62024CJ0215_RES
Asia C‑215/24 [Fira] (
i
)
YX
(Ennakkoratkaisupyyntö –Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia)
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.9.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2002/584/YOS – Vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa varten annettu eurooppalainen pidätysmääräys – 4 artiklan 6 alakohta – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvarainen kieltäytymisperuste – Yhteiskuntaan uudelleen sopeutumisen tavoite – Tuomitun asuinpaikka – Täytäntöönpanovaltio ottaa vastattavakseen rangaistuksen täytäntöönpanosta kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti – Puitepäätös 2008/909/YOS – Rikosasioissa annettujen tuomioiden vastavuoroinen tunnustaminen niiden täytäntöön panemiseksi toisessa jäsenvaltiossa – Täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuimen päättämä vapausrangaistuksen määrääminen ehdolliseksi – 8 artikla – Täytäntöönpanovaltion velvollisuus tunnustaa tuomio ja panna rangaistus täytäntöön – 17 artikla – Täytäntöönpanovaltion mahdollisuus määrittää täytäntöönpanomenettelyt
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin tehty puitepäätös 2008/909 – Täytäntöönpanojäsenvaltion kieltäytyminen panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten – Kyseisen jäsenvaltion sitoumus panna rangaistus itse täytäntöön – Sitä, että kyseisen jäsenvaltion toinen oikeusviranomainen määrää rangaistuksen myöhemmin ehdolliseksi, ei voida hyväksyä
(Neuvoston puitepäätöksen 2008/909, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 8 artiklan 1 kohta ja 17 artiklan 1 kohta)
(ks. 66, 71–78 ja 83–85 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin täsmentää vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa varten annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevan menettelyn yhteydessä, että jäsenvaltion toimivaltainen oikeusviranomainen ei voi sen jälkeen, kun se on kieltäytynyt ryhtymästä toimenpiteisiin kyseisen pidätysmääräyksen johdosta ja sitoutunut panemaan kyseisen rangaistuksen itse täytäntöön, määrätä kyseistä rangaistusta ehdolliseksi.
Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Local Criminal de Vila Nova de Gaia (Porton piirikunnan alioikeus – Vila Nova de Gaian paikallinen rikostuomioistuin, Portugali), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, tuomitsi YX:n kuuden kuukauden pituiseen vapausrangaistukseen. Koska YX oli siirtänyt asuinpaikkansa Espanjaan, kyseinen tuomioistuin antoi eurooppalaisen pidätysmääräyksen YX:n luovuttamiseksi kyseisen vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa varten.
Espanjan toimivaltainen oikeusviranomainen, joka kieltäytyi puitepäätöksen 2002/584 (
1
) 4 artiklan 6 alakohdan nojalla luovuttamasta YX:ää ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, totesi tunnustavansa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen antaman tuomion sen täytäntöön panemiseksi Espanjassa.
Juzgado Central de lo Penal no 1 de Madrid (Madridin valtakunnallinen rikostuomioistuin nro 1, Espanja) määräsi tämän jälkeen pääasiassa kyseessä olevan vapausrangaistuksen Espanjan rikoslain nojalla ehdolliseksi kahden vuoden koeajalla.
Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoi, että tällaisella ehdolliseksi määräämistä koskevalla päätöksellä voidaan vaarantaa puitepäätöksen 2008/909 (
2
) tavoitteet ja vastavuoroisen tunnustamisen periaate, se pyysi unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua. Se huomauttaa, että täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on lähtökohtaisesti tunnustettava tuomion antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen antama langettava tuomio ja pantava täytäntöön määrätty rangaistus, jonka keston ja luonteen on vastattava kyseisessä tuomiossa vahvistettua kestoa ja luonnetta. Ensin mainittu viranomainen ei siis voi puitepäätöksen 2008/909 8 artiklaa rikkomatta muuttaa viimeksi mainitun viranomaisen määräämän rangaistuksen sisältöä eikä määrätä sellaista rangaistusta ehdolliseksi, johon kyseessä oleva henkilö on tuomittu tuomion antaneessa valtiossa.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan puitepäätöksen 2008/909 17 artiklassa, jonka mukaan rangaistuksen täytäntöönpanoon sovelletaan täytäntöönpanovaltion lainsäädäntöä, viitataan lisäksi ainoastaan toimenpiteisiin, joilla pyritään varmistamaan vapausrangaistuksen aineellinen täytäntöönpano, eikä sen piiriin kuulu siis – toisin kuin Madridin valtakunnallinen rikostuomioistuin nro 1 on katsonut – päätös tällaisen rangaistuksen määräämisestä ehdolliseksi.
Unionin tuomioistuimen mukaan on siis selvitettävä, onko päätöksen vapausrangaistuksen määräämisestä ehdolliseksi katsottava merkitsevän langettavan tuomion muuttamista, jolloin puitepäätöksen 2008/909 8 artiklan 1 kohta on esteenä sille, että täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen määrää tällaisesta ehdollisuudesta, vai kuuluvan kyseisen tuomion täytäntöönpanoon, jolloin kyseisen puitepäätöksen 17 artiklan 1 kohta mahdollistaa sen, että täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen määrää tällaisesta ehdollisuudesta.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin huomauttaa heti alkuun, että puitepäätöksen 2008/909 8 artiklan 1 kohta ja 17 artiklan 1 kohta eivät koske nimenomaisesti sitä tilannetta, jossa täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen määrää tuomion antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen määräämän vapausrangaistuksen ehdolliseksi. Sanamuodon perusteella ei etenkään voida selvittää, kuuluuko tällainen ehdolliseksi määrääminen puitepäätöksen 2008/909 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun rangaistuksen täytäntöönpanomenettelyjen käsitteen alaan.
Kun kyseisen puitepäätöksen 17 artiklan 1 kohdassa säädetään, että täytäntöönpanovaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on yksinomainen toimivalta kaikkien rangaistuksen täytäntöönpanomenettelyjen ja kaikkien niihin liittyvien toimenpiteiden osalta, joihin kuuluu ennenaikaiseen tai ehdonalaiseen vapauteen päästäminen, kyseisen artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetään kuitenkin tuomion antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen ensinnäkin oikeudesta saada pyynnöstä tietoja mahdollista ennenaikaista tai ehdonalaista vapauttamista koskevista täytäntöönpanovaltion sovellettavista säännöksistä, tämän jälkeen oikeudesta vetää pois todistus (
3
) – joka ilmaisee tuomion antaneen valtion suostumusta määrätyn rangaistuksen täytäntöön panemiseen täytäntöönpanovaltiossa – ja lopuksi mahdollisuudesta ilmoittaa niistä edellytyksistä, joita tuomion antanut valtio soveltaa ennenaikaiseen tai ehdonalaiseen vapauttamiseen, jotta täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen ottaa ne huomioon.
Vaikka kyseisen puitepäätöksen 17 artiklan 3 ja 4 kohdassa tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle annettuja oikeuksia olisi siis sitäkin suuremmalla syyllä sovellettava vapausrangaistuksen määräämiseen ehdolliseksi, koska tällainen toimenpide tapahtuu ennen kuin kyseistä rangaistusta on miltään osin pantu tosiasiallisesti täytäntöön ja merkitsee siis ennenaikaisesta tai ehdonalaisesta vapauttamisesta poiketen kyseisen rangaistuksen täytäntöönpanon määräämistä ehdolliseksi kokonaisuudessaan, unionin tuomioistuin toteaa, että unionin lainsäätäjä on säätänyt näistä oikeuksista vain ennenaikaisen tai ehdonalaisen vapauttamisen edellytysten osalta.
Unionin tuomioistuin siis katsoo, että tällainen vapausrangaistuksen määrääminen ehdolliseksi ei kuulu puitepäätös 2008/909 17 artiklan 1 kohtaan sisältyvän täytäntöönpanomenettelyjen käsitteen alaan.
Tätä arviointia tukee se, että puitepäätöstä 2008/947, (
4
) jonka soveltamisala sulkee pois puitepäätöksen 2008/909 (
5
) soveltamisalan, sovelletaan nimenomaan tuomioihin, joissa itsessään vapausrangaistus on määrätty ehdollisena tai joihin on liitetty erillinen valvontapäätös ja jotka on antanut näissä kummassakin tapauksessa tuomion antaneen valtion toimivaltainen viranomainen. (
6
) Puitepäätöksessä 2008/947 vahvistetaan siis, että vapausrangaistuksen määrääminen ehdollisena kuuluu tuomion antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen toimivaltaan ja on osa tunnustettavaa tuomiota eikä se kuulu tuomion täytäntöönpanoon ja täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen toimivaltaan.
Täytäntöönpanovaltion mahdollisuus mukauttaa puitepäätöksen 2008/909 8 ja 17 artiklassa nimenomaisesti säädettyjen tapausten lisäksi tuomion antaneessa valtiossa määrättyä rangaistusta tai sen täytäntöönpanomenettelyä olisi myöskin omiaan heikentämään jäsenvaltioiden erityistä keskinäistä luottamusta muiden jäsenvaltioiden oikeudellisiin järjestelmiin ja siis vastoin tavoitetta kehittää edelleen jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä rikostuomioiden täytäntöönpanon osalta. Näillä 8 ja 17 artiklalla on näin ollen keskeinen tehtävä tähän tavoitteeseen pyrittäessä, kun niissä täsmennetään rikostuomioiden tunnustamisen ja täytäntöönpanon osalta täytäntöönpanovaltion toimivaltaisille viranomaisille annetun toimivallan laajuus ja rajat.
Unionin tuomioistuin päättelee näistä syistä, että vapausrangaistuksen määrääminen ehdollisena kuuluu puitepäätöksen 2008/909 8 artiklan soveltamisalaan eikä täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen näin ollen voi määrätä siitä kyseisen puitepäätöksen 17 artiklan nojalla.
Unionin tuomioistuin täsmentää lopuksi, että se, että ehdollinen vapausrangaistus määrätään pantavaksi täytäntöön siitä syystä, että asianomainen on rikkonut jotakin kyseisen ehdollisuuden objektiivista edellytystä, ei ole puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklassa tarkoitettu ratkaisu (
7
) ja voi siis kuulua määrätyn rangaistuksen täytäntöönpanoon, ei merkitse välttämättä sitä, että päätös siitä, määrätäänkö vapausrangaistus ehdollisena, olisi luonteeltaan samanlainen.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
1
)	Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1; jäljempänä puitepäätös 2002/584). Kyseisen puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa säädetään, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön, jos eurooppalainen pidätysmääräys on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, kun etsitty henkilö oleskelee täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa, on sen kansalainen tai asuu siellä vakinaisesti, ja tämä valtio sitoutuu panemaan tämän rangaistuksen tai toimenpiteen itse täytäntöön kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
(
2
)	Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehty neuvoston puitepäätös 2008/909/YOS (EUVL 2008, L 327, s. 27), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24) (jäljempänä puitepäätös 2008/909).
(
3
)	Kyse on puitepäätöksen 2008/909 4 artiklassa tarkoitetusta todistuksesta, jonka lähettäminen on yksi niistä muodollisuuksista, joita on noudatettava, kun täytäntöönpanovaltio ottaa vastattavakseen tuomion antaneessa valtiossa määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanosta.
(
4
)	Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta tuomioihin ja valvontapäätöksiin valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten valvomiseksi 27.11.2008 annettu neuvoston puitepäätös 2008/947/YOS (EUVL L 2008, L 337, s. 102).
(
5
)	Direktiivin 2008/947 1 artiklan 3 kohdan a alakohta.
(
6
)	Puitepäätöksen 2008/947 2 artiklan 1, 2 ja 5 alakohta
(
7
)	Ks. vastaavasti tuomio 22.12.2017, Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026, 77 ja 78 kohta) sekä tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistusten määrääminen täytäntöönpantavaksi) (C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 53 ja 54 kohta).