62024CC0002
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ATHANASIOS RANTOS
27 päivänä maaliskuuta 2025 (
1
)
Asia C‑2/24 P
Teva Pharmaceutical Industries Ltd ja
Cephalon Inc.
vastaan
Euroopan komissio
Muutoksenhaku – Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Modafiniilimarkkinat – Patenttialan riitojen sovintosopimus, jonka tarkoituksena on viivästyttää modafiniilin halvemman rinnakkaisversion markkinoille saattamista – Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan ja ETA‑sopimuksen 53 artiklan rikkominen – Kumoamiskanne – Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus – Vaikutukseen perustuva kilpailunrajoitus – Arviointiperusteet
I Johdanto
1.
Teva Pharmaceutical Industries Ltd (jäljempänä Teva) ja Cephalon Inc. (jäljempänä yhdessä valittajat) vaativat valituksellaan, että unionin tuomioistuin kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 18.10.2023 antaman tuomion Teva Pharmaceutical Industries ja Cephalon v. komissio (T‑74/21, EU:T:2023:651; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jossa unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien kanteen. Tällä kanteella vaadittiin ensisijaisesti, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa SEUT 101 artiklan ja ETA‑sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 26.11.2020 annetun Euroopan komission päätöksen C(2020) 8153 final (asia AT.39686‑CEPHALON; jäljempänä riidanalainen päätös), (
2
) jossa valittajien todettiin rikkoneen SEUT 101 artiklaa ja ETA‑sopimuksen 53 artiklaa tehdessään sopimuksen niiden välisen patenttiriidan ratkaisemisesta, ja toissijaisesti, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa määrätyt sakot tai alentaa niiden määrää.
2.
Käsiteltävän asian taustalla on valittajien eli kahden lääkeyhtiön välinen riidan sovintosopimus (jäljempänä sovintosopimus), jossa toinen valittajista, Teva, sitoutui olemaan tuomatta rinnakkaislääkettään merkityksellisille modafiniilimarkkinoille vastineeksi kyseisessä sopimuksessa määrätystä liiketoimipaketista, eli asiassa ei ole kyse suorista maksuista. Komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä muun muassa, että kyseistä sopimusta oli pidettävä SEUT 101 artiklan 1 kohdassa ja ETA‑sopimuksen 53 artiklassa tarkoitettuna tarkoitukseen ja vaikutukseen perustuvana kilpailunrajoituksena. Cephalonille määrättiin näin ollen 30480000 euron ja Tevalle 30000000 euron sakot.
3.
Tämä asia on jatkumoa tuomioiden Generics (UK) ym. (
3
), Lundbeck (
4
) ja Servier (
5
) antamiseen johtaneille asioille, joissa oli kyse patenttialan riitojen sovintosopimusten luonnehtimisesta SEUT 101 artiklassa tarkoitetuiksi tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi. Se tarjoaa unionin tuomioistuimelle erityisesti tilaisuuden selventää tässä määräyksessä tarkoitetun kilpailunrajoituksen toteamista koskevia arviointiperusteita sellaisen patenttiriitojen sovintosopimuksen yhteydessä, jonka ovat tehneet yhtäältä alkuperäislääkkeen valmistaja, joka on lääkkeeseen liittyvien toissijaisten patenttien haltija, ja toisaalta lääkkeen rinnakkaisversion valmistaja.
II Asian tausta
4.
Asian tausta on esitetty valituksenalaisen tuomion 2–43 kohdassa ja voidaan tiivistää tämän ratkaisuehdotuksen tarpeita varten seuraavasti.
A Kyseessä olevat toimijat
5.
Cephalon on Yhdysvaltoihin sijoittautunut biolääketieteen alan yritys, joka toimittaa sekä alkuperäis‑ että rinnakkaislääkkeitä maailmanlaajuisesti. Sen pääasiallinen toiminta kattaa lääkkeiden tutkimuksen, kehittämisen ja markkinoille saattamisen erityisesti keskushermoston häiriöiden alalla.
6.
Teva on monikansallinen lääkeyhtiö, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi rinnakkaislääkkeitä sekä innovatiivisia ja erikoiskäyttöön tarkoitettuja farmaseuttisia tuotteita, lääkkeiden vaikuttavia aineita ja käsikauppatuotteita.
7.
Sen jälkeen, kun komissio oli hyväksynyt ilmoitetun keskittymän 13.10.2011 antamallaan päätöksellä K(2011) 7435 lopullinen (asia COMP/M.6258 – Teva/Cephalon; jäljempänä keskittymää koskeva päätös) (
6
) yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (
7
) 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, Teva osti Cephalonin lokakuussa 2011.
B Kyseessä oleva tuote ja patentit
8.
Käsiteltävä asia koskee lääkkeitä, joiden vaikuttavana farmaseuttisena aineena (active pharmaceutical ingredient (API), jäljempänä vaikuttava aine) on modafiniili. Modafiniilin löysi ranskalainen lääkeyhtiö Laboratoire Lafon vuonna 1976. Modafiniili on pitkävaikutteinen stimulantti, jota käytetään tiettyjen unihäiriöiden hoitoon.
9.
Cephalon sai vuonna 1993 Lafonilta yksinoikeudet modafiniiliin, ja vuonna 1997 Cephalon alkoi myydä sitä Provigil‑tavaramerkillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 2005 se myi modafiniilia useissa Euroopan talousalueen (ETA) maissa.
10.
Cephalonin hallussa olleiden modafiniilia vaikuttavana aineena suojaavien erilaisten kansallisten molekyylipatenttien voimassaolo päättyi ETA‑alueella vuonna 2003, kun taas kyseistä vaikuttavaa ainetta koskevan tietosuojan voimassaolo päättyi vuonna 2005. Vaikka modafiniilin molekyylipatenttien voimassaolo oli päättynyt, Cephalonilla oli vielä hallussaan hiukkasten kokoa koskevia toissijaisia patentteja ja muita modafiniiliin liittyviä patentteja, joiden voimassaolo ETA‑alueella päättyi vuonna 2015.
11.
Provigil‑lääke oli myynnin kannalta Cephalonin tuotevalikoiman tärkein tuote. Koska markkinoille oli lähitulevaisuudessa tulossa rinnakkaisvalmisteita ja koska Cephalon halusi suojata liiketoimintaansa kyseisellä alalla, se valmisteli Nuvigil‑nimistä toisen sukupolven tuotetta, jonka vaikuttavana aineena oli modafiniili ja jonka se aikoi saattaa markkinoille korvatakseen Provigilin asteittain vuodesta 2006 alkaen ensin Yhdysvalloissa ja myöhemmin ETA‑alueella. Lisäksi Cephalon oli suunnitellut tuovansa markkinoille toisen, Sparlon‑nimisen modafiniilipohjaisen lääkkeen. Lopulta Cephalon ei tuonut ETA‑alueen markkinoille Nuvigilia eikä Sparlonia.
12.
Kun neljä rinnakkaislääkkeiden valmistajaa, muun muassa Teva, haki vuoden 2002 lopussa säänneltyä myyntilupaa rinnakkaismodafiniilivalmisteidensa markkinoille saattamiseen Yhdysvalloissa, Cephalon pani niitä vastaan vireille patentin loukkausta koskevan menettelyn Yhdysvalloissa. Teva toi kesäkuussa 2005 rinnakkaismodafiniilivalmisteensa markkinoille Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
13.
Cephalon pani 6.7.2005 kirjeenvaihdon jälkeen Tevaa vastaan vireille patenttiasiaa koskevan tuomioistuinmenettelyn High Court of Justicessa (England & Wales) (Englannin ja Walesin alioikeus, Yhdistynyt kuningaskunta) ja vaati väliaikaista kieltoa, jolla Tevaa estetään myymästä rinnakkaismodafiniilivalmistettaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Teva nosti tämän jälkeen mitättömyyttä koskevan vastakanteen. Ennen väliaikaista kieltoa koskevaa vaatimusta käsittelevää istuntoa, joka oli tarkoitus järjestää 11.7.2005, Teva suostui lopettamaan rinnakkaismodafiniilivalmisteiden myynnin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Cephalon suostui asettamaan vastineeksi 2,1 miljoonan Englannin punnan (GBP) (n. 3,07 miljoonaa euroa) suuruisen vakuuden siltä varalta, että Teva voittaisi asian tuomioistuinmenettelyssä ja olisi oikeutettu vaatimaan vahingonkorvausta tulonmenetyksestä.
14.
Sovintosopimusta koskevat neuvottelut aloitettiin marraskuun 2005 lopussa.
C Sovintosopimus
15.
Cephalon ja Teva tekivät 8.12.2005 sovintosopimuksen, joka koski myös niiden tytäryhtiöitä ja tuli voimaan 4.12.2005.
16.
Sovintosopimuksessa määrättiin muun muassa, että Teva sitoutui 2 artiklan nojalla olemaan tulematta itsenäisesti modafiniilimarkkinoille ja kilpailematta Cephalonin kanssa näillä markkinoilla (jäljempänä kilpailukieltoehto) sekä olemaan riitauttamatta Cephalonin modafiniilipatentteja (jäljempänä riitauttamatta jättämistä koskeva ehto) (jäljempänä yhdessä rajoittavat ehdot).
17.
Sovintosopimuksen 2.2–2.6 artiklassa määrättiin liiketoimipaketista, joka koski seuraavia seikkoja: Teva myönsi Cephalonille lisenssin, joka koski Tevan immateriaalioikeuksia; Cephalon myönsi Tevalle lisenssin, joka koski Cephalonin Parkinsonin taudin hoitoa koskevien tutkimusten yhteydessä laatimien tietojen (niin sanotut CEP1347‑tiedot) käyttöä; Teva toimitti Cephalonille modafiniilia vaikuttavana aineena; Cephalon suoritti Tevalle maksuja vältetyistä oikeudenkäyntikuluista, ja Teva jakeli Cephalonin tuotteita Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
18.
Sovintosopimuksen 3 artiklassa määrättiin vastaavasti Tevalle myönnettävistä rinnakkaisoikeuksista. Kyseisen artiklan nojalla Cephalon myönsi Tevalle ei‑yksinomaisen lisenssin sen rinnakkaismodafiniilivalmisteen markkinoille saattamiseen, myös ETA‑alueella, vuodesta 2012 alkaen (tai aiemmin, jos jokin muu yritys tuo rinnakkaismodafiniilivalmisteen markkinoille).
19.
Sovintosopimuksen 4 artiklan mukaan Teva ja Cephalon sitoutuivat päättämään välittömästi modafiniilia koskevan riita‑asiansa Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
20.
Lopuksi sovintosopimuksessa määrättiin myös tämän ratkaisuehdotuksen 16 ja 18 kohdassa mainittuihin eri liiketoimiin sisältyvistä rahamääristä tai rojaltimaksuista.
III Riidanalainen päätös
21.
Komissio antoi 26.11.2020 riidanalaisen päätöksen, jossa se katsoi, että valittajat olivat rikkoneet SEUT 101 artiklaa ja ETA‑sopimuksen 53 artiklaa, kun ne osallistuivat lääkealan sovintosopimukseen käänteistä maksua vastaan. Rikkominen koski Alankomaita, Belgiaa, Bulgariaa, Espanjaa, Irlantia, Islantia, Italiaa, Itävaltaa, Kreikkaa, Kyprosta, Latviaa, Liechtensteinia, Liettuaa, Luxemburgia, Norjaa, Portugalia, Puolaa, Ranskaa, Romaniaa, Ruotsia, Saksaa, Slovakiaa, Suomea, Tanskaa, Unkaria ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja kesti 4.12.2005–12.10.2011 lukuun ottamatta Bulgariaa ja Romaniaa, joissa rikkominen alkoi 1.1.2007, ja Unkaria, jossa rikkominen päätyi 14.6.2011. (
8
) Komissio määräsi todetusta rikkomisesta Cephalonille 30480000 euron sakon ja Tevalle 30000000 euron sakon. (
9
)
IV Asian käsittely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
22.
Valittajat vaativat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 5.2.2021 toimittamallaan kannekirjelmällä riidanalaisen päätöksen kumoamista ja toissijaisesti sakkojen kumoamista tai niiden määrän alentamista.
23.
Valittajat esittivät kanteensa tueksi neljä kanneperustetta: ensimmäinen kanneperuste koski komission tekemää oikeudellista ja tosiseikkoja koskevaa virhettä, kun se luokitteli sovintosopimuksen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi; toinen kanneperuste koski oikeudellista virhettä ja tosiseikkoja koskevaa virhettä, kun komissio luokitteli tämän sopimuksen vaikutukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi; kolmas kanneperuste, joka esitettiin toissijaisesti, koski SEUT 101 artiklan 3 kohdan virheellistä soveltamista; ja lopuksi neljännellä kanneperusteella, joka esitettiin myös toissijaisesti, valittajat vaativat niille määrättyjen sakkojen kumoamista (tai ainakin Tevalle määrätyn sakon osittaista kumoamista olennaisilta osin).
24.
Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäistä kanneperustetta, joka koski komission tekemää virhettä, kun se luokitteli sovintosopimuksen tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi. (
10
) Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi ensiksi väitteet, jotka koskivat tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamista koskevan asianmukaisen oikeudellisen arviointiperusteen soveltamatta jättämistä. (
11
) Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi toiseksi väitteet, jotka koskivat sitä, että tämän sopimuksen ohella toteutetuilla liiketoimilla oli muu uskottava selitys kuin se, että ne olivat yksinomaan vastine rajoittavien ehtojen hyväksymisestä. (
12
) Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kolmanneksi väitteet, jotka koskivat tuomiossa Generics (UK) vahvistettua arviointiperustetta, joka koski toteen näytettyjen sekä kyseessä olevan sopimuksen kannalta merkityksellisten ja ominaisten kilpailua edistävien vaikutusten, jotka olivat riittävän merkittäviä, olemassa oloa. (
13
) Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi neljänneksi väitteet, jotka koskivat virheitä, jotka komissio oli väitetysti tehnyt sovintosopimuksen taloudellista ja oikeudellista asiayhteyttä arvioidessaan. (
14
)
25.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi toisen kanneperusteen, joka koski komission tekemää virhettä, kun se luokitteli sovintosopimuksen vaikutukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi ja käytti perustana ainoastaan tämän sopimuksen mahdollisia vaikutuksia. (
15
)
26.
Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien toissijaisesti esittämän kolmannen ja neljännen kanneperusteen. Se hylkäsi näin yhtäältä kolmannen kanneperusteen, joka koski komission riidanalaisessa päätöksessä tekemää arviointivirhettä siltä osin kuin päätöksessä katsottiin, ettei sovintosopimus täyttänyt SEUT 101 artiklan 3 kohdassa määrättyjä vapautuksen edellytyksiä, (
16
) ja toisaalta neljännen kanneperusteen, joka koski oikeusvarmuuden, taannehtivuuskiellon ja luottamuksensuojan periaatteiden sekä nullum crimen, nulla poena sine lege ‑periaatteen loukkaamista, kun komissio määräsi sakkoja. (
17
)
27.
Neljänneksi ja viimeiseksi unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajien vaatimuksen, joka koski riidanalaisessa päätöksessä määrättyjen sakkojen kumoamista tai niiden määrän alentamista. (
18
)
28.
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että valittajien kanne oli hylättävä, ja määräsi ne korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
V Asian käsittely unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset
29.
Valittajat vaativat valituksessaan, että unionin tuomioistuin ottaa valituksen tutkittavaksi ja hyväksyy sen; kumoaa valituksenalaisen tuomion; palauttaa asian unionin yleiselle tuomioistuimelle uuden tuomion antamista varten, paitsi jos unionin tuomioistuin katsoo, että sillä on tarvittavat tiedot riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi; ja velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien tässä oikeusasteessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut. Komissio puolestaan vaatii, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen ja velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
VI Arviointi
30.
Valittajat vetoavat valituksensa tueksi kahteen valitusperusteeseen, jotka koskevat koskee oikeudellista virhettä, jonka unionin yleinen tuomioistuin teki yhtäältä soveltaessaan tuomioon Generics (UK) perustuvassa oikeuskäytännössä vahvistettua tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamista koskevaa arviointiperustetta farmaseuttisia patentteja koskevan sovintosopimuksen yhteydessä (A) ja toisaalta tutkiessaan sovintosopimuksen kilpailua rajoittavia vaikutuksia (B).
A Ensimmäinen valitusperuste
31.
Ensimmäisessä valitusperusteessaan, joka jakautuu kahteen osaan, valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti tuomiossa Generics (UK) vahvistettua tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamista koskevaa oikeudellista arviointiperustetta sovintosopimuksen yhteydessä.
32.
Valitusperusteen ensimmäinen osa koskee unionin yleisen tuomioistuimen tulkintaa, joka liittyy mainitussa tuomiossa vahvistetun arviointiperusteen ensimmäiseen osaan ja erityisesti siihen, selittyvätkö kyseisessä sovintosopimuksessa määrätyt varojen siirrot yksinomaan osapuolten kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailuun ansioiden perusteella. (
19
) Valitusperusteen toinen osa puolestaan koskee tämän arviointiperusteen toista osaa ja erityisesti edellytyksiä, joilla tällaisella sovintosopimuksella voi olla toteennäytettyjä kilpailua edistäviä vaikutuksia, joiden perusteella voidaan kohtuudella epäillä sen riittävää vahingollisuutta kilpailulle. (
20
)
33.
Käsiteltävän valitusperusteen analysoinnin helpottamiseksi on mielestäni hyödyllistä muistuttaa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetuista perusteista, jotka koskevat markkinoilletulon viivästyttämistä koskevien sopimusten (eli niin kutsuttujen ”pay for delay” ‑sopimusten) luonnehtimista tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, ja erityisesti periaatteista, jotka ilmenevät tuomiosta Generics (UK), joka on sekä käsiteltävän asian että unionin tuomioistuimen asiaa koskevan myöhemmän oikeuskäytännön ytimessä.
1.
Markkinoilletulon viivästyttämistä koskevien sopimusten luonnehdinta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi
34.
Muistutan aluksi, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen käsitettä voidaan soveltaa vain tietyntyyppisiin yritysten välisiin kollusiivisiin käytäntöihin, jotka jo luonteensa puolesta ovat riittävän vahingollisia kilpailulle, jotta voidaan katsoa, ettei niiden vaikutusten tutkiminen ole tarpeen. (
21
)
35.
Unionin tuomioistuin on todennut erityisesti sovintosopimuksista – kuten käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisesta sovintosopimuksesta, joka koskee vapaasti käytettäväksi tulleen vaikuttavan aineen valmistusmenetelmää koskevaan patenttiin liittyviä riitoja – jotka on tehty alkuperäislääkkeiden valmistajan ja rinnakkaislääkkeiden valmistajan välillä ja joiden vaikutuksesta rinnakkaislääkkeiden markkinoille tuloa on lykätty vastikkeeksi rahavarojen tai muiden varojen kuin rahavarojen siirroista ensin mainitulta jälkimmäisille, että tällaisia sopimuksia ei voida kaikissa tapauksissa pitää SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina tarkoitukseen perustuvina kilpailunrajoituksina. (
22
)
36.
Tältä osin on huomattava, että edellä mainitun oikeuskäytännön mukaan rinnakkaislääkkeiden valmistaja voi arvioituaan mahdollisuuksiaan voittaa asiansa oikeudenkäynnissä, jossa sen vastapuolena on kyseisen alkuperäislääkkeen valmistaja, päättää luopua kyseisille markkinoille tulemisesta ja tehdä viimeksi mainitun kanssa tätä menettelyä koskevan sovintosopimuksen. Tällaista sopimusta ei kuitenkaan voida kaikissa tapauksissa pitää SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena. Se, että tällaiseen sopimukseen liittyy varojen siirtoja alkuperäislääkkeiden valmistajalta rinnakkaislääkkeiden valmistajalle, ei ole myöskään riittävä peruste sen luonnehtimiseksi tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, koska kyseiset varojen siirrot voivat osoittautua perustelluiksi. Näin voi olla erityisesti silloin, kun rinnakkaislääkkeiden valmistaja saa alkuperäislääkkeiden valmistajalta summia, jotka tosiasiallisesti vastaavat niiden väliseen riita‑asiaan liittyvien kustannusten tai haittojen korvaamista tai jotka vastaavat korvausta tosiasiallisesta tavaroiden tai palvelujen välittömästä tai myöhemmästä toimituksesta alkuperäislääkkeiden valmistajalle. (
23
)
37.
Kun rinnakkaislääkkeiden valmistajan ja alkuperäislääkkeiden valmistajan, joka on kyseisen patentin haltija, välisen patentin pätevyyttä koskevan riidan sovintosopimukseen liittyy alkuperäislääkkeiden valmistajalta rinnakkaislääkkeiden valmistajalle tehtäviä varojen siirtoja, aluksi on näin ollen tarkistettava, voidaanko alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaislääkkeiden valmistajalle suorittamien varojen siirtojen positiivinen nettosaldo oikeuttaa kokonaisuudessaan – kuten tämän ratkaisuehdotuksen edellisessä kohdassa esitetään – tarpeella korvata kyseiseen riitaan liittyviä kustannuksia tai haittoja, kuten viimeksi mainitun valmistajan neuvonantajien kuluja ja palkkioita, tai tarpeella maksaa korvausta tämän alkuperäislääkkeiden valmistajalle tosiasiallisesti ja todistetusti toimittamista tavaroista tai palveluista. (
24
) Tällaisen riidan sovinto merkitsee nimittäin sitä, että rinnakkaislääkkeiden valmistaja tunnustaa kyseessä olevan patentin pätevyyden, koska se luopuu riitauttamasta sitä. Tästä seuraa, että alkuperäislääkkeiden valmistajan rinnakkaislääkkeiden valmistajalle suorittaman niin sanotun käänteisen maksun yhteydessä ainoastaan tällaisten kustannusten korvaamista tai tällaisista toimitetuista tavaroista tai palveluista maksettavaa korvausta voidaan pitää johdonmukaisena tällaiseen tunnustamiseen nähden ja näin ollen kilpailun kannalta oikeutettavissa olevana. (
25
)
38.
Jos kyseistä siirtojen positiivista nettosaldoa ei voida oikeuttaa kokonaisuudessaan tällaisella tarpeella, on toiseksi tutkittava, selittyvätkö kyseiset siirrot tällaisen perustelun puuttuessa yksinomaan kyseisten lääkevalmistajien kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella. Tämän tutkinnan yhteydessä on määritettävä, onko kyseinen saldo, mukaan lukien mahdolliset perustellut kustannukset, riittävän suuri kannustaakseen tosiasiallisesti rinnakkaislääkkeiden valmistajaa luopumaan kyseisille markkinoille tulosta, eikä tältä osin edellytetä, että kyseinen positiivinen nettosaldo olisi välttämättä suurempi kuin voitot, joita tämä rinnakkaislääkkeiden valmistaja olisi saanut, jos se olisi voittanut patenttia koskevan oikeudenkäynnin. (
26
)
39.
Kun otetaan huomioon sovintosopimusten monitahoisuus, arviointia, joka koskee sitä, missä määrin sopimukset ovat taloudellisesti vahingollisia kilpailun moitteettomalle toiminnalle kyseisillä markkinoilla, ei voida tehdä abstraktisti vaan se edellyttää kyseisen sopimuksen yksityiskohtaista tarkastelua paitsi objektiivisten seikkojen myös sen tavoitteiden sekä sen taloudellisen ja oikeudellisen asiayhteyden perusteella. (
27
)
2.
Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa, joka koskee tuomiossa Generics (UK) vahvistetun arviointiperusteen ensimmäisen osan virheellistä soveltamista
40.
Valittajat riitauttavat ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisen osan tueksi valituksenalaisen tuomion 45–47 kohdan ja erityisesti oikeudellisen arviointiperusteen, jota unionin yleinen tuomioistuin käytti luonnehtiessaan sovintosopimuksen yhteydessä annettuja kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevia sitoumuksia tarkoitukseen perustuviksi kilpailunrajoituksiksi.
41.
Valittajat katsovat, että valituksenalainen tuomio on oikeudellisesti virheellinen kolmessa suhteessa. Ensinnäkin tämän tuomion 46 ja 47 kohdassa sovellettu oikeudellinen arviointiperuste on lähtökohtaisesti kontrafaktuaalinen ja vastaa arviointiperustetta, jota edellytetään vaikutukseen perustuvan – eikä tarkoitukseen perustuvan – kilpailunrajoituksen tutkimisen yhteydessä, mikä on ristiriidassa tuomion Generics (UK) kanssa (a jakso). Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin esitti valituksenalaisen tuomion 45 kohdassa oikeussäännön, joka on tiukempi kuin tuomiossa Generics (UK) esitetty oikeussääntö (b jakso). Lopuksi ja kolmanneksi tässä tuomiossa hyväksyttiin arviointiperuste, jonka täyttäminen on osapuolille mahdotonta, mikä on suoraan ristiriidassa tuomion Generics (UK) kanssa (c jakso).
a)
Unionin yleisen tuomioistuimen käyttämä kontrafaktuaalinen skenaario
1) Yhteenveto asianosaisten lausumista
42.
Ensinnäkin valittajat moittivat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se katsoi valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa, että ”voidakseen määrittää, oliko kunkin liiketoimen ainoana uskottavana selityksenä tavoite kannustaa Tevaa hyväksymään rajoittavat ehdot ja siten olemaan kilpailematta Cephalonin kanssa ansioiden perusteella vai olisiko nämä toimet joka tapauksessa toteutettu tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, komission oli vertailtava tosiasiallisia tapahtumia siihen, mitä olisi tapahtunut ilman rajoittavia ehtoja”. Sellaisena kuin unionin yleinen tuomioistuin sen esitti, kyseinen arviointiperuste edellyttää kontrafaktuaalista analyysiä, joka kuuluu vaikutukseen perustuvien kilpailunrajoitusten arviointiin. Valittajat pitävät samoista syistä oikeudellisesti virheellisenä saman tuomion 47 kohdassa esitettyä päätelmää, jonka mukaan ”komission soveltama oikeudellinen arviointiperuste ei myöskään vastaa [kontrafaktuaalista] analyysia, joka kuuluu sopimusten arviointiin vaikutukseen perustuvina kilpailunrajoituksina”.
43.
Toiseksi on niin, että vaikka kyseisen tuomion 46 kohdassa viitataan kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskeviin ehtoihin sovintosopimuksen erillisenä osana (”ilman rajoittavia ehtoja”), unionin yleisen tuomioistuimen vahvistama arviointiperuste todellisuudessa edellyttäisi, että kunkin liiketoimen osalta arvioidaan, olisiko tämä toimi tosiasiallisesti toteutettu tai olisiko se tehty samoin edellytyksin ilman sovintosopimusta kokonaisuutena arvioiden. Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin teki oikeudellisen virheen vahvistaessaan tällaisen arviointiperusteen, koska se sekoitti tarkoitukseen ja vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen arvioinnin toisiinsa.
2) Arviointi
i) Kontrafaktuaalisen skenaarion merkitys kilpailunvastaisen tarkoituksen arvioinnissa
44.
Muistutan aluksi, että sovintosopimuksilla, joilla rinnakkaislääkkeiden valmistaja, joka pyrkii markkinoille, tunnustaa ainakin väliaikaisesti alkuperäislääkkeiden valmistajan patentin pätevyyden ja sitoutuu tästä syystä olemaan kiistämättä sitä tai tulematta näille markkinoille, voi olla kilpailua rajoittavia vaikutuksia, koska patentin pätevyyden ja ulottuvuuden riitauttaminen kuuluu tavanomaiseen kilpailuun aloilla, joilla on yksinoikeuksia teknologioihin. (
28
)
45.
Tällaisia sopimuksia ei kuitenkaan voida kaikissa tapauksissa pitää SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina tarkoitukseen perustuvina kilpailunrajoituksina, koska näissä sopimuksissa määrätyt varojen siirrot sekä kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevat sitoumukset voivat osoittautua perustelluiksi. (
29
) Luonnehdinta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi voidaan näin ollen tehdä ainoastaan silloin, kun sovintosopimuksissa määrätyistä kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevista ehdoista johtuvat kilpailunrajoitukset eivät perustu alkuperäislääkkeiden valmistajan patenttien pätevyyden tunnustamiseen vaan alkuperäislääkkeiden valmistajan kyseessä olevalle rinnakkaislääkkeiden valmistajalle suorittamaan varojen siirtoon, joka kannustaa kyseistä rinnakkaislääkkeiden valmistajaa luopumaan kilpailemasta ansioiden perusteella. (
30
)
46.
Tästä seuraa, että sen määrittämiseksi, voidaanko sopimus luokitella tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi, ei ole analysoitava erikseen kutakin sen ehtoa vaan arvioitava, onko kyseisellä sopimuksella kokonaisuutena tarkasteltuna taloudellinen vahingollinen vaikutus kilpailun moitteettomaan toimintaan kyseisillä markkinoilla. (
31
)
47.
Tämän täsmennyksen jälkeen on tutkittava, täyttyvätkö käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetut arviointiperusteet, joista on muistutettu tämän ratkaisuehdotuksen edellisissä kohdissa, ja onko unionin yleinen tuomioistuin näin ollen perustellusti katsonut tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta arvioidessaan valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa, että tässä arvioinnissa oli tarkasteltava, olisiko sopimuksessa tarkoitetut liiketoimet tosiasiallisesti toteutettu tai olisiko ne tehty samoin edellytyksin (”ilman rajoittavia ehtoja”).
48.
Jäljempänä esittämistäni syistä katson, ettei unionin yleisen tuomioistuimen lähestymistapa ole ristiriidassa tuomiossa Generics (UK) vahvistetun menetelmän ja asiaa koskevan unionin tuomioistuimen viimeaikaisen oikeuskäytännön kanssa. (
32
)
49.
Huomautan nimittäin ensinnäkin, että jos ratkaisevana kriteerinä sovintosopimuksen luonnehtimiseksi tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi on se, että alkuperäislääkkeen valmistajan rinnakkaisvalmisteiden valmistajalle tekemien varojen siirtojen ainoana vastikkeena on se, että nämä jättävät tulematta markkinoille, (
33
) unionin yleistä tuomioistuinta ei voida arvostella siitä, että se keskittyi tutkimaan rajoittaviin ehtoihin sisältyviä kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevia sitoumuksia, jotka käytännössä koskivat markkinoilletulosta pidättäytymistä. Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi ei myöskään rajoittunut rajoittavien ehtojen muodolliseen ja abstraktiin analyysiin, vaan se pyrki määrittämään yksityiskohtaisen analyysin ja sovintosopimuksen kokonaisarvioinnin perusteella, oliko näiden ehtojen sisällyttäminen kyseiseen sopimukseen – ja näin ollen Tevan sitoumus olla tulematta itsenäisesti rinnakkaislääkkeiden markkinoille – vastikkeena Cephalonin Tevalle liiketoimien perusteella suorittamasta varojen siirrosta. (
34
)
50.
Tältä osin on huomattava, että kuten valituksenalaisen tuomion 43–46 kohdasta ilmenee, tämän lähestymistavan mukaisesti unionin yleinen tuomioistuin pyrki todellisuudessa toteamaan hypoteettisen skenaarion perusteella, oliko valittajien väliset sopimukset tehty olosuhteissa, jotka poikkesivat tavanomaisista markkinaolosuhteista, ja tarkasteli etenkin näiden sopimusten tekoajankohdan mukaisia tavoitteita sekä taloudellista ja oikeudellista asiayhteyttä määrittääkseen kyseisissä sopimuksissa määrättyjen varojen siirtojen kannustavan vaikutuksen. (
35
) Unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännössä ei kuitenkaan sinänsä suljeta pois kontrafaktuaalisten tekijöiden huomioon ottamista tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamiseksi. (
36
)
51.
Huomautan toiseksi, että vaikka unionin yleisen tuomioistuin arvioi valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa liitännäisiä liiketoimia ilman rajoittavia ehtoja, mikä jossain määrin edellyttää hypoteettisen tilanteen tarkastelua, saman tuomion 43–47 kohdasta ilmenee riittävän selvästi, että tässä arvioinnissa pyrittiin selvittämään, kannustivatko nämä ehdot Tevaa olemaan kilpailematta Cephalonin kanssa ansioiden perusteella, kyseisen menettelytavan objektiivisen vakavuuden määrittämiseksi. Kuten unionin yleinen tuomioistuin perustellusti totesi saman tuomion 47–50 kohdassa, tällaista arviointia ei kuitenkaan pidä sekoittaa kontrafaktuaaliseen analyysiin, joka kuuluu sopimusten arviointiin vaikutukseen perustuvina kilpailunrajoituksina. (
37
)
52.
Tälle arvioinnille annettavasta nimityksestä riippumatta se, että tämä menetelmä edellyttää hypoteettista tai kontrafaktuaalista tekijää, ei sinänsä tarkoita, että se vastaisi niin kutsuttua ”kontrafaktuaalista” menetelmää, jossa markkinoilla ilman sovintosopimusta vallitseva kilpailutilanne pyritään rekonstruoimaan hypoteettisen skenaarion perusteella sovintosopimuksen kilpailuvaikutusten arvioimiseksi. (
38
) On lisäksi selvää, että unionin yleisen tuomioistuimen arviointi, joka koskee tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamista, poikkeaa menetelmästä, jota käytetään arvioitaessa sovintosopimuksen kilpailua rajoittavia vaikutuksia ja jota kuvataan valituksenalaisen tuomion 221–223 ja 230–254 kohdassa. (
39
)
ii) Unionin yleisen tuomioistuimen käyttämä ”vaihtoehtoinen” skenaario
53.
Valittajat katsovat, että unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 46 kohdassa vahvistama arviointiperuste todellisuudessa edellyttäisi, että kunkin liiketoimen osalta arvioidaan, olisiko tämä liiketoimi tosiasiallisesti toteutettu tai olisiko se tehty samoin edellytyksin ”ilman sovintosopimusta” kokonaisuutena arvioiden eikä ”ilman rajoittavia ehtoja”, kuten valituksenalaisen tuomion kyseisessä kohdassa todetaan. Koska nämä ehdot ovat sovintosopimuksen erottamaton osa, niitä ei nimittäin ole mahdollista arvioida erikseen, kuten unionin yleisen tuomioistuimen vahvistama arviointiperuste edellyttäisi.
54.
Totean aluksi, että tällä argumentilla, johon ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa suurimmaksi osaksi perustuu, valittajat pyrkivät nähdäkseni todellisuudessa osoittamaan, että unionin yleisen tuomioistuimen esittämä arviointiperuste vastaa tuomiossa Generics (UK) vahvistettua vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaolon tutkimista koskevaa arviointiperustetta eikä sitä näin ollen voida käyttää tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamiseksi ilman, että tämä johtaisi oikeudelliseen virheeseen.
55.
Tällainen argumentti perustuu kuitenkin mielestäni valituksenalaisen tuomion virheelliseen tulkintaan, eikä sitä voida hyväksyä.
56.
Mielestäni on tarpeen korostaa, että – kuten valituksenalaisen tuomion 43 kohdasta ilmenee – unionin yleinen tuomioistuin pyrki tekemään unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti kaikkien osapuolten intressit ja kannustimet käsittävän kokonaisarvioinnin, jotta voitiin selvittää, voisivatko sovintosopimukseen sisältyvät liiketoimet selittyä muulla kuin valittajien kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailuun ansioiden perusteella.
57.
Tällainen analyysi edellyttää kuitenkin, kuten unionin yleinen tuomioistuin huomautti perustellusti valituksenalaisen tuomion 50 ja 56 kohdassa, että liiketoimia ja sovintosopimusta tarkastellaan yhdessä, koska nämä sopimukset kuuluvat samaan sopimuskokonaisuuteen. Kun otetaan huomioon, että sovintosopimuksen ja liiketoimien välillä on sopimussuhde, jonka vuoksi ne ovat käytännössä erottamattomia, on nimittäin vaikea ymmärtää, miten näitä liiketoimia voitaisiin tulkita erikseen. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, koska – kuten tämän ratkaisuehdotuksen 50 kohdasta ilmenee – tässä analyysissä pyritään nimenomaan selvittämään, oliko varojen siirroilla kannustava vaikutus, ja määrittämään, oliko rajoittavien ehtojen sisällyttäminen sovintosopimukseen (ja näin ollen Tevan sitoumus olla tulematta markkinoille tai lykätä tätä markkinoilletuloa) vastikkeena Cephalonin liiketoimien kautta suorittamista varojen siirroista. (
40
)
58.
Toisin kuin valittajat väittävät, minkään valituksenalaisessa tuomiossa esitetyn seikan perusteella ei myöskään voida katsoa, ettei unionin yleinen tuomioistuin olisi tehnyt tämän ratkaisuehdotuksen edellisessä kohdassa kuvattua analyysiä (
41
) – valituksenalaisen tuomion 61 ja 162 kohdan mukaan asia on päinvastoin (
42
) – tai että se olisi käytännössä edellyttänyt sen osoittamista, mitä olisi tapahtunut ilman sovintosopimusta kokonaisuutena arvioiden. (
43
)
b)
Valittajien väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin sovelsi oikeussääntöä, joka oli tiukempi kuin tuomiossa Generics (UK) vahvistettu sääntö
59.
Valittajat korostavat, että tuomion Generics (UK) mukaan sovintosopimus muodostaa sopimuksen, jonka tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua, jos kaikista käytettävissä olevista tiedoista ilmenee, että varojen siirrot voivat selittyä yksinomaan sopimuspuolten kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailemaan ansioiden perusteella. (
44
) Valittajien mukaan unionin tuomioistuin on lisäksi pitänyt riittävänä, että tämä selitys on ”uskottava”, jotta sopimusrakenne ei kuulu vaikutukseen perustuvan kilpailunrajoituksen määritelmän alaan. (
45
) Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin totesi valituksenalaisen tuomion 45 kohdassa, että komission on varmistettava, olisiko sovintosopimuksessa tarkoitetut liiketoimet voitu toteuttaa yhtä suotuisin ehdoin ilman rajoittavia ehtoja. Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin otti siten paitsi vääristyneellä tavalla huomioon unionin tuomioistuimen aikaisemmassa oikeuskäytännössä (
46
) esitetyn arviointiperusteen, joka vahvistettiin tuomiossa Generics (UK), myös käänsi todistustaakan kyseisen tuomion vastaisesti. (
47
)
60.
Katson seuraavista syistä, että valittajien esittämä väite ei voi menestyä.
61.
Kuten valituksenalaisen tuomion 53 kohdasta – jota valittajat eivät ole riitauttaneet – ilmenee, unionin yleinen tuomioistuin vahvisti tuomion Generics (UK) 83 ja 87 kohtaa lainaten asianmukaisesti periaatteen, jonka mukaan komission tehtävänä on osoittaa, että kyseessä olevan sovintosopimuksen yhteydessä sovitut kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevat ehdot johtivat kyseisessä asiayhteydessä tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen sisältävään sopimukseen, ja siten osoittaa kyseisen sopimuksen tarkastelusta ilmenevän, että siinä määrätyt varojen siirrot selittyvät yksinomaan sekä patentinhaltijan että väitetyn patentinloukkaajan kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailuun ansioiden perusteella.
62.
Valittajat nimittäin väittivät ensimmäisessä oikeusasteessa, että sovintosopimukseen sisältyville liiketoimille oli muu uskottava selitys kuin se, että ne olivat yksinomaan vastine rajoittavien ehtojen hyväksymisestä. Unionin yleinen tuomioistuin näin ollen selvitti, kuten valituksenalaisen tuomion 61 kohdasta ilmenee, tekikö komissio kunkin tässä sopimuksessa määrätyn liiketoimen kohdalla arviointivirheen, kun se totesi, että liiketoimen tarkoituksena oli se, että Cephalon siirtää varoja Tevalle vastineena siitä, että Teva sitoutuu olemaan tulematta itsenäisesti rinnakkaislääkkeiden markkinoille ja kilpailematta Cephalonin kanssa modafiniilimarkkinoilla.
63.
Unionin yleinen tuomioistun arvioi yksityiskohtaisesti riidanalaista päätöstä ja teki valituksenalaisen tuomion 162 kohdassa päätelmän, jota valittajat eivät ole kiistäneet ja jonka mukaan komissio sovelsi asianmukaista oikeudellista arviointiperustetta todetessaan, ettei millään sovintosopimuksessa määrätyllä liiketoimella ollut muuta tarkoitusta kuin lisätä Tevalle tällä sopimuksella tehdyn varojen siirron kokonaismäärää, jotta tämä saataisiin hyväksymään rajoittavat ehdot. (
48
)
64.
Tästä seuraa, että toisin kuin valittajat väittävät, unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisessa tuomiossa tekemästä analyysistä ei ilmene, että se olisi vaatinut valittajia osoittamaan, että jokin muu selitys olisi varma, vaan analyysistä ilmenee pikemminkin, että valittajien esittämiä selityksiä ei pidetty uskottavina. Unionin yleinen tuomioistuin ei näin ollen kääntänyt todistustaakkaa eikä tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että komissio oli asianmukaisesti osoittanut tuomiossa Generics (UK) edellytetyllä tavalla, että liitännäisten liiketoimien yhteydessä suoritetut varojen siirrot selittyivät yksinomaan Tevan ja Cephalonin kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailuun ansioiden perusteella.
c)
Valittajien väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin vahvisti arviointiperusteen, jonka täyttäminen on asianosaisille mahdotonta
1) Yhteenveto asianosaisten lausumista
65.
Valittajat väittävät, ettei unionin yleinen tuomioistuin soveltanut asianmukaisesti valituksenalaisen tuomion 43 kohdassa vahvistettua arviointiperustetta sen selvittämiseksi, voisivatko sovintosopimukseen sisältyvät liiketoimet selittyä muulla kuin sekä patentinhaltijan että väitetyn patentinloukkaajan kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailuun ansioiden perusteella. Valittajat korostavat tältä osin, että sovintosopimuksen tekohetkellä ne olivat osallisina maailmanlaajuisissa oikeusriidoissa, jotka koskivat modafiniilia suojaavia Cephalonin patentteja, ja että ”ilman sovintosopimusta” asianosaiset olisivat jatkaneet oikeudenkäyntiä. Tällaisessa tilanteessa Cephalonilla ei ollut mitään intressiä toteuttaa Tevan kanssa riidan kohteeseen liittyviä liiketoimia eikä juurikaan intressiä tehdä mitään sopimuksia, kuten komissio itsekin myönsi riidanalaisen päätöksen 794 perustelukappaleessa.
66.
Valittajat moittivat näin ollen unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se vahvisti arviointiperusteen, jonka täyttäminen on käytännössä mahdotonta. Tämä arviointiperuste, sellaisena kuin unionin yleinen tuomioistuin on sitä soveltanut, sulkee väistämättä pois liiketoimien toteuttamisen samanaikaisesti sovintosopimuksen kanssa, mikä on suoraan ristiriidassa tuomion Generics (UK) kanssa.
67.
Valittajat väittävät lopuksi, että tässä yhteydessä merkityksellinen kysymys on käsiteltävässä asiassa se, voisiko kukin liiketoimi selittyä uskottavasti, jos oletetaan, että Teva ja Cephalon olisivat sopineet riitansa.
2) Arviointi
68.
Ensinnäkin on huomautettava, että tämä väite perustuu osittain tämän ratkaisuehdotuksen 56–58 kohdassa jo tarkasteltuun väitteeseen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin olisi pyrkinyt arvioimaan liiketoimia ”ilman sovintosopimusta”. Tämä väite on kuitenkin hylättävä, koska se perustuu valituksenalaisen tuomion virheelliseen tulkintaan, kuten edellä on esitetty.
69.
Toiseksi on selvennettävä, että ”kokonaisarvioinnissa”, joka unionin yleisen tuomioistuimen oli tehtävä, ei tarkasteltu sitä, olisivatko valittajat toteuttaneet liiketoimia sovintosopimuksesta riippumatta, vaan pyrittiin selvittämään, voisivatko sovintosopimukseen sisältyvät liiketoimet selittyä muulla kuin valittajien kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailuun ansioiden perusteella, kuten valituksenalaisen tuomion 43 kohdasta selvästi ilmenee. Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin suoritti juuri tällaisen arvioinnin eikä poikennut kyseisessä 43 kohdassa esitetystä arviointiperusteesta, kuten valituksenalaisen tuomion 61 ja 162 kohdasta ilmenee. (
49
)
70.
Kolmanneksi valituksenalaisesta tuomiosta ei ilmene – toisin kuin valittajat väittävät – että unionin yleinen tuomioistuin olisi sulkenut pois liiketoimien toteuttamisen samanaikaisesti sovintosopimuksen kanssa. Unionin yleinen tuomioistuin päinvastoin myönsi tämän mahdollisuuden arvioidessaan sopimuskokonaisuutta, jonka asianosaiset tekivät riitojensa sovintoratkaisun yhteydessä. (
50
)
71.
Neljänneksi on huomautettava, että tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamiseksi merkityksellinen kysymys on käsiteltävässä asiassa se, voivatko sovintosopimuksen yhteydessä toteutetut liiketoimet selittyä uskottavasti sillä tavoin, että niiden tarkoituksena ei ole kilpailun rajoittaminen tai vääristäminen markkinoilla niin, että mahdollista kilpailijaa kannustetaan olemaan tulematta markkinoille vastineena perusteettomasta varojen siirrosta. Käsiteltävässä asiassa on kuitenkin todettava, että vaikka tämä ei käykään selvästi ilmi valituksenalaisen tuomion 45 ja 46 kohdasta erikseen luettuina, unionin yleinen tuomioistuin suoritti tällaisen arvioinnin, kuten kyseisen tuomion 61 ja 162 kohdasta ilmenee. (
51
)
72.
Edellä esitetyn perusteella katson, ettei unionin yleinen tuomioistuin tehnyt oikeudellista virhettä ja että ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hylättävä.
3.
Ensimmäisen valitusperusteen toinen osa, joka koskee tuomiossa Generics (UK) vahvistetun arviointiperusteen toisen osan virheellistä soveltamista
73.
Valittajat väittävät ensimmäisen valitusperusteen toisessa osassa, että valituksenalaisessa tuomiossa on oikeudellinen virhe siltä osin kuin tuomiossa Generics (UK) vahvistetun arviointiperusteen toisen osan, joka koskee kilpailua edistävien seikkojen huomioon ottamista tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamisen yhteydessä, soveltamiselle esitettiin riittämättömät ja ristiriitaiset perustelut. (
52
)
74.
Täsmennän aluksi, että valittajat eivät kyseenalaista kokonaisuudessaan perusteluja, jotka unionin yleinen tuomioistuin esitti hylätessään valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämän ensimmäisen kanneperusteen kolmannen osan (joka koski tuomiossa Generics (UK) vahvistetun arviointiperusteen toista osaa). (
53
) Tarkemmin sanottuna valittajat riitauttavat tässä ensimmäisen valitusperusteen toisessa osassa ainoastaan ne perustelut, jotka unionin yleinen tuomioistuin esitti valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdassa hylätessään argumentit, jotka valittajat olivat esittäneet osoittaakseen, että sovintosopimuksen kilpailua edistävät vaikutukset ilmenivät selvästi keskittymää koskevasta päätöksestä.
75.
Ennen valitusperusteen kyseisen osan asiakysymyksen tutkimista on aluksi hylättävä komission vastauskirjelmässään esittämät väitteet, joiden mukaan valittajien argumentit, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen päättelyn ristiriitaisuutta, on jätettävä tutkimatta, koska ne ovat ”uusia”. Tämän päättelyn ristiriitaisuus on nimittäin tuotu esiin jo valituksen yhteydessä, ja valittajien vastauskirjelmään sisältyvillä argumenteilla, jotka koskevat tätä valitusperusteen toiseen osaan liittyvää seikkaa, ainoastaan vastataan komission vastineessaan esittämiin väitteisiin.
76.
Aluksi on tarkasteltava myös valitusperusteen kyseisen osan tehokkuutta. Vaikka oletettaisiin, että valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdassa esitetyt perustelut ovat riittämättömiä tai ristiriitaisia, tällainen toteamus ei mielestäni voisi johtaa tämän tuomion kumoamiseen. Kuten komissio on todennut, valittajat ovat riitauttaneet valitusperusteen samassa osassa ainoastaan yksittäisen osatekijän siitä päättelystä, jonka nojalla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi ensimmäisen kanneperusteen kolmannen osan. Tarkemmin sanottuna valittajat eivät riitauta päättelyä, jonka unionin yleinen tuomioistuin esitti saman tuomion 177–180 ja 186–190 kohdassa, mikä voisi sellaisenaan riittää ensimmäisen valitusperusteen toisen osan hylkäämiseen. Unionin yleisen tuomioistuimen edellä mainituissa kohdissa tekemästä arvioinnista kuitenkin ilmenee, että se tutki ja hylkäsi argumentit, joiden mukaan sovintosopimus oli ensisijaisesti kilpailua edistävä, katsoessaan, että Tevan tulo modafiniilimarkkinoille oli luokiteltava ”viivästyneeksi, valvotuksi ja rajoitetuksi tuloksi näille markkinoille eikä varhaiseksi tuloksi”, kuten valittajat olivat väittäneet, (
54
) ja että tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta koskevaa toteamusta ei voida kumota siksi, että rajoittavat ehdot ovat väitetysti liitännäisiä. (
55
) Tältä osin on todettava, että vaikka unionin yleisen tuomioistuimen kyseinen arviointi koskee ainakin osittain oikeuskysymyksiä, jotka voidaan riitauttaa unionin tuomioistuimessa (valitusvaiheessa), valittajat eivät kyseenalaista tätä arviointia käsiteltävän valituksen yhteydessä.
77.
Tästä seuraa, että ensimmäisen valitusperusteen toista osaa on pidettävä tehottomana.
78.
Siltä varalta, että unionin tuomioistuin kuitenkin katsoisi, ettei valitusperusteen kyseisen osan tehokkuutta voida kyseenalaistaa edellä esitetyillä toteamuksilla, tarkastelen toissijaisesti valitusperusteen mainitun osan asiakysymystä seuraavissa kohdissa.
79.
On todettava, että vaikka unionin tuomioistuin totesi tuomiossa Generics (UK), että sovintosopimukset, joilla on kilpailua edistäviä vaikutuksia, joiden perusteella voidaan kohtuudella epäillä niiden riittävää vahingollisuutta kilpailulle, eivät voi olla tarkoitukseen perustuvia kilpailunrajoituksia, (
56
) tätä kantaa on täsmennetty unionin tuomioistuimen tuoreissa tuomoissa European Superleague Company (
57
) ja tuomiossa Servier. Näistä tuomioista nimittäin seuraa, että toiminnan positiivisia tai kilpailua edistäviä vaikutuksia ei ole tarpeen ottaa huomioon arvioitaessa, onko sitä pidettävä SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena, edes silloin, kun tutkitaan, onko kyseinen toiminta riittävän vahingollista tällaisen luokittelun kannalta. (
58
)
80.
Tämän täsmennyksen jälkeen on tutkittava valittajien argumentit, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen päättelyn väitettyä ristiriitaisuutta ja riittämättömyyttä.
81.
Valittajien mukaan valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdassa esitettyä päättelyä ei ole perusteltu riittävästi, jotta voitaisiin todeta, ettei keskittymää koskeva päätös sisällä näyttöä sovintosopimuksen kilpailua edistävistä vaikutuksista. (
59
) Unionin yleinen tuomioistuin ei näin ollen valittajien mielestä perustellut väitettään, jonka mukaan tämän päätöksen perusteella ei voitu kohtuudella epäillä tämän sopimuksen riittävää vahingollisuutta kilpailulle.
82.
Katson seuraavaksi esittämistäni syistä, että valittajien ensimmäisen valitusperusteen toisen osan tueksi esittämät argumentit on hylättävä.
83.
Huomautan ensinnäkin, että riidanalainen päätös ja keskittymää koskeva päätös perustuivat erilaisiin viitekehyksiin, kuten unionin yleinen tuomioistuin totesi perustellusti valituksenalaisen tuomion 182 kohdassa. Komissio arvioi näin ollen riidanalaisessa päätöksessä sovintosopimuksesta aiheutuvaa kilpailunrajoitusta SEUT 101 artiklan 1 kohdan kannalta, kun taas keskittymää koskevassa päätöksessä puolestaan arvioitiin keskittymän todennäköistä vaikutusta kilpailuun vuodesta 2011 alkaen eli kyse oli tulevaisuuteen suuntautuvasta arvioinnista, jossa sovintosopimusta pidettiin itsestäänselvyytenä.
84.
Totean toiseksi, että toisin kuin valittajat väittävät, valituksenalaisen tuomion 183 kohdan ensimmäisessä virkkeessä olevaa mainintaa ”sovintosopimuksesta johtuvista eduista” ei voida pitää osoituksena siitä, että sovintosopimuksella sinänsä oli kilpailua edistäviä vaikutuksia. Unionin yleinen tuomioistuin nimittäin ainoastaan totesi tätä ilmaisua käyttäen, että lokakuussa 2011 eli komission arvioidessa Tevan ja Cephalonin välistä keskittymää sovintosopimus oli asettanut Tevan edullisempaan kilpailuasemaan kuin muut rinnakkaislääkkeiden valmistajat, jotka joutuivat vireille pantuihin patenttioikeudenkäynteihin. (
60
) Toisin kuin valittajat väittävät, tämän tuomion 183 kohdasta ei myöskään ilmene, että unionin yleinen tuomioistuin olisi todennut komission myöntäneen keskittymiä koskevassa päätöksessä, että Teva oli saanut sovintosopimuksesta johtuvia etuja, joita se ei olisi saanut ilman tätä sopimusta, koska tätä seikkaa ei tarkasteltu tässä päätöksessä. Toisin kuin valittajat väittävät, kyseisen tuomion 183 kohdan kolmannessa virkkeessä käytetty ilmaus ”huolimatta” ei myöskään viittaa ”etuihin” vaan sovintosopimukseen.
85.
Edellä esitetystä arvioinnista ilmenee, että valittajien ensimmäisen valitusperusteen toisen osan tueksi esittämät argumentit perustuvat ensisijaisesti valituksenalaisen tuomion 182 ja 183 kohdan virheelliseen tulkintaan, jota ei voida hyväksyä, ja erityisesti virheelliseen oletukseen, jonka mukaan keskittymää koskevassa päätöksessä oli myönnetty sovintosopimuksella olevan kilpailua edistäviä vaikutuksia. Lisäksi on selvää, että tämän tuomion 183 kohdassa mainituilla ”eduilla”, jotka liittyvät keskittymän arviointiin, ei ole merkitystä selvitettäessä sitä, onko sovintosopimuksella ollut tuomiossa Generics (UK) tarkoitettuja kilpailua edistäviä vaikutuksia verrattuna ilman tätä sopimusta vallinneeseen tilanteeseen. Näin ollen unionin yleistä tuomioistuinta ei voida moittia riittämättömien ja ristiriitaisten perustelujen esittämisestä.
86.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että ensimmäisen valitusperusteen toinen osa hylätään tehottomana tai joka tapauksessa perusteettomana.
4.
Loppuhuomautukset tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamisesta
87.
Esitän ensimmäisen valitusperusteen tarkastelun päätteeksi muutamia loppuhuomautuksia arviointiperusteista, joiden nojalla tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus voidaan todeta sovintosopimuksen yhteydessä, erityisesti unionin tuomioistuimen äskettäin 27.6.2024 antamien tuomioiden (
61
) valossa, joissa vahvistetaan tuomioon Generics (UK) perustuva oikeuskäytäntö ja esitetään joitakin hyödyllisiä selvennyksiä, joilla on merkitystä käsiteltävän asian kannalta.
88.
Muistutan tältä osin, että – kuten erityisesti tämän ratkaisuehdotuksen 37 ja 38 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee – rinnakkaislääkkeiden markkinoilletulosta luopumista tai sen lykkäämistä vastikkeena alkuperäislääkkeiden valmistajan näiden rinnakkaislääkkeiden valmistajalle suorittamista varojen siirroista on pidettävä tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena, jos nämä varojen siirrot selittyvät yksinomaan kyseisten lääkkeiden valmistajien kaupallisella intressillä olla ryhtymättä kilpailuun ansioiden perusteella.
89.
Tätä tarkastelua varten jokaisessa yksittäistapauksessa on arvioitava, oliko varojen siirtojen positiivinen nettosaldo riittävän suuri, jotta se kannustaa tosiasiallisesti rinnakkaislääkkeiden valmistajaa luopumaan kyseisille markkinoille tulosta ja näin ollen olemaan kilpailematta ansioiden perusteella alkuperäislääkkeiden valmistajan kanssa, ilman että edellytettäisiin, että tämä positiivinen nettosaldo olisi välttämättä suurempi kuin voitot, joita tämä rinnakkaislääkkeiden valmistaja olisi saanut, jos se olisi voittanut patenttia koskevan oikeudenkäynnin. (
62
)
90.
Unionin tuomioistuin on katsonut, että näin on erityisesti silloin, kun sovintosopimuksessa sovitut summien siirrot eivät vastaa kyseisten osapuolten väliseen riita‑asiaan liittyvien kustannusten tai haittojen korvaamista tai liity siihen, (
63
) kun alkuperäislääkkeiden valmistajalle luovutetuista tavaroista tai palveluista maksettavaa korvausta vastaavat määrät osoittautuvat perusteettomiksi tai liian suuriksi (
64
) taikka kun sovintosopimukseen sisältyvät kilpailukieltoa tai riitauttamatta jättämistä koskevat ehdot koskevat eri markkinoita tai ulottuvat alun perin riitautetun patentin soveltamisalaa ja sen kattamia markkinoita pidemmälle. (
65
)
91.
Käsiteltävässä asiassa on huomautettava tässä yhteydessä, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että komissio oli perustellusti todennut riidanalaisessa päätöksessä, että tietyt Tevan ja Cephalonin väliset sopimukset olivat myötävaikuttaneet perusteettomaan varojen siirtoon (
66
) ja että tietyillä niiden välisillä liiketoimilla tehtyjen varojen siirron määrä myötävaikutti siihen, että Teva hyväksyi rajoittavat ehdot, tai selittyi yksinomaan sillä, että se oli vastine siitä, että Teva hyväksyi rajoittavat ehdot. (
67
) Unionin yleinen tuomioistuin huomautti lisäksi valituksenalaisen tuomion 151 ja 152 kohdassa, että Teva sai Cephalonilta 5,57 miljoonan euron suuruisen maksun ilman minkäänlaista vastiketta ja että tämä määrä ei myöskään liittynyt Tevalle aiheutuneisiin kustannuksiin, joten tämä maksu ei voinut ”tosiasiallisesti vasta[ta] niiden väliseen riita‑asiaan liittyvien kustannusten tai haittojen korvaamista”, kuten unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä edellytetään. (
68
) Täsmennän myös, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi kyseisen tuomion 202 kohdassa, että kilpailukieltoa koskeva sitoumus ulottui Cephalonin patenttien soveltamisalaa pidemmälle, kun se totesi tuomion 204 kohdassa, että ”sovintosopimuksen tarkoituksena oli pitää Teva poissa modafiniilimarkkinoilta siirtämällä varoja, joiden kokonaismäärä oli riittävän suuri, jotta Teva saatiin lykkäämään itsenäisiä pyrkimyksiään päästä näille markkinoille”.
92.
Koska yhtäältä edellä esitetyssä tarkastelussa ei kuitenkaan kyseenalaisteta sitä oikeudellista arviointiperustetta, jonka nojalla unionin yleinen tuomioistuimen totesi tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen, ehdotan, että ensimmäinen valitusperuste hylätään. Koska toisaalta valittajat eivät valituksessaan myöskään riitauta unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 162 kohdassa esittämää päätelmää, jonka mukaan millään sovintosopimuksessa määrätyllä liiketoimella ei ollut muuta uskottavaa selitystä kuin kannustaa Tevaa varojen siirrolla olemaan kilpailematta Cephalonin kanssa ansioiden perusteella, (
69
) katson, että unionin yleinen tuomioistuin perustellusti luonnehti tätä sopimusta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi.
B Toinen valitusperuste
93.
Valittajat väittävät toisen valitusperusteensa tueksi, että unionin yleinen tuomioistuin teki useita oikeudellisia virheitä tutkiessaan sovintosopimuksen kilpailua rajoittavia vaikutuksia. (
70
)
94.
Muistutan tässä yhteydessä, että sopimuksen kilpailunvastainen tarkoitus ja vaikutus eivät ole kumulatiivisia vaan vaihtoehtoisia edellytyksiä SEUT 101 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon soveltamiselle. Sopimus on siis vaikutuksistaan riippumatta kielletty, jos sen tarkoitus on kilpailun vastainen. Tästä seuraa, ettei sopimuksen vaikutusten huomioon ottaminen ole tarpeen, kun on osoitettu, että sen tosiasiallisena tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua sisämarkkinoilla. Kun otetaan kuitenkin huomioon edellä esitetyt huomautukset ja erityisesti tämän ratkaisuehdotuksen 91 kohdassa esitetty toteamus, katson, ettei ole tarpeen tutkia toista valitusperustetta, joka koskee sovintosopimuksen kilpailua rajoittavia vaikutuksia.
VII Ratkaisuehdotus
95.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
–
valitus hylätään
–
Teva Pharmaceutical Industries Ltd ja Cephalon Inc. vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	EUVL 2021, C 32, s. 7. Komission päätöksen konsolidoitu toisinto on saatavilla (vain englanniksi) osoitteessa: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/39686/39686_4072_5.pdf.
(
3
)	Tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym. (C‑307/18 P, EU:C:2020:52; jäljempänä tuomio Generics (UK)).
(
4
)	Ks. tältä osin tuomio 25.3.2021, Lundbeck v. komissio (C‑591/16 P, EU:C:2021:243; jäljempänä tuomio Lundbeck); tuomio Sun Pharmaceutical Industries ja Ranbaxy (UK) v. komissio (C‑586/16 P, EU:C:2021:241); tuomio Generics (UK) v. komissio (C‑588/16 P, EU:C:2021:242); tuomio Arrow Group ja Arrow Generics v. komissio (C‑601/16 P, EU:C:2021:244); tuomio Xellia Pharmaceuticals ja Alpharma v. komissio (C‑611/16 P, EU:C:2021:245) ja tuomio Merck v. komissio (C‑614/16 P, EU:C:2021:246).
(
5
)	Ks. tältä osin tuomio 27.6.2024, Servier ym. v. komissio (C‑201/19 P, EU:C:2024:552; jäljempänä tuomio Servier); tuomio 27.6.2024, Lupin v. komissio (C‑144/19 P, EU:C:2024:545); tuomio 27.6.2024, komissio v. KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546); tuomio 27.6.2024, Niche Generics v. komissio (C‑164/19 P, EU:C:2024:547); tuomio 27.6.2024, Unichem Laboratories v. komissio (C‑166/19 P, EU:C:2024:548); tuomio 27.6.2024, komissio v. Servier ym. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549); tuomio 27.6.2024, Mylan Laboratories ja Mylan v. komissio (C‑197/19 P, EU:C:2024:550); tuomio 27.6.2024, Teva UK ym. v. komissio (C‑198/19 P, EU:C:2024:551) ja tuomio 27.6.2024, Biogaran v. komissio (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).).
(
6
)	EUVL 2014, C 246 s. 1.
(
7
)	Yrityskeskittymien valvonnasta (”EY:n sulautuma‑asetus”) 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EYVL 2004, L 24, s. 1).
(
8
)	Riidanalaisen päätöksen 1 artikla.
(
9
)	Riidanalaisen päätöksen 2 artikla.
(
10
)	Valituksenalainen tuomio, 27–205 kohta.
(
11
)	Valituksenalainen tuomio, 30–57 kohta.
(
12
)	Valituksenalainen tuomio, 58–166 kohta.
(
13
)	Valituksenalainen tuomio, 167–191 kohta.
(
14
)	Valituksenalainen tuomio, 192–205 kohta.
(
15
)	Valituksenalainen tuomio, 206–255 kohta.
(
16
)	Valituksenalainen tuomio, 256–274 kohta.
(
17
)	Valituksenalainen tuomio, 275–307 kohta.
(
18
)	Valituksenalainen tuomio, 308–311 kohta.
(
19
)	Tuomio Generics (UK), 87 kohta.
(
20
)	Tuomio Generics (UK), 111 kohta.
(
21
)	Tuomio Generics (UK), 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
(
22
)	Tuomio Generics (UK), 84 ja 85 kohta.
(
23
)	Tuomio Servier, 163 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
(
24
)	Tuomio Generics (UK), 86 ja 92 kohta.
(
25
)	Tuomio Servier, 164 kohta.
(
26
)	Ks. tuomio Generics (UK), 87–94 kohta; tuomio Lundbeck, 114, 115 ja 134 kohta ja tuomio Servier, 165 kohta.
(
27
)	Ks. tuomio Lundbeck, 131 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
(
28
)	Ks. vastaavasti tuomio Generics (UK), 81 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen sekä tuomio Servier, 84, 105, 293 ja 350 kohta.
(
29
)	Näin on esimerkiksi, kun nämä sitoumukset perustuvat siihen, että tämän sopimuksen osapuolet tunnustavat kyseisen patentin pätevyyden.
(
30
)	Ks. vastaavasti tämän ratkaisuehdotuksen 38 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö. Ks. myös julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus Generics (UK) ym. (C-307/18, EU:C:2020:28, 114–119 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
31
)	Ks. tuomio Servier, 294 kohta.
(
32
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 34–39 kohta.
(
33
)	Ks. vastaavasti tuomio Generics (UK), 87 ja 88 kohta ja tuomio Lundbeck, 114 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
(
34
)	Vaikka valituksenalaisen tuomion 45 ja 46 kohtaa voitaisiin tulkita erikseen luettuna siten, että unionin yleinen tuomioistuin olisi aikonut analysoida rajoittavia ehtoja abstraktisti hypoteettisessa skenaariossa, jossa vertaillaan ”tosiasiallisia tapahtumia siihen, mitä olisi tapahtunut ilman rajoittavia ehtoja”, näin ei kuitenkaan ole, mikä ilmenee sekä analyysin, jonka unionin yleinen tuomioistuin oli aikeissa tehdä, kuvauksesta kyseisen tuomion 43 ja 44 kohdassa että tosiasiallisesti tehdystä analyysistä tuomion 61–162 kohdan valossa. Ks. tältä osin myös tämän ratkaisuehdotuksen 57 ja 58 kohta.
(
35
)	Toisin sanoen tässä analyysissä pyrittiin – kuten valituksenalaisen tuomion 61 kohdasta ilmenee – määrittämään, olisiko Teva voinut saada liiketoimista samat taloudelliset edut ilman, että se sitoutui olemaan kilpailematta Cephalonin kanssa modafiniilimarkkinoilla ja riitauttamatta Cephalonin toissijaisia patentteja. Ks. tältä osin myös riidanalainen päätös, 700 perustelukappale.
(
36
)	Ks. tältä osin tuomio 11.9.2014, CB v. komissio (C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 53 ja 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 2.4.2020, Budapest Bank ym. (C‑228/18, EU:C:2020:265, 82 ja 83 kohta).
(
37
)	On näin ollen hylättävä valittajien esittämä arvostelu, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei olisi selittänyt, miten komission esittämä oikeudellinen arviointiperuste ei vastaa vaihtoehtoista analyysiä, koska unionin yleinen tuomioistuin täsmensi valituksenalaisen tuomion 47–50 kohdassa, miksi tämän tuomion 45 ja 46 kohdassa kuvattu lähestymistapa, jonka valittajat ovat riitauttaneet, ei kuulunut sovintosopimuksen vaikutusten arviointiin.
(
38
)	Ks. tältä osin tuomio 27.6.2024, komissio v. KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546, 316 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja 318 kohta).
(
39
)	Riidanalaisen päätöksen sanamuodosta vastaavasti ilmenee, että yhtäältä niitä seikkoja, jotka komissio otti huomioon arvioidessaan tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen olemassaoloa, ei otettu huomioon arvioitaessa sovintosopimuksen todellisia tai mahdollisia kilpailunvastaisia vaikutuksia, ja että toisaalta vaihtoehtoista menetelmää, jota käytettiin kyseisen menettelyn vaikutusten arvioinnissa, ei sovellettu kilpailunvastaisen tavoitteen toteamiseksi. Ks. tältä osin riidanalainen päätös, 707 ja 1036 kohta.
(
40
)	Tältä osin on täsmennettävä, että unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 163 kohdassa, että ”on kiistatonta, että näistä liiketoimista neuvoteltiin samanaikaisesti ja toisistaan riippuvaisella tavalla. Lisäksi on todettava, että sovintosopimus tehtiin yhtenä ainoana, oikeudellisesti sitovana sopimuksena, joka muodosti perustan kaikille kantajien tekemille sopimuksille. Neuvottelujen kulusta, jota komissio on analysoinut riidanalaisessa päätöksessä todisteiden perusteella, ilmenee lisäksi, että sekä Cephalon että Teva pyrkivät löytämään sellaisten liiketoimien yhdistelmän, joiden kokonaisarvo on riittävän hyödyllinen Tevalle, jotta se voi hyväksyä rajoittavat ehdot”.
(
41
)	Tämä näyttäisi myös vastaavan analyysiä, joka esitettiin tuomiossa Servier, jonka 294 kohdassa unionin tuomioistuin totesi, että sovintosopimuksen sisältämien riitauttamatta jättämistä ja kaupan pitämisestä luopumista koskevien ehtojen ja osapuolten välisten liiketoimien läheisten yhteyksien vuoksi oli välttämätöntä tarkastella kyseisiä ehtoja kokonaisuutena eikä erikseen. Ks. tältä osin myös tuomio 27.6.2024, Lupin v. komissio (C‑144/19 P, EU:C:2024:545, 67 kohta).
(
42
)	Ks. tältä osin tämän ratkaisuehdotuksen 58, 62 ja 63 kohta.
(
43
)	Valituksenalaisen tuomion 46 kohtaa koskevan oman tulkintansa lisäksi valittajat eivät ole yksilöineet mitään muuta kyseisen tuomion kohtaa, joka voisi tukea niiden kantaa, vaan ne viittaavat ainoastaan riidanalaisen päätöksen 705 ja 783 perustelukappaleeseen, jotka niiden mukaan osoittavat, että komission mielestä voitiin vaihtoehtoisesti tutkia, olisiko kyseiset liiketoimet toteutettu ”ilman rajoittavia ehtoja” tai ”ilman sovintosopimusta”. Vaikka onkin totta, että komissio näyttää käyttäneen riidanalaisessa päätöksessä joissakin rajoitetuissa tapauksissa näitä kahta ilmaisua siten, että ne ovat keskenään vaihdettavissa, en kuitenkaan yhdy valittajien argumentteihin. On nimittäin todettava, että riidanalaisen päätöksen 6 jakso, joka koskee tarkoitukseen perustuvan kilpailunrajoituksen toteamista ja joka sisältää ne kohdat, joihin valittajat viittaavat, perustuu osapuolten välillä neuvoteltujen ja tehtyjen eri sopimusten yksityiskohtaiseen analyysiin. Tässä analyysissä komissio tarkasteli näitä sopimuksia sopimuskokonaisuutena niiden välisten erottamattomien yhteyksien vuoksi osoittaakseen, että sovintosopimuksessa tarkoitetut liiketoimet ja niihin liittyvät liiketoimien kautta suoritetut varojen siirrot kannustivat Tevaa hyväksymään rajoittavat ehdot, jättämään siten tulematta itsenäisestä markkinoille ja olemaan kilpailematta Cephalonin kanssa ansioiden perusteella. Ks. tältä osin riidanalaisen päätöksen 588, 595, 678, 693 ja 694–707 kohta.
(
44
)	Tuomio Generics (UK), 111 kohta.
(
45
)	Tuomio Generics (UK), 89 kohta.
(
46
)	Valittajat viittaavat tältä osin 7.1.2004 annettuun tuomioon Aalborg Portland ym. v. komissio (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 57 kohta).
(
47
)	Valittajat väittävät vastauskirjelmässään, että vaikkei todistustaakkaa katsottaisi käännetyn valituksenalaisessa tuomiossa, kun siinä vahvistetaan tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta koskeva komission toteamus, unionin yleinen tuomioistuin otti unionin tuomioistuimen vahvistaman oikeudellisen arviointiperusteen vääristyneellä tavalla huomioon asettaessaan tuomiossa Generics (UK) edellytettyä näyttökynnystä alemman näyttökynnyksen tällaisen rajoituksen toteamiseksi.
(
48
)	Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion samassa kohdassa, että komissio oli hallinnollisen menettelyn aikana erityisesti tutkinut kunkin liiketoimen osalta valittajien esittämien vaihtoehtoisten selitysten tarkoituksen ja sekä Cephalonin että Tevan intressin suorittaa liitännäinen varojen siirto. Unionin yleinen tuomioistuin lisäsi myös, että komissio saattoi perustellusti todeta, että kyseinen liiketoimipaketti oli riittävä kannustamaan Tevaa hyväksymään kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevat sitoumukset.
(
49
)	Ks. tältä osin tämän ratkaisuehdotuksen 60–62, 66 ja 67 kohta.
(
50
)	Ks. valituksenalaisen tuomion 56, 61 ja 162 kohta. Komission arviointi ei perustunut pelkästään yleiseen oletukseen, jonka mukaan valittajat eivät olisi toteuttaneet minkäänlaisia liiketoimia niin kauan kuin niiden patenttiriita oli ratkaisematta. Komissio päinvastoin tutki yksityiskohtaisesti liitännäisiä liiketoimia koskevissa neuvotteluissa vallinneet erityiset olosuhteet määrittääkseen, olisivatko valittajat toteuttaneet tällaisia liiketoimia ilman kilpailukieltoa ja riitauttamatta jättämistä koskevia ehtoja. Ks. tältä osin riidanalainen päätös, 627–638 kohta.
(
51
)	Ks. myös tämän ratkaisuehdotuksen 60–62, 66, 67 ja 69 kohta. Tältä osin on muistettava, että valittajat eivät valituksessaan riitauta unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 162 kohdassa tekemää päätelmää, jonka mukaan komissio ei tehnyt virhettä todetessaan, ettei millään sovintosopimuksessa määrätyllä liiketoimella ollut muuta tarkoitusta kuin lisätä Tevalle tällä sopimuksella tehdyn varojen siirron kokonaismäärää, jotta tämä saataisiin hyväksymään rajoittavat ehdot.
(
52
)	Tuomio Generics (UK), 111 kohta.
(
53
)	Ks. valituksenalainen tuomio, 167–191 kohta.
(
54
)	Ks. valituksenalaisen tuomio, 178–180 kohta.
(
55
)	Ks. valituksenalainen tuomio, 186–190 kohta.
(
56
)	Tuomio Generics (UK), 107 ja 111 kohta. Tämä edellyttää kuitenkin, että nämä kilpailua edistävät vaikutukset näytetään toteen ja että ne ovat merkityksellisiä ja ominaisia kyseessä olevalle sopimukselle sekä riittävän merkittäviä.
(
57
)	Ks. tuomio 21.12.2023 (C‑333/21, EU:C:2023:1011).
(
58
)	Ks. tuomio Servier, 76, 77 ja 145 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; tuomio 27.6.2024, komissio v. Servier ym. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, 288 kohta) ja tuomio 21.12.2023, European Superleague Company (C‑333/21, EU:C:2023:1011, 166 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
59
)	Valittajat korostavat tältä osin, että komissio oli todennut keskittymää koskevassa päätöksessä, että sovintosopimuksen ansiosta Tevasta tuli Cephalonin tärkein kilpailija modafiniilimarkkinoilla, koska sovintosopimuksella oli poistettu immateriaalioikeuksiin liittyvät esteet, minkä vuoksi muiden rinnakkaislääkkeiden valmistajien markkinoilletulo oli erittäin epävarmaa lyhyellä aikavälillä. Tevan Cephalonille aiheuttaman kilpailupaineen takia komissio oli vaatinut Tevaa luovuttamaan modafiniilituotteeseensa liittyvät valmistus‑ ja myyntioikeudet keskittymän osapuolten toiminnan päällekkäisyyden poistamiseksi.
(
60
)	Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että huolimatta sovintosopimuksesta ja ehdosta, jolla kiellettiin markkinoilletulo ennen vuotta 2012, Teva aiheutti Cephalonille suurempaa kilpailupainetta kuin muut rinnakkaislääkkeiden valmistajat. Tämä ei kuitenkaan merkitse, että jos Teva ei olisi allekirjoittanut sovintosopimusta, se olisi aiheuttanut lokakuussa 2011 vähemmän kilpailupainetta kuin se aiheutti tosiasiallisesti kyseisen sopimuksen voimassa ollessa. Tätä kysymystä ei kuitenkaan tutkittu keskittymää koskevassa päätöksessä. Ks. tältä osin riidanalainen päätös, 1004 kohta.
(
61
)	Ks. tältä osin tuomio 27.6.2024, Lupin v. komissio (C‑144/19 P, EU:C:2024:545); tuomio 27.6.2024, komissio v. KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546); tuomio 27.6.2024, Niche Generics v. komissio (C‑164/19 P, EU:C:2024:547); tuomio 27.6.2024, Unichem Laboratories v. komissio (C‑166/19 P, EU:C:2024:548); tuomio 27.6.2024, komissio v. Servier ym. (C‑176/19 P, EU:C:2024:549); tuomio 27.6.2024, Mylan Laboratories ja Mylan v. komissio (C‑197/19 P, EU:C:2024:550); tuomio 27.6.2024, Teva UK ym. v. komissio (C‑198/19 P, EU:C:2024:551); tuomio Servier ja tuomio 27.6.2024, Biogaran v. komissio (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
62
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 38 kohta.
(
63
)	Ks. vastaavasti tuomio Generics (UK), 86 kohta.
(
64
)	Ks. vastaavasti tuomio Servier, 333 kohta.
(
65
)	Ks. tuomio 27.6.2024, Commission v. Servier ym. (C-176/19 P, EU:C:2024:549, 211 kohta).
(
66
)	Ks. valituksenalainen tuomio, 142 kohta Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan jakelusopimuksen osalta.
(
67
)	Ks. tältä osin valituksenalaisen tuomion 87 kohta Tevan immateriaalioikeuksia koskevan lisenssin osalta; tämän tuomion 106 kohta modafiniilia vaikuttavana aineena koskevan hankintasopimuksen osalta ja kyseisen tuomion 120 kohta CEP‑1347-liiketoimen osalta.
(
68
)	Ks. valituksenalainen tuomio, 157 kohta.
(
69
)	Valittajat eivät nimittäin riitauta valituksessaan valituksenalaista tuomiota siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen kanneperusteen toisen osan, jonka mukaan komissio ei ollut osoittanut, että liitännäiset liiketoimet selittyivät yksinomaan osapuolten intressillä olla kilpailematta ansioiden perusteella.
(
70
)	Toisen valitusperusteen ensimmäisessä osassa valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin jätti vastaamatta niiden kanneperusteeseen, jonka mukaan silloin, kun sopimus oli tosiasiallisesti pantu täytäntöön, komission oli osoitettava se, että sopimuksella oli tosiasiallisia kielteisiä kilpailuvaikutuksia – kuten esimerkiksi, että sopimus tosiasiallisesti esti mahdollisen kilpailun markkinoilta – eikä sitä, että sopimus oli yksinkertaisesti omiaan estämään kilpailun. Toisen valitusperusteen toisessa osassa valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin toimi 12.12.2018 antamansa tuomion Krka v. komissio (T‑684/14, EU:T:2018:918, 358, 359 ja 361 kohta) vastaisesti ja vahvisti siten lähestymistavan, jolla lähinnä poistetaan erottelu tarkoitukseen ja vaikutukseen perustuvien kilpailunrajoitusten välillä.