62024CJ0489
TEISINGUMO TEISMO (dešimtoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 5 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prieglobsčio politika – Direktyva 2013/32/ES – 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktas – Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarka – Galimybė pratęsti šešių mėnesių sprendimo priėmimo terminą tais atvejais, kai vienu metu pateikiama daug tarptautinės apsaugos prašymų – Vienas po kito priimti sprendimai dėl pratęsimo – Sąlygos ir apribojimai – 4 straipsnio 1 dalis – Valstybių narių pareiga užtikrinti, kad sprendžiančioji institucija turėtų tinkamus išteklius savo užduotims atlikti“
Byloje C-489/24 (Safita) (
i
)
dėl Raad van State (Valstybės Taryba, Nyderlandai) 2024 m. liepos 10 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2024 m. liepos 11 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Staatssecretaris van Justitie Veiligheid
prieš
X
TEISINGUMO TEISMAS (dešimtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas J. Passer (pranešėjas), teisėjai E. Regan ir D. Gratsias,
generalinė advokatė L. Medina,
posėdžio sekretorė A. Lamote, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. liepos 9 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
X, atstovaujamo advocate V. M. Oliana ir ekspertės S. Rafi,
–
Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos M. K. Bulterman ir A. Hanje,
–
Vengrijos vyriausybės, atstovaujamos Zs. Biró-Tóth ir M. Z. Fehér,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos A. Azema, A. Baeckelmans, F. Blanc ir M. Debieuvre,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinės advokatės nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (OL L 180, 2013, p. 60) 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punkto, siejamo su šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi, išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius, Nyderlandai) ir Sirijos piliečio X ginčą dėl to, kad ši institucija per teisės aktuose nustatytą šešių mėnesių terminą nepriėmė sprendimo dėl suinteresuotojo asmens prašymo išduoti leidimą laikinai gyventi šalyje dėl prieglobsčio.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyvos 2013/32 3 ir 18 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(3)
1999 m. spalio 15 ir 16 d. Tamperėje įvykusiame specialiame Europos Vadovų Tarybos susitikime susitarta imtis kurti bendrą Europos prieglobsčio sistemą, pagrįstą visapusišku ir nuodugniu 1951 m. liepos 28 d. [Ženevoje pasirašytos] konvencijos dėl pabėgėlių statuso [(Jungtinių Tautų sutarčių rinkinys, 189 t., p. 150, 1954 m., Nr. 2545)] su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorko protokolu (toliau – Ženevos konvencija), taikymu, patvirtinant negrąžinimo principą ir užtikrinant, kad nė vienas asmuo nebūtų grąžinamas persekioti;
<...>
(18)
tiek valstybės narės, tiek tarptautinės apsaugos prašytojai yra suinteresuoti, kad sprendimai dėl tarptautinės apsaugos prašymų būtų priimami kuo skubiau, nedarant poveikio tinkamo ir išsamaus nagrinėjimo atlikimui.“
4
Šios direktyvos 4 straipsnio „Atsakingos institucijos“ 1 dalyje nustatyta:
„Visoms procedūroms valstybės narės paskiria sprendžiančiąją instituciją, kuri bus atsakinga už tinkamą prašymų nagrinėjimą pagal šią direktyvą. Valstybės narės užtikrina, kad tokia institucija turėtų tinkamus išteklius, įskaitant pakankamą kompetentingų darbuotojų skaičių, kad galėtų savo užduotis atlikti pagal šią direktyvą.“
5
Šios direktyvos 31 straipsnyje „Nagrinėjimo procedūra“ numatyta:
„1.   Valstybės narės svarsto tarptautinės apsaugos prašymus nagrinėjimo procedūros metu pagal II skyriaus pagrindinius principus ir garantijas.
2.   Valstybės narės, nedarydamos poveikio tinkamo ir išsamaus nagrinėjimo principui, užtikrina, kad nagrinėjimo procedūra būtų baigta kuo greičiau.
3.   Valstybės narės užtikrina, kad nagrinėjimo procedūra būtų baigta per šešis mėnesius nuo prašymo pateikimo dienos.
Kai prašymui taikoma [2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos] [r]eglamente (ES) Nr. 604/2013[, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31),] nustatyta procedūra, šešių mėnesių terminas pradedamas skaičiuoti nuo tada, kai pagal tą reglamentą nustatoma už prašymo nagrinėjimą atsakinga valstybė narė, prašytojas yra tos valstybės teritorijoje ir yra kompetentingos institucijos žinioje.
Valstybės narės gali pratęsti šioje dalyje nustatytą šešių mėnesių terminą ne ilgesniam nei dar devynių mėnesių laikotarpiui, kai:
<...>
b)
tarptautinės apsaugos vienu metu prašo daug trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės, todėl praktiškai labai sunku baigti procedūrą per šešių mėnesių terminą;
<...>
Valstybės narės gali, kai tai tinkamai pagrįsta, viršyti šioje dalyje nustatytus terminus ne daugiau nei trimis mėnesiais, kai tai yra būtina siekiant užtikrinti tinkamą ir išsamų tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą.
<...>
5.   Bet kuriuo atveju valstybės narės užbaigia nagrinėjimo procedūrą ne vėliau kaip per 21 mėnesį nuo prašymo pateikimo dienos.
6.   Kai sprendimo negalima priimti per šešis mėnesius, valstybės narės užtikrina, kad atitinkamam prašytojui:
a)
būtų pranešta apie uždelsimą ir
b)
jo prašymu būtų suteikta informacija apie uždelsimo priežastis ir laikotarpį, per kurį tikimasi priimti sprendimą dėl jo prašymo.
<...>“
Nyderlandų teisė
2000 m. Užsieniečių įstatymas
6
2000 m. lapkričio 23 d.Wet tot algehele herziening van de Vreemdelingenwet (Vreemdelingenwet 2000) (Įstatymas dėl Užsieniečių įstatymo naujos redakcijos (2000 m. Užsieniečių įstatymas), Stb. 2000, Nr. 495) 42 straipsnyje numatyta:
„1.   Sprendimas dėl prašymo išduoti 28 straipsnyje nurodytą leidimą laikinai gyventi šalyje arba 33 straipsnyje nurodytą leidimą nuolat gyventi šalyje priimamas per šešis mėnesius nuo prašymo gavimo dienos.
<...>
4.   1 dalyje nustatytas terminas gali būti pratęstas ne ilgesniam nei dar devynių mėnesių laikotarpiui, kai:
<...>
b.
tarptautinės apsaugos vienu metu prašo daug trečiosios šalies piliečių arba asmenų be pilietybės, todėl praktiškai labai sunku baigti procedūrą per šešių mėnesių terminą; <...>
<...>“
WBW 2022/22
7
2022 m. rugsėjo 21 d. teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius priėmė Besluit houdende wijziging van de Vreemdelingencirculaire 2000 (Nutarimas, kuriuo iš dalies keičiamas 2000 m. Aplinkraštis dėl užsieniečių; toliau – WBV 2022/22), jis įsigaliojo 2022 m. rugsėjo 27 d.
8
Vienas iš WBV 2022/22 numatytų Vreemdelingencirculaire 2000 (2000 m. Aplinkraštis dėl užsieniečių) pakeitimų – pratęstas 2000 m. Užsieniečių įstatyme nustatytas prieglobsčio prašymų nagrinėjimo terminas. Šis aplinkraštis dabar buvo suformuluotas taip:
„<...>
2.13 Sprendimas
Sprendimo priėmimo terminas
[Immigratie- en Naturalisatiedienst (Imigracijos ir natūralizacijos tarnyba, Nyderlandai; toliau – IND)] priims sprendimą dėl prašymo per šešis mėnesius nuo prašymo išduoti arba pratęsti leidimą laikinai gyventi šalyje dėl prieglobsčio pateikimo. Šis terminas gali būti pratęstas remiantis [2000 m. Užsieniečių įstatymo] 42 straipsniu.
Įsigaliojus WBV 2022/22, IND naudojasi [2000 m. Užsieniečių įstatymo] 42 straipsnio 4 dalies b punkte numatyta galimybe pratęsti devynių mėnesių prieglobsčio terminą. Tai reiškia, kad IND devyniais mėnesiais pratęsia teisės aktuose numatytą sprendimo dėl visų prašymų išduoti leidimą laikinai gyventi šalyje dėl prieglobsčio priėmimo terminą, jei WBV 2022/22 įsigaliojimo dieną teisės aktuose nustatytas sprendimo dėl prašymo priėmimo terminas dar nėra pasibaigęs. Šis pratęstas sprendimo priėmimo terminas taikomas prašymams, pateiktiems iki 2023 m. sausio 1 d.
<...>“
WBW 2023/3
9
2023 m. sausio 26 d. teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius priėmė Besluit houdende wijziging van de Vreemdelingencirculaire 2000 (Nutarimas, kuriuo iš dalies keičiamas 2000 m. Aplinkraštis dėl užsieniečių; toliau – WBV 2023/3), kuriuo 2000 m. Aplinkraštis dėl užsieniečių dar kartą iš dalies pakeistas šitaip:
„<...>
2.13 Sprendimo priėmimas
IND sprendimą dėl prašymo išduoti arba pratęsti leidimą laikinai gyventi šalyje dėl prieglobsčio priima per šešis mėnesius nuo šio prašymo pateikimo. Šis terminas gali būti pratęstas pagal [2000 m. Užsieniečių įstatymo] 42 straipsnį.
<...>
Paskelbus WBV 2023/3, devyniais mėnesiais pratęstas sprendimo priėmimo terminas taip pat taikomas nuo 2023 m. sausio 1 d. iki 2024 m. sausio 1 d. pateiktiems prieglobsčio prašymams.
<...>“
WBW 2023/26
10
2023 m. gruodžio 27 d. teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius priėmė Besluit houdende wijziging van de Vreemdelingencirculaire 2000 (Nutarimas, kuriuo iš dalies keičiamas 2000 m. Aplinkraštis dėl užsieniečių; toliau – WBV 2023/26), juo 2000 m. Aplinkraštis dėl užsieniečių dar kartą iš dalies pakeistas šitaip:
„<...>
2.13 Sprendimo priėmimas
[IND] sprendimą dėl prašymo išduoti arba pratęsti leidimą laikinai gyventi šalyje dėl prieglobsčio priima per šešis mėnesius nuo šio prašymo pateikimo. Šis terminas gali būti pratęstas pagal [2000 m. Užsieniečių įstatymo] 42 straipsnį.
<...>
Paskelbus WBV 2023/26, devyniais mėnesiais pratęstas sprendimo priėmimo terminas taip pat taikomas nuo 2024 m. sausio 1 d. iki 2025 m. sausio 1 d. pateiktiems prieglobsčio prašymams.
<...>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11
2023 m. vasario 17 d. X pateikė tarptautinės apsaugos prašymą Nyderlanduose.
12
2023 m. rugpjūčio 23 d. X paragino teisingumo ir saugumo valstybės sekretorių imtis veiksmų, nes sprendimas nebuvo priimtas per 2000 m. Užsieniečių įstatymo 42 straipsnio 1 dalyje nustatytą šešių mėnesių terminą.
13
Kadangi teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius nesiėmė veiksmų per dvi savaites nuo šio paraginimo, X pateikė skundą rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas, Nyderlandai).
14
2023 m. gruodžio 12 d. sprendimu šis teismas pripažino tą skundą nepriimtinu, kiek jis susijęs su laiku nepriimtu sprendimu, ir konstatavo, kad, priėmus WBV 2023/3, šiam prašymui taikomas šešių mėnesių sprendimo priėmimo terminas buvo teisėtai pratęstas devyniais mėnesiais. Vis dėlto tas teismas nusprendė, kad šis pratęsimas galėjo trukti ne ilgiau kaip devynis mėnesius po WBV 2022/22 įsigaliojimo. Taigi WBV 2023/3 ir jame numatytas termino pratęsimas netaikomi prieglobsčio prašymams, pateiktiems po 2023 m. birželio 26 d.
15
Teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius dėl to sprendimo pateikė apeliacinį skundą Raad van State (Valstybės Taryba, Nyderlandai) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. X dėl to sprendimo pateikė priešpriešinį apeliacinį skundą.
16
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius tvirtino, kad rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas) klaidingai nusprendė, kad, pirma, WBV 2023/3 prieštarauja Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktui, kiek tai susiję su prieglobsčio prašymais, pateiktais po 2023 m. birželio 26 d., t. y. praėjus devyniems mėnesiams po WBV 2022/22 įsigaliojimo, ir, antra, paeiliui nustatyti pratęsimai turi būti apriboti laiko atžvilgiu, atsižvelgiant į Direktyvos 2013/32 4 straipsnio 1 dalį. Teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius mano, kad jis gali pasinaudoti galimybe pratęsti sprendimo priėmimo terminą devyniais mėnesiais, net jei tai jau padarė anksčiau, jeigu prieglobsčio prašytojų srautas yra toks, kad šis pratęstas laikotarpis yra būtinas, kad prieglobsčio prašymai būtų išnagrinėti tinkamai ir išsamiai. Jis nurodo, kad 2023 m. prieglobsčio prašymų skaičius padidėjo, palyginti su 2022 m., ir teigia, kad vis dar vėluojama nagrinėti prieglobsčio prašymus, nepaisant priemonių, kurių imtasi siekiant sutrumpinti šių prašymų nagrinėjimo laiką ir padidinti priimtų sprendimų skaičių.
17
Grįsdamas priešpriešinį apeliacinį skundą X teigia, kad rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas) klaidingai nusprendė, jog Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktas gali būti taikomas situacijai, su kuria teigia susiduriantis teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius. Iš tiesų laipsniškas prieglobsčio prašymų skaičiaus didėjimas nepatenka į šios nuostatos taikymo sritį. Taigi sprendimo priėmimo termino pratęsimas tiek pagal WBV 2022/22, tiek pagal WBV 2023/3 yra neteisėtas.
18
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad nors jo anksčiau Teisingumo Teismui pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, dėl kurio priimtas 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimas Zimir (C-662/23, EU:C:2025:326), susijęs su tų pačių Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimu, būtina pateikti Teisingumo Teismui papildomų klausimų, siekiant išsiaiškinti, ar teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius turi teisę priimdamas WBV 2023/3 dar kartą pratęsti sprendimo dėl prieglobsčio prašymų priėmimo terminą.
19
Konkrečiau kalbant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar valstybė narė gali kelis kartus paeiliui pasinaudoti Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punkte numatyta galimybe pratęsti sprendimo dėl prieglobsčio prašymų nagrinėjimo terminą, atsižvelgiant, be kita ko, į šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje numatytą pareigą užtikrinti, kad už prieglobsčio prašymų nagrinėjimą atsakinga institucija turėtų tinkamus išteklius, įskaitant pakankamą kompetentingų darbuotojų skaičių, kad galėtų atlikti savo užduotis, o jei taip, kokiomis sąlygomis ji tai gali padaryti. Šiuo klausimu jis pažymi, kad aplinkybės, dėl kurių sprendimo priėmimo terminas buvo pratęstas remiantis WBV 2022/22 ir WBV 2023/3, artimiausioje ateityje greičiausiai nepasikeis, ir pažymi, kad per tą laiką teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius, priimdamas WBV 2023/26, priėmė trečią sprendimą dėl pratęsimo.
20
Tokiomis aplinkybėmis Raad van State (Valstybės Taryba) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar sprendžiančioji institucija gali taikyti [Direktyvos 2013/32] 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktą kelis kartus iš eilės?
2.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
a)
Kokiomis sąlygomis sprendžiančioji institucija gali taikyti [Direktyvos 2013/32] 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktą kelis kartus iš eilės? Ar ribojama bendra laikotarpio, per kurį sprendžiančioji institucija gali taikyti šią nuostatą kelis kartus iš eilės, trukmė?
b)
Kokia apimtimi teismas, atsakydamas į klausimą, ar sprendžiančioji institucija turėjo teisę vėl pratęsti sprendimo priėmimo terminą po ankstesnio sprendimo pratęsti terminą, gali ar turi atsižvelgti į padidėjusį prieglobsčio prašymų skaičių, be kita ko, palyginti su laikotarpiu iki ankstesnio sprendimo pratęsti terminą priėmimo, taip pat į sprendžiančiosios institucijos pastangas padidinti vėluojančių sprendimų priėmimo pajėgumus, kad pagal [Direktyvos 2013/32] 4 straipsnio 1 dalį užtikrintų tinkamą ir išsamų prieglobsčio prašymų nagrinėjimą?“
Dėl prejudicinių klausimų
21
Savo dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktas, siejamas su šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad valstybė narė gali kelis kartus iš eilės nuspręsti pratęsti jai pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą maksimaliu devynių mėnesių laikotarpiu, o jei taip – kokiomis sąlygomis.
22
Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punkte numatyta, kad valstybės narės gali pratęsti tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo terminą ne daugiau kaip devyniais mėnesiais, kai dėl to, kad vienu metu tarptautinės apsaugos prašo daug trečiųjų šalių piliečių arba asmenų be pilietybės, praktiškai labai sunku užbaigti nagrinėjimo procedūras per šios direktyvos 31 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą šešių mėnesių terminą.
23
Taigi valstybių narių galimybė pagal šią nuostatą pratęsti šešių mėnesių tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo terminą siejama su trimis tarpusavyje glaudžiai susijusiomis kumuliacinėmis sąlygomis: pirma, tokie prašymai turi būti pateikti „vienu metu“, antra, tokius prašymus turi pateikti „daug“ trečiųjų šalių piliečių arba asmenų be pilietybės ir, trečia, tokiu atveju valstybės narės valdžios institucijoms turi būti „praktiškai labai sunku baigti procedūrą per šešių mėnesių terminą“. Šios tarpusavyje susijusios sąlygos turi būti aiškinamos kartu (2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Zimir, C-662/23, EU:C:2025:326, 33 punktas).
24
Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, kad pagal Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktą šios direktyvos 31 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytą šešių mėnesių terminą tarptautinės apsaugos prašymams nagrinėti valstybė narė gali pratęsti devyniais mėnesiais, jeigu per trumpą laikotarpį šių prašymų gerokai padaugėja, palyginti su įprasta ir numatoma tendencija šioje valstybėje narėje, o tai neapima situacijos, kai tokių prašymų daugėja laipsniškai per ilgą laikotarpį (šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Zimir, C-662/23, EU:C:2025:326, 49 punktą).
25
Dėl klausimo, ar ir kokiomis sąlygomis pagal Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktą valstybei narei leidžiama kelis kartus iš eilės nuspręsti pratęsti nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą, primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą bei teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus (žr. 1983 m. lapkričio 17 d. Sprendimo Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12 punktą ir 2025 m. gruodžio 11 d. Sprendimo GKV-Spitzenverband, C-743/23, EU:C:2025:954, 41 punktą).
26
Šiuo aspektu konstatuotina, kad iš pačios Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punkto formuluotės negalima nustatyti, ar valstybė narė gali kelis kartus iš eilės nuspręsti pratęsti nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą, jeigu tenkinamos šio sprendimo 23 punkte išvardytos trys sąlygos.
27
Dėl šios nuostatos konteksto pažymėtina, kad pagal Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 2 dalį valstybės narės turi užtikrinti, kad nagrinėjimo procedūra būtų užbaigta kuo greičiau, nedarant poveikio tinkamam ir išsamiam nagrinėjimui. Be to, pagal šios direktyvos 31 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą valstybės narės turi užtikrinti, kad nagrinėjimo procedūra būtų baigta per šešis mėnesius nuo prašymo pateikimo dienos. Taip pat šios direktyvos 31 straipsnio 3 dalies ketvirtoje pastraipoje nurodyta, kad išimtiniais atvejais valstybės narės gali, kai tai tinkamai pagrįsta, viršyti nustatytus terminus ne daugiau nei trimis mėnesiais, kai tai yra būtina siekiant užtikrinti tinkamą ir išsamų tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą. Bet kuriuo atveju tos pačios direktyvos 31 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad valstybės narės turi užbaigti nagrinėjimo procedūrą ne vėliau kaip per 21 mėnesį nuo prašymo pateikimo dienos.
28
Taip pat reikia atsižvelgti į Direktyvos 2013/32 4 straipsnio 1 dalį, pagal kurią valstybės narės turi užtikrinti, kad institucija, kurią jos paskyrė atsakinga už tinkamą tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimą, turėtų tinkamus išteklius, įskaitant pakankamą kompetentingų darbuotojų skaičių, kad galėtų atlikti savo užduotis pagal šią direktyvą (šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Zimir, C-662/23, EU:C:2025:326, 40 punktą).
29
Kiek tai susiję su Direktyva 2013/32 siekiamu tikslu, iš jos 3 ir 18 konstatuojamųjų dalių matyti, kad ja siekiama sukurti bendrą Europos prieglobsčio sistemą, kurioje sprendimai dėl tarptautinės apsaugos prašymų būtų priimami kuo greičiau, atlikus tinkamą ir išsamų šių prašymų nagrinėjimą, nedarant poveikio galimybei pagal šios direktyvos 31 straipsnio 3 dalies trečią pastraipą pratęsti šio 31 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytą šešių mėnesių terminą reaguojant į konkrečias situacijas, pateisinančias ilgesnį nagrinėjimo terminą, kad būtų galima užtikrinti tokį tinkamą ir išsamų nagrinėjimą (šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Zimir, C-662/23, EU:C:2025:326, 43 ir 44 punktus).
30
Taigi tiek iš Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punkto konteksto, tiek iš šia direktyva siekiamo tikslo matyti, kad a priori negalima atmesti galimybės, jog valstybė narė gali kelis kartus iš eilės nuspręsti pratęsti jai pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo procedūros terminą, jeigu tenkinamos šio sprendimo 23 punkte išvardytos trys sąlygos ir konkretaus tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimo procedūra baigiama ne vėliau kaip per 21 mėnesį nuo prašymo pateikimo.
31
Vis dėlto, kaip priminta šio sprendimo 24 punkte, Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punkto aiškinimas, pagal kurį valstybei narei leidžiama pratęsti šešių mėnesių tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo terminą, jeigu šių prašymų skaičius laipsniškai didėja ilgesnį laikotarpį, pažeistų šia direktyva siekiamą tikslą.
32
Be to, jei tarptautinės apsaugos prašymų skaičius ilgą laiką išlieka didelis, atitinkama valstybė narė turi skirti sprendžiančiajai institucijai tinkamus ir pakankamus išteklius, kad ji galėtų išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus, paisydama Direktyvos 2013/32, kaip nurodyta šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje (šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Zimir, C-662/23, EU:C:2025:326, 55 punktą).
33
Taigi, nors valstybė narė gali kelis kartus iš eilės nuspręsti pratęsti jai pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą, šių pratęsimų bendra trukmė negali viršyti laiko, būtino šiai valstybei narei įvykdyti Direktyvos 2013/32 4 straipsnio 1 dalyje numatytą pareigą ir skirti daugiau išteklių sprendžiančiajai institucijai, kad ši vėl galėtų išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus per šios direktyvos 31 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytą šešių mėnesių terminą. Šis reikalingas laikas turi būti vertinamas atsižvelgiant į tai, kiek laiko reikia įdarbinti ir apmokyti darbuotojus, kompetentingus tinkamai ir išsamiai nagrinėti gautus tarptautinės apsaugos prašymus (šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimo Zimir, C-662/23, EU:C:2025:326, 48 punktą).
34
Taigi, pirmą kartą pratęsusi nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą pagal Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktą, atitinkama valstybė narė gali pasinaudoti ta pačia galimybe dar kartą pratęsti šį terminą, siekdama atsižvelgti į net ir nereikšmingą prieglobsčio prašymų skaičiaus padidėjimą, palyginti su ankstesniame sprendime dėl pratęsimo nurodytu laikotarpiu, tik jeigu jai pavyksta įrodyti, tinkamai pagrindžiant savo sprendimą dėl pratęsimo konkrečiais įrodymais, kad, nepaisant pastangų reaguoti į vienu metu gaunamų tarptautinės apsaugos prašymų antplūdį, ji neturėjo pakankamai laiko skirti sprendžiančiajai institucijai tinkamų ir pakankamų išteklių, be kita ko, įdarbinti ir apmokyti kompetentingus darbuotojus, kad ši institucija galėtų tinkamai ir išsamiai išnagrinėti tarptautinės apsaugos prašymus per šios direktyvos 31 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje numatytą šešių mėnesių terminą.
35
Be to, pagal Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 6 dalį sprendžiančioji institucija turi, pirma, informuoti atitinkamus tarptautinės apsaugos prašytojus apie tai, kad valstybė narė nusprendė pratęsti jų prašymo nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą, ir, antra, jų prašymu suteikti visą informaciją apie tokio pratęsimo priežastis ir laikotarpį, per kurį gali būti priimtas sprendimas dėl jų prašymo.
36
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Direktyvos 2013/32 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktas, siejamas su šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad valstybė narė gali kelis kartus iš eilės nuspręsti pratęsti jai pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą, jeigu gali įrodyti, kad, pirma, nepaisant pastangų reaguoti į vienu metu pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų antplūdį, ji neturėjo pakankamai laiko įvykdyti savo pareigą skirti sprendžiančiajai institucijai tinkamų ir pakankamų išteklių, kad ši galėtų tinkamai ir išsamiai išnagrinėti šiuos prašymus, ir, antra, bendra paeiliui atliktų pratęsimų trukmė neviršija laiko, kurio šiai valstybei reikia šiai pareigai įvykdyti, ir maksimalaus 21 mėnesio termino, skaičiuojamo nuo konkretaus tarptautinės apsaugos prašymo pateikimo.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
37
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nusprendžia:
2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos 31 straipsnio 3 dalies trečios pastraipos b punktas, siejamas su šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi,
turi būti aiškinamas taip:
valstybė narė gali kelis kartus iš eilės nuspręsti pratęsti jai pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimo procedūrai taikomą terminą, jeigu gali įrodyti, kad, pirma, nepaisant pastangų reaguoti į vienu metu pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų antplūdį, ji neturėjo pakankamai laiko įvykdyti savo pareigą skirti sprendžiančiajai institucijai tinkamų ir pakankamų išteklių, kad ši galėtų tinkamai ir išsamiai išnagrinėti šiuos prašymus, ir, antra, bendra paeiliui atliktų pratęsimų trukmė neviršija laiko, kurio šiai valstybei reikia šiai pareigai įvykdyti, ir maksimalaus 21 mėnesio termino, skaičiuojamo nuo konkretaus tarptautinės apsaugos prašymo pateikimo.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.