62018CJ0394_RES
Mål C-394/18
I.G.I. Srl
mot
Maria Grazia Cicenia m.fl.
(begäran om förhandsavgörande från Corte di appello di Napoli)
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 30 januari 2020
“Begäran om förhandsavgörande – Direktiv 82/891/EEG – Artiklarna 12 och 19 – Delning av bolag med begränsat ansvar – Skydd av rättigheter för borgenärer i det delade bolaget – Ogiltighet av delningen – Återvinningstalan”
Etableringsfrihet – Bolag – Regler för delning av aktiebolag – Direktiv 82/891 – Delning genom bildande av nya bolag – Skyddsinstrument för rättigheter för borgenärer i det delade bolaget – Återvinningstalan som väckts av borgenärer som inte utnyttjat föreskrivna skyddsinstrument– Tillåtet
(Rådets direktiv 82/891, i dess lydelse enligt direktiv 2007/63, artiklarna 12, 21 och 22)
(se punkterna 66 -70, 73 -75 samt punkt 1 i domslutet)
Etableringsfrihet – Bolag – Regler för delning av aktiebolag – Direktiv 82/891 – Delning genom bildande av nya bolag – Regler om ogiltighet av en delning – Ogiltighet – Begrepp – Återvinningstalan – Omfattas inte
(Rådets direktiv 82/891, i dess lydelse enligt direktiv 2007/63, skäl 11 och artiklarna 19, 21 och 22)
(se punkterna 78, 80, 82-88 samt punkt 2 i domslutet)
Sammanfattning
I domen i målet I.G.I. (C-394/18), som meddelades den 30 januari 2020, tolkade domstolen för första gången artiklarna 12 och 19 i sjätte direktivet 82/891 (
1
). Domstolen fastställde att dessa artiklar inte utgör hinder för att borgenärer i ett delat bolag vilkas rättigheter har uppkommit före bolagsdelningen och som inte har utnyttjat de skyddsinstrument för borgenärer som föreskrivs i den nationella lagstiftningen med tillämpning av artikel 12 i detta direktiv, efter det att delningen har genomförts, väcker en återvinningstalan i syfte att få fastställt att delningen saknar verkan gentemot dem.
Parterna i den nationella tvisten är, å ena sidan, borgenärer i ett delat bolag och, å andra sidan, det nybildade bolag till vilket en del av det förstnämnda bolagets tillgångar hade överförts. Nämnda borgenärer bedömde att det delade bolaget genom delningen hade förlorat en stor del av sina tillgångar och väckte därför en återvinningstalan (så kallad ”actio pauliana”) i syfte att få fastställt att delningen saknar verkan gentemot dem, och vidta verkställighets- eller säkerhetsåtgärder mot egendom som hade överförts till det nybildade bolaget. Borgenärerna hade inte utnyttjat den möjlighet att motsätta sig delningen som hade införts i den nationella lagstiftningen i samband med införlivandet av sjätte direktivet.
Eftersom återvinningstalan existerar jämsides med de skyddsinstrument för borgenärer som föreskrivs i unionsrätten frågade sig den hänskjutande domstolen, för det första, vilket samband en sådan talan har med artikel 12 i sjätte direktivet. Enligt denna artikel ska medlemsstaterna på ett betryggande sätt skydda rättigheterna för borgenärerna i de bolag som deltar i delningen. För det ändamålet ska medlemsstaterna åtminstone ge dessa borgenärer rätt till betryggande säkerhet, om ett sådant skydd behövs med hänsyn till de ekonomiska förhållandena i de bolag som deltar i delningen. I förevarande fall ingår återvinningstalan inte bland de skyddsinstrument som föreskrivs i den nationella lagstiftningen med tillämpning av nämnda artikel 12, varför frågan huruvida borgenärerna i det nationella målet hade rätt att väcka en sådan talan uppkommer. För det andra är den hänskjutande domstolen osäker på hur artikel 19 i sjätte direktivet ska tolkas. Nämnda artikel innehåller regler om ogiltighet av en delning. Den hänskjutande domstolen undrar, bland annat, huruvida de stränga villkor som gäller för åberopande av ogiltighet av en delning även är tillämpliga på en återvinningstalan som inte avser delningens giltighet utan endast syftar till att delningen inte ska kunna göras gällande gentemot de borgenärer som har väckt nämnda talan.
Vad gäller de skyddsinstrument som föreskrivs för borgenärerna i det delade bolaget betonade domstolen att artikel 12 i sjätte direktivet föreskriver ett minimiskydd för de rättigheter som dessa borgenärer har, med avseende på fordringar som har uppkommit före offentliggörandet av delningsplanen och inte var förfallna till betalning vid offentliggörandet. Medlemsstaterna kan följaktligen införa ytterligare skyddsinstrument. Det framgår inte heller av nämnda artikel 12 att den omständigheten att inget av de skyddsinstrument som föreskrivs med tillämpning av denna artikel har utnyttjats hindrar borgenärerna från att använda andra skyddsinstrument än dem som anges i nämnda artikel. Under dessa omständigheter fann domstolen, mot bakgrund av direktivets syfte att skydda borgenärerna mot att genomförandet av delningen inverkar negativt på deras intressen, att artikel 12 i detta direktiv inte utesluter möjligheten för borgenärer i ett delat bolag att väcka en återvinningstalan.
Domstolen preciserade emellertid att verkningarna av en sådan talan inte får stå i strid med denna bestämmelses syfte. I detta hänseende konstaterade domstolen att artikel 12 inte uppställer något krav på att skyddet för borgenärer i de nybildade bolagen ska motsvara skyddet för borgenärer i det delade bolaget. Minimiharmoniseringen, genom sjätte direktivet, av skyddet av rättigheter för borgenärer i bolag som deltar i delningen, utgör således inte hinder för att – i samband med en delning genom bildande av ett nytt bolag – skyddet av rättigheterna för borgenärer i det delade bolaget prioriteras.
Vad gäller reglerna om ogiltighet av en delning i artikel 19 i sjätte direktivet tolkade domstolen begreppet ”ogiltighet”, vilket inte definieras i direktivet, med beaktande av det sammanhang i vilket de används och de mål som eftersträvas med direktivet. Enligt domstolen avser detta begrepp åtgärder som syftar till att en rättsakt ska ogiltigförklaras, som medför att den inte längre föreligger och som får verkningar i förhållande till alla. Den återvinningstalan som borgenärerna i det nationella målet har väckt innebär emellertid endast att delningen, och i synnerhet överföringen av vissa av de tillgångar som avses i delningshandlingen, inte kan göras gällande mot dem. Denna talan påverkar inte giltigheten av delningen, medför inte att den inte längre föreligger och får inte verkningar i förhållande till alla. Nämnda talan omfattas således inte av begreppet ”ogiltighet” i artikel 19 i sjätte direktivet. Av detta följer att reglerna om ogiltighet av en delning i artikel 19 i detta direktiv inte utgör hinder för att en återvinningstalan väcks efter det att en delning har genomförts.
(
1
)	Rådets sjätte direktiv 82/891/EEG av den 17 december 1982 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om delning av aktiebolag, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/63/EG av den 13 november 2007 (EGT L 378, 2007, s. 47).