62003CJ0437_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑437/03
dėl 2003 m. spalio 16 d. pagal EB 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo
Europos Bendrijų Komisija,
atstovaujama C. Schmidt ir C. Tufvesson bei A. Manville, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Austrijos Respubliką,
atstovaujamą E. Riedl, nurodžiusią adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
atsakovę,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai K. Schiemann (pranešėjas), N. Colneric, K. Lenaerts ir E. Juhász,
generalinis advokatas A. Tizzano,
kancleris R. Grass,
susipažinęs su 2005 m. kovo 17 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo pripažinti, kad:
– leidusi Austrijos dantų gydytojams („Dentisten“), nurodytiems Įstatymo dėl dantų gydytojų ( Dentistengesetz, BGBl. 90/1949) 6 straipsnyje ir 4 straipsnio 3 dalyje, verstis savo praktika vadinantis „Zahnarzt“ (odontologas) arba „Zahnarzt (Dentist)“ (odontologas (dantų gydytojas)) ir pasinaudoti leidžiančia nukrypti nuostata, numatyta 1978 m. liepos 25 d. Tarybos direktyvos 78/686/EEB dėl dantų gydytojų diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas (OL L 233, p. 1), iš dalies pakeistos 2001 m. gegužės 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/19/EB (OL L 206, 2001, p. 1) (toliau – direktyva dėl diplomų pripažinimo), 19b straipsnyje, nors jie ir neatitinka minimalių reikalavimų, kuriuos numato 1978 m. liepos 25 d. Tarybos direktyvos 78/687/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių dantų gydytojų veiklą, suderinimo (OL L 233, p. 10), iš dalies pakeistos Direktyva 2001/19 (toliau – direktyva dėl teisės aktų suderinimo), 1 straipsnis, kad patektų į direktyvų dėl diplomų pripažinimo ir dėl teisės aktų suderinimo taikymo sritį, Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 ir 19b straipsnį bei direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsnį,
– pagal 1998 m lapkričio 10 d. Įstatymo dėl gydytojų (Ärztegesetz, BGBl. I, 169/1998) 17 ir 23 straipsnius suteikusi teisę gydytojams, odontologijos specialistams (Fachärtze für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde), pažeidžiant direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnį tęsti savo veiklą šiuo pavadinimu, nes odontologams neprilygino šių medicinos specialistų tiek, kiek jie turi teisę vykdyti savo veiklą tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų turėtojai, nurodyti A priede (odontologai), Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 ir 19b straipsnius.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
Visuotinai taikomos nuostatos
2. Direktyvos dėl diplomų pripažinimo ir dėl teisės aktų suderinimo buvo priimtos remiantis, be kita ko, EB sutarties nuostatomis, kuriomis siekiama įgyvendinti darbuotojų judėjimo laisvę ir panaikinti įsisteigimo laisvės bei laisvės teikti paslaugas apribojimus.
3. Pagal ketvirtą konstatuojamąją dalį pirmosios direktyvos tikslas – abipusiškai pripažinti diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialią odontologo kvalifikaciją patvirtinančius dokumentus, suteikiančius teisę pradėti ir vykdyti veiklą odontologijos srityje, ir pripažinti diplomus, pažymėjimus bei kitus oficialią specializuotos odontologijos gydytojo kvalifikaciją patvirtinančius dokumentus.
4. Iš direktyvos dėl diplomų pripažinimo šeštos konstatuojamosios dalies ir iš direktyvos dėl teisės aktų suderinimo pirmos konstatuojamosios dalies matyti, kad pastarosios direktyvos tikslas – suderinti odontologijos srities profesinių kvalifikacijų skaičių ir studijų tokioms kvalifikacijoms įgyti rūšį ar trukmę, kad valstybėms narėms būtų suteikta teisė abipusiškai pripažinti diplomus, pažymėjimus ir kitus oficialias kvalifikacijas patvirtinančius dokumentus, kaip nustatyta direktyvoje dėl diplomų pripažinimo.
5. Pagal direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsnio 1 dalį valstybės narės reikalauja, kad asmenys, norintys pradėti ir verstis odontologo praktika, naudodamiesi direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 straipsnyje išvardytais profesiniais vardais, turėtų diplomą, pažymėjimą arba kitą oficialią kvalifikaciją patvirtinantį dokumentą, minimus tos pačios direktyvos A priede, patvirtinančius, kad viso mokymosi laikotarpiu toks asmuo įgijo tinkamų žinių ir patirtį, kuriuos nustato direktyva dėl teisės aktų suderinimo. Pastarosios direktyvos 1 straipsnio 2 dalis, be kita ko, nurodo, kad dieninių studijų laikotarpis turi tęstis bent penkerius metus.
6. Direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 straipsnyje pateiktas odontologų profesinių vardų sąrašas. Šis straipsnis buvo papildytas Aktu dėl Austrijos Respublikos, Suomijos Respublikos ir Švedijos Karalystės stojimo sąlygų ir Sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų (OL C 241, 1994, p. 21 ir OL L 1, 1995, p. 1), pridedant, be kita ko, tokią nuorodą:
„Austrijoje: pavadinimą kitoms valstybėms narėms ir Komisijai Austrija praneš ne vėliau kaip iki 1998 m. gruodžio 31 dienos.“
7. Direktyvos dėl diplomų pripažinimo A priede, kuris nustatytas Direktyva 2001/19, yra ontodologų diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų sąrašas. Kalbant apie Austrijos Respubliką, šiame priede nurodytas diplomas „Bescheid über die Verleihung des akademischen Grades „Doktor der Zahnheilkunde“ (sprendimas dėl universitetinio laipsnio „gydytojai, odontologijos specialistai“, suteikimo), kurį išduoda universitetų medicinos fakultetai.
Su Austrijos Respublika susijusios pereinamojo laikotarpio nuostatos
8. Direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnis nustato:
„Nuo tos dienos, kai Austrijos Respublika imasi priemonių, reikalingų, kad būtų laikomasi šios direktyvos, valstybės narės, atlikdamos direktyvos 1 straipsnyje nurodytą veiklą, pripažįsta asmenims, kurie pradėjo mokslą universitete iki 1994 m. sausio 1 d., Austrijoje suteiktus diplomus, pažymėjimus ir kitus medicinos srities oficialių kvalifikacijų įrodymus kartu su Austrijos kompetentingų institucijų išduotu pažymėjimu, patvirtinančiu, kad šie asmenys ne mažiau kaip trejus iš eilės metus penkerių metų laikotarpiu prieš išduodant pažymėjimą veiksmingai, teisėtai ir daugiausia Austrijoje dalyvavo < ... > veikloje (įskaitant dantų, burnos ertmės, žandikaulių ir su jais susijusių audinių anomalijų bei ligų profilaktiką, diagnozę ir gydymą) ir kad šiems asmenims yra oficialiai leista vykdyti minėtą veiklą tomis pačiomis sąlygomis kaip ir tiems, kurie turi A priede nurodytą diplomą, pažymėjimą ar kitą oficialių kvalifikacijų įrodymą.
Pirmojoje pastraipoje nurodytas trejų metų patirties reikalavimas gali būti netaikomas asmenims, sėkmingai baigusiems bent trejų metų studijas, kurias kompetentingos institucijos prilygina direktyvos (dėl teisės aktų suderinimo) 1 straipsnyje nurodytam profesiniam rengimui.“
Nuostatos dėl naudojimosi vardu
9. Direktyvos dėl diplomų pripažinimo 8 straipsnis yra vienintelis šios direktyvos V skyriaus „Naudojimasis mokslo vardu“ straipsnis. Jis nustato:
„1. Nepažeidžiant 17 straipsnio, priimančioji valstybė narė užtikrina, kad valstybių narių piliečiai, kurie laikosi < ... > 19b (straipsnio) sąlygų, turi teisę naudotis kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios jie yra atvykę, teisėtu mokslo vardu, jeigu jis nesutampa su profesijos pavadinimu, arba prireikus – jo santrumpa tos valstybės kalba. Priimančiosios valstybės narės gali reikalauti, kad po šio vardo būtų rašoma jį suteikusios įstaigos arba egzaminų komisijos pavadinimas ir vieta.
2. Jeigu mokslo vardas, kuriuo naudojamasi kilmės valstybėje narėje arba toje valstybėje narėje, iš kurios yra atvykęs užsienio pilietis, priimančiojoje valstybėje narėje gali būti lengvai supainiotas su vardu, kuris toje valstybėje yra suteikiamas tik po papildomų studijų, kurių toks asmuo nėra baigęs, priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad kilmės valstybės narės arba valstybės narės, iš kurios jis yra atvykęs, suteiktu vardu toks asmuo naudotųsi priimančiosios valstybės narės nustatyta forma.“
10. Pagal šios direktyvos 17 straipsnio 1 dalį:
„Jeigu priimančiojoje valstybėje narėje profesinio vardo, susijusio su kuria nors 1 straipsnyje nurodyta veikla, naudojimą reglamentuoja taisyklės, kitų valstybių narių piliečiai, atitinkantys < ... > 19b straipsnyje nustatytas sąlygas, naudojasi profesiniu vardu, kuris priimtas priimančiojoje valstybėje narėje ir kuris toje valstybėje atitinka tokiai kvalifikacijai keliamus reikalavimus, įskaitant naudojimąsi sutrumpintu vardu.“
Nacionalinės teisės aktai
Nuostatos dėl „Dentist“ profesijos
11. Iki 1975 m. gruodžio 31 d. Austrijoje buvo nustatytos specialios studijos, kurias baigus buvo galima dirbti pagal „Dentist“ profesiją. Šios profesijos atstovai, kurie atlieka dalį odontologo veiklos, baigė neuniversitetines trejų metu studijas ir, Austrijos vyriausybės nuomone, negali būti prilyginami gydytojams. Vertimasis „Dentist“ profesine veikla yra reglamentuojamas Įstatymu dėl dantų gydytojų. Šios bylos aplinkybėmis yra taikytina šio įstatymo redakcija po 1999 m. kovo 10 d. Federaliniu įstatymu padarytų pakeitimų (BGBl. I, 45/1999).
12. Pagal Įstatymo dėl dantų gydytojų 6 straipsnio 1 dalį „Dentist“ leidžiama dirbti pagal savo profesiją vadinantis profesiniu vardu „Zahnarzt“, prie kurio skliaustuose turi būti pridurtas mokslo vardas „Dentist“.
13. Pagal to paties įstatymo 4 straipsnio 3 dalį „Dentisten“ profesinė asociacija ( Dentistenkammer ) „Dentisten“ prašymu išduoda pažymėjimą, kurį numato direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnis, kad jie galėtų dirbti pagal odontologo profesiją kitose valstybėse narėse.
Nuostatos dėl „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“ profesijos
14. Austrijos Respublikai stojant į Europos Sąjungą šioje valstybėje narėje odontologams nebuvo studijų, atitinkančių direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsnyje numatytas sąlygas. Dantų gydymas buvo patikėtas gydytojams, kurie baigę bendrosios medicinos studijas po rezidentūros įgijo odontologijos specializaciją ir vertėsi savo profesija vadindamiesi „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“.
15. Įstojusi į Sąjungą, siekdama įgyvendinti direktyvas dėl diplomų pripažinimo ir dėl teisės aktų suderinimo, Austrijos Respublika turėjo sukurti naują studijų sistemą, kad būtų galima verstis odontologijos specialybe. Dėl to buvo priimtas Įstatymas dėl gydytojų. Šios bylos aplinkybėms yra taikytina šio įstatymo redakcija po 2001 m. rugpjūčio 10 d. Federaliniu įstatymu padarytų pakeitimų (BGBl. I, 110/2001).
16. Įstatymas dėl gydytojų įtvirtino naują odontologo studijų sistemą („Zahnarzt“), kuri įsigaliojo 1998 m. rugpjūčio 1 dieną. Tuo pačiu metu nuo 2000–2001 mokslo metų pabaigos buvo panaikintos odontologijos specializacijos studijos, skirtos diplomuotiems gydytojams ir leidžiančios dirbti pagal gydytojo, odontologijos specialisto, profesiją.
17. Pagal šio įstatymo 17 straipsnio 1 dalį odontologo praktika savarankiškai gali verstis tik odontologai („Zahnärzte“) ir gydytojai, odontologijos specialistai („Fachärzte für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“).
18. Šio įstatymo 23 straipsnyje „Sąvokos“, esančiame jo trečiame skirsnyje, nustatyta:
„Jei kitos nuostatos nenustato kitaip, šiame skirsnyje
1) į bendrąją sąvoką „gydytojas“ („médical“) patenka visi gydytojai, neatsižvelgiant į tai, ar jie gali dirbti pagal profesiją, pavyzdžiui, „bendrosios praktikos gydytojo“ („Arzt für Allgemeinmedizin“), „gydytojo, turinčio licenciją“ („approbierter Arzt“), „gydytojo specialisto“ („Facharzt“), „odontologo“ („Zahnarzt“) arba „gydytojo rezidento“ („Turnusarzt“);
2) į sąvoką „gydytojas specialistas“ („Facharzt“) patenka visi gydytojai specialistai, įskaitant gydytojus, odontologijos specialistus („Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“).“
19. Naudojimąsi profesiniais gydytojų vardais reglamentuoja Įstatymo dėl gydytojų 43 ir 44 straipsniai. Pagal 43 straipsnio 7 dalį:
„Gydytojai, odontologijos specialistai („Fachärzte für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“), gali naudoti arba „gydytojo, odontologijos specialisto“ („Facharzt für Zahn- Mund- und Kieferheilkunde“), profesinį vardą, arba „odontologo“ (Zahnarzt) profesinį vardą.“
Ikiteisminė procedūra
20. 1999 m. liepos 26 d. pagal direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 straipsnį Austrijos Respublika Komisijai pranešė vardus „Zahnarzt“, „Zahnarzt (Dentist)“ ir „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“. Komisijai ir kitoms valstybėms narėms ji taip pat pranešė apie diplomą, patvirtinantį „Dentist“ studijas, kad jis būtų įrašytas į direktyvos dėl diplomų pripažinimo A priedą. Šis diplomas vadinamas „Prüfungszeugnis über die staatliche Dentistenprüfung, ausgestellt von der Österreichischen Dentistenkammer, Lehrinstitut für Dentisten, und Bescheinigung über die einjährige Tätigkeit als Dentistenassistent“ (pažymėjimas apie valstybinio odontologijos studijų egzamino išlaikymą, išduotas Austrijos dantų gydytojų profesinės asociacijos odontologijos studijų instituto, ir vienerių metų profesinės veiklos dantų gydytojo padėjėjo pareigose pažymėjimas).
21. Manydama, kad Austrijos teisės nuostatos dėl vertimosi „Dentist“ profesija ir gydytojo, odontologijos specialisto, profesija neatitinka direktyvų dėl diplomų pripažinimo ir dėl teisės aktų suderinimo, Komisija pradėjo procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB 226 straipsnio pirmąją pastraipą. Išsiuntusi Austrijos Respublikai oficialų pranešimą ir nurodžiusi pateikti savo pastabas, Komisija 2001 m. liepos 18 d. pateikė pagrįstą nuomonę, nurodydama šiai valstybei narei per du mėnesius nuo jos gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta. Manydama, kad nepaisant Austrijos valdžios institucijų atsakant į šią pagrįstą nuomonę pateiktų pastabų, situacija liko nepatenkinama, Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.
Dėl ieškinio
Dėl pirmojo kaltinimo, susijusio su „Dentist“ profesija
22. Šį kaltinimą sudaro dvi dalys, kurias reikia išnagrinėti atskirai.
Dėl Įstatymo dėl dantų gydytojų 6 straipsnio 1 dalies
23. Pirmoje kaltinimų dalyje Komisija iš esmės tvirtina, kad Įstatymo dėl dantų gydytojų 6 straipsnio 1 dalis, leidžianti „Dentisten“ dirbti pagal savo profesiją vadinantis profesiniu vardu „Zahnarzt“, prieštarauja direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsniui, nes „Dentisten“ neatitinka šiame straipsnyje nustatytų kriterijų, susijusių su stud ijomis, taikomų norint dirbti pagal odontologo profesiją, vadinantis direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 straipsnyje išvardytais vardais, tarp kurių, kalbant apie Austrijos Respubliką, yra nurodytas „Zahnarzt“.
24. Austrijos vyriausybė savo pastabose nepareiškė nuomonės apie šią pirmojo kaltinimo dalį.
25. Akivaizdu, kad „Dentisten“ studijos yra tik trejų metų trukmės neuniversitetinės studijos, kurios neatitinka direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų kriterijų. Dėl to Komisija teisingai nusprendė, kad šias studijas patvirtinantis diplomas, apie kurį pranešė Austrijos Respublika, negali būti įrašytas į direktyvos dėl diplomų pripažinimo A priedą.
26. Todėl Įstatymo dėl dantų gydytojų 6 straipsnio 1 dalis prieštarauja direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsniui, nes ji suteikia galimybę dirbti pagal odontologo profesiją vadinantis „Zahnarzt“ asmenims, kurie neatitinka šiame straipsnyje nustatytų su studijomis susijusių reikalavimų, norint dirbti pagal šią profesiją vadinantis šiuo vardu.
27. Todėl pirmojo Komisijos kaltinimo pirma dalis yra pagrįsta.
Dėl Įstatymo dėl dantų gydytojų 4 straipsnio 3 dalies
28. Antroje pirmojo kaltinimo dalyje Komisija iš esmės tvirtina, kad Įstatymo dėl dantų gydytojų 4 straipsnio 3 dalis prieštarauja direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsniui, nes ji numato šiame straipsnyje numatyto pažymėjimo suteikimą, nors jis neatitinka šioje nuostatoje numatytų reikalavimų.
29. Austrijos vyriausybė pripažįsta, kad „Dentisten“ nepatenka į direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnio taikymo sritį, nes jie neturi „gydytojų vardų“ ir nebaigė „universitetinių studijų“.
30. Iš to aišku, kad pirmojo Komisijos kaltinimo antra dalis taip pat yra pagrįsta.
Dėl antrojo Komisijos kaltinimo, susijusio su gydytojo, odontologijos specialisto, profesija
31. Komisija iš esmės tvirtina, jog tai, kad Austrijoje gydytojai, odontologijos specialistai, turi teisę vadintis „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“ ir kad dėl to jie neprivalo vadintis „Zahnarzt“, prieštarauja direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsniui.
32. Visų pirma reikia pabrėžti, kad nors savo ieškinyje Komisija mini Įstatymo dėl gydytojų 17 ir 23 straipsnius, yra aišku, kad Komisijos ginčijamas leidimas gydytojams, odontologijos specialistams, vadintis „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“ suteikiamas pagal šio įstatymo 43 straipsnio 7 dalį.
33. Pirmiausia Komisija remiasi pažodiniu direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnio aiškinimu. Ji pažymi, kad asmenys, „kurie turi A priede nurodytą diplomą, pažymėjimą ar kitą oficialių kvalifikacijų įrodymą“, nurodyti šio straipsnio pirmojoje pastraipoje, yra odontologai ir kad jie gali vadintis tik „Zahnarzt“. Komisija iš to daro išvadą, kad siekiant atitikti šiame straipsnyje nurodytą sąlygą, pagal kurią atitinkamiems asmenims leidžiama verstis savo praktika „tokiomis pačiomis sąlygomis“, gydytojai, odontologijos specialistai, taip pat turi teisę vadintis tik šiuo vardu, išskyrus visus kitus.
34. Austrijos vyriausybė tik primena, kad gydytojams, odontologijos specialistams, leidžiama verstis savo praktika vadinantis „Zahnarzt“.
35. Šiuo klausimu reikia pripažinti, kad, priešingai nei tvirtina Komisija, direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnio formuluotė nėra lemiama atsakant į klausimą, ar šiame straipsnyje nurodyti gydytojai būtinai turi turėti tokį patį vardą kaip ir odontologai, arba, atvirkščiai, ar jiems tiesiog leidžiama juo vadintis. Sąlyga, kad suinteresuotiesiems asmenims „leidžiama vykdyti minėtą (savo) veiklą tokiomis pačiomis sąlygomis“ kaip ir odontologams, gali būti aiškinama dvejopai. Pirma, kaip tvirtina Komisija, 19b straipsnis gali būti aiškinamas kaip įtvirtinantis vienintelę sąlygą, pagal kurią nagrinėjama veikla turi būti verčiamasi „tokiomis pačiomis sąlygomis“, o tai būtų nesuderinama su tuo, kad Austrijoje dviem atitinkamų specialistų grupėms nėra taikomos tos pačios taisyklės dėl leidimo naudoti vardą. Antra, pabrėžiant veiksmažodžio „leisti“ vartojimą, ta pati nuostata gali būti aiškinama kaip tiesiog reikalaujanti, kad gydytojams, odontologijos specialistams, kaip nustatyta Įstatymo dėl gydytojų 43 straipsnio 7 dalyje, „leidžiama“ naudoti tokį patį vardą kaip ir odontologams, taigi „leidžiama“ – nors ir neprivaloma – verstis veikla tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir tiems, kurie naudoja „Zahnarzt“ vardą.
36. Kadangi 19b straipsnio formuluotė neleidžia išspręsti šio klausimo, reikia aiškinti šią nuostatą pagal kitas direktyvų dėl diplomų pripažinimo ir dėl teisės aktų suderinimo nuostatas. Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad pirmosios direktyvos 8 ir 17 straipsniuose numatytos specialiosios nuostatos dėl naudojimosi vardais, kurios parodo, jog, priešingai nei tvirtina Komisija, odontologijos srityje Bendrijos teisės aktų leidėjas nenorėjo nustatyti vienodo naudojimosi vardais. Tokį teiginį patvirtina tai, jog direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 straipsnyje esantis sąrašas dėl tam tikrų valstybių narių nurodo daugiau nei vieną vardą.
37. Jeigu iš tikrųjų direktyvomis dėl diplomų pripažinimo ir dėl teisės aktų suderinimo siekiama aiškiai atskirti odontologo ir gydytojo profesijas, Komisija nepateikė jokių duomenų, galinčių įrodyti, kad leidimas 19b straipsnyje nurodytiems gydytojams ir toliau dirbti pagal savo profesiją, vadinantis „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“, kelia realų pavojų supainioti gydytojus, odontologijos specialistus, ir kitus gydytojus.
38. Bet kuriuo atveju reikia pripažinti, kad, priešingai nei tvirtina Komisija, nei direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnyje, nei jos 8 ir 17 straipsniuose nėra apribojimų dėl konkrečios profesinių vardų, kuriuos valstybės narės gali leisti naudoti savo teritorijose, formuluotės.
39. Be to, priversti gydytojus, kuriems taikoma direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnio pereinamojo laikotarpio tvarka, atsisakyti savo „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“ profesinio vardo ir vadintis „Zahnarzt“ profesiniu vardu reikštų juos priversti vadintis dantų gydytojais, nenurodant savo pirminių studijų bei bendrosios praktikos gydytojo gebėjimų, o tai padarytų žalos jų profesinei veiklai (žr. šiuo klausimu 2001 m. lapkričio 29 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, C‑202/99, Rink. p. I‑9319, 51 punktą).
40. Galiausiai Įstatymo dėl gydytojų 43 straipsnio 7 pastraipoje palikta galimybė gydytojams, odontologijos specialistams, ir toliau vadintis savo „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“ profesiniu vardu pateisinama skaidrumo užtikrinimo pagrindais, nes ji gali leisti pacientams atskirti dantų gydytojus, kurie baigė visas odontologo studijas, nustatytas Įstatymo dėl gydytojų („Zahnarzt“), nuo bendrosios praktikos gydytojų, kurie po rezidentūros įgijo odontologijos specializaciją („Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“).
41. Tai, kad vardas „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde“ negali būti numatytas direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 straipsnyje, nes šių gydytojų studijos neatitinka kriterijų, išdėstytų direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsnyje, neturi reikšmės, nes direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnis buvo joje įtvirtintas, kaip pripažįsta Komisija, siekiant gydytojams, odontologijos specialistams, leisti ir toliau verstis savo profesine veikla.
42. Tokiomis sąlygomis reikia pažymėti, kad Komisija neteisingai nurodo teismų praktiką, pagal kurią valstybės narės negali nustatyti odontologų kategorijos, neatitinkančios jokios nagrinėjamoje direktyvoje numatytos kategorijos (1995 m. birželio 1 d. Sprendimo Komisija prieš Italiją, C‑40/93, Rink. p. I‑1319, 24 punktas). Priešingai nei atitinkama valstybė narė šiame sprendime, Austrijos Respublika, pirma, nesukūrė naujos odontologų kategorijos, o paprasčiausiai išsaugojo esamą kategoriją ir, antra, gydytojai, odontologijos specialistai, nėra odontologų kategorija, kurios nenumato direktyvos dėl diplomų pripažinimo ir dėl teisės aktų suderinimo. Atvirkščiai, jie yra konkrečiai nurodyti pirmosios iš šių direktyvų 19b straipsnyje.
43. Atsižvelgiant į visus šiuos samprotavimus, antrąjį Komisijos kaltinimą reikia atmesti.
44. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad leidusi dantų gydytojams („Dentisten“), nurodytiems Įstatymo dėl dantų gydytojų 4 straipsnio 3 dalyje ir 6 straipsnyje, verstis savo praktika, vadinantis „Zahnarzt“ (odontologas) arba „Zahnarzt (Dentist)“ (odontologas (dantų gydytojas)), ir remtis leidžiančia nukrypti nuostata, numatyta direktyvos dėl diplomų pripažinimo 19b straipsnyje, nors jie ir neatitinka minimalių reikalavimų, kuriuos numato direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsnis, kad patektų į šių direktyvų taikymo sritį, Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal direktyvos dėl diplomų pripažinimo 1 ir 19b straipsnius bei direktyvos dėl teisės aktų suderinimo 1 straipsnį, ir atmesti likusią ieškinio dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
45. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Austrijos Respublika neprašė priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidų. Tačiau pagal šio reglamento 69 straipsnio 3 dalies pirmąją pastraipą, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, Teisingumo Teismas gali paskirstyti bylinėjimosi išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas. Kadangi Austrijos Respublika ir Komisija iš dalies pralaimėjo bylą, kiekviena šalis pati padengia savo išlaidas.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1. Leidusi dantų gydytojams („Dentisten“), nurodytiems Įstatymo dėl dantų gydytojų (Dentistengesetz) 4 straipsnio 3 dalyje ir 6 straipsnyje
– verstis savo praktika, vadinantis „Zahnarzt“ (odontologas) arba „Zahnarzt (Dentist)“ (odontologas (dantų gydytojas)), ir
– remtis leidžiančia nukrypti nuostata, numatyta 1978 m. liepos 25 d. Tarybos direktyvos 78/686/EEB dėl dantų gydytojų diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas, iš dalies pakeistos 2001 m. gegužės 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/19/EB, 19b straipsnyje,
nors jie ir neatitinka minimalių reikalavimų, kuriuos numato 1978 m. liepos 25 d. Tarybos direktyvos 78/687/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių dantų gydytojų veiklą, suderinimo, iš dalies pakeistos Direktyva 2001/19, 1 straipsnis, kad patektų į šių direktyvų taikymo sritį,
Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal Direktyvos 78/686 1 ir 19b straipsnius bei Direktyvos 78/687 1 straipsnį.
2. Atmesti likusią ieškinio dalį.
3. Austrijos Respublika ir Europos Bendrijų Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.