Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 30 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Konkurencija – SESV 101 straipsnis – Karteliai – Direktyva 2014/104/ES – 3 straipsnio 2 dalis – Teisė į visišką kartelio padarytos žalos atlyginimą – Palūkanų mokėjimas – 22 straipsnio 2 dalis – Nacionalinių perkėlimo nuostatų taikymas laiko atžvilgiu – Dienos, nuo kurios turi būti mokamos palūkanos, nustatymas – Žalos atsiradimo momentas įsigyjant prekes už per
dideles kainas “
Byloje C‑191/25
dėl Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija) 2025 m. vasario 27 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2025 m. kovo 10 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Wenzel Logistics GmbH
prieš
Mercedes-Benz Group AG,
dalyvaujant
MAN Truck & Bus SE,
MAN Truck & Bus Deutschland GmbH,
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos (pranešėjas), teisėjai O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra ir N. Fenger,
generalinė advokatė J. Kokott,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Wenzel Logistics GmbH, atstovaujamos Rechtsanwalt M. Pilz,
–        Mercedes-Benz Group AG, atstovaujamos Rechtsanwälte J. Bottyanfy, C. von Köckritz, H. Weiß ir H. Wollmann,
–        MAN Truck & Bus SE ir MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, atstovaujamos Rechtsanwälte F. Neumayr ir M. Schifferl,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos B. Ernst ir A. Keidel,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2014 m. lapkričio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104/ES dėl tam tikrų taisyklių, kuriomis reglamentuojami pagal nacionalinę teisę nagrinėjami ieškiniai dėl žalos, patirtos dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos konkurencijos teisės nuostatų pažeidimo, atlyginimo (OL L 349, 2014, p. 1), 3 straipsnio 2 dalies ir 22 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Wenzel Logistics GmbH ir Mercedes-Benz Group AG ginčą dėl žalos, atsiradusios dėl SESV 101 straipsnio 1 dalies pažeidimo, atlyginimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        SESV 101 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Kaip nesuderinami su vidaus rinka yra draudžiami: visi įmonių susitarimai, įmonių asociacijų sprendimai ir suderinti veiksmai, kurie gali paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą ir kurių tikslas ar poveikis yra konkurencijos trukdymas, ribojimas arba iškraipymas vidaus rinkoje, būtent tie, kuriais:
a)      tiesiogiai ar netiesiogiai nustatomos pirkimo ar pardavimo kainos arba kokios nors kitos prekybos sąlygos;
<...>“
4        Direktyvos 2014/104 12 konstatuojamojoje dalyje teigiama:
„šia direktyva dar kartą patvirtinamos acquis communautaire nuostatos dėl Sąjungos teisės gauti kompensaciją už žalą, patirtą dėl Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimo, visų pirma nuostatos, susijusios su teise teikti ieškinį ir žalos apibrėžtimi, kaip nurodyta [Europos Sąjungos] Teisingumo Teismo praktikoje, ir neužkertamas kelias tolesnei šio acquis raidai. Bet kuris asmuo, patyręs žalą dėl tokio pažeidimo, gali reikalauti kompensacijos už faktinius nuostolius (damnum emergens), už negautas pajamas (prarastą pelną arba lucrum cessans) ir palūkanų, nepriklausomai nuo to, ar nacionalinėje teisėje tos kategorijos apibrėžiamos atskirai ar kartu. Palūkanų mokėjimas yra esminis kompensacijos elementas, kad patirta žala būtų atlyginta atsižvelgiant į praėjusį laiką, ir jos turėtų būti mokėtinos už laikotarpį nuo žalos padarymo iki kompensacijos sumokėjimo, nedarant poveikio tokių palūkanų apibrėžimui (kompensacinės palūkanos ar delspinigiai) pagal nacionalinę teisę ir tam, ar į praėjusį laiką atsižvelgiama kaip į atskirą kategoriją (palūkanos), ar kaip į faktinių nuostolių ar prarasto pelno sudedamąją dalį. Valstybės narės turi nustatyti tuo tikslu taikytinas taisykles.“
5        Šios direktyvos 3 straipsnyje „Teisė į visą kompensaciją“ nurodyta:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, patyręs žalą dėl konkurencijos teisės pažeidimo, galėtų reikalauti visos kompensacijos už patirtą žalą ir ją gauti.
2.      Gavęs visą kompensaciją žalą patyręs asmuo atsiduria padėtyje, kurioje jis būtų, jei konkurencijos teisės pažeidimas nebūtų buvęs padarytas. Todėl ji apima teisę į kompensaciją už faktinius nuostolius bei negautas pajamas ir teisę gauti palūkanas.
<...>“
6        Šios direktyvos 21 straipsnio „Perkėlimas į nacionalinę teisę“ 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip 2016 m. gruodžio 27 d. <...>“
7        Šios direktyvos 22 straipsnyje „Laikinas taikymas [Taikymas laiko atžvilgiu]“ nurodyta:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad nacionalinės priemonės, patvirtintos pagal 21 straipsnį tam, kad būtų laikomasi šios direktyvos esminių nuostatų, būtų netaikomos atgaline tvarka.
2.      Valstybės narės užtikrina, kad bet kurios nacionalinės priemonės, patvirtintos pagal 21 straipsnį, išskyrus tas, kurios nurodytos 1 dalyje, nebūtų taikomos ieškiniams dėl žalos, kurie nacionaliniuose teismuose pateikti iki 2014 m. gruodžio 26 d.“
8        Pagal Direktyvos 2014/104 23 straipsnį ši direktyva įsigaliojo dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, t. y. 2014 m. gruodžio 26 d.
Austrijos teisė
9        Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch (Bendrasis civilinis kodeksas; toliau – ABGB) 1000 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Palūkanos, dėl kurių susitarta nenustačius jų dydžio arba kurios priklauso pagal įstatymą, jei teisės aktuose nenustatyta kitaip, yra 4 % per metus.“
10      ABGB 1333 straipsnyje numatyta:
„1.      Žala, kurią kreditorius patiria dėl skolininko vėlavimo įvykdyti piniginį reikalavimą, atlyginama sumokant teisės aktuose numatytas palūkanas (1000 straipsnio 1 dalis).
2.      Kreditorius, be įstatymo nustatytų palūkanų, taip pat gali iš skolininko reikalauti atlyginti kitus dėl skolininko kaltės atsiradusius ir išaugusius nuostolius, visų pirma išlaidas, patirtas dėl tinkamų neteisminių išieškojimo ir susigrąžinimo priemonių, kurios yra proporcingos išieškomai skolai.“
11      Bundesgesetz gegen Kartelle und andere Wettbewerbsbeschränkungen (Kartellgesetz 2005) (Federalinis įstatymas dėl kovos su karteliais ir kitais konkurencijos apribojimais (2005 m. kartelių įstatymas) (BGBl. I, 61/2005; toliau – KartG) redakcijos, paskelbtos BGBl. II, 13/2013), 37a straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Tas, kas dėl savo kaltės padaro konkurencijos teisės pažeidimą, privalo atlyginti padarytą žalą. Jei prekė arba paslauga buvo nupirkta už per didelę kainą, reikalavimas atlyginti žalą nėra atmestinas vien dėl to, kad ta prekė ar paslauga buvo perparduota. Priimant sprendimą dėl žalos dydžio <...>, visų pirma galima atsižvelgti į naudą, kurią įmonė gavo dėl pažeidimo. Pareiškus reikalavimą atlyginti žalą, įmonė turi sumokėti palūkanas nuo žalos atsiradimo momento pagal analogiją taikant ABGB 1333 straipsnį.“
12      Pagal KartG redakcijos, paskelbtos BGBl. I, 13/2013, 86 straipsnį
šis 37a straipsnis taikomas konkurencijos teisės pažeidimams, padarytiems po 2013 m. vasario 28 d.
13      Siekdamas užtikrinti Direktyvos 2014/104 perkėlimą į savo teisės sistemą, Austrijos teisės aktų leidėjas 2017 m. iš dalies pakeitė KartG. KartG redakcijos, paskelbtos BGBl. I 56/2017, 37c straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Tas, kas dėl savo kaltės padaro konkurencijos teisės pažeidimą, privalo atlyginti juo padarytą žalą.“
14      KartG redakcijos, paskelbtos BGBl.
I 56/2017, 37d straipsnis suformuluotas taip:
„1.      Žalos atlyginimas apima ir negautą pelną.
2.      Pareiškus reikalavimą atlyginti žalą, ją atlyginti turintis asmuo turi sumokėti palūkanas nuo žalos atsiradimo momento pagal analogiją taikant ABGB 1333 straipsnį.“
15      Pagal KartG redakcijos, paskelbtos BGBl. I 56/2017, 86 straipsnį
pirmesniuose dviejuose punktuose nurodytos nuostatos įsigaliojo 2016 m. gruodžio 27 d. ir yra taikomos po 2016 m. gruodžio 26 d. patirtos žalos atlyginimui, o iki 2016 m. gruodžio 27 d. patirtai žalai taikomos BGBl. I, 13/2013 paskelbtos redakcijos nuostatos, taigi, be kita ko, ir šio įstatymo 37a straipsnis, pagal šio sprendimo 11 ir 12 punktuose nurodytą tvarką.
16      KartG redakcijos, paskelbtos BGBl. I 176/2017, 37a straipsnyje numatyta:
„1.      Šio skirsnio nuostatomis reguliuojama civilinė atsakomybė už konkurencijos teisės pažeidimais padarytą žalą ir teisės į tokiais pažeidimais padarytos žalos
atlyginimą tvarka.
2.      Jomis siekiama perkelti Direktyvą [2014/104].“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
17      2016 m. liepos 19 d. Komisija priėmė Sprendimą C(2016) 4673 final dėl procedūros pagal [SESV] 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.39824 – Sunkvežimiai).
To sprendimo santrauka paskelbta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (OL C 108, 2017, p. 6).
18      Tame sprendime konstatuota, kad penkiolika sunkvežimių gamintojų, t. y.
MAN SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, MAN Truck & Bus AG, Daimler AG, Fiat Chrysler Automobiles NV, CNH Industrial NV, Iveco SpA, Iveco Magirus AG, AB Volvo (publ), Volvo Lastvagnar AB, Renault Trucks SAS, Volvo Group Trucks Central Europe GmbH, PACCAR Inc., DAF Trucks Deutschland GmbH ir DAF Trucks NV, dalyvavo,
be kita ko, pagal SESV 101 straipsnį draudžiamame kartelyje, kurį sudarė slapti susitarimai dėl sunkvežimių kainų nustatymo ir bruto kainų didinimo Europos ekonominėje erdvėje, taip pat dėl išlaidų, susijusių su išmetamųjų teršalų technologijų, būtinų pagal galiojančias normas, įdiegimu šiuose sunkvežimiuose, tvarkaraščio ir perkėlimo (toliau – aptariamas kartelis). MAN SE, MAN Truck & Bus Deutschland GmbH ir MAN Truck & Bus AG
atveju šis pažeidimas buvo daromas nuo 1997 m. sausio 17 d. iki 2010 m. rugsėjo 20 d., o kitų dvylikos dalyvavusių bendrovių atveju – nuo 1997 m. sausio 17 d. iki 2011 m. sausio 18 d.
19      Wenzel Logistics yra Austrijoje įsteigta transporto bendrovė, kuri tais aptariamo kartelio laikotarpiais pirko sunkvežimius iš kelių kartelio dalyvių, be kita ko, Mercedes-Benz prekių ženklo sunkvežimius, kurių savininkė buvo Daimler AG, tapusi Mercedes-Benz Group.
20      2021 m. sausio 13 d.
Wenzel Logistics pareiškė ieškinį dėl žalos atlyginimo Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Graco apygardos civilinių bylų teismas, Austrija) ir prašė priteisti iš Mercedes-Benz Group 848 357,92 euro žalos, kurią ji patyrė dėl aptariamo kartelio, atlyginimą. Pasak jos, ši suma atitinka skirtumą tarp Wenzel Logistics faktiškai sumokėtų sunkvežimių įsigijimo kainų ir kainų, kurias ji būtų sumokėjusi nesant aptariamo kartelio, pridėjus teisės aktuose nustatytas palūkanas ir išlaidas.
21      Dėl palūkanų Wenzel Logistics manė, kad pagal KartG 37d straipsnį jos turi būti mokamos nuo žalos atsiradimo dienos.
22      Mercedes-Benz Group, palaikoma į pagrindinę bylą įstojusių šalių MAN Truck & Bus SE ir MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, tvirtino, kad aptariamas kartelis neturėjo įtakos Wenzel Logistics taikomoms neto kainoms ir kad bet kuriuo atveju pastaroji šias kainas perkėlė savo klientams. Ji taip pat teigė, kad KartG Austrijos teisėje reglamentuoja teisę į kartelio sukeltos žalos atlyginimą tik nuo 2013 m. kovo 1 d. Kadangi teisė į aptariamo kartelio sukeltos žalos atlyginimą atsirado iki šios datos, palūkanos pagal ABGB turi būti mokamos nuo tos dienos, kai jos tampa mokėtinos. Ši data turėtų būti nustatoma atsižvelgiant ne į žalos atsiradimą, o į pranešimą apie Wenzel Logistics ieškinį.
23      2024 m. balandžio 2 d. sprendimu Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Graco apygardos civilinių bylų teismas), remdamasis pateikta ekspertize, nusprendė, kad Mercedes-Benz Group turi sumokėti Wenzel Logistics 172 857,42 euro sumą, įskaitant teisės aktuose nustatytas 4 % metines palūkanas.
Remdamasis ABGB 1333 straipsniu, siejamu su kitomis Austrijos civilinės teisės nuostatomis, tas teismas nusprendė, kad šios palūkanos mokėtinos nuo tos dienos, kai žala skaitine išraiška nurodyta pateikiant įspėjimą arba šiuo atveju,
kai buvo pareikštas ieškinys, – nuo 2021 m. sausio 21 d., t. y. nuo pranešimo Mercedes-Benz Group apie ieškinį dėl žalos atlyginimo dienos.
24      Wenzel Logistics apeliacinis skundas dėl šio sprendimo buvo atmestas 2024 m. spalio 10 d.
Oberlandesgericht Graz (Graco aukštesnysis apygardos teismas, Austrija) sprendimu.
25      Tame sprendime apeliacinis teismas priminė, kad Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, kurioje reglamentuojama teisė į visišką žalos, padarytos dėl konkurencijos teisės pažeidimo, atlyginimą su palūkanomis, į Austrijos teisės sistemą perkelta BGBl. I, 56/2017 paskelbtos KartG redakcijos 37d straipsniu, kuris pagal šio įstatymo 86 straipsnį taikomas tik žalai, atsiradusiai po 2016 m. gruodžio 26 d. Taigi, ši nuostata, kaip ir KartG 37a straipsnis, įsigaliojęs 2013 m. kovo 1 d., ratione temporis netaikytina Wenzel Logistics pareikštam ieškiniui dėl žalos atlyginimo. Vadinasi, pirmosios instancijos teismas pagrįstai rėmėsi bendrosiomis Austrijos civilinės teisės normomis, neatsižvelgdamas į specialiąsias KartG nuostatas.
26      Wenzel Logistics dėl minėto sprendimo pateikė kasacinį skundą Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
27      Tas teismas pažymi, kad pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją teisė į visišką kartelio padarytos žalos atlyginimą ir palūkanas kyla tiesiogiai iš SESV 101 straipsnio 1 dalies ir veiksmingumo principo. Be to, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 1
ir 2 dalys atspindi šią jurisprudenciją, susijusią su SESV 101 straipsnio 1 dalimi, todėl nacionalinės priemonės, kuriomis įgyvendinamos šio 3 straipsnio 1 ir 2 dalys, pagal šios direktyvos 22 straipsnio 2 dalį turėtų būti nedelsiant taikomos visiems į šios direktyvos taikymo sritį patenkantiems ieškiniams dėl žalos atlyginimo.
28      Atsižvelgiant į šią jurisprudenciją, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, negalima atmesti galimybės, kad BGBl.
I, 56/2017 paskelbtos redakcijos 37d straipsnis turi būti taikomas pagrindinėje byloje.
Vis dėlto tai būtų įmanoma tik tuo atveju, jei KartG 86 straipsnis nebūtų taikomas tiek, kiek jame numatyta, kad tas 37d straipsnis susijęs tik su žalos, atsiradusios po 2016 m. gruodžio 26 d., atlyginimu. Tas teismas nori paklausti Teisingumo Teismo dėl to, ar Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, siejama su jos 22 straipsnio 2 dalimi, iš tikrųjų turi būti suprantama taip, kad tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip KartG 37d straipsnis, turi būti taikoma tokiam ieškiniui dėl žalos atlyginimo, kokį pareiškė Wenzel Logistics.
29      Be to, tas teismas siekia išsiaiškinti, į kokius kriterijus reikia atsižvelgti
pagal Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalį nustatant žalos atsiradimo datą, kuri pagal šios direktyvos 12 konstatuojamąją dalį yra momentas, nuo kurio turėtų būti mokamos palūkanos. Jam kyla klausimas, ar nagrinėjant tokį ieškinį dėl žalos atlyginimo, kokį pareiškė Wenzel Logistics, susijusį su kartelio, kurį sudarė prekių pardavimas už
per dideles kainas, padaryta žala, palūkanos turi būti skaičiuojamos nuo per didelės kainos už šias prekes sumokėjimo dienos, ar nuo kitos dienos, kaip antai dienos, kai šių
prekių pirkimo kaina tapo mokėtina, arba nuo pirkimo-pardavimo sutarties sudarymo dienos.
30      Šiomis aplinkybėmis Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Direktyvos [2014/104] 3 straipsnio 2 dalis, siejama su 22 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad 3 straipsnio 2 dalis dėl palūkanų, susijusių su kartelio padaryta žala, mokėjimo turi būti taikoma ieškiniams dėl žalos atlyginimo, kurie nacionaliniame teisme buvo pareikšti po 2014 m. gruodžio 26 d.?
Jei į šį klausimą būtų atsakyta neigiamai: koks kitas momentas yra reikšmingas taikant Direktyvos 2014/104/ES 3 straipsnio 2 dalį?
2.      Ar Direktyvos [2014/104] 3 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad momentu, kuriuo atsirado kartelio padaryta žala ir nuo kurio turi būti mokamos su kartelio padaryta žala susijusios palūkanos, turi būti laikomas momentas, kai nukentėjusioji šalis sumokėjo per didelę kainą, kurios buvo reikalaujama remiantis draudžiamu susitarimu dėl kainų?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl priimtinumo
31      Mercedes-Benz Group, palaikoma MAN Truck & Bus SE ir MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, teigia, kad prejudiciniai klausimai, susiję su Direktyvos 2014/104 išaiškinimu, akivaizdžiai neturi reikšmės sprendžiant ginčą pagrindinėje byloje, nes Wenzel Logistics ieškinys dėl žalos atlyginimo nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį laiko atžvilgiu. Akivaizdu, kad šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalis yra „esminė nuostata“, kaip tai suprantama pagal jos 22 straipsnio 1 dalį. Atsižvelgiant į šio 22 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą draudimą taikyti atgaline data, nacionalinės nuostatos, kuriomis įgyvendinama Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, negali būti taikomos Wenzel Logistics pareikštam ieškiniui dėl žalos, atsiradusios iki Direktyvos 2014/104 įsigaliojimo, atlyginimo.
32      Šiuo klausimu reikia priminti, kad per SESV 267 straipsnyje nustatytą procedūrą tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į bylos aplinkybes turi įvertinti tai, ar jo sprendimui priimti būtinas prejudicinis sprendimas, ir Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą. Preziumuojama, kad nacionalinio teismo pateikti klausimai dėl Sąjungos teisės aiškinimo, atsižvelgiant į jo paties nurodytus teisinius pagrindus ir faktines aplinkybes, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, yra reikšmingi. Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti sprendimą dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą tik jeigu akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo aplinkybėmis ar dalyku, jeigu problema hipotetinė arba Teisingumo Teismas neturi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinos tam, kad naudingai atsakytų į jam pateiktus klausimus (1999 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Beck ir Bergdorf, C‑355/97, EU:C:1999:391, 22 punktas ir 2026 m. vasario 12 d. Sprendimo Valora Effekten Handel, C‑864/24, EU:C:2026:94, 28 punktas).
33      Šiuo atveju, kaip matyti iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos informacijos dėl pirmojo klausimo, tam teismui kyla abejonių dėl to, ar KartG 37d straipsniui, kuris yra Austrijos teisės nuostata, įgyvendinanti Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalį, taikomas šios direktyvos 22 straipsnio 1 dalyje nustatytas draudimas taikyti atgaline data.
34      Šis klausimas nėra nei hipotetinis, nei akivaizdžiai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo
aplinkybėmis ar dalyku. Neginčijama, kad Wenzel Logistics savo ieškiniui dėl žalos atlyginimo reikalauja vietoje bendrųjų Austrijos civilinės teisės normų, kurias šiam ieškiniui taikė Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Graco apygardos civilinių bylų teismas) ir Oberlandesgericht Graz (Graco aukštesnysis apygardos teismas), taikyti KartG 37d straipsnį. Jei būtų taikomas šis 37d straipsnis, palūkanos būtų skaičiuojamos nuo žalos atsiradimo dienos, o taikant bendrąsias Austrijos civilinės teisės normas palūkanos, remiantis nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikta informacija, būtų mokėtinos tik nuo pranešimo Mercedes-Benz Group apie šį ieškinį dienos. Taigi, pirmajame klausime nurodytos Direktyvos 2014/104 nuostatos yra reikšmingos nustatant, ar KartG 37d straipsnis taikytinas pagrindinėje byloje, o Teisingumo Teismas turi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinas tam, kad atsakytų į šį klausimą.
35      Vadinasi, pirmasis klausimas yra priimtinas.
36      Antrasis klausimas grindžiamas prielaida, kurios teisingumas bus patikrintas nagrinėjant pirmąjį klausimą, kad nacionalinės teisės nuostata, kaip antai KartG 37d straipsnis, kuria įgyvendinama Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, taikoma ieškiniui dėl žalos, atsiradusios iki šios direktyvos įsigaliojimo, atlyginimo. Jei paaiškėtų, kad ši prielaida teisinga, reikėtų atsakyti į antrąjį klausimą dėl to, kokios išvados išplaukia iš šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalies, kad apskaičiuojant palūkanas būtų galima nustatyti žalos atsiradimo momentą.
37      Kadangi antrasis klausimas nėra nei hipotetinis, nei akivaizdžiai nesusijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamo ginčo
aplinkybėmis ar dalyku, o Teisingumo Teismas turi informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes, būtinas tam, kad naudingai atsakytų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, šis klausimas taip pat yra priimtinas. Be to, Mercedes-Benz Group, palaikomos MAN Truck & Bus SE ir MAN Truck & Bus Deutschland GmbH, argumentas, kad Direktyvoje 2014/104, priešingai, nei leidžia suprasti tas teismas pateikdamas tą klausimą, nėra jokios privalomos taisyklės, kurioje būtų daroma nuoroda į žalos atsiradimo datą, yra susijęs su bylos esme.
Dėl esmės
Dėl pirmojo klausimo
38      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis ir 22 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinamos taip, kad nacionalinė nuostata, kuria įgyvendinama teisė į visišką dėl konkurencijos teisės pažeidimo padarytos žalos atlyginimą ir kurioje numatyta, kad palūkanas, mokėtinas užtikrinant šį visišką žalos atlyginimą, reikia skaičiuoti nuo šios žalos atsiradimo dienos, turi būti nedelsiant taikoma visiems ieškiniams, kuriais siekiama gauti tokį atlyginimą ir kurie buvo pareikšti nuo 2014 m. gruodžio 26 d., t. y. šios direktyvos įsigaliojimo dienos.
39      Kalbant apie nacionalinių nuostatų, kuriomis įgyvendinama Direktyva 2014/104, taikymą laiko atžvilgiu, svarbu skirti atvejus,
kai šios direktyvos taisyklė, įgyvendinta nagrinėjama nacionaline nuostata, kodifikuoja Teisingumo Teismo jurisprudenciją, susijusią su SESV 101 straipsniu, ir tokiu atveju ši nacionalinė nuostata turi būti taikoma nedelsiant, arba ji kyla tik iš šios direktyvos, o tai reiškia, kad reikia išnagrinėti tos nacionalinės nuostatos taikymą laiko atžvilgiu pagal šios direktyvos 22 straipsnį (šiuo klausimu žr. 2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Tráficos Manuel Ferrer,
C‑312/21, EU:C:2023:99, 33 punktą).
40      Dėl Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos taisyklės, pagal kurią visiškas žalos, padarytos dėl konkurencijos teisės pažeidimo, atlyginimas turi apimti kompensaciją už faktinius nuostolius bei negautas pajamas ir palūkanas, Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad šia taisykle, kaip matyti iš šios direktyvos 12 konstatuojamosios dalies, kodifikuojama, be kita ko, 2006 m. liepos 13 d. Sprendime Manfredi ir kt. (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 95 punktas) suformuota jurisprudencija dėl SESV 101 straipsnio 1 dalies, todėl, kaip patvirtinta jos 22 straipsnio 2 dalyje, šios 3 straipsnio 2 dalies perkėlimo į nacionalinę teisę priemonės turi būti būtinai nedelsiant taikomos visiems į jos taikymo sritį patenkantiems ieškiniams dėl žalos atlyginimo (šiuo klausimu žr. 2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Tráficos Manuel Ferrer, C‑312/21, EU:C:2023:99, 34 ir 35 punktus).
41      Išaiškinęs, kad nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis įgyvendinama Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, turi būti nedelsiant taikomos ieškiniams dėl žalos, padarytos dėl konkurencijos teisės pažeidimo, atlyginimo, 2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Tráficos Manuel Ferrer (C‑312/21, EU:C:2023:99) 35 punkte Teisingumo Teismas taip pat nurodė, kad šis nedelsiamas taikymas galioja ir ieškiniams, patenkantiems į šios direktyvos taikymo sritį pagal jos 22 straipsnio 2 dalį.
42      Kaip matyti iš pastarosios nuostatos, iki 2014 m.
gruodžio 26 d., t. y.
Direktyvos 2014/104 įsigaliojimo dienos, pareikšti ieškiniai nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį ir valstybės narės turi užtikrinti, kad nacionalinės nuostatos, kuriomis ši direktyva perkeliama į jų atitinkamas vidaus teisės sistemas, nebūtų taikomos šiems ieškiniams.
43      Šiuo klausimu Teisingumo Teismas patikslino, kad, kai Direktyvos 2014/104 22 straipsnio 2 dalyje minima nacionalinė nuostata įsigalioja nuo 2014 m. gruodžio 26 d. iki 2016 m. gruodžio 27 d., kuri yra šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę termino pabaigos diena, atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad visi ieškiniai dėl žalos atlyginimo, pareikšti iki šios nacionalinės nuostatos įsigaliojimo dienos ar net iki 2016 m. gruodžio 27 d., nepatenka į jos taikymo sritį (šiuo klausimu žr. 2019 m. kovo 28 d. Sprendimo Cogeco Communications,
C‑637/17, EU:C:2019:263, 28 ir 29 punktus).
44      Šiuo atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Wenzel Logistics ieškinį dėl žalos, patirtos dėl aptariamo kartelio, atlyginimo pareiškė 2021 m. sausio 13 d. Taip pat matyti, kad KartG 37d straipsniu, kuriame, be kita ko, numatyta, jog palūkanos yra mokėtinos nuo žalos atsiradimo dienos, siekiama Austrijos teisės sistemoje įgyvendinti Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalį. Tokiomis aplinkybėmis, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, KartG 37d straipsnis turi būti taikomas pagrindinėje byloje nagrinėjamai situacijai.
45      Šiuo atveju nereikia nagrinėti, ar Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis yra „esminė nuostata“, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 22 straipsnio 1 dalį. Kaip matyti iš 2023 m. vasario 16 d. Sprendimo Tráficos Manuel Ferrer (C‑312/21, EU:C:2023:99), kurio turinys primintas šio sprendimo 39–41 punktuose, 33 ir 35 punktų, nacionalinių nuostatų, kuriomis įgyvendinama Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, taikymo laiko atžvilgiu neturi riboti šios direktyvos 22 straipsnyje numatyti apribojimai, išskyrus vienintelį apribojimą, numatytą šio straipsnio 2 dalyje, pagal kurią šią direktyvą įgyvendinančios nacionalinės nuostatos bet kuriuo atveju negali būti taikomos ieškiniams, pareikštiems prieš įsigaliojant šiai direktyvai, nes priešingu atveju būtų pakenkta SESV 101 straipsnio 1 dalies, kurios
aiškinimas kodifikuotas toje 3 straipsnio 2 dalyje, veiksmingumui.
46      Vadinasi, tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip KartG 86 straipsnis, pagal kurią šio įstatymo 37d straipsnis taikomas tik ieškiniams dėl žalos, atsiradusios po 2016 m. gruodžio 26 d., atlyginimo ir pagal kurią, kiek tai susiję su tokiu Wenzel Logistics ieškiniu dėl žalos, atsiradusios iki 2016 m. gruodžio 27 d., atlyginimo, palūkanos turi būti mokamos ne nuo šios žalos atsiradimo dienos, o nuo pranešimo apie ieškinį dienos, turi būti laikoma kenkiančia SESV 101 straipsnio 1 dalies veiksmingumui.
47      Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Direktyvos 2014/104 priėmimo momentu Teisingumo Teismas 2006 m. liepos 13 d. Sprendimo Manfredi ir kt. (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461) 95 ir 97 punktuose iš esmės jau buvo nusprendęs, kad visiškai atlyginant dėl konkurencijos teisės pažeidimo padarytą žalą negalima neatsižvelgti į tokias aplinkybes, kaip antai praėjusį laiką, dėl kurių faktiškai gali sumažėti šio atlyginimo vertė, antraip šis atlyginimas taptų neveiksmingas. Šiuo aspektu to sprendimo 97 punkte Teisingumo Teismas pagal analogiją rėmėsi savo ankstesne jurisprudencija, suformuota 1993 m. rugpjūčio 2 d. Sprendime Marshall (C‑271/91, EU:C:1993:335, 31 punktas). Kaip matyti iš Direktyvos 2014/104 12 konstatuojamosios dalies, šia direktyva, be kita ko, siekiama kodifikuoti šią Teisingumo Teismo jurisprudenciją, pagal kurią visiškas žalos, padarytos dėl konkurencijos teisės pažeidimo, atlyginimas reiškia, kad palūkanos turi būti mokamos nuo tokios žalos atsiradimo dienos.
48      Atsižvelgiant į šią jurisprudenciją ir šią Direktyvos 2014/104 konstatuojamąją dalį, kurios yra reikšmingos aiškinant direktyvos 3 straipsnio 2 dalį, tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip KartG 86 straipsnis, dėl kurios taikymo iki 2016 m. gruodžio 27 d. atsiradusiai žalai palūkanos būtų skaičiuojamos neatsižvelgiant į tai, kiek laiko praėjo nuo žalos atsiradimo momento iki to momento, kai nukentėjęs asmuo įgyvendina savo teisę į žalos atlyginimą, neužtikrina SESV 101 straipsnio 1 dalies visiško
veiksmingumo. Juo labiau kad dėl konkurencijos bylų ypatumų iš esmės reikia atlikti sudėtingą faktinę ir ekonominę analizę (šiuo klausimu žr. 2023 m. balandžio 20 d. Sprendimą Repsol Comercial de Productos Petrolíferos, C‑25/21, EU:C:2023:298, 60 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Šie ypatumai paprastai reiškia, kad praeina ilgas laikotarpis nuo kartelio sukeltos žalos atsiradimo iki to momento, kai kompetentinga konkurencijos institucija konstatuoja jo buvimą. Pavyzdžiui, aptariamo kartelio, kiek tai susiję su Daimler, tapusios Mercedes-Benz Group, dalyvavimu jame nuo 1997 m. sausio 17 d. iki 2011 m. sausio 18 d., buvimą Komisija konstatavo tik 2016 m. liepos 19 d.
49      Kadangi tokia nacionalinė nuostata, kaip KartG 86 straipsnis, turi būti laikoma kenkiančia SESV 101 straipsnio 1 dalies veiksmingumui, reikia priminti, kad ši Sąjungos pirminės teisės nuostata turi tiesioginį poveikį privačių asmenų tarpusavio santykiams ir sukuria teisės subjektams teises, kurias nacionaliniai teismai turi saugoti (1974 m. sausio 30 d. Sprendimo BRT ir Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs, 127/73, EU:C:1974:6, 16 punktas ir 2025 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Nissan Iberia, C‑21/24, EU:C:2025:659, 50 punktas).
50      Reikia taip pat priminti, kad nacionalinis teismas turi aiškinti nacionalinę teisę kuo labiau atsižvelgdamas į SESV 101 straipsnio 1 dalies tekstą ir tikslą, į visą vidaus teisės sistemą ir taikydamas joje pripažintus aiškinimo metodus, kad būtų užtikrintas visiškas šios pirminės Sąjungos teisės nuostatos veiksmingumas ir priimtas ja siekiamą tikslą atitinkantis sprendimas. Jeigu nacionalinis teismas dėl tam tikrų apribojimų, susijusių, pavyzdžiui, su draudimu aiškinti nacionalinę teisę contra legem, mano negalintis pateikti Sąjungos teisę atitinkančio nacionalinės
nuostatos aiškinimo, jis turėtų jos netaikyti ir tiesiogiai taikyti SESV 101 straipsnio 1 dalį savo nagrinėjamam ginčui (šiuo klausimu žr. 2021 m. spalio 6 d. Sprendimo Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, 71–73 punktus).
51      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis ir 22 straipsnio 2 dalis, siejamos su SESV 101 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad nacionalinė nuostata, kuria įgyvendinama teisė į visišką dėl konkurencijos teisės pažeidimo padarytos žalos atlyginimą ir kurioje numatyta, kad palūkanos, mokėtinos užtikrinant šį visišką žalos atlyginimą, turi būti skaičiuojamos nuo šios žalos atsiradimo dienos, kuri gali būti ir ankstesnė, nei įsigaliojo ši direktyva, turi būti nedelsiant taikoma visiems ieškiniams, kuriais siekiama gauti tokį atlyginimą ir kurie buvo pareikšti įsigaliojus šiai nacionalinei nuostatai, o jeigu ji įsigaliojo
pasibaigus šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui, – visiems tokiems ieškiniams dėl žalos atlyginimo, pareikštiems pasibaigus šiam terminui.
Dėl antrojo klausimo
52      Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad, siekiant visiškai atlyginti žalą, patirtą dėl kartelio, kurį sudarė slapti susitarimai, pagal kuriuos prekės buvo parduodamos už
per dideles kainas, šios žalos atsiradimo data, nuo kurios turi būti mokamos palūkanos, yra diena, kurią nukentėjęs asmuo sumokėjo šias kainas.
53      Kaip nurodyta šio sprendimo 40 ir 47 punktuose, Sąjungos teisės aktų leidėjas Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalyje kodifikavo ankstesnę Teisingumo Teismo jurisprudenciją, pagal kurią teisė į visišką dėl konkurencijos teisės pažeidimo padarytos žalos atlyginimą reiškia, be kita ko, palūkanų mokėjimą nuo šios žalos atsiradimo dienos.
54      Ši pareiga atsispindi pačioje šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje pateiktoje sąvokos „visa
kompensacija“ apibrėžtyje, pagal kurią gavęs tokią kompensaciją „žalą patyręs asmuo atsiduria padėtyje, kurioje jis būtų, jei konkurencijos teisės pažeidimas nebūtų buvęs padarytas“.
55      Dėl žalos atsiradimo susidaro situacija, kuri iš esmės skiriasi nuo situacijos, kurioje asmuo būtų buvęs, jei pažeidimas nebūtų buvęs padarytas, todėl visos atlyginimo sudedamosios dalys, įskaitant palūkanas, skirtas praėjusiam laikui kompensuoti, turi būti grindžiamos žalos atsiradimo data.
56      Vis dėlto Sąjungos teisės aktų leidėjas nepatikslino kriterijų, kuriais remiantis reikia nustatyti žalos atsiradimą apibrėžiančią faktinę aplinkybę. Kadangi ši konkreti teisės į visišką
dėl konkurencijos teisės pažeidimo padarytos žalos atlyginimą įgyvendinimo tvarka nebuvo suderinta, valstybės narės šiuo atžvilgiu turi diskreciją.
57      Ši laisvė neturi jokios įtakos kiekvienos valstybės narės
pareigai imtis visų būtinų priemonių atitinkamos direktyvos veiksmingumui užtikrinti, atsižvelgiant į ja siekiamą tikslą (šiuo klausimu žr. 1984 m. balandžio 10 d. Sprendimo von Colson ir Kamann, 14/83, EU:C:1984:153, 15 punktą ir 2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo Alace ir Canpelli, C‑758/24 ir C‑759/24, EU:C:2025:591, 62 punktą).
58      Iš SESV 101 straipsnio 1 dalies kylanti pareiga užtikrinti, kad asmuo gautų „visą kompensaciją“ už patirtą žalą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalį, reiškia, kad kiekviena valstybės narės institucija turi remtis kriterijais, leidžiančiais nustatyti faktinę aplinkybę, kuri geriausiai apibrėžia momentą, kai nukentėjęs asmuo pradėjo patirti konkurencijos teisės pažeidimu
sukeltą
žalą. Jei kelios faktinės aplinkybės vienodai tinkamai apibrėžia šios žalos atsiradimą, palūkanų apskaičiavimo atskaitos tašku reikia laikyti tą aplinkybę,
kuri įvyko pirmiau.
59      Be to, kai žalą sudaro atskiros dalys, reikia įsitikinti, kad remiantis pirmesniame punkte pateiktomis gairėmis atliktas žalos atsiradimo momento vertinimas būtų atliekamas atskirai dėl kiekvienos tokios žalos dalies.
60      Šiuo atveju, kadangi,
pirma, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Wenzel Logistics nurodoma žala atsirado dėl to, jog dėl aptariamo kartelio sunkvežimiai buvo perkami už
per dideles kainas, ir, antra, kaip matyti iš Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalies, kurios turinys išplaukia iš
SESV 101 straipsnio 1 dalies (ši nuostata, kaip priminta šio sprendimo 49 punkte, tiesiogiai veikia privačių asmenų tarpusavio santykius), šioje direktyvoje nurodyta žala apima ne tik faktinius nuostolius, bet ir negautas pajamas, atrodo, kad momentas, kai lėšos buvo išleistos sumokant tas kainas, gali apibrėžti žalos atsiradimą, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visas reikšmingas aplinkybes.
61      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, siejama su SESV 101 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad, siekiant visiškai atlyginti žalą, patirtą dėl kartelio, kurį sudarė slapti susitarimai, pagal kuriuos prekės buvo parduodamos
už
per dideles kainas, šios žalos atsiradimo data, nuo kurios turi būti mokamos palūkanos, yra diena, kada atsirado įvykis, geriausiai apibrėžiantis momentą, kai nukentėjęs asmuo dėl šio kartelio pradėjo patirti faktinių nuostolių ar negavo pajamų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
62      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.      2014 m. lapkričio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/104/ES dėl tam tikrų taisyklių, kuriomis reglamentuojami pagal nacionalinę teisę nagrinėjami ieškiniai dėl žalos, patirtos dėl valstybių narių ir Europos Sąjungos konkurencijos teisės nuostatų pažeidimo, 3 straipsnio 2 dalis ir 22 straipsnio 2 dalis, siejamos su SESV 101 straipsnio 1 dalimi,
turi būti aiškinamos taip:
nacionalinė nuostata, kuria įgyvendinama teisė į visišką dėl konkurencijos teisės pažeidimo padarytos žalos atlyginimą ir kurioje numatyta, kad palūkanos, mokėtinos užtikrinant šį visišką žalos atlyginimą, turi būti skaičiuojamos nuo šios žalos atsiradimo dienos, kuri gali būti ir ankstesnė, nei įsigaliojo ši direktyva, turi būti nedelsiant taikoma visiems ieškiniams, kuriais siekiama gauti tokį atlyginimą ir kurie buvo pareikšti įsigaliojus šiai nacionalinei nuostatai, o jeigu ji įsigaliojo pasibaigus šios direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminui, – visiems tokiems ieškiniams dėl žalos atlyginimo, pareikštiems pasibaigus šiam terminui.
2.      Direktyvos 2014/104 3 straipsnio 2 dalis, siejama su SESV 101 straipsnio 1 dalimi,
turi būti aiškinama taip:
siekiant visiškai atlyginti žalą, patirtą dėl kartelio, kurį sudarė slapti susitarimai, pagal kuriuos prekės buvo parduodamos už per dideles kainas, šios žalos atsiradimo data, nuo kurios turi būti mokamos palūkanos, yra diena, kada atsirado įvykis, geriausiai apibrėžiantis momentą, kai nukentėjęs asmuo dėl šio kartelio pradėjo patirti faktinių nuostolių ar negavo pajamų.
Parašai.
*      Proceso kalba: vokiečių.