GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2026 m. vasario 26 d.(1)
Byla C-147/25
AB „Inter Rao Lietuva“
prieš
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybą prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
(Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo – Bendra užsienio ir saugumo politika – Reglamentas (ES) Nr. 269/2014 – 2 straipsnis – Sprendimas 2014/145/BUSP – 2 straipsnis – Ribojamosios priemonės, priimtos dėl padėties Ukrainoje – Nacionalinė priemonė, pagal kurią numatyta įšaldyti su asmenimis, kuriems taikomos Sąjungos sankcijos, susijusio asmens lėšas ir ekonominius išteklius – Teisminės kontrolės apimtis – Ryšio su asmenimis, kuriems taikomos sankcijos, įrodinėjimo lygis “
1.        2022 m. Lietuvos institucijos sudarė „Sąrašą dėl fizinių ir (ar) juridinių asmenų sąsajų su subjektais, kuriems taikomos tarptautinės sankcijos“. Sąraše nurodyta, kad AB „Inter Rao Lietuva“(2) turtas buvo įšaldytas, nes ši bendrovė susijusi su asmenimis, kuriems taikomos Sprendime 2014/145/BUSP(3) ir Reglamente (ES) Nr. 269/2014(4) nustatytos ribojamosios priemonės.
2.        Prieš nuspręsdamas dėl Inter Rao apeliacinio skundo dėl jos įtraukimo į sąrašą, Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas kreipėsi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, kuriame išdėstė savo abejones dėl taikomų Sąjungos teisės normų aiškinimo.
3.        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą leis Teisingumo Teismui paaiškinti, ar jo jurisprudencija dėl Sąjungos sudarytų sąrašų (asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašų) gali būti taikoma – ir kokiu mastu – sąrašams, kuriuos valstybės narės gali sudaryti vykdydamos tas ribojamąsias priemones.
I.      Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
1.      Sprendimas 2014/145
4.        2 straipsnyje nurodyta:
„1.      Visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, kurie nuosavybės teise priklauso, kuriuos turi, valdo ar kontroliuoja:
a)      fiziniai asmenys, atsakingi už veiksmus ar politiką, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, arba kuriais kenkiama stabilumui ar saugumui Ukrainoje arba į juos kėsinamasi, arba kurie trukdo tarptautinių organizacijų darbui Ukrainoje, ir tuos veiksmus bei tą politiką aktyviai remiantys ar įgyvendinantys fiziniai asmenys;
b)      juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, kurie materialiai ar finansiškai remia veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi;
c)      juridiniai asmenys, subjektai arba organizacijos Kryme ar Sevastopolyje, kurių nuosavybė buvo perduota priešingai Ukrainos teisei, arba juridiniai asmenys, subjektai arba organizacijos, kuriems toks perdavimas buvo naudingas;
d)      fiziniai arba juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, kurie teikia materialinę arba finansinę paramą Rusijos sprendimus priimantiems asmenims, atsakingiems už Krymo aneksiją arba Ukrainos destabilizaciją, arba gauna naudos iš jų;
e)      fiziniai arba juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, vykdantys sandorius su separatistų grupėmis Ukrainos Donbaso regione;
f)      fiziniai arba juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, kurie teikia materialinę arba finansinę paramą Rusijos Federacijos Vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją, arba gauna naudos iš jos; arba
g)      įtakingi verslininkai arba juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, susiję su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją,
ir su jais susiję fiziniai ar juridiniai asmenys, subjektai ar įstaigos, išvardyti priede, yra įšaldomi.
2.      Neleidžiama priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms jų naudai tiesiogiai ar netiesiogiai naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais.
<...>“
5.        3 straipsnyje numatyta:
„1.      Valstybės narės arba Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai siūlymu Taryba vieningai nusprendžia sudaryti priede pateiktą sąrašą ir jį iš dalies keisti.
2.      Taryba tiesiogiai, jeigu adresas žinomas, arba viešai paskelbdama pranešimą, atitinkamam fiziniam ar juridiniam asmeniui, subjektui arba organizacijai praneša apie 1 dalyje nurodytą sprendimą, įskaitant įtraukimo į sąrašą priežastis, taip suteikdama tokiam asmeniui, subjektui arba organizacijai galimybę pateikti pastabas.
3.      Jeigu pateikiama pastabų arba naujų esminių įrodymų, Taryba peržiūri 1 dalyje nurodytą sprendimą ir atitinkamai informuoja tą asmenį, subjektą arba organizaciją.“
6.        4 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Priede nurodomi 1 straipsnio 1 dalyje ir 2 straipsnio 1 dalyje nurodytų fizinių ar juridinių asmenų, subjektų arba organizacijų įtraukimo į sąrašą pagrindai.“
2.      Reglamentas Nr. 269/2014
7.        2 straipsnyje numatyta:
„1.      Įšaldomos visos I priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms ar su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms priklausančios, jų nuosavybe esančios, jų valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
2.      Nesuteikiama galimybė I priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms ar su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms tiesiogiai arba netiesiogiai naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais arba galimybė jais naudotis tų fizinių ar juridinių asmenų, subjektų arba organizacijų naudai.“
8.        3 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad I priede išvardijami šioje 1 dalyje nurodyti fiziniai ar juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, taip pat su jais susiję fiziniai ar juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos. Jo 2 dalyje nurodyta, kad I priede pateikiamos atitinkamų fizinių ar juridinių asmenų, subjektų ar organizacijų įtraukimo į sąrašą priežastys.
9.        14 straipsnyje numatyta:
„1.      Jeigu Taryba nusprendžia fiziniam ar juridiniam asmeniui, subjektui ar įstaigai taikyti 2 straipsnyje nurodytas priemones, ji atitinkamai iš dalies pakeičia I priedą.
2.      Taryba tiesiogiai, jei adresas žinomas, arba netiesiogiai, t. y. viešai paskelbdama pranešimą, 1 dalyje nurodytam fiziniam ar juridiniam asmeniui, subjektui ar įstaigai praneša apie savo sprendimą, įskaitant įrašymo priežastis, taip suteikdama tokiam fiziniam ar juridiniam asmeniui, subjektui ar įstaigai [galimybę] pateikti savo pastabas.
3.      Jeigu pateikiamos pastabos arba pateikiama naujų esminių įrodymų, Taryba peržiūri savo sprendimą ir atitinkamai apie tai informuoja fizinį ar juridinį asmenį, subjektą ar įstaigą.
4.      I priede pateiktas sąrašas peržiūrimas nuolat, ne rečiau kaip kartą per 12 mėnesių.“
10.      17 straipsnyje nustatyta:
„Šis reglamentas taikomas:
<…>
d)      visiems Sąjungos teritorijoje ar už jos ribų esantiems juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms, kurie yra įregistruoti ar įsteigti pagal valstybių narių teisę;
e)      visiems Sąjungoje visą verslą arba jo dalį vykdantiems juridiniams asmenims, subjektams arba įstaigoms.“
B.      Lietuvos teisė
1.      Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymas Nr. IX-2160(5)
11.      2022 m. balandžio 27 d. įsigaliojusios redakcijos 12 straipsnyje buvo numatyta, kad už tarptautinių finansinių sankcijų įgyvendinimo priežiūrą pagal kompetenciją yra atsakinga, be kita ko, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos(6).
12.      To paties straipsnio 3 dalyje buvo nustatyta, kad FNTT koordinuoja, prižiūri ir užtikrina finansinių sankcijų (apribojimų disponuoti lėšomis ir ekonominiais ištekliais) įgyvendinimą Lietuvos Respublikoje.
2.      Lietuvos Respublikos tarptautinių sankcijų įstatymas(7)
13.      Įstatymas Nr. IX-2160 buvo pakeistas Tarptautinių sankcijų įstatymu, kaip matyti iš Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymo Nr. IX-2160 pakeitimo įstatymo Nr. XIV-1020(8).
14.      2022 m. gegužės 17 d. įsigaliojusioje 4 straipsnio 4 dalyje nurodyta, kad informaciją apie priimtus sprendimus dėl subjektų, kuriems taikomos sankcijos dėl jų sąsajų su subjektais, įtrauktais į asmenų, kuriems taikomos sankcijos, sąrašus, šias sankcijas įgyvendinantiems fiziniams ir juridiniams asmenims, valstybės registrų ir valstybės informacinių sistemų tvarkytojams teikia FNTT.
15.      11 straipsnyje numatyta:
„1.      Kompetentingos institucijos, [kaip antai FNTT], pagal kompetenciją užtikrindamos tarptautinių sankcijų įgyvendinimą:
1)      priima sprendimus, nurodytus tarptautines sankcijas nustatančiuose teisės aktuose;
<...>
4.      [FNTT] koordinuoja, prižiūri ir užtikrina finansinių sankcijų (apribojimų disponuoti lėšomis ir ekonominiais ištekliais) įgyvendinimą Lietuvos Respublikoje.
<...>“
3.      Nutarimas Nr. 1679
16.      Tarptautinių sankcijų įgyvendinimo priežiūros tvarka reglamentuojama 2004 m. gruodžio 30 d. Nutarime Nr. 1679. 2019 m. sausio 30 d.–2022 m. gegužės 27 d. galiojusios redakcijos Nutarimo Nr. 1679 11 punkte buvo numatyta, kad FNTT kontroliuoja, reguliariai tikrina ir iš įvairių subjektų, pavyzdžiui, finansų įstaigų ar investicinių bendrovių, renka duomenis apie finansinių sankcijų įgyvendinimą.
4.      Nutarimas Nr. 535
17.      Nutarimas Nr. 1679 buvo pakeistas 2022 m. gegužės 25 d. Nutarimu Nr. 535. Pagal šio nutarimo 13 punktą FNTT, įgyvendindama Tarptautinių sankcijų įstatymo 11 straipsnio 1 dalyje nurodytas kompetentingos institucijos funkcijas, koordinuoja, prižiūri ir užtikrina finansinių sankcijų (apribojimų disponuoti lėšomis ir ekonominiais ištekliais) įgyvendinimą Lietuvos Respublikoje.
18.      13.2 papunktyje numatyta:
„<...> pagal tarptautines sankcijas reglamentuojančiuose dokumentuose nustatytus kriterijus nustačiusi, kad juridinis asmuo <...> nuosavybės teise priklauso arba yra kontroliuojama[s] subjekto, kuriam taikomos sankcijos, [FNTT] priima įsakymą, kuriuo nustatoma, kad finansinės sankcijos turi būti taikomos ir <...> juridiniam asmeniui <...>. Priimtų įsakymų pagrindu sudarytas arba atnaujintas juridinių asmenų <...>, kuri[e] nuosavybės teise priklauso arba yra kontroliuojam[i] subjekto, kuriam taikomos sankcijos, sąrašas per 2 darbo dienas nuo atitinkamų įsakymų priėmimo viešai paskelbiamas [FNTT] interneto svetainėje ir pateikiamas valstybės registrų ir valstybės informacinių sistemų tvarkytojams.“
19.      Pagal 15 punktą 13.2 papunktyje nurodyti FNTT įsakymai yra norminiai teisės aktai, privalomi įgyvendinant tarptautines sankcijas Lietuvos Respublikoje.
II.    Faktinės aplinkybės, byla ir prejudiciniai klausimai
20.      Sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą yra aprašytos, be kita ko, toliau nurodytos faktinės aplinkybės.
21.      Inter Rao Lietuvoje veikia kaip elektros energijos importuotoja ir nepriklausoma elektros energijos tiekėja.
22.      51 % Inter Rao akcinio kapitalo priklauso Suomijos įmonei Rao Nordic, kurios 100 % akcijų valdo Rusijos Federacijos bendrovė Inter Rao Ues.
23.      2022 m. balandžio 28 d. FNTT įtraukė Inter Rao į „Sąrašą dėl fizinių ir (ar) juridinių asmenų sąsajų su subjektais, kuriems taikomos tarptautinės sankcijos“ (toliau – nacionalinis sąrašas arba nagrinėjamas sąrašas)(9).
24.      Nacionaliniame sąraše nurodyta, kad Inter Rao turtas įšaldytas dėl jos ryšių su G.H., kuriam buvo taikomos ribojamosios priemonės pagal Reglamentą Nr. 269/2014.
25.      2022 m. gegužės 12 d. Inter Rao pateikė FNTT prašymą išbraukti ją iš nacionalinio sąrašo ir patvirtinti, kad jai nėra taikomos sankcijos.
26.      2022 m. gegužės 25 d. FNTT pakoregavo nagrinėjamą sąrašą – išbraukė informaciją apie Inter Rao ryšius su G.H. ir nurodė, kad ši bendrovė susijusi su Rusijos Federacijos prezidentu, kuriam ribojamosios priemonės taikomos pagal Sprendimą (BUSP) 2022/331(10).
27.      2022 m. gegužės 27 d. FNTT priėmė sprendimą „Dėl [Reglamento Nr. 269/2014] taikymo bendrovei Inter Rao <...>“ (toliau – Sprendimas Nr. 1), kuriame nurodė, kad neturi teisinio pagrindo išbraukti savo interneto svetainėje skelbiamos informacijos apie Inter Rao.
28.      Sprendime Nr. 1 teigiama, kad:
–        51 % Inter Rao akcijų priklauso Suomijos bendrovei Rao Nordic, kurios 100 % akcijų valdo Rusijos Federacijos bendrovė Rao Ues. Rao Ues akcininkai yra Rosneftgaz, valdanti 26,37 % akcijų, Inter Rao Capital Group, valdanti 29,56 % akcijų, ir PJSC FGC UES, valdanti 8,57 % akcijų; likusios 34,24 % akcijų yra kotiruojamos Maskvos akcijų biržoje ir priklauso smulkiesiems akcininkams,
–        pagrindiniai Rusijos bendrovės Inter Rao Ues akcininkai yra netiesiogiai Rusijos Federacijos – prezidentinės federacinės respublikos – valdomos įmonės, o valstybės vadovas yra Rusijos Federacijos prezidentas, kuriam pagal Sprendimą 2022/331 taikomos ribojamosios priemonės.
29.      2022 m. gegužės 30 d. Inter Rao pateikė naują prašymą išbraukti ją iš nacionalinio sąrašo ir nurodė, kad nė vienas iš Inter Rao Ues akcininkų neturi kontrolinio akcijų paketo ir šiems akcininkams nėra taikomos sankcijos.
30.      2022 m. birželio 23 d. FNTT priėmė antrąjį sprendimą „Dėl [Sprendimo 2022/231] taikymo bendrovei Inter Rao <...>“ (toliau – Sprendimas Nr. 2). Jame FNTT konstatavo, kad neturi teisinio pagrindo išbraukti savo interneto svetainėje skelbiamos informacijos.
31.      Pakartodama Sprendime Nr. 1 išdėstytas aplinkybes dėl pareiškėjos akcininkų struktūros, FNTT Sprendime Nr. 2 pažymėjo, kad tiek Rosneftgaz, tiek Inter Rao Capital Group turi daugiau nei 25 % akcijų, todėl laikytina, kad jos abi turi 50 % ir daugiau akcijų, taip pat šios įmonės netiesiogiai priklauso Rusijos Federacijai, kuri turi teisę priimti sprendimus įmonių atžvilgiu ir gauti iš jų naudos.
32.      2022 m. liepos 20 d. FNTT priėmė Įsakymą Nr. V-174, kuriame pateiktas juridiniams asmenims ar kitoms organizacijoms, neturinčioms juridinio asmens statuso, nuosavybės teise priklausančių arba kontroliuojamų subjektų, kuriems taikomos sankcijos, sąrašas. Inter Rao yra įtraukta į šio sąrašo 1 punktą.
33.      Inter Rao kreipėsi į Vilniaus apygardos administracinį teismą ir prašė panaikinti FNTT priimtus Sprendimą Nr. 1 ir Sprendimą Nr. 2, taip pat išbraukti ją iš nagrinėjamo sąrašo.
34.      Pirmosios instancijos teismui atmetus jos reikalavimus, Inter Rao pateikė apeliacinį skundą Lietuvos vyriausiajam administraciniam teismui, o šis teismas Teisingumo Teismui pateikė tokius prejudicinius klausimus:
„1.      Ar pagal Sprendimo 2014/145 <...> 2 straipsnio ir Reglamento <...> Nr. 269/2014 2 straipsnio nuostatas, siejamas su Chartijos 41 straipsnyje įtvirtintu gero administravimo principu, leidžiama tokia nacionalinė priemonė, pagal kurią asmuo, nenurodytas Sprendimo 2014/145 <...> I priede ar Reglamento <...> Nr. 269/2014 I priede, yra įtraukiamas į asmenų, kurių turtas įšaldomas, sąrašą dėl šio asmens sąsajos su sankcionuojamais asmenimis, o dėl tokios nacionalinės priemonės galimybė pateikti prieštaravimą kompetentingai institucijai numatyta tik po tokio įtraukimo?
2.      Ar pagal ESS 19 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, siejamą su Chartijos 47 straipsniu, veiksmingos teisminės kontrolės reikalavimą atitiktų nacionalinio teismo atliekama sprendimo dėl asmens turto įšaldymo įgyvendinant Sąjungos ribojamąsias priemones teisėtumo kontrolė, siejama su procedūrinių taisyklių laikymosi ar pareigos nurodyti motyvus vykdymo, faktų tikslumo, akivaizdžių klaidų šių faktų vertinime tyrimu ir nepiktnaudžiavimo įgaliojimais patikrinimu?
3.      Ar pagal Sprendimo 2014/145 <...> 2 straipsnio ir Reglamento <...> Nr. 269/2014 2 straipsnio nuostatas, siejamas su ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Chartijos 47 straipsniu, nacionaliniame teisme įrodinėjant asmens sąsajas su Rusijos Federacijos politinės valdžios atstovais, turi būti vertinamos aplinkybės, susijusios su Rusijos Federacijos politinės valdžios įgyvendinamos šioje valstybėje veikiančių juridinių asmenų kontrolės realumu ir veiksmingumu, kurių įrodyti byloje surinktais objektyviais ir pakankamai svariais įrodymais gali nebūti galimybės, o atitinkami Rusijos Federacijos politinės valdžios atstovai gali būti pripažįstami užtikrinantys asmens kontrolę dėl turimų valdžios įgaliojimų?“
III. Procesas Teisingumo Teisme
35.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas gavo 2025 m. vasario 17 d.
36.      Rašytines pastabas pateikė
Inter Rao, UAB
„Įmonių bankroto administravimo ir teisinių paslaugų biuras“, Italijos, Latvijos, Lietuvos bei Nyderlandų vyriausybės ir Europos Komisija.
37.      Teisingumo Teismas nusprendė, kad nebūtina rengti viešo teismo posėdžio.
IV.    Vertinimas
38.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, kuriuo momentu asmeniui turi būti leidžiama užginčyti jo įtraukimą į nacionalinį sąrašą (pirmasis prejudicinis klausimas) ir kokia yra teismo atliekamos įtraukimo į sąrašą priemonės peržiūros apimtis (antrasis ir trečiasis prejudiciniai klausimai).
39.      Prieš nagrinėjant visus tris prejudicinius klausimus reikia pažymėti, kad tas teismas FNTT nurodė kaip instituciją, kuri taikė ginčijamas ribojamąsias priemones(11).
40.      Iš tiesų, kaip neseniai pažymėjo generalinis advokatas R. Norkus, pagal Sąjungos teisę „ribojamosios priemonės“ patvirtinamos Tarybos sprendimais, kuriais „išreiškiamas Sąjungos požiūris į tam tikrą geografinio arba teminio pobūdžio reikalą“, įgyvendinant bendrą užsienio ir saugumo politiką (BUSP) bei vadovaujantis ESS 29 straipsniu(12).
A.      Pirmasis prejudicinis klausimas
41.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori išsiaiškinti, ar pagal Sąjungos teisę (Sprendimo 2014/145 2 straipsnį, Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnį ir Chartijos 41 straipsnį) asmeniui, kuris neįtrauktas į Sąjungos sąrašus, bet yra nacionaliniame sąraše, galimybė pateikti prieštaravimus dėl įtraukimo į nacionalinį sąrašą gali būti suteikta tik tą
sąrašą paskelbus.
42.      Italijos ir Nyderlandų vyriausybės, taip pat Komisija mano, kad atsakant į pirmąjį klausimą reikia atsižvelgti ne tik į įtraukimo į nacionalinį sąrašą užginčijimo momentą, bet ir visų pirma į to sąrašo teisėtumą.
43.      Nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neabejoja nacionalinio sąrašo teisėtumu (atvirkščiai, jis tai laiko savaime suprantamu dalyku ir aptaria tik Inter Rao įtraukimą į sąrašą), manau, kad Teisingumo Teismas neturėtų palikti šios prielaidos neišnagrinėtos. Jeigu jis konstatuotų, kad nacionalinio sąrašo egzistavimui nėra teisinio pagrindo, nereikėtų spręsti dėl šio sąrašo turinio galimo užginčijimo momento ar dėl įtraukimo į sąrašą priemonės teisminės peržiūros.
44.      Patikslinus šią aplinkybę, galima nagrinėti abu pirmojo prejudicinio klausimo aspektus.
1.      Nacionalinio įšaldytų lėšų ir išteklių sąrašo teisėtumas
45.      Taryba pagal ESS 29 straipsnį priėmė Sprendimą 2014/145 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi.
46.      Kadangi įgyvendinant BUSP priimti sprendimai neturi tiesioginio poveikio valstybių narių nacionalinės teisės sistemai, jie negali savaime sukurti pareigų juridiniams arba fiziniams asmenims. Vadinasi, siekiant juos vykdyti būtina, remiantis SESV 215 straipsniu, priimti antrinės teisės aktus, kurių tikslas – „ekonominių ir finansinių santykių su viena ar keletu trečiųjų šalių visišk[as] nutraukim[as] ar dalin[is] apribojim[as]“ (1 dalis), arba patvirtinti „ribojančias priemones, nukreiptas prieš fizinius ar juridinius asmenis, grupes ar nevalstybinius subjektus“ (2 dalis)(13).
47.      Kiek tai aktualu nagrinėjamu atveju, būtent dėl šios priežasties Taryba, remdamasi SESV 215 straipsniu, tą pačią dieną, kai buvo priimtas Sprendimas 2014/145, priėmė Reglamentą Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į tame sprendime nurodytus veiksmus. Pagal SESV 288 straipsnio antrą pastraipą šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
48.      Tokiomis aplinkybėmis, kaip pažymėjo Nyderlandų vyriausybė, reikia atskirti:
–        ribojamųjų priemonių nustatymą, kai Sąjungos lygmeniu asmuo ar subjektas įtraukiamas į Reglamento Nr. 269/2014 I priedą,
–        galimą sąrašo, kuriame nurodomi subjektai, kontroliuojami į tą priedą įtraukto asmens ar subjekto, sudarymą nacionaliniu lygmeniu(14).
49.      Pareiga įšaldyti lėšas ir ekonominius išteklius tiesiogiai kyla iš Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalies ir taikoma I priede išvardytiems asmenims ar subjektams.
50.      Inter Rao įtraukimas į nagrinėjamą sąrašą nereiškia, kad FNTT taiko papildomą sankciją. Konkrečiau kalbant, šis įtraukimas neturi tokio paties poveikio kaip įtraukimas į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą, t. y. dėl jo neišplečiamas asmenų ir subjektų, kuriems taikomos Sąjungos patvirtintos ribojamosios priemonės, ratas.
51.      Kita vertus, kaip nurodė Komisija ir Nyderlandų vyriausybė, valstybės narės gali sudaryti asmenų ar subjektų, kurių lėšos įšaldomos dėl jų ryšių su Reglamento Nr. 269/2014 I priede išvardytais asmenimis ar subjektais, sąrašus.
52.      Šiuo klausimu, kaip pažymėjo Komisija, siekiant nustatyti į Reglamento Nr. 269/2014 I priedo sąrašą įtrauktiems subjektams nuosavybės teise priklausantį ar jų kontroliuojamą turtą ir jį įšaldyti, rėmimasis išimtinai privačiais subjektais gali lemti neveiksmingą sankcijų taikymą, ypač tais atvejais, kai turtas paslėptas sudėtingose teisinėse struktūrose(15).
53.      Sutinku su Nyderlandų vyriausybe, kad tokių sąrašų, kaip nagrinėjamasis, sudarymas savaime neprieštarauja Sąjungos teisei, nes nei Reglamente Nr. 269/2014, nei jokiose kitose nuostatose nedraudžiama jų naudoti.
54.      Be to, nėra priežasties uždrausti tokius sąrašus kaip nagrinėjamasis – jie gali prisidėti prie teisinio saugumo ir veiksmingo Sąjungos teisės įgyvendinimo. Tai priemonės, suteikiančios daugiau aiškumo patiems atitinkamiems subjektams ir kitiems rinkos dalyviams: jeigu priežiūros institucijos nusprendė, kad tam tikros lėšos ar ekonominiai ištekliai turi būti įšaldyti, yra naudinga, jei privatūs subjektai gali atsižvelgti į tokį vertinimą, siekiant užtikrinti ribojamųjų priemonių veiksmingumą(16).
55.      Šių sąrašų nauda itin akivaizdi, nes, skirtingai nei asmenų, subjektų ir įstaigų, kurių lėšoms ir ištekliams tiesiogiai taikomos Sąjungos numatytos ribojamosios priemonės, nustatymas, tų lėšų ir ekonominių išteklių nustatymas ne visada atitinka tikslius ir galutinius nustatymo kriterijus.
56.      Iš tiesų ribojamosios priemonės iš esmės taikomos Reglamento Nr. 269/2014 I priede numatytiems asmenims, subjektams ir įstaigoms. Vis dėlto Sąjungos nurodymu įšaldomos ne tik lėšos ir ištekliai,
kurie yra I priede išvardytų asmenų nuosavybė, bet ir pagal Sprendimo 2014/145 2 straipsnį jiems priklausančios, jų nuosavybe esančios ar jų kontroliuojamos lėšos ir ištekliai(17).
57.      Kadangi nustatyti įšaldytą turtą gali būti itin sudėtinga ir sunku, valstybėms narėms nedraudžiama, siekiant paskatinti ribojamųjų priemonių veiksmingumą, pavesti nacionalinei institucijai identifikuoti tą turtą ir viešai paskelbti jį sąraše, kaip antai nagrinėjamajame.
58.      Nacionalinis sąrašas vertingas, nes jame yra nurodytas turtas ir ištekliai, kurie turi būti įšaldyti taikant Sąjungos nustatytas ribojamąsias priemones.
2.      Įtraukimo į nacionalinį sąrašą užginčijimo momentas
59.      Nacionalinės institucijos turi teisę patvirtinti nagrinėjamą sąrašą iš anksto neišklausiusios suinteresuotųjų šalių būtent dėl to, kad šiame sąraše aprašytos lėšos ir ištekliai, kurie nebuvo įšaldyti, bet turi būti įšaldyti taikant Sąjungos teisę.
60.      Siekiant veiksmingai įšaldyti turtą, įtraukimas į nacionalinį sąrašą „savo pobūdžiu turi būti netikėtas“; šį aspektą Teisingumo Teismas laiko būtinu, kai ribojamąsias priemones priima Sąjungos institucijos(18).
61.      Įtraukimu į Reglamento Nr. 269/2014 I priedo sąrašą galima pateisinti tam tikrus gero administravimo principo pakeitimus, kaip paaiškinsiu toliau. Tą patį galima pasakyti apie įtraukimą į nacionalinį sąrašą, kuriame aprašytos įšaldytos lėšos ir ištekliai, siekiant įgyvendinti pagal Sąjungos teisę taikomą ribojamąją priemonę.
62.      Chartijos 41 straipsnis, kuriuo remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, yra „skirta[s] ne valstybėms narėms, o tik Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams“(19). Vis dėlto „Chartijos 41 straipsnyje įtvirtinta teisė į gerą administravimą atspindi bendrąjį Sąjungos teisės principą, taikytiną valstybėms narėms, kai jos įgyvendina šią teisę“(20).
63.      Taigi įtraukimas į sąrašą, nacionalinių institucijų sudarytą siekiant palengvinti Sąjungos sutartų ribojamųjų priemonių įgyvendinimą, turi būti vertinamas atsižvelgiant į jurisprudenciją, kurioje išaiškintas Chartijos 41 straipsnis.
64.      Šioje jurisprudencijoje teisė į gerą administravimą siejama su administracinių institucijų pareiga motyvuoti savo sprendimus(21) ir kiekvieno asmens teise į tai, kad jo byla būtų išnagrinėta nešališkai ir per protingą laikotarpį(22).
65.      Visų pirma teisė į gerą administravimą, apibrėžta Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte, apima „kiekvieno asmens teisę būti išklausytam prieš taikant bet kokią individualią jam nepalankią priemonę“. Tam, kad individuali priemonė būtų pagrįsta, objektyvi ir nešališka, ją motyvuojant negali būti neatsižvelgta į pagrindus, nurodytus siekiančio apsiginti asmens, kuriam ta priemonė taikoma(23).
66.      Vis dėlto Teisingumo Teismas dėl procedūros, kuri vykdyta siekiant patvirtinti individualias priemones, priimtas pagal reglamentus, kaip antai nagrinėjamoje byloje taikomą reglamentą, nusprendė, kad:
–        „[d]ėl teisės į gynybą ir, visų pirma, teisės būti išklausytam pažymėtina, kad tokių ribojančių priemonių, kokias nustato ginčijamas reglamentas, atveju iš Bendrijos institucijų nereikalaujama šių motyvų pranešti iš anksto, iki asmenį arba organizaciją įrašant į šį sąrašą“(24),
–        „[d]ėl priežasčių, taip pat susijusių su ginčijamo reglamento tikslu ir jame numatytų priemonių veiksmingumu, Bendrijos institucijos neprivalėjo ir išklausyti apeliantų iki jų vardus įrašant į šio reglamento I priede esantį sąrašą“(25).
67.      Teisingumo Teismas nurodė, kad pareiga pranešti apie įtraukimo į sąrašą motyvus turi būti įvykdyta „arba įrašymo momentu, arba bent jau kuo greičiau po to, kad suinteresuotieji asmenys galėtų pasinaudoti teise kreiptis į teismą per nustatytą terminą“(26).
68.      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad pagal Chartijos 41 straipsnį (ir a fortiori Sprendimo 2014/145 2 straipsnį bei Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnį) nedraudžiama tokia nacionalinė nuostata ar praktika, kurią taikant prieštaravimus dėl įtraukimo į nagrinėjamą sąrašą galima pareikšti tik ex post.
69.      Pirmojo klausimo turinys susijęs su įtraukimo į sąrašą motyvais. Vis dėlto, kaip ir Italijos vyriausybė, manau, kad šis klausimas objektyviai susijęs su trečiuoju prejudiciniu klausimu ir turi būti nagrinėjamas kartu su juo(27).
B.      Motyvai, kuriais pateisinamas įtraukimas į nacionalinį įšaldytų lėšų ir išteklių sąrašą, ir teisminės peržiūros apimtis (trečiasis ir antrasis prejudiciniai klausimai)
70.      Atsakymas į abu klausimus (į juos galima atsakyti kartu) bus grindžiamas tuo, kad pagal Sąjungos teisę nedraudžiama sudaryti tokio sąrašo, kaip nagrinėjamasis, ir tuo, kad aplinkybė, jog prieštaravimą dėl įtraukimo į šį sąrašą galima pateikti tik a posteriori, nėra nesuderinama su nacionalinės teisės aktais ar nacionaline praktika.
71.      Remiantis šiomis prielaidomis reikia išnagrinėti, kokiais motyvais galima pateisinti asmens ar subjekto įtraukimą į nacionalinį sąrašą ir kokio masto turi būti teisminė tokio įtraukimo peržiūra.
72.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, kad ginčijamas įtraukimas į sąrašą yra motyvuotas Inter Rao sąsaja su Rusijos Federacijos prezidentu, kuriam pagal Sprendimą 2022/331 taikomos tarptautinės sankcijos(28).
73.      Tas teismas:
–        pripažįsta, kad nagrinėjamoje byloje nėra tiesioginių įrodymų, kurie pagrįstų Inter Rao konkrečią sąsają su pačiu Rusijos Federacijos prezidentu(29),
–        vis dėlto laiko „visuotinai žinoma aplinkybe, kurios nereikia papildomai įrodinėti, tai, jog Rusijos Federacijos valdymo režimas yra autokratinio ir oligarchinio pobūdžio, kas lemia šios valstybės politinės valdžios ir verslo subjektų veiksmingą ir realią, tačiau neformalią kontrolę, inter alia, tokių subjektų atžvilgiu, kurie veikia ekonomiškai ir politiškai reikšminguose sektoriuose, kokiu pripažintinas energetikos sektorius kaip nagrinėjamoje byloje“(30),
–        teigia, kad, „[e]sant šioms aplinkybėms, darytina išvada, jog Rusijos Federacijos prezidentas <...>, remdamasis de facto nevaržomais valdžios įgaliojimais, nepriklausomai nuo [savo] asmeninio ar jo aplinkos turimų kitų asmenų, susijusių su Rusijos Federacijos valdžia, akcijų kiekio, <...> gali užtikrinti Rusijos Federacijoje veikiančių asmenų realią ir veiksmingą kontrolę, taip realizuodamas Sąjungai ir jos valstybėms narėms priešiškus politinius tikslus, kartu iš to turėdamas ekonominės naudos“(31).
74.      Pagal Sprendimo 2014/145 2 straipsnį reikšminga sąsaja siekiant nustatyti lėšas ir išteklius, kuriems taikomas įšaldymas, yra tai, kad šios lėšos ir ištekliai nuosavybės teise priklauso, juos turi, valdo ar kontroliuoja „<...> fiziniai asmenys, atsakingi už veiksmus ar politiką, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei“, ir „priede išvardyt[i] fizin[iai] ar juridin[iai] asmen[ys], subjekt[ai] arba organizacij[os]“.
75.      Kadangi, kaip teigia Komisija, tiesioginiai ar netiesioginiai Inter Rao akcininkai nėra įtraukti į Reglamento Nr. 269/2014 I priedą ir neatrodo, kad ši bendrovė netiesiogiai nuosavybės teise priklauso Rusijos Federacijos prezidentui(32), reikia nustatyti, ar Inter Rao yra jo kontroliuojama.
76.      Mano nuomone, vien tai, kad Rusijos Federacijos valdymo režimas yra „autokratinio ir oligarchinio pobūdžio“ (kaip teigiama sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą), nėra pakankamas įrodymas siekiant patvirtinti, kad vykdoma Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnyje ir Sprendimo 2014/145 2 straipsnyje numatyta kontrolė.
77.      Jeigu taip būtų, siekiant nustatyti lėšas ir išteklius, kuriems taikomas įšaldymas, Sąjungos patvirtintos ribojamosios priemonės būtų taikomos vien dėl tos aplinkybės, t. y. jos būtų taikomos visų Rusijos Federacijoje veikiančių įmonių lėšoms ir ištekliams.
78.      Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnyje nurodyta lėšų ir išteklių kontrolė negali būti vien abstrakti, bet turi būti veiksminga ir konkreti, pagrįsta pakankamai tvirtais įrodymais. Atliekant ribojamosios priemonės, kuri pagrįsta tokios Reglamento Nr. 269/2014 I priede nurodyto asmens atžvilgiu vykdomos kontrolės buvimu, teisminę peržiūrą negali būti apsiribojama „nurodytų motyvų abstrakčios tikimybės vertinimu“(33).
79.      Šioje byloje reikšminga faktinė aplinkybė, kurią nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, yra tai, kad 51 % Inter Rao akcinio kapitalo priklauso Suomijos bendrovei, kurios 100 % kapitalo valdo Rusijos bendrovė. Komisijos teigimu, Rusijos bendrovė turi elektros energijos eksporto ir importo monopolį Rusijoje ir yra viena iš didžiausių Rusijos valstybinių energetikos įmonių rinkos kapitalizacijos požiūriu, taip pat kontroliuoja kelias energetikos bendroves už Rusijos ribų, įskaitant šilumines elektrines ir hidroelektrines, tinklų operatorius ir prekiautojus energija(34).
80.      Remiantis šia aplinkybe (ją galutinai patikrinti turi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas) galima daryti išvadą, kad jeigu Rusijos valstybinė įmonė per Suomijos bendrovę valdo daugiau kaip 50 % Inter Rao kapitalo, logiška manyti, jog ji gali daryti dominuojančią įtaką pačiai Inter Rao(35).
81.      Jeigu būtų patvirtinta, kad Rusijos valstybinė įmonė daro dominuojančią įtaką Inter Rao, vis tiek reikėtų patikrinti, ar Rusijos Federacijos prezidentas gali kontroliuoti tą dominuojančią įmonę.
82.      Siekiant tai nustatyti, Komisija kaip svarbų konteksto elementą nurodė aplinkybę, kad Rusijos Federacijos prezidentas galėjo naudotis savo įgaliojimais kontroliuoti valstybines energetikos sektoriaus įmones(36).
83.      Net jeigu nėra konkretesnių įrodymų, kad Rusijos Federacijos prezidentas kontroliuoja bendroves, kurios turi dominuojančią įtaką Inter Rao, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas šią aplinkybę turi įvertinti nagrinėdamas įrodymus ne atskirai, bet atsižvelgdamas į su jais susijusias aplinkybes.
84.      Tam, kad įrodinėjimo pareiga būtų įvykdyta, pakaks, jeigu bus „pakankamai konkrečių, aiškių ir nuoseklių įrodymų visuma“ ir remiantis šiais įrodymais bus galima daryti išvadą, kad Rusijos Federacijos prezidentas gali kontroliuoti savo šalies energetikos įmones, taigi ir įmones, kuriose tos Rusijos valstybinės įmonės turi didelę įtaką(37).
85.      Galiausiai pagal Sąjungos teisę nacionalinis teismas gali įvertinti visas bylos aplinkybes, įskaitant bendro ar kontekstinio pobūdžio aplinkybes, ir taikyti pagrįstas bei nuginčijamas prezumpcijas, kai kontrolė yra neformali arba ją sunku įrodyti dokumentais. Svarbiausia, kad lemiamos įtakos buvimo vertinimas būtų pagrįstas, nuoseklus ir kad suinteresuotosios šalys galėtų jį užginčyti.
86.      Konkrečiai dėl motyvų, kuriais pateisinamas įtraukimas į nacionalinį įšaldytų lėšų ir išteklių sąrašą, teisminės peržiūros apimties manau, kad taikytina Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl Sąjungos institucijų nustatytų ribojamųjų priemonių.
87.      Nesutinku su Inter Rao nuomone(38), kad Teisingumo Teismo jurisprudencijos negalima taikyti nacionalinių institucijų patvirtintam lėšų ir išteklių įšaldymui. Kai toks įšaldymas atliekamas laikantis būtent Sąjungos teisės normų, nematau priežasties, kodėl į Teisingumo Teismo jurisprudenciją neturėtų būti atsižvelgiama vykdant jo teisminę peržiūrą.
88.      Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas gali remtis šiuo klausimu išdėstytais Teisingumo Teismo argumentais, pavyzdžiui, pateiktais 2025 m. rugpjūčio 1 d. sprendime(39), kuriame konstatuota, kad:
–        „[Chartijos] 47 straipsnyje garantuojama veiksminga teisminė kontrolė reiškia, be kita ko, kad atlikdamas motyvų, kuriais pagrįstas sprendimas įtraukti asmens pavardę į asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą, teisėtumo kontrolę Sąjungos teismas turi įsitikinti, kad šis sprendimas, konkrečiai susijęs su šiuo asmeniu, būtų pagrįstas pakankamai tvirtomis faktinėmis aplinkybėmis. Tai reiškia, kad turi būti patikrinti motyvuose, kuriais pagrįstas toks sprendimas, nurodyti faktai, todėl teisminė kontrolė nėra apribota nurodytų motyvų abstrakčios tikimybės vertinimu, o yra susijusi su klausimu, ar šie motyvai arba bent vienas iš jų, vertinamas kaip pakankamas pats savaime minėtam sprendimui paremti, yra pagrįsti“(40),
–        „toks vertinimas turi būti atliekamas įrodymus nagrinėjant ne atskirai, o atsižvelgiant į su jais susijusias aplinkybes, nes Taryba įvykdo jai tenkančią įrodinėjimo pareigą, jei Sąjungos teismui pateikia pakankamai konkrečių, aiškių ir vienas kitą papildančių įrodymų visetą, leidžiantį nustatyti, kad tarp asmens, kuriam taikoma lėšų įšaldymo priemonė, ir režimo, su kuriuo kovojama, yra pakankamas ryšys <...>. Be to, būtent kompetentinga Sąjungos institucija kilus ginčui turi patvirtinti motyvų, nurodytų atitinkamo asmens atžvilgiu, pagrįstumą, o ne šis asmuo turi pateikti šių motyvų pagrįstumą paneigiančių įrodymų. Nors ta institucija neprivalo Sąjungos teismui pateikti visos informacijos ir įrodymų, susijusių su nurodytais pagrindais, vis dėlto svarbu, kad pateikta informacija ar įrodymai patvirtintų atitinkamo asmens kaltę“(41).
89.      Tai yra būtini reikalavimai, susiję su minimaliu esminiu pagal Chartijos 47 straipsnį užtikrinamos teisės į veiksmingą teisinę gynybą turiniu. Šių reikalavimų taip pat turi būti laikomasi teismo procesuose, kuriuose nagrinėjamas nacionalinės teisės aktų dėl Sąjungos priimtų ribojamųjų priemonių, kaip antai numatytų Reglamente Nr. 269/2014, įgyvendinimo teisėtumas(42).
90.      Vis dėlto pripažįstu, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, siekiančiam gauti iš Teisingumo Teismo tikslesnių gairių dėl kriterijų, kuriais remiantis turi būti vertinamas šioje byloje nagrinėjamų nacionalinių sprendimų teisėtumas, tokio atsakymo gali neužtekti.
91.      Bylose, kuriose pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą dėl nacionalinių priemonių, susijusių su lėšų ir išteklių įšaldymu, kaip antai nagrinėjamu šioje byloje, įgyvendinimo, Teisingumo Teismas aiškina Sąjungos teisę, bet jos netaiko (nors šis skirtumas ne visada yra aiškus). Pareiga taikyti tą teisę tenka nacionaliniams teismams.
92.      Šiuo požiūriu Teisingumo Teismas negali vietoj prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo įvertinti, ar pakanka įrodymų arba požymių, leidžiančių patvirtinti, kad yra motyvų įšaldyti konkrečios bendrovės lėšas ir išteklius, nes ją kontroliuoja Reglamento Nr. 269/2014 I priede išvardyti asmenys.
93.      Pakanka pažymėti, kad atliekant ginčijamų sprendimų teisėtumo peržiūrą turi būti atsižvelgta į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytus kriterijus(43) ir visus kitus kriterijus, būtinus siekiant užtikrinti, kad nacionaliniai sprendimai būtų patikrinti naudojantis neribota jurisdikcija.
V.      Išvada
94.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau taip atsakyti į Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo klausimus:
1.      2014 m. kovo 17 d. Tarybos sprendimo 2014/145/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, iš dalies pakeisto 2022 m. balandžio 21 d. Tarybos sprendimu (BUSP) 2022/660, 2 straipsnis ir 2014 m. kovo 17 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, iš dalies pakeisto 2022 m. balandžio 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2022/658, 2 straipsnis, siejami su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsniu,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiama nacionalinė priemonė, kurią taikant Sprendimo 2014/145 I priedo arba Reglamento Nr. 269/2014 priedo sąraše nenurodytas asmuo yra įtraukiamas į asmenų, kurių turtas įšaldytas pagal šias nuostatas, sąrašą ir atitinkamas asmuo ar subjektas prieštaravimus kompetentingai institucijai gali pateikti tik įtraukus jį į tą sąrašą.
2.      Sprendimo 2014/145 2 straipsnis ir Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnis, siejami su ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Chartijos 47 straipsniu,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiama, siekiant nacionaliniame teisme įrodyti, kad bendrovė yra kontroliuojama Rusijos Federacijos politinių institucijų, atsižvelgti į aplinkybes, susijusias su tų politinių institucijų realiai ir efektyviai vykdoma neformalia subjektų, turinčių dominuojančią įtaką tai bendrovei, kontrole, net jeigu šių aplinkybių negalima patvirtinti tiesioginiais dokumentiniais įrodymais, su sąlyga, kad išvada pagrįsta objektyviais ir pakankamai tvirtais įrodymais ir kad suinteresuotoji šalis turėjo galimybę ją užginčyti teismo procese, naudodamasi visomis garantijomis.
1      Originalo kalba: ispanų.
2      Toliau – Inter Rao.
3      2014 m. kovo 17 d. Tarybos sprendimas dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 16), su pakeitimais, padarytais 2022 m. balandžio 21 d. Tarybos sprendimu (BUSP) 2022/660 (OL L 120, 2022, p. 11).
4      2014 m. kovo 17 d. Tarybos reglamentas dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 6), su pakeitimais, padarytais 2022 m. balandžio 21 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2022/658 (OL L 120, 2022, p. 1).
5      2004 m. balandžio 22 d. Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymas Nr. IX-2160 (Žin., 2004, Nr. 68-2369).
6      Toliau – FNTT.
7      Toliau – Tarptautinių sankcijų įstatymas.
8      2022 m. balandžio 19 d. Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymo Nr. IX-2160 pakeitimo įstatymas Nr. XIV-1020 (TAR, 2022, Nr. 2022-8433).
9      Nagrinėjamas sąrašas ir visi su juo susiję pakeitimai buvo paskelbti FNTT interneto svetainėje.
10      2022 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 52, 2022, p. 1).
11      Pavyzdžiui, sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 45 punkte.
12      Generalinio advokato R. Norkaus išvados byloje
Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672) 27 punktas.
13      Loc. ult. cit.
14      Nyderlandų vyriausybės rašytinių pastabų 16 punktas.
15      Komisijos rašytinių pastabų 20 punktas. Jame taip pat nurodyta, kad dėl šios priežasties kai kuriose valstybėse narėse valdžios institucijos sudaro tokio turto, esančio jų jurisdikcijoje, sąrašus.
16      Nyderlandų vyriausybės rašytinių pastabų 13 punktas.
17      Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnyje paminėta nuosavybė, valdymas ir kontrolė. Šių teisinių kategorijų apibrėžimu rėmiausi savo išvados byloje T Trust (C-483/23, EU:C:2025:559) 67 ir 109 punktuose: paaiškinau, kad Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalyje pateikta lėšų ir ekonominių išteklių „kontrolės“ sąvoka papildo to paties turto ar išteklių nuosavybės ir turėjimo kriterijus. Ši sąvoka įtraukta dėl to, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo išsamiai apibrėžti galimas situacijas ir taip užkirsti kelią ribojamųjų priemonių apėjimui.
18      2008 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Kadi ir Al Barakaat International Foundation / Taryba ir Komisija (C‑402/05 P ir C‑415/05 P, EU:C:2008:461; toliau – Sprendimas Kadi ir Al Barakaat International Foundation / Taryba ir Komisija) 340 punkte nurodyta, kad „šios priemonės savo pobūdžiu turi būti netikėtos ir <...> nedelsiant taikomos“.
19      Pavyzdžiui, 2020 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Minister van Buitenlandse Zaken (C‑225/19 ir C‑226/19, EU:C:2020:951) 33 punktas.
20      2022 m. vasario 10 d. Sprendimo Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Senaties terminas) (C‑219/20, EU:C:2022:89) 37 punktas.
21      2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo
Infraestruturas de Portugal ir Futrifer Indústrias Ferroviárias (C‑66/22, EU:C:2023:1016) 87 punktas.
22      2014 m. gegužės 8 d. Sprendimo N. (C‑604/12, EU:C:2014:302) 50 punktas.
23      Kaip pabrėžė Komisija, tai apima teisę susipažinti su byla; šią teisę Sąjungos teismai ribojamųjų priemonių bylose išaiškino taip, kad nacionaliniai teismai, peržiūrėdami nacionalinių institucijų įgyvendinimo priemones, turi ją taikyti mutatis mutandis (Komisijos rašytinių pastabų 33 punktas).
24      Sprendimo Kadi ir Al Barakaat International Foundation / Taryba ir Komisija 338 punktas.
25      Sprendimo Kadi ir Al Barakaat International Foundation / Taryba ir Komisija 341 punktas.
26      Sprendimo Kadi ir Al Barakaat International Foundation / Taryba ir Komisija 336 punktas.
27      Italijos vyriausybės rašytinių pastabų 24 ir 25 punktai.
28      Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 36 ir 37 punktai.
29      Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 72 punktas.
30      Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 73 punktas.
31      Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 73 punktas.
32      Komisijos rašytinių pastabų 57 punktas.
33      2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi (C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P, EU:C:2013:518) 119 punktas.
34      Komisijos rašytinių pastabų 68 punktas.
35      Naudingi, nors ir neprivalomi, yra kriterijai, nustatyti Tarybos dokumente dėl Sąjungos ribojamųjų priemonių veiksmingo įgyvendinimo geriausios praktikos (atnaujintas 2024 m. liepos 3 d.; dokumento Nr. 11623/24). 63 punkte nurodyta, kad jeigu 50 % arba daugiau subjekto akcijų nuosavybės teise (net jeigu nuosavybė yra bendra) priklauso į Sąjungos sąrašą įrašytam juridiniam asmeniui ar subjektui, jis gali būti laikomas nuosavybės teise priklausančiu sąraše nurodytam asmeniui.
36      Savo rašytinių pastabų 69 punkte Komisija remiasi 2022 m. kovo 31 d. Prezidento dekretu dėl specialios procedūros, pagal kurią užsienio pirkėjai vykdo įsipareigojimus Rusijos gamtinių dujų tiekėjams; šiuo dekretu Prezidentas įpareigojo „nedraugiškų jurisdikcijų“ (įskaitant Sąjungos valstybes nares) pirkėjus visus mokėjimus už dujotiekiais tiekiamas dujas mokėti rubliais, o ne sutartyje nustatyta užsienio valiuta.
37      Šiuo klausimu pagal analogiją žr. jurisprudenciją, įtvirtintą 2015 m. balandžio 21 d. Sprendimo Anbouba / Taryba (C‑605/13 P, EU:C:2015:248) 50 ir 51 punktuose.
38      Inter Rao rašytinių pastabų 54 punktas. Jos nuomone, nacionalinių kompetentingų institucijų vykdoma Sąjungos sankcijų įgyvendinimo procedūra iš esmės skiriasi nuo Tarybos sprendimų priėmimo procedūros, todėl Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl Tarybos pareigų nagrinėjamu atveju netaikytina.
39      Byla Timchenko / Taryba (C‑702/23 P, EU:C:2025:605). Toliau – Sprendimas Timchenko / Taryba.
40      Sprendimo
Timchenko / Taryba 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
41      Sprendimo
Timchenko / Taryba 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
42      Reglamento Nr. 269/2014 6 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad reglamentas turi būti taikomas laikantis Chartijoje pripažintų pagrindinių teisių ir principų, „visų pirma teis[ės] į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą“.
43      „[P]rocedūrinių taisyklių laikym[asis] ar pareigos nurodyti motyvus vykdym[as], faktų tikslum[as], akivaizdžių klaidų šių faktų vertinime tyrim[as] ir nepiktnaudžiavimo įgaliojimais patikrinim[as].“