62024CJ0131
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (prvá komora)
z 26. februára 2026 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania Životné prostredie – Ochrana voľne žijúceho vtáctva – Smernica 2009/147/ES – Zákaz úmyselného rušenia vtákov – Článok 5 písm. d) – Projekt výstavby cesty, ktorá môže viesť k rušeniu určitých jedincov určitých druhov – Opatrenia na zabránenie rušeniu a zmiernenie rušenia – Dôkaz o účinnosti týchto opatrení – Odôvodnené posúdenie súdneho znalca“
Vo veci C‑131/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd, Rakúsko) z 15. februára 2024 a doručený Súdnemu dvoru 16. februára 2024, ktorý súvisí s konaním:
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales,
Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“,
Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental,
Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz,
A. H. a i.,
proti
Land Niederösterreich, v zastúpení: Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3,
za účasti:
Land Niederösterreich, v zastúpení: Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Gruppe Wirtschaft, Sport und Tourismus, Abteilung Anlagenrecht – WST1,
Stadt St. Pölten,
Marktgemeinde Ober‑Grafendorf,
Autobahnen‑ und Schnellstraßen‑Finanzierungs‑Aktiengesellschaft (ASFINAG),
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory F. Biltgen, sudcovia I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (spravodajca) a M. Bošnjak,
generálna advokátka: J. Kokott,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales, v zastúpení: W. Rehm,
–
A. H. a i., Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“, v zastúpení: W. Schachinger, Rechtsanwalt,
–
Land Niederösterreich, v zastúpení: Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3, v zastúpení: M. Hecht a J. Peer, Rechtsanwälte,
–
Stadt St. Pölten, v zastúpení: C. Schneider, Rechtsanwalt,
–
Autobahnen‑ und Schnellstraßen‑Finanzierungs‑Aktiengesellschaft (ASFINAG), v zastúpení: C. Holzer a C. Schmelz, Rechtsanwälte,
–
rakúska vláda, v zastúpení: A. Posch, J. Schmoll a M. Kopetzki, splnomocnení zástupcovia,
–
česká vláda, v zastúpení: L. Langrová, M. Smolek a J. Vláčil, splnomocnení zástupcovia,
–
švédska vláda, v zastúpení: C. Meyer‑Seitz, splnomocnená zástupkyňa,
–
Európska komisia, v zastúpení: C. Hermes a N. Ruiz García, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 18. septembra 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 2 a 5 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7; ďalej len „smernica o ochrane vtáctva“).
2
Návrh na začatie prejudiciálneho konania bol podaný v rámci sporu medzi Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (združenie Projektová dielňa pre životné prostredie a sociálne veci; ďalej len „VIRUS“), Bürgerinitiative „Nein zur Spange Wörth“ (občianska iniciatíva „Povedzme nie pripojeniu Wörth“), Umweltorganisation Verein Lebenswertes Traisental (Združenie pre údolie Traisental, v ktorom stojí za to žiť), Umweltorganisation FG LANIUS – Forschungsgemeinschaft für regionale Faunistik und angewandten Naturschutz (FG LANIUS – výskumné spoločenstvo pre regionálnu faunu a aplikovanú ochranu prírody) a A. H a i. na jednej strane a Land Niederösterreich, ktorú zastupuje Amt der Niederösterreichischen Landesregierung, Abteilung Landesstraßenplanung – ST3 (Úrad vlády spolkovej krajiny Dolné Rakúsko, oddelenie pre plánovanie ciest v pôsobnosti spolkovej krajiny) – ST3), na druhej strane vo veci rozhodnutia povoliť výstavbu štátnej cesty.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica o ochrane vtáctva
3
V odôvodneniach 3, 5, 7 a 8 tejto smernice sa uvádza:
„(3)
Veľký počet druhov voľne žijúceho vtáctva, ktoré sa prirodzene vyskytuje na európskom území členských štátov, klesá, v niektorých prípadoch veľmi rýchlo. Tento pokles predstavuje vážne ohrozenie zachovania prírodného prostredia predovšetkým tým, že ohrozuje biologickú rovnováhu.
…
(5)
Ochrana druhov voľne žijúceho vtáctva prirodzene sa vyskytujúcich na európskom území členských štátov je nevyhnutná na dosiahnutie cieľov [Európskeho s]poločenstva týkajúcich sa zlepšenia životných podmienok a trvalo udržateľného rozvoja.
…
(7)
Cieľom ochrany je dlhodobá ochrana a manažment prírodných zdrojov ako neoddeliteľnej súčasti dedičstva národov Európy. To umožňuje kontrolovať prírodné zdroje, a pokiaľ je to možné, riadiť ich využitie na základe opatrení nevyhnutných na udržanie a zlepšenie prirodzenej rovnováhy medzi druhmi, pokiaľ je to možné.
(8)
Ochrana, udržiavanie alebo obnova dostatočnej rozmanitosti a rozlohy biotopov je základom pre ochranu všetkých druhov vtákov. Určité druhy vtákov by mali byť predmetom zvláštnych opatrení na ochranu ich biotopov s cieľom ich prežitia a reprodukcie v areáli ich rozšírenia. Takéto opatrenia musia tiež zohľadňovať sťahovavé druhy a musia byť koordinované so zámerom vytvorenia súvislej siete.“
4
Podľa článku 1 uvedenej smernice:
„1.   Táto smernica sa vzťahuje na ochranu všetkých druhov voľne žijúceho vtáctva prirodzene sa vyskytujúceho na európskom území členských štátov, na ktoré sa uplatňuje zmluva. Zahŕňa ochranu, starostlivosť a kontrolu týchto druhov a stanovuje pravidlá ich využívania.
2.   Uplatňuje sa na vtáky, ich vajcia, hniezda a ich biotopy.“
5
Článok 2 tejto smernice stanovuje:
„Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zachovanie populácie druhov uvedených v článku 1 na úrovni, ktorá zodpovedá najmä ekologickým, vedeckým a kultúrnym požiadavkám, berúc do úvahy aj hospodárske a rekreačné požiadavky, alebo na prispôsobenie populácie týchto druhov tejto úrovni.“
6
V článku 5 smernice o ochrane vtáctva sa uvádza:
„Bez toho, aby boli dotknuté články 7 a 9, členské štáty prijmú opatrenia nevyhnutné na vytvorenie všeobecného systému ochrany všetkých druhov vtáctva uvedených v článku 1, zakazujúce najmä:
a)
úmyselné usmrcovanie alebo odchyt akýmkoľvek spôsobom;
b)
úmyselné ničenie alebo poškodzovanie ich hniezd a vajec alebo odstraňovanie ich hniezd;
c)
zber vajec vo voľnej prírode a držbu týchto vajec, a to aj prázdnych;
d)
úmyselné rušenie týchto vtákov, hlavne počas obdobia hniezdenia a výchovy mláďat, pokiaľ by rušenie bolo značné vzhľadom na ciele tejto smernice;
e)
držbu a chov tých druhov vtákov, ktorých lov alebo odchyt je zakázaný.“
7
Podľa článku 9 tejto smernice:
„1.   Členské štáty môžu udeliť výnimku z ustanovení článkov 5 až 8, ak neexistuje iné uspokojivé riešenie, z nasledujúcich dôvodov:
a)
–
v záujme verejného zdravia a bezpečnosti,
–
v záujme leteckej bezpečnosti,
–
aby sa zabránilo závažným škodám na úrode, hospodárskych zvieratách, lesoch, chove rýb a vodnom hospodárstve,
–
na ochranu rastlinstva a živočíšstva;
b)
s cieľom výskumu a vzdelávania, obnovy populácie, navrátenia druhov do ich biotopov a na držbu a chov nevyhnutný na tieto účely;
c)
aby sa za prísne kontrolovaných podmienok a na základe výberu povolil odchyt, držba, chov alebo iné rozumné využívanie určitých vtákov v malom rozsahu.“
Smernica o biotopoch
8
Článok 2 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102; ďalej len „smernica o biotopoch“) stanovuje:
„1.   Cieľom tejto smernice je prispievať k zabezpečeniu biologickej rôznorodosti prostredníctvom ochrany prirodzených biotopov divokej fauny a flóry na európskom území členských štátov, ktoré sú stranami zmluvy.
2.   Navrhnú sa opatrenia prijaté podľa tejto smernice, aby sa zachovali v prirodzenom stave ochrany alebo do takéhoto stavu obnovili, prirodzené biotopy a druhy divokej fauny a flóry európskeho významu.
3.   Opatrenia prijaté podľa tejto smernice berú do úvahy hospodárske, sociálne a kultúrne požiadavky a regionálne a miestne charakteristiky.“
9
V článku 6 tejto smernice sa uvádza:
„1.   Pre osobitne chránené územia vytvoria členské štáty potrebné ochranné opatrenia obsahujúce v prípade potreby príslušné plány riadenia, osobitne navrhnuté pre dané lokality alebo začlenené do ďalších plánov rozvoja, a primerané štatutárne, administratívne alebo zmluvné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II, vyskytujúcich sa v týchto lokalitách.
2.   Členské štáty podniknú primerané kroky, aby sa na osobitne chránených územiach predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli územia označené za chránené, pokiaľ by takéto rušenie bolo podstatné vo vzťahu k cieľom tejto smernice.
3.   Akýkoľvek plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo nie je potrebný pre ňu, ale môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu, či už samotne, alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi, podlieha primeranému odhadu jeho dosahov [posudzovaniu jeho vplyvov – neoficiálny preklad] na danú lokalitu z hľadiska cieľov ochrany lokality. Na základe výsledkov zhodnotenia dosahov na lokalitu a podľa ustanovení odseku 4 príslušné vnútroštátne orgány súhlasia s plánom alebo projektom iba po presvedčení sa, že nepriaznivo neovplyvní integritu príslušnej lokality, a v prípade potreby po získaní stanoviska verejnosti.
4.   Ak sa aj napriek negatívnemu odhadu dosahov [posúdeniu vplyvov – neoficiálny preklad] na lokalitu a pri neexistencii alternatívnych riešení plán alebo projekt musí realizovať z dôvodov vyššieho verejného záujmu, vrátane záujmov sociálnej a ekonomickej povahy, členský štát prijme všetky kompenzačné opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, že celková koherencia sústavy Natura 2000 bude ochránená. O prijatých kompenzačných opatreniach informuje Komisiu.
Ak sa v príslušnej lokalite vyskytuje prioritný biotop a/alebo prioritný druh, jediné dôvody, ktoré môžu prichádzať do úvahy, sú tie, ktoré sa týkajú zdravia alebo bezpečnosti ľudí, priaznivých dôsledkov primárneho významu na životné prostredie alebo tiež stanoviska Komisie k ďalším nevyhnutným dôvodom vyššieho verejného záujmu.“
10
Podľa článku 12 tejto smernice:
„1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na vytvorenie systému prísnej ochrany živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a) v prostredí ich prirodzeného pohybu a zakážu:
a)
všetky formy úmyselného odchytávania alebo usmrcovania vzoriek týchto druhov vo voľnej prírode;
b)
úmyselné rušenie týchto druhov najmä počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania;
c)
úmyselné ničenie alebo zbieranie vajec vo voľnej prírode;
d)
poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych.
2.   Pre tieto druhy zakážu členské štáty držanie, prepravu a predaj alebo výmenu a ponúkanie na predaj alebo výmenu vzoriek odobratých z voľnej prírody, s výnimkou tých, ktoré boli odobraté legálne pred zavedením tejto smernice.
3.   Zákaz uvedený v odseku 1 písm. a) a b) a odseku 2 platí pre všetky štádiá života zvierat, na ktoré sa vzťahuje tento článok.
4.   Členské štáty vytvoria systém monitorovania náhodného odchytu a usmrcovania živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a). Na základe zhromaždených informácií členské štáty zabezpečia ďalší výskum alebo podniknú ochranné opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie toho, že náhodný odchyt a usmrcovanie nemá výrazný negatívny vplyv na príslušný druh.“
Rakúske právo
11
Ustanovenie § 18 Niederösterreichisches Naturschutzgesetz 2000 (zákon spolkovej krajiny Dolné Rakúsko z roku 2000 o ochrane prírody) (LGBl. 5500‑0), nazvané „Ochrana druhov“, stanovuje:
„1.   Cieľom pravidiel v oblasti ochrany druhov je ochrana a zachovanie druhov voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín v ich prirodzenej a historickej rozmanitosti. Ochrana druhov zahŕňa:
(1)
ochranu zvierat, rastlín a ich spoločenstiev pred nepriaznivými vplyvmi spôsobenými ľudskou činnosťou, predovšetkým pred svojvoľným nakladaním s nimi,
(2)
ochranu, zachovanie, rozvoj a obnovu biotopov druhov voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín, ako aj ochranu ich ostatných životných podmienok
…
2.   Vláda spolkovej krajiny prostredníctvom nariadenia vyhlasuje za chránené druhy – a to v plnom rozsahu, alebo v prípade, že je to dostatočné na zachovanie daného druhu, čiastočne alebo dočasne – voľne rastúce rastliny alebo voľne žijúce zvieratá, ktoré nie sú divou zverou v zmysle Niederösterreichisches Jagdgesetz 1974 [zákon spolkovej krajiny Dolné Rakúsko z roku 1974 o poľovníctve] (LGBl. 6500), ktorých populáciu je potrebné chrániť alebo zachovávať:
(1)
z dôvodu ich vzácnosti alebo ohrozenia ich populácie,
(2)
z vedeckých alebo kultúrnych dôvodov,
(3)
z dôvodu ich užitočnosti alebo významu pre ekosystém, alebo
(4)
s cieľom zachovať rozmanitosť alebo špecifickosť prírody a krajinného prostredia.
Nariadením možno určiť živočíšne alebo rastlinné druhy, ktorých populácii na území spolkovej krajiny hrozí vyhynutie.
…
4.   Pokiaľ ide o druhy osobitne chránené podľa odsekov 2 a 3, zakazuje sa:
…
(3)
poškodzovať, ničiť alebo odstraňovať vajcia, larvy, kukly alebo hniezda týchto zvierat alebo miesta ich hniezdenia, rozmnožovania, neresenia či úkryty, ako aj
(4)
rušiť biotopy, miesta rozmnožovania a biotopy druhov, ktorým hrozí vyhynutie a ktoré sú uvedené v nariadení, a to najmä vyhotovovaním fotografií alebo filmovaním.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
12
V roku 2014 spolková krajina Dolné Rakúsko požiadala o vydanie stavebného povolenia v oblasti, ktorá je čiastočne zalesnená, južne od mesta St. Pölten (Rakúsko), a to na obojsmernú štvorprúdovú cestu s dĺžkou 1,69 kilometra, predstavujúcu pripojenie na rýchlostnú cestu S34.
13
Po posúdení vplyvov na životné prostredie bol tento projekt povolený rozhodnutím z 12. novembra 2019.
14
Žalobcovia vo veci samej podali proti tomuto rozhodnutiu žaloby na Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd, Rakúsko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
15
Daní žalobcovia pred týmto súdom tvrdia, že v oblasti, kde sa majú vykonávať práce, sa nachádzajú hniezdiská škovránka poľného, jarabice poľnej a prepelice poľnej, čo sú vtáky hniezdiace na zemi na otvorených poliach, a že hluk spôsobený budúcou automobilovou dopravou bude rušiť aj mnohé druhy lesných vtákov žijúcich v blízkosti tejto oblasti, a to predovšetkým ďatľa prostredného. Podľa odhadov by totiž plánovaná cesta mala umožniť premávku približne 12000 vozidiel denne.
16
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že s cieľom obmedziť vplyv na populácie voľne žijúcich vtákov prítomných v danej lokalite alebo v jej blízkosti ráta predmetný projekt s rôznymi opatreniami, predovšetkým s tými, že práce budú môcť byť vykonávané len počas určitých mesiacov v roku a že sa budú musieť zachovať staré stromy vo vzdialenosti najmenej 300 metrov od cesty a na ploche 6,6 hektára.
17
Podľa posudku dvoch znalcov ustanovených vnútroštátnym súdom je v prípade realizácie plánovaných opatrení možné zabrániť akémukoľvek významnému rušivému vplyvu na dotknuté druhy. Títo znalci však pripúšťajú, že tieto opatrenia neumožnia zabrániť tomu, aby mal tento projekt nepriaznivý vplyv na konkrétne jedince, a to už len vzhľadom na dĺžku života väčšiny dotknutých lesných vtákov. Ubezpečujú však, že uvedené opatrenia zaručujú ochranu biotopu týchto druhov a podmienky potrebné na ich hniezdenie.
18
Žalobcovia vo veci samej proti tomuto posúdeniu namietajú.
19
Vnútroštátny súd sa v prvom rade pýta, či opatrenia určené na zabránenie alebo obmedzenie rušenia druhov vtákov dotknutých predmetným projektom možno zohľadniť na účely posúdenia, či tento projekt spĺňa požiadavky článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva. Podľa jeho názoru judikatúru Súdneho dvora, ktorá zakazuje zohľadniť opatrenia zamerané na zabránenie alebo zmiernenie škodlivých účinkov na chránenú lokalitu vo fáze predbežného preskúmania predchádzajúcej primeranému posudzovaniu podľa článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch, nemožno transponovať na článok 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva.
20
Na druhej strane sa vnútroštátny súd domnieva, že je potrebné zosúladiť výklad článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva s výkladom článku 12 ods. 1 písm. d) smernice o biotopoch, ako ho formulovala Komisia vo svojom usmerňovacom dokumente o prísnej ochrane živočíšnych druhov európskeho významu podľa smernice o biotopoch [C(2021) 7301 final]. Základným kritériom vyplývajúcim z tohto výkladu je podľa jeho názoru zachovanie alebo zlepšenie trvalej ekologickej funkcie lokality.
21
Keďže článok 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva zakazuje len tie rušenia, ktoré majú značný vplyv vzhľadom na ciele tejto smernice, existencia takéhoto vplyvu by sa mala posudzovať s prihliadnutím na opatrenia na zabránenie a zmiernenie rušení, ku ktorým má v rámci projektu dôjsť. Uplatnenie výnimky podľa článku 9 uvedenej smernice je potrebné len vtedy, ak projekt spojený s týmito opatreniami musí byť zakázaný na základe článku 5 písm. d) tejto smernice.
22
V druhom rade sa vnútroštátny súd zamýšľa nad tým, aké dôkazy o účinnosti opatrení, ktorých cieľom je zabrániť rušivým vplyvom projektu alebo ich zmierniť, sa majú vyžadovať.
23
Konkrétne si vnútroštátny súd kladie otázku, či úroveň istoty, pokiaľ ide o účinnosť týchto opatrení, vyžadovaná článkom 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva, je porovnateľná s úrovňou, ktorú Komisia vo svojom usmerňovacom dokumente o prísnej ochrane živočíšnych druhov európskeho významu podľa smernice o biotopoch považuje za úroveň, ktorú vyžaduje článok 12 ods. 1 písm. d) smernice o biotopoch. Výklad poskytnutý Komisiou podľa názoru tohto súdu smeruje k posúdeniu účinnosti opatrení na zabránenie a zmiernenie rušení, založeného na posudkoch znalcov určených orgánmi alebo vymenovaných súdom, a to za predpokladu, že v nich obsiahnuté posúdenia budú vedecky obhájiteľné, budú vychádzať zo súčasného stavu poznatkov a budú podrobne odôvodnené.
24
Na druhej strane sa vnútroštátny súd domnieva, že posúdenia súdnych znalcov – spĺňajúce tieto podmienky – by nepostačovali, ak by sa uplatnil dôkazný štandard vymedzený Súdnym dvorom, pokiaľ ide o opatrenia na zabránenie alebo obmedzenie škodlivých vplyvov, ako sú uvedené v článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch, podľa ktorého treba vylúčiť akúkoľvek dôvodnú vedeckú pochybnosť.
25
Vnútroštátny súd si kladie otázku, či musí uplatniť dôkazný štandard vzťahujúci sa na uplatňovanie článku 12 ods. 1 písm. d) smernice o biotopoch, alebo dôkazný štandard týkajúci sa opatrení, ktorých cieľom je zabrániť škodlivým vplyvom uvedeným v článku 6 ods. 3 tejto smernice, alebo tieto škodlivé vplyvy obmedziť. Tento súd nevidí žiadny dôvod na to, aby sa nepoužilo druhé uvedené kritérium v rámci posúdenia ochrany živočíšnych druhov dotknutých predmetným projektom.
26
Účinnosť týchto opatrení by teda mala byť potvrdená vedeckou dokumentáciou do takej miery, aby v tejto otázke nepretrvávali žiadne dôvodné pochybnosti.
27
V prejednávanej veci by to znamenalo, že navrhované opatrenia týkajúce sa ďatľa prostredného by nebolo možné považovať za opatrenia, ktoré by boli spôsobilé zabezpečiť trvalú biologickú funkciu tohto druhu, a to vzhľadom na neexistenciu vedeckej dokumentácie potvrdzujúcej účinnosť týchto opatrení.
28
Za týchto okolností Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 5 smernice o ochrane vtáctva vykladať v tom zmysle, že skutková podstata úmyselného rušenia v zmysle písmena d) tohto článku nie je naplnená, ak síce môže dôjsť k rušeniu jednotlivých jedincov určitého druhu, avšak opatreniami, ktoré boli včas a v primeranej podobe účinne prijaté, sa zabráni akémukoľvek vplyvu na cieľ článku 2 tejto smernice?
2.
Ak je odpoveď na prvú otázku kladná: Musí byť vylúčená akákoľvek vedecká pochybnosť o účinnosti týchto opatrení v tom zmysle, že postačuje dobre odôvodnené odborné posúdenie odborníka ustanoveného súdom, alebo naopak musí existovať objektívna vedecká dokumentácia úspešných praktických skúseností s týmito opatreniami?“
O návrhu na opätovné začatie ústnej časti konania
29
Podaním, ktoré bolo doručené do kancelárie Súdneho dvora 21. októbra 2025, VIRUS požiadalo o opätovné začatie ústnej časti konania v zmysle článku 83 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
30
Na podporu svojho návrhu VIRUS tvrdí, že návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Kokott vo veci Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), rozsudok z 1. augusta 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609), a návrhy generálnej advokátky v prejednávanej veci boli prednesené po skončení písomnej časti konania a predstavujú nové skutočnosti, ktoré môžu mať rozhodujúci vplyv na rozhodnutie Súdneho dvora. Okrem toho VIRUS odôvodňuje svoj návrh na opätovné začatie ústnej časti konania svojím nesúhlasným názorom, ktoré vyjadruje k viacerým bodom týchto návrhov.
31
Podľa článku 83 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora môže tento súd kedykoľvek po vypočutí generálneho advokáta rozhodnúť o opätovnom začatí ústnej časti konania, najmä ak usúdi, že nemá dostatok informácií, alebo ak účastník konania uviedol po skončení tejto časti konania novú skutočnosť, ktorá môže mať rozhodujúci vplyv na rozhodnutie Súdneho dvora.
32
V prejednávanej veci nejde o takýto prípad.
33
Platí totiž, že ani návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Kokott vo veci Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:67), alebo v prejednávanej veci, ani rozsudok z 1. augusta 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609), nepredstavujú nové skutočnosti, ktoré by mohli mať rozhodujúci vplyv na rozhodnutie, ktoré má Súdny dvor vydať v prejednávanej veci. Okrem toho Súdny dvor vzhľadom na všetky informácie, ktoré má k dispozícii, usudzuje, že má dostatok informácií na to, aby rozhodol o tomto návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
34
Pokiaľ ide o nesúhlasný názor, ktorý VIRUS vyjadrilo k viacerým bodom návrhov uvedených v bode 33 tohto rozsudku, treba navyše po prvé pripomenúť, že Štatút Súdneho dvora Európskej únie a rokovací poriadok neupravujú možnosť subjektov oprávnených podľa článku 23 tohto štatútu predložiť pripomienky v reakcii na návrhy prednesené generálnym advokátom (rozsudok zo 16. novembra 2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim a i., C‑748/19 až C‑754/19, EU:C:2021:931, bod 30, ako aj citovaná judikatúra).
35
Po druhé podľa článku 252 druhého odseku ZFEÚ generálny advokát konajúci nestranne a nezávisle predkladá na verejných pojednávaniach odôvodnené návrhy v prípadoch, ktoré si v súlade so Štatútom Súdneho dvora Európskej únie vyžadujú jeho účasť. Nejde teda o stanovisko určené sudcom alebo účastníkom konania, ktoré by pochádzalo od orgánu mimo Súdneho dvora, ale o individuálny, odôvodnený a verejne vyjadrený názor člena samotnej inštitúcie. Za týchto okolností sa účastníci konania nemôžu vyjadrovať k návrhom generálneho advokáta (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. októbra 2021, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, bod 21). Súdny dvor nie je viazaný ani týmito návrhmi, ani odôvodnením, na základe ktorého dospel generálny advokát k záverom týchto návrhov. V dôsledku toho nesúhlas dotknutej osoby s návrhmi generálneho advokáta, nech už sa v nich zaoberá akýmikoľvek otázkami, nemôže sám osebe predstavovať dôvod na opätovné začatie ústnej časti konania (rozsudok zo 16. novembra 2021, Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim a i., C‑748/19 až C‑754/19, EU:C:2021:931, bod 31, ako aj citovaná judikatúra).
36
Za týchto okolností Súdny dvor po vypočutí generálnej advokátky konštatuje, že nie je potrebné nariadiť opätovné začatie ústnej časti konania.
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
37
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva vykladať v tom zmysle, že k úmyselnému rušeniu v zmysle tohto ustanovenia nedochádza, pokiaľ sa opatreniami realizovanými v rámci projektu dá zabrániť akémukoľvek značnému vplyvu vzhľadom na ciele tejto smernice.
38
V prvom rade treba pripomenúť, že po prvé podľa článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva musia členské štáty zakázať úmyselné rušenie všetkých druhov voľne žijúceho vtáctva prirodzene sa vyskytujúceho na európskom území členských štátov, a to hlavne počas obdobia hniezdenia a výchovy mláďat, pokiaľ by rušenie bolo značné vzhľadom na ciele tejto smernice.
39
Po druhé tiež treba pripomenúť, že tento zákaz dopĺňa ďalšie zákazy stanovené v článku 5 písm. a) a b) uvedenej smernice, ktoré sa týkajú predovšetkým úmyselného usmrcovania alebo odchytu týchto druhov vtákov, ako aj úmyselného ničenia alebo poškodzovania ich hniezd a vajec. Všetky tieto zákazy sa pritom nevzťahujú len na tie ľudské činnosti, ktorých účelom je nepriaznivý vplyv na vtáctvo, ale aj na činnosti, pri ktorých sa ráta s možnosťou takéhoto nepriaznivého vplyvu, hoci zrejme nemajú takýto cieľ (pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. augusta 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 49). Preto platí, že hoci projekt výstavby cesty, ktorý je predmetom sporu vo veci samej, nemá za cieľ poškodiť vtáctvo, môže patriť do pôsobnosti článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva.
40
Po tretie z článku 1 smernice o ochrane vtáctva v spojení s odôvodneniami 3, 5, 7 a 8 tejto smernice vyplýva, že cieľom uvedenej smernice je zachovanie alebo obnova – na dostatočnej úrovni – populácie všetkých druhov voľne žijúceho vtáctva prirodzene sa vyskytujúceho na európskom území členských štátov. Podľa článku 2 smernice o vtáctve musí táto úroveň zodpovedať najmä ekologickým, vedeckým a kultúrnym požiadavkám, berúc do úvahy aj hospodárske a rekreačné požiadavky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. augusta 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 51).
41
Článok 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva teda zakazuje rušenia, ktoré majú značný vplyv na odhadovanú dostatočnú úroveň populácií druhov voľne žijúcich vtákov, a nie na jedince týchto druhov, ibaže by populácia daného druhu voľne žijúceho vtáctva – z hľadiska počtu jedincov – bola natoľko znížená, že rušenie jednotlivých jedincov tohto druhu by mohlo ohroziť jeho zachovanie.
42
V druhom rade pri výklade článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva treba na účely odpovede na prvú otázku v zmysle ustálenej judikatúry zohľadniť nielen znenie tohto ustanovenia, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je toto ustanovenie súčasťou (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. marca 2021, Föreningen Skydda Skogen, C‑473/19 a C‑474/19, EU:C:2021:166, bod 32, ako aj citovanú judikatúru).
43
Po prvé, pokiaľ ide o znenie článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva, treba uviesť, že na rozdiel od zákazov stanovených v článku 5 písm. a) a b) tejto smernice sa zákaz úmyselného rušenia vtákov, hlavne počas obdobia hniezdenia a výchovy mláďat, uplatňuje, „[za predpokladu, že] by rušenie bolo značné vzhľadom na ciele [uvedenej] smernice“ (rozsudok z 1. augusta 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 50). Preto platí, že na rozdiel od toho, čo vyžaduje uplatnenie článku 5 písm. a) a b) tejto smernice, preskúmanie vplyvu ľudskej činnosti na úroveň populácie dotknutých druhov vtáctva je relevantné na účely uplatnenia zákazu stanoveného v článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva (pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. augusta 2025, Voore Mets a Lemeks Põlva, C‑784/23, EU:C:2025:609, bod 54).
44
Z uvedeného vyplýva, že pokiaľ vhodné preventívne opatrenia skutočne zabraňujú tomu, aby projekt rušil voľne žijúce vtáctvo, alebo sú skutočne spôsobilé obmedziť toto rušenie takým spôsobom, aby nemalo značný vplyv na ciele smernice o ochrane vtáctva, zo znenia článku 5 písm. d) tejto smernice a z kontextu tohto ustanovenia vyplýva, že zákaz úmyselného rušenia uvedený v tomto ustanovení sa neuplatní. Existencia takýchto opatrení, ktorých realizácia je stanovená v projekte, sa tak musí zohľadniť na účely posúdenia toho, či zákaz rušenia voľne žijúceho vtáctva, ktorý je stanovený v článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctve, je prekážkou projektu.
45
Po druhé platí, že na dosiahnutie cieľov smernice o ochrane vtáctva, ktoré sú pripomenuté v bode 40 tohto rozsudku a ktorými sú konkrétne zachovanie alebo obnova populácie druhov voľne žijúcich vtákov na dostatočnej úrovni, nie je nevyhnutné, aby sa rušivé vplyvy projektu na druhy voľne žijúceho vtáctva posudzovali nezávisle od sprievodných opatrení k projektu, ktoré sa navrhujú na zabránenie alebo obmedzenie týchto vplyvov. Z hľadiska týchto cieľov sú totiž relevantné iba tie rušivé vplyvy, ktorým budú voľne žijúce vtáky vystavené z dôvodu realizácie projektu spojeného s týmito opatreniami.
46
Tejto analýze neodporuje riešenie zvolené Súdnym dvorom v rozsudku z 12. apríla 2018, People Over Wind a Sweetman (C‑323/17, EU:C:2018:244), v rozpore s tým, čo tvrdia žalobcovia vo veci samej vo svojich písomných pripomienkach. Ako uviedol Súdny dvor v tomto rozsudku, ak totiž opatrenia, ktorých cieľom je zabrániť škodlivým vplyvom projektu alebo ich obmedziť, netreba zohľadniť v štádiu predbežného posúdenia tohto projektu v rámci smernice o biotopoch, je to tak z toho dôvodu, že v tomto prvom štádiu analýzy ide o to, aby sa posúdilo, či sa v súlade s článkom 6 ods. 3 prvou vetou smernice o biotopoch musí vo vzťahu k uvedenému projektu uskutočniť formálny postup posudzovania jeho vplyvov na chránené územie. Naproti tomu vzhľadom na to, že článok 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva nerozlišuje dve fázy posudzovania rušenia, ktorým je možné, že projekty vystavia druhy voľne žijúceho vtáctva, je potrebné, aby sa tieto rušenia hneď posudzovali v plnom rozsahu, pričom na tento účel treba zohľadniť opatrenia určené na ich zabránenie alebo zmiernenie.
47
Z vyššie uvedeného vyplýva, že článok 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva sa má vykladať v tom zmysle, že k úmyselnému rušeniu v zmysle tohto ustanovenia nedochádza, pokiaľ sa opatreniami realizovanými v rámci projektu dá zabrániť akémukoľvek značnému vplyvu, ktorý by bol v rozpore s cieľmi tejto smernice spočívajúcimi v zachovaní alebo obnove – na dostatočnej úrovni – populácie všetkých druhov voľne žijúceho vtáctva prirodzene sa vyskytujúceho na európskom území členských štátov, a to predovšetkým vzhľadom na ekologické, vedecké a kultúrne požiadavky, ako aj hospodárske a rekreačné požiadavky.
O druhej otázke
48
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či účinnosť opatrení určených na zabránenie rušeniu, ktoré má značný vplyv na druhy voľne žijúceho vtáctva, v zmysle článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva, môže byť preukázaná na základe odôvodneného posudku súdneho znalca, alebo či musí byť preukázaná prostredníctvom vedeckej dokumentácie potvrdzujúcej úspešné zavedenie takýchto opatrení do praxe.
49
V prvom rade treba poukázať na to, ako uviedla generálna advokátka v bode 86 svojich návrhov, že ani článok 5, ani žiadne iné ustanovenie smernice o ochrane vtáctva nestanovuje pravidlá týkajúce sa vykonávania dôkazov v rámci preskúmavania rušenia druhov voľne žijúceho vtáctva spôsobeného ľudskou činnosťou.
50
Za týchto okolností v súlade so zásadou procesnej autonómie a s výhradou zásad ekvivalencie a efektivity prináleží vnútroštátnemu právnemu poriadku každého členského štátu, aby stanovil spôsoby vykonávania dôkazov, dôkazné prostriedky prípustné na príslušnom vnútroštátnom súde či zásady upravujúce posudzovanie dôkaznej hodnoty dôkazných prostriedkov, ktoré boli tomuto súdu predložené, ako aj požadovanú úroveň dôkazov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. júna 2017, W a i., C‑621/15, EU:C:2017:484, bod 25).
51
Zásada ekvivalencie vyžaduje, aby tieto procesné podmienky neboli menej výhodné ako procesné podmienky upravujúce podobné situácie podliehajúce vnútroštátnemu právu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. mája 2025, Beevers Kaas, C‑581/23, EU:C:2025:323, bod 44). V dôsledku uvedeného táto zásada nebráni tomu, aby bol dôkaz o účinnosti opatrení určených na zabránenie značnému rušeniu dotknutých druhov predložený v podobe odôvodneného posúdenia súdneho znalca, pokiaľ vnútroštátne právo pripúšťa tento spôsob dokazovania v podobných situáciách podliehajúcich vnútroštátnemu právu, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
52
Zásada efektivity vyžaduje, aby uvedené procesné podmienky neviedli k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. júna 2017_W a i., C‑621/15, EU:C:2017:484, bod 26, ako aj citovanú judikatúru, a z 30. januára 2025, Caronte & Tourist, C‑511/23, EU:C:2025:42, bod 44).
53
V tejto súvislosti treba poukázať na to, že ako v podstate uviedla generálna advokátka v bode 88 svojich návrhov, pokiaľ ide o zákaz úmyselného rušenia voľne žijúceho vtáctva stanovený v článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva, zásada efektivity si vyžaduje, aby preukázanie toho, že takéto rušenie má značné účinky na ciele tejto smernice, nebolo nadmerne sťažené. To isté platí aj pre preukázanie toho, že rušenie nemá značný vplyv na ciele uvedenej smernice.
54
V druhom rade treba pripomenúť, že členské štáty sú pri vykonávaní práva Únie povinné zabezpečiť dodržiavanie požiadaviek vyplývajúcich zo zásady riadnej správy vecí verejných (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. septembra 2022, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság a i., C‑159/21, EU:C:2022:708, bod 44, ako aj citovanú judikatúru).
55
Táto zásada okrem iného vyžaduje, aby administratívny orgán vykonal náležité a nestranné preskúmanie všetkých relevantných aspektov tak, aby pri prijímaní svojho rozhodnutia disponoval čo najúplnejšími a najspoľahlivejšími dôkazmi (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. mája 2020, Agrobet CZ, C‑446/18, EU:C:2020:369, bod 44 a citovanú judikatúru).
56
Zásada riadnej správy vecí verejných tiež ukladá správnemu orgánu povinnosť odôvodniť svoje rozhodnutia pri vykonávaní práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. februára 2022, SC Cridar Cons, C‑582/20, EU:C:2022:114, bod 54 a citovanú judikatúru).
57
V treťom rade, pokiaľ ide o posúdenie rizík v oblasti životného prostredia, toto sa v súlade s článkom 191 ods. 2 ZFEÚ musí vykonať v súlade so zásadou predbežnej opatrnosti. Z tohto hľadiska je úlohou príslušných orgánov predovšetkým zohľadniť najspoľahlivejšie dostupné vedecké údaje, ako aj najnovšie výsledky medzinárodného výskumu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 1. októbra 2019, Blaise a i., C‑616/17, EU:C:2019:800, body 46, 93 a 94, ako aj z 12. júna 2025, Eesti Suurkiskjad, C‑629/23, EU:C:2025:429, bod 42). Naopak nemožno vyžadovať, aby bola účinnosť týchto opatrení preukázaná prostredníctvom vedeckej dokumentácie potvrdzujúcej úspešné zavedenie týchto opatrení do praxe, a to vzhľadom na to, že takáto dokumentácia nie je nevyhnutne k dispozícii.
58
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na druhú otázku odpovedať tak, že účinnosť opatrení určených na zabránenie rušeniu, ktoré má značný vplyv na druhy voľne žijúceho vtáctva, v zmysle článku 5 písm. d) smernice o ochrane vtáctva, môže byť preukázaná na základe odôvodneného posudku súdneho znalca, a to pod podmienkou, že je tento posudok založený na najspoľahlivejších dostupných vedeckých údajoch a najnovších výsledkoch medzinárodného výskumu. Naopak nemožno vyžadovať, aby bola účinnosť týchto opatrení preukázaná prostredníctvom vedeckej dokumentácie potvrdzujúcej úspešné zavedenie uvedených opatrení do praxe.
O trovách
59
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred predkladajúcim vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
1.
Článok 5 písm. d) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva
sa má vykladať v tom zmysle, že:
k úmyselnému rušeniu v zmysle tohto ustanovenia nedochádza, pokiaľ sa opatreniami realizovanými v rámci projektu dá zabrániť akémukoľvek značnému vplyvu, ktorý by bol v rozpore s cieľmi tejto smernice spočívajúcimi v zachovaní alebo obnove – na dostatočnej úrovni – populácie všetkých druhov voľne žijúceho vtáctva prirodzene sa vyskytujúceho na európskom území členských štátov, a to predovšetkým vzhľadom na ekologické, vedecké a kultúrne požiadavky, ako aj hospodárske a rekreačné požiadavky.
2.
Účinnosť opatrení určených na zabránenie rušeniu, ktoré má značný vplyv na druhy voľne žijúceho vtáctva, v zmysle článku 5 písm. d) smernice 2009/147, môže byť preukázaná na základe odôvodneného posudku súdneho znalca, a to pod podmienkou, že je tento posudok založený na najspoľahlivejších dostupných vedeckých údajoch a najnovších výsledkoch medzinárodného výskumu. Naopak nemožno vyžadovať, aby bola účinnosť týchto opatrení preukázaná prostredníctvom vedeckej dokumentácie potvrdzujúcej úspešné zavedenie uvedených opatrení do praxe.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.