému dátumu 28. februára 2023 zohľadnil úradníkov, ktorí sú dočasne preložení, sú zdravotne znevýhodnení alebo sa vrátili po pracovnom voľne z osobných dôvodov alebo z rodičovskej dovolenky.
112
Na druhej strane zo spisu nevyplýva, že by prípadné odmietnutie Rady zohľadniť osobitnú situáciu určitých kategórií úradníkov v rámci prvého overovacieho konania malo vplyv na započítanie počtu členov žalobkyne súdnym exekútorom v rámci druhého overovacieho konania.
113
Túto výhradu je preto potrebné zamietnuť ako nedôvodnú.
ii) O druhom tvrdení založenom na porušení povinnosti náležitej starostlivosti tým, že o začatí prvého overovacieho konania sa nerozhodlo po dohode so spolupodpísanými OPO
114
Žalobkyňa tvrdí, že ku dňu začatia prvého overovacieho konania jej stanovy neumožňovali zorganizovať valné zhromaždenie prostredníctvom videokonferencie, že prvé valné zhromaždenie nemohlo zasadať pred zrušením zdravotných obmedzení súvisiacich s pandémiou COVID‑19, ku ktorému došlo v máji 2022, a že akékoľvek rozhodnutie tohto valného zhromaždenia o výške príspevkov mohlo nadobudnúť účinnosť až o tri mesiace neskôr, teda v júli 2022, a to vzhľadom na štvrťročnú frekvenciu výziev na zaplatenie príspevkov.
115
Žalobkyňa tak tvrdí, že Rada si tým, že odmietla zohľadniť tieto ťažkosti a odložiť prvý referenčný dátum na 31. júl 2022, nesplnila svoju povinnosť náležitej starostlivosti, pretože starostlivo nepreskúmala všetky relevantné skutočnosti uvedené v spise.
116
Bez toho, aby bolo potrebné preskúmať účinnosť tohto tvrdenia sa však v prvom rade nezdá, že by si Rada tým, že stanovila prvý referenčný dátum na 31. máj 2022 nesplnila svoju povinnosť náležitej starostlivosti.
117
Po prvé treba totiž pripomenúť, že článok 5 Dohody neukladá Rade povinnosť získať súhlas spolupodpísaných OPO s dátumom začatia overovacieho konania ani s referenčným dátumom, ktorý sa berie do úvahy pri overovaní prahových hodnôt uznania a reprezentatívnosti.
118
Po druhé žiadne ustanovenie Dohody neukladalo Rade povinnosť stanoviť prvý referenčný dátum na posledný deň mesiaca predchádzajúceho podpísaniu prvého poverovacieho listu, takže mohla stanoviť referenčný dátum, ktorý nasledoval po zaslaní tohto listu, pokiaľ je rovnaký pre všetky spolupodpísané OPO a je stanovený dostatočne dlho vopred. Takéto riešenie by však malo za následok predĺženie trvania overovacieho konania a oddialenie zistení súdneho exekútora.
119
V takomto prípade by totiž na jednej strane spolupodpísané OPO potrebovali dodatočnú lehotu na to, aby po referenčnom dátume analyzovali údaje, ktoré mali k dispozícii, a oznámili ich súdnemu exekútorovi v rámci čestného vyhlásenia upraveného článkom 5 ods. 1 Dohody. Na druhej strane by tiež súdny exekútor potreboval dodatočnú lehotu na analýzu a overenie týchto údajov, ako aj údajov poskytnutých Radou.
120
Po tretie, hoci zo zhodných informácií účastníkov konania vyplýva, že spolupodpísané OPO vedeli o zámere Rady stanoviť prvý referenčný dátum na 31. mája 2022, a to keď bol 3. mája 2022 oznámený návrh prvého poverovacieho listu, z bodu 11 vyššie vyplýva, že spolupodpísané OPO boli od 29. marca 2022 upovedomené o zámere Rady začať prvé overovacie konanie, takže na prípravu na toto konanie mali k dispozícii lehotu takmer dvoch mesiacov, ktorá sa za okolností prejednávanej veci nezdá byť nedostatočná.
121
V druhom rade zo spisu v každom prípade nevyplýva, že by prípadné porušenie povinnosti náležitej starostlivosti vyplývajúce z odmietnutia Rady odložiť prvý referenčný dátum na 31. júl 2022 mohlo mať vplyv na zákonnosť napadnutého rozhodnutia.
122
Je pravda, že žalobkyňa sa sťažuje na to, že počas prvého overovacieho konania Rada nezohľadnila skutočnosť, že z dôvodu obmedzení súvisiacich s pandémiou COVID‑19 nemohla zvolať valné zhromaždenie s cieľom upraviť výšku príspevkov, ktoré majú platiť jej členovia.
123
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v rámci prvého a druhého overovacieho konania mal súdny exekútor overiť dodržanie podmienky stanovenej v článku 2 ods. 2 písm. e) Dohody, podľa ktorej na to, aby sa členovia spolupodpísaných OPO mohli započítať v rámci uvedených konaní, musia platiť príspevky mesačne vo výške aspoň 0,2 % svojej mzdy alebo základného dôchodku.
124
Keďže však spolupodpísané OPO v reálnom čase nevedia o vývoji odmeňovania svojich členov, ktorý súvisí s ich služobnou alebo osobnou situáciou, je možné, že k referenčnému dátumu zvolenému na vykonanie overovacieho konania by niektorí z ich členov nemohli byť započítaní na účely overenia prahovej hodnoty uznania alebo reprezentatívnosti z dôvodu, že vzhľadom na vývoj ich odmeny sa úroveň ich mesačných príspevkov stala nižšou ako percentuálna sadzba uvedená v bode 123 vyššie.
125
Žalobkyňa však neuvádza žiadnu skutočnosť, ktorá by preukazovala, že k 31. júlu 2022 alebo k druhému referenčnému dátumu bola schopná dosiahnuť prahovú hodnotu reprezentatívnosti, a to aj napriek tomu, že druhé overovacie konanie jej poskytlo dodatočnú lehotu a novú príležitosť upraviť výšku príspevkov svojich členov a zvýšiť ich počet vzhľadom na nový referenčný dátum, ktorý bol stanovený na 28. februára 2023.
126
V dôsledku toho Rada tým, že použila 31. máj 2022 ako prvý referenčný dátum, neporušila svoju povinnosť náležitej starostlivosti.
iii) O treťom tvrdení založenom na porušení povinnosti nestrannosti
127
Žalobkyňa sa sťažuje na porušenie povinnosti nestrannosti, bez toho však, aby k svojej argumentácii pripojila dostatočné spresnenia umožňujúce posúdiť dôvodnosť jej tvrdení.
128
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že článok 76 písm. d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu stanovuje, že žaloba podaná v prvostupňovom konaní musí obsahovať „dôvody a tvrdenia, na ktorých je žaloba založená, ako aj stručné zhrnutie uvedených dôvodov“. Podľa ustálenej judikatúry teda súdu Únie neprináleží odpovedať na tvrdenia uvedené účastníkom konania, ktoré nie sú dostatočne jasné a presné, pokiaľ nie sú nijako rozvinuté a nie sú sprevádzané osobitnou argumentáciou na ich podporu (pozri rozsudok z 18. novembra 2021, Grécko/Komisia, C‑107/20 P, neuverejnený, EU:C:2021:937, bod 76 a citovanú judikatúru).
129
V dôsledku toho treba toto tretie tvrdenie zamietnuť ako neprípustné, takže prvú výhradu tejto časti treba zamietnuť v celom rozsahu.
2) O druhej výhrade založenej na tom, že Rada nezohľadnila ťažkosti, s ktorými sa žalobkyňa stretla pri prístupe k správnym informáciám, ktoré by jej umožnili splniť požiadavky prvého a druhého overovacieho konania
130
Žalobkyňa tvrdí, že Rada nezohľadnila ťažkosti, s ktorými sa stretla pri prístupe k správnym informáciám, ktoré by jej umožnili splniť požiadavky prvého a druhého overovacieho konania, teda k úrovni odmien úradníkov, ostatných zamestnancov a dôchodcov, ktoré sú viazané na ich platové triedy.
131
Žalobkyňa sa teda domnieva, že Rada jej mala počas prvého a druhého overovacieho konania, prípadne v anonymizovanej forme, oznámiť informácie týkajúce sa platových tried úradníkov, ostatných zamestnancov a dôchodcov, aby mohla overiť pomer príspevkov vo vzťahu k základnému platu.
132
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že článok 5 ods. 2 tretia zarážka Dohody ukladá spolupodpísaným OPO povinnosť, aby na účely overovacích konaní zaslali súdnemu exekútorovi zoznamy svojich členov vykonávajúcich funkciu v GSR s uvedením ich štátnej príslušnosti, funkcií, ktoré vykonávajú, funkčných skupín, do ktorých patria, ako aj zoznam bývalých úradníkov a ostatných zamestnancov GSR, ktorí poberajú dôchodok Únie.
133
Okrem toho prvý a druhý poverovací list ukladali súdnemu exekútorovi povinnosť, aby sa na účely vykonania prvého a druhého overovacieho konania spojil s Generálnym riaditeľstvom pre organizačný rozvoj a služby s cieľom získať oficiálne zoznamy úradníkov a ostatných zamestnancov, ako aj úradné zoznamy bývalých úradníkov a ostatných zamestnancov zostavené k prvému referenčnému dátumu 31. mája 2022 a k druhému referenčnému dátumu 28. februára 2023 (ďalej len „oficiálne zoznamy vypracované Radou“).
134
Konkrétne, oficiálne zoznamy vypracované Radou obsahovali údaje týkajúce sa platových tried a odmien zamestnancov a bývalých zamestnancov GSR s cieľom umožniť súdnemu exekútorovi overiť, či bola splnená podmienka stanovená v článku 2 ods. 2 písm. e) Dohody, podľa ktorej na to, aby sa členovia spolupodpísaných OPO mohli započítať v rámci overovacích konaní, musia platiť mesačné príspevky vo výške najmenej 0,2 % svojej základnej mzdy alebo základného dôchodku.
135
Po prvé je potrebné uviesť, že Dohoda neobsahuje žiadne ustanovenie, ktoré by vyžadovalo, aby údaje obsiahnuté v oficiálnych zoznamoch, ktoré vypracovala Rada, boli oznamované spolupodpísaným OPO.
136
Po druhé zo spisu nevyplýva, že by žalobkyňa požiadala Radu, aby jej na účely prvého a druhého overovacieho konania zaslala oficiálne zoznamy, ktoré vypracovala.
137
Po tretie Rada nemohla vyhovieť žiadosti žalobkyne o poskytnutie ňou vyhotovených oficiálnych zoznamov bez toho, aby porušila ustanovenie o dôvernosti uvedené v článku 5 ods. 1 Dohody.
138
Toto ustanovenie, ktoré zakazuje súdnemu exekútorovi zverejniť informácie získané v rámci overovacích konaní, totiž umožňuje zaručiť nielen dôvernosť informácie o členstve v odborovej organizácii úradníkov a ostatných zamestnancov GSR, ako aj jeho bývalých úradníkov a ostatných zamestnancov, ale aj dôvernú povahu ich odmeny, v súlade s ustanoveniami nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1725 z 23. októbra 2018 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov inštitúciami, orgánmi, úradmi a agentúrami Únie a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 45/2001 a rozhodnutie č. 1247/2002/ES (Ú. v. EÚ L 295, 2018, s. 39).
139
Po štvrté, hoci žalobkyňa tvrdí, že oficiálne zoznamy vypracované Radou jej mohli byť poskytnuté v anonymizovanej forme, nie je isté, že by v takom prípade žalobkyňa nedokázala identifikovať zamestnancov a bývalých zamestnancov GSR uvedených na týchto zoznamoch alebo aspoň niektorých z nich, a to vďaka údajom, ktoré sa týkajú ich platových tried a odmien.
140
V dôsledku toho treba túto výhradu zamietnuť ako nedôvodnú.
3) O tretej výhrade založenej na tom, že Rada 30. novembra 2022 uverejnila výsledky prvého overovacieho konania
141
Žalobkyňa vytýka Rade, že porušila zásadu riadnej správy vecí verejných tým, že 30. novembra 2022 unáhlene uverejnila na svojom intranete výsledky prvého overovacieho konania bez konzultácie s ňou a ďalšími dvoma dotknutými spolupodpísanými OPO, takže nemala príležitosť predložiť pripomienky ani prípadne spochybniť toto konanie.
142
Okrem toho sa žalobkyňa domnieva, že toto uverejnenie podnietilo inú spolupodpísanú OPO, aby voči nej začala očierňujúcu kampaň tým, že 23. januára 2023 zverejnila prvú zápisnicu, čo ešte viac sťažilo opätovnú mobilizáciu jej členov s cieľom uviesť jej situáciu do súladu s predpismi.
143
V tejto súvislosti treba konštatovať, že Rada 30. novembra 2022 zverejnila na svojom intranete krátky článok o Dohode, o podmienkach uznávania a reprezentatívnosti spolupodpísaných OPO, ako aj o prvom overovacom konaní. Bolo v ňom uvedené, že súdny exekútor nedávno predložil svoju správu a zistil, že na rozdiel od žalobkyne dosiahli dve spolupodpísané OPO, menovite označené, prahové hodnoty uznania a reprezentatívnosti. V tomto článku sa tiež uvádza, že v súlade s Dohodou má žalobkyňa tri mesiace na to, aby dosiahla tieto prahové hodnoty a naďalej požívala práva stanovené Dohodou.
144
V prvom rade, hoci žalobkyňa tvrdí, že táto informácia bola uverejnená bez predchádzajúcej konzultácie s dotknutými OPO alebo bez toho, aby ju o tom Rada informovala, nepreukázala ani netvrdí, že by Rada bola povinná pristúpiť k takýmto konzultáciám alebo že by bola povinná poskytnúť takú predchádzajúcu informáciu. V každom prípade neuvádza, v čom takáto okolnosť predstavuje porušenie zásady riadnej správy vecí verejných.
145
V druhom rade treba uviesť, že hoci žalobkyňa tvrdí, že informácia, ktorú Rada zverejnila na svojom intranete 30. novembra 2022, podnietila inú spolupodpísanú OPO k tomu, aby voči nej začala očierňujúcu kampaň tým, že 23. januára 2023 zverejnila obsah prvej zápisnice, čo malo sťažiť opätovnú mobilizáciu jej členov v očakávaní druhého overovacieho konania, nepredložila nijaký dôkaz, ktorý by mohol preukázať pravdivosť tohto tvrdenia, keďže leták z 23. januára 2023, ktorý predložila, nepreukazuje existenciu kampane, ktorá by ju očierňovala.
146
Táto výhrada, ako aj druhá časť v celom rozsahu, sa preto musí zamietnuť ako nedôvodná.
c)
O tretej časti založenej na porušení „ducha lojálnej spolupráce“ v spojení so zásadou proporcionality
147
Žalobkyňa tvrdí, že Rada porušila „ducha lojálnej spolupráce“ v spojení so zásadou proporcionality z dôvodu, že jej mala priznať prechodné obdobie 18 mesiacov stanovené v odseku 4 prílohy, aby jej umožnila zvládnuť prechod medzi situáciou vyplývajúcou z postavenia uznanej a zastupiteľskej OPO a situáciou vyplývajúcou z jej nového postavenia iba uznanej OPO.
148
V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že podľa článku 4 ods. 3 prvého pododseku ZEÚ sa podľa zásady lojálnej spolupráce Únia a členské štáty vzájomne rešpektujú a vzájomne si pomáhajú pri vykonávaní úloh, ktoré vyplývajú zo Zmlúv.
149
Toto ustanovenie teda neukladá Rade povinnosť lojálnej spolupráce v jej vzťahoch s takou právnickou osobou, akou je žalobkyňa.
150
Okrem toho sa žalobkyňa neodvolávala na iné ustanovenie práva Únie, ktoré by inštitúcii ukladalo povinnosť „lojálnej spolupráce“ v jej vzťahoch s OPO.
151
Konkrétne treba konštatovať, že Dohoda nestanovuje povinnosť lojálnej spolupráce, ktorá by prislúchala Rade a spolupodpísaným OPO.
152
V dôsledku toho sa žalobkyňa nemôže účinne odvolávať na zásadu lojálnej spolupráce a táto časť v rozsahu, v akom sa zakladá na porušení tejto zásady, musí byť zamietnutá ako nedôvodná.
153
V druhom rade, pokiaľ ide o zásadu proporcionality, treba pripomenúť, že podľa článku 52 ods. 1 Charty „akékoľvek obmedzenie výkonu práv a slobôd uznaných v tejto charte musí byť ustanovené zákonom a rešpektovať podstatu týchto práv a slobôd. Za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality možno tieto práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných“. Okrem toho v súlade s článkom 5 ods. 4 ZEÚ podľa zásady proporcionality neprekračuje obsah a forma činnosti Únie rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov Zmlúv.
154
V tejto súvislosti treba uviesť, že odsek 4 prílohy stanovuje, že v prípade zmeny v pomere vyslaných zamestnancov medzi zastupiteľskými OPO môžu uvoľnení úradníci zostať na danom mieste počas prechodného obdobia 18 mesiacov.
155
Zo znenia tohto ustanovenia tak vyplýva, že sa uplatňuje len na zastupiteľské OPO, čo je postavenie, ktorého sa žalobkyňa už nemôže domáhať z dôvodu prijatia napadnutého rozhodnutia.
156
Rada preto nemohla žalobkyni poskytnúť výhodu 18 mesačného prechodného obdobia stanoveného v bode 4 prílohy bez toho, aby tým neporušila toto ustanovenie, a teda nerešpektovala právny rámec, ktorý sama zaviedla, ako aj zásadu právnej istoty.
157
Za týchto podmienok žalobkyňa nemôže dôvodne tvrdiť, že odmietnutie Rady priznať jej výhodu prechodného obdobia upraveného v odseku 4 prílohy predstavuje porušenie zásady proporcionality.
158
V dôsledku toho treba zamietnuť túto časť žalobného dôvodu, a teda aj druhý žalobný dôvod v celom rozsahu.
4.
O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení základného práva na slobodu odborového združovania
159
Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje slobodu odborového združovania zaručenú článkom 12 ods. 1 Charty, ako aj článkami 27 a 28 Charty a článkom 11 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950 (ďalej len „EDĽP“). Domnieva sa totiž, že predstavuje prekážku výkonu slobody odborového združovania jej členov, keďže jej bezprostredným účinkom je ukončenie uvoľnenia jej predsedníčky a ukončenie pridelenia asistenta sekretariátu, a ponecháva jej ako prostriedok na výkon činnosti len jednoduchú e‑mailovú adresu.
160
Žalobkyňa tiež tvrdí, že vzhľadom na to, že jej predsedníčka sa teraz musí vrátiť na pracovné miesto v rámci GSR na plný úväzok, nebude už tak ako predtým k dispozícii na plnenie svojich odborových funkcií pre členov žalobkyne, v dôsledku čoho je žalobkyňa odsúdená na nezáujem zo strany svojich súčasných alebo potenciálnych členov a na „pomalú smrť“.
161
Rada tvrdenia žalobkyne popiera.
162
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že hoci, ako to potvrdzuje článok 6 ods. 3 ZEÚ, základné práva zakotvené v EDĽP sú súčasťou práva Únie ako všeobecné zásady a hoci článok 52 ods. 3 Charty stanovuje, že práva obsiahnuté v Charte, ktoré zodpovedajú právam zaručeným EDĽP, majú rovnaký zmysel a rozsah ako práva, ktoré im priznáva uvedený dohovor, tento dohovor, pokiaľ k nemu Únia nepristúpila, nepredstavuje právny nástroj formálne začlenený do právneho poriadku Únie (pozri rozsudok z 22. októbra 2020, Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia, C‑702/19 P, EU:C:2020:857, bod 24 a citovanú judikatúru).
163
Naopak z vysvetliviek k Charte (Ú. v. EÚ C 303, 2007, s. 17) vyplýva, že právo zaručené v jej článku 12 ods. 1 zodpovedá právu zaručenému v článku 11 EDĽP a že v súlade s článkom 52 ods. 3 Charty má rovnaký zmysel a rozsah ako toto právo (rozsudok z 19. októbra 2023, Aquino/Parlament, C‑534/22 P, neuverejnený, EU:C:2023:802, bod 30).
164
V dôsledku toho treba tento žalobný dôvod preskúmať z hľadiska článku 12 ods. 1 Charty.
165
Treba teda pripomenúť, že v súlade s článkom 12 ods. 1 Charty „každý má právo pokojne sa zhromažďovať a slobodne sa združovať s inými na všetkých úrovniach, najmä v súvislosti s politickými, odborárskymi a občianskymi otázkami, z čoho vyplýva, že každý má právo zakladať na ochranu svojich záujmov odbory alebo vstupovať do nich“.
166
Okrem toho články 27 a 28 Charty uvádzajú, že „pracovníkom alebo ich zástupcom sa zaručuje na zodpovedajúcich úrovniach právo na informácie a konzultácie v primeranom čase v prípadoch a za podmienok ustanovených právom Únie a vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou“ a že „pracovníci a zamestnávatelia alebo ich príslušné organizácie majú v súlade s právom Únie a vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou právo vyjednávať a uzatvárať kolektívne zmluvy na zodpovedajúcich úrovniach a v prípade konfliktu záujmov uskutočniť kolektívne akcie na ochranu svojich záujmov vrátane štrajku“.
167
Napokon treba pripomenúť, že podľa článku 24b služobného poriadku „úradníci sú oprávnení vykonávať právo združovania; môžu byť najmä členmi odborov alebo združení európskych úradníkov“.
168
V tomto kontexte z judikatúry vyplýva, že je úlohou inštitúcií Únie zdržať sa všetkého, čo by mohlo brániť výkonu slobody odborového združovania uznanej ustanoveniami, ktoré sú uvedené v bodoch 165 až 167 vyššie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. januára 1990, Maurissen a Union syndicale/Dvor audítorov, C‑193/87 a C‑194/87, EU:C:1990:18, bod 12).
169
Zo slobody odborového združovania takto priznanej úradníkom a ostatným zamestnancom Únie vyplýva právo OPO vykonávať akúkoľvek právom povolenú činnosť na obranu profesijných záujmov ich členov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. januára 1990, Maurissen a Union syndicale/Dvor audítorov, C‑193/87 a C‑194/87, EU:C:1990:18, bod 13 a citovanú judikatúru).
170
Z toho na jednej strane vyplýva, že inštitúcie Únie musia akceptovať, že OPO vykonávajú svoje úlohy v oblasti zastupovania a konzultácie vo všetkých otázkach záujmu zamestnancov, a na druhej strane nemôžu nijako sankcionovať úradníkov alebo zamestnancov z dôvodu ich odborovej činnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. januára 1990, Maurissen a Union syndicale/Dvor audítorov, C‑193/87 et C‑194/87, EU:C:1990:18, body 14 a 15).
171
V prejednávanej veci treba konštatovať, že na základe napadnutého rozhodnutia žalobkyňa naďalej využíva výhody stanovené v článku 13 Dohody ako uznaná OPO na účely výkonu svojich odborových činností, takže hoci nedisponuje rovnakými výsadami ani zdrojmi ako zastupiteľská OPO, stále si zachováva možnosť vykonávať svoje úlohy zastupovania a konzultácie vo všetkých otázkach týkajúcich sa zamestnancov.
172
Okrem toho napadnuté rozhodnutie nijako nebráni tomu, aby žalobkyňa získala svoje postavenie zastupiteľskej OPO v prípade, že opäť dosiahne prahovú hodnotu reprezentatívnosti stanovenú v Dohode.
173
Napadnuté rozhodnutie nevytvára žiadnu prekážku ani slobode pokojného zhromažďovania, ani slobode združovania členov žalobkyne na účely ochrany ich záujmov, ani ich právu na informácie a na včasné prerokovanie, najmä v rámci výboru zamestnancov osobitne zriadeného služobným poriadkom.
174
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 9 ods. 3 služobného poriadku výbor zamestnancov zastupuje záujmy všetkých zamestnancov v inštitúcii, ku ktorej patrí, a zabezpečuje trvalý kontakt medzi touto inštitúciou a jej zamestnancami, pričom spolupracuje na riadnom fungovaní služby tým, že umožňuje zamestnancom, aby sa prejavil ich názor a aby sa vyjadrili (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. októbra 2023, Aquino/Parlament, C‑534/22 P, neuverejnený, EU:C:2023:802, bod 32).
175
Napokon napadnuté rozhodnutie nijako nebráni tomu, aby iné zastupiteľské OPO v Rade bránili záujmy členov žalobkyne pri vyjednávaní a uzatváraní takých dohôd, ako sú tie, ktoré upravuje článok 10c služobného poriadku, ani tomu, aby jej členovia podnikli kolektívne kroky na ochranu ich záujmov, vrátane štrajku.
176
Za týchto podmienok napadnuté rozhodnutie, ktoré nebolo prijaté z dôvodu odborovej činnosti vykonávanej žalobkyňou, ale ktoré je podľa Dohody odôvodnené zisteniami súdneho exekútora, podľa ktorých žalobkyňa nedosiahla prahovú hodnotu reprezentatívnosti stanovenú uvedenou Dohodou tak k prvému, ako aj k druhému referenčnému dátumu, nemožno považovať za rozhodnutie, ktorého cieľom je trestať ju alebo jej brániť vo výkone slobody odborového združovania jej členov, ako aj práv, ktoré jej členovia vyvodzujú z článku 12 ods. 1 Charty, ako aj z článkov 27 a 28 Charty.
177
V tejto súvislosti treba konštatovať, že žalobkyňa netvrdila, a už vôbec nepreukázala, že by ustanovenia Dohody upravujúce poskytovanie zdrojov a prostriedkov v prospech OPO s cieľom uľahčiť ich odborovú činnosť podľa toho, či ide o zastupiteľské alebo uznané OPO, predstavovali obmedzenie výkonu práv zaručených článkami 12, 27 a 28 Charty, ako aj článkom 24b služobného poriadku.
178
V dôsledku toho treba zamietnuť tretí žalobný dôvod ako nedôvodný, ako aj návrhy na zrušenie v celom rozsahu.
B. O návrhu na náhradu škody
179
Žalobkyňa tvrdí, že unáhlené zverejnenie výsledkov prvého overovacieho konania 30. novembra 2022, bez konzultácie so žalobkyňou alebo s ďalšími dvoma dotknutými spolupodpísanými OPO, predstavuje voči nej dostatočne závažné porušenie zásady riadnej správy vecí verejných, ktoré jej spôsobilo nemajetkovú ujmu z dôvodu poškodenia jej dobrej povesti. Navrhuje, aby bola Rade uložená povinnosť zaplatiť z tohto dôvodu symbolické jedno euro.
180
Rada tvrdenia žalobkyne popiera.
181
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry je vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie podmienený súčasným splnením niekoľkých podmienok, ktorými sú existencia dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorej cieľom je priznať práva jednotlivcom, existencia škody a existencia príčinnej súvislosti medzi porušením povinnosti autorom aktu a škodou, ktorú utrpeli poškodené osoby (pozri rozsudok z 27. apríla 2023, Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro a i./Komisia, C‑549/21 P, neuverejnený, EU:C:2023:340, bod 113 a citovanú judikatúru).
182
V prejednávanej veci sa žalobkyňa na podporu týchto návrhov na náhradu škody odvoláva len na rovnaký dôvod nezákonnosti, aký uviedla na podporu svojich návrhov na zrušenie, najmä na tretiu výhradu druhej časti druhého žalobného dôvodu založenú na porušení zásady riadnej správy vecí verejných z dôvodu uverejnenia výsledkov prvého overovacieho konania 30. novembra 2022.
183
Z bodu 146 vyššie však vyplýva, že tretia výhrada druhej časti druhého žalobného dôvodu uvedená na podporu návrhov na zrušenie bola zamietnutá ako nedôvodná.
184
Preto nie je splnená prvá podmienka uvedená v bode 181 vyššie, ktorá umožňuje založiť mimozmluvnú zodpovednosť Únie a spočíva v existencii porušenia právnej normy, ktorej cieľom je priznať práva jednotlivcom.
185
Preto bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné podmienky vzniku zodpovednosti inštitúcií Únie, treba návrhy na náhradu škody zamietnuť.
IV. O trovách
186
Podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobkyňa nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania v súlade s návrhmi Rady, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (deviata rozšírená komora)
rozhodol takto:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
Section Conseil de la Fédération de la fonction publique européenne (FFPE section Conseil) je povinná nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o nariadení predbežného opatrenia.
Papasavvas
Truchot
Kanninen
Sampol Pucurull
Tóth
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 11. decembra 2024.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.