62005CC0010_LV
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Ievads
1. Izskatāmā lieta sniedz iespēju precizēt trešo valstu pilsoņu, kas ir Eiropas Savienības pilsoņu ģimenes locekļi, tiesisko stāvokli attiecībā uz to pieeju darba tirgum Kopienā.
2. Lieta attiecas uz trešās valsts pilsoni, kas ir precējies ar Luksemburgas pilsoni un kopā ar viņu dzīvo Beļģijā, netālu no Beļģijas un Luksemburgas robežas. Laikā, kamēr viņa sieva izgāja profesionālo apmācību un darba praksi Beļģijā, viņš pats gribēja veikt profesionālo darbību Luksemburgā, tomēr vietējās iestādes atteicās izsniegt viņam darba atļauju.
3. Šādos apstākļos Luksemburgas Cour administrative (2) [Administratīvā tiesa] (turpmāk tekstā arī – “iesniedzējtiesa”) lūdz Tiesu sniegt Kopienu tiesību interpretāciju un galvenokārt vēlas uzzināt, vai attiecīgajam trešās valsts pilsonim, pamatojoties uz noteikumiem, kas saistīti ar darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir nepieciešama darba atļauja.
II – Atbilstošās tiesību normas
A – Kopienu tiesību normas
4. Kopienu tiesībās šo gadījumu regulē 11. pants Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1612/68”) (3), kas nosaka:
“Ja dalībvalsts pilsonis strādā kā darba ņēmējs vai kā pašnodarbināta persona citā dalībvalstī, viņa laulātais un bērni, kas ir jaunāki par 21 gadu vai arī atrodas viņa apgādībā, ir tiesīgi strādāt kā darbinieki tajā pašā dalībvalstī arī tad, ja viņi nav nevienas dalībvalsts pilsoņi.”
5. Turklāt Regulas Nr. 1612/68 preambulā ir minēts:
“tā kā pārvietošanās brīvība ir darba ņēmēju un viņu ģimeņu pamatbrīvība; tā kā darbaspēka mobilitātei Kopienā ir jāgarantē darba ņēmējam iespēja uzlabot savus dzīves un darba apstākļus, kā arī jāveicina sociālā stāvokļa uzlabošana, vienlaicīgi ļaujot apmierināt dalībvalstu tautsaimniecību vajadzības; tā kā būtu jāapstiprina visu dalībvalstu darba ņēmēju tiesības izvēlēties darbu Kopienā” (trešais apsvērums).
“tā kā brīvu pārvietošanos varēs īstenot saskaņā ar objektīviem standartiem, brīvi un ar cieņu tikai tad, ja vienlīdzīgu attieksmi faktiski un normatīvajos aktos īstenos visos jautājumos, kas ir saistīti ar algotu darbu un tiesībām uz mājokli, kā arī novērsīs šķēršļus, kas apgrūtina darba ņēmēju mobilitāti, īpaši attiecībā uz darba ņēmēja tiesībām apvienoties ar savu ģimeni un nosacījumiem, saskaņā ar kuriem šo ģimeni integrē uzņēmējā valstī” (piektais apsvērums).
6. Papildus ir jāmin Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīva 93/96/EEK par studentu uzturēšanās tiesībām (4) (turpmāk tekstā arī – “Studentu direktīva”). Tās 2. panta 2. punkta otrā daļa nosaka:
“Tā dalībvalsts pilsoņa, kam ir uzturēšanās tiesības kādā dalībvalstī, laulātajam vai apgādājamiem bērniem ir tiesības kļūt par darba ņēmējiem vai pašnodarbinātām personām visā attiecīgās dalībvalsts teritorijā pat tad, ja viņi nav nevienas dalībvalsts pilsoņi.”
B – Valsts tiesību normas
7. Iesniedzējtiesa neprecizē, kuri Luksemburgas tiesību noteikumi ir piemērojami pamata prāvā. Tomēr no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka tādām personām kā Sikotiks [ Cikotic ], kas nav Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalsts pilsonis, Luksemburgā ir nepieciešama darba atļauja, ko var atteikt izsniegt inter alia darba tirgus politikas iemeslu dēļ (5) .
III – Fakti un pamata prāva
8. Sintija Materna [ Cynthia Mattern ] ir Luksemburgas pilsone. Viņa ir precējusies ar Hairudīnu Sikotiku [ Hajrudin Cikotic ], kurš atbilstoši iesniedzējtiesas sniegtajai informācijai ir “Dienvidslāvijas pilsonis”.
9. 2003. gada pavasarī laulātie kopā dzīvoja Beļģijā, Atu [ Athus ] pašvaldības teritorijā (Obaņa [ Aubagne ]). Šeit Materna piedalījās ģimenes un veselības aprūpes apmācībā asistenta amatam vidējās profesionālās apmācības ietvaros (6) un izgāja arī darba praksi (7) . No lietas materiāliem izriet, ka 2003. gada 30. jūnijā Materna saņēma diplomu no profesionālās izglītības iestādes Beļģijā (8) . Par laikposmu kopš 2003. gada 15. jūlija viņai bija noslēgts beztermiņa darba līgums ar uzņēmumu Petanžā [ Petange ] (Luksemburgas Lielhercogiste), kaut gan nav skaidrs, kad tieši tas tika noslēgts.
10. Arī 2003. gada pavasarī Sikotiks, atrodoties Beļģijā, centās atrast algotu darbu Luksemburgā. 2003. gada 18. martā (9) kāds uzņēmums no Ernsteras [ Ernster ] Luksemburgas Lielhercogistē izsniedza deklarāciju par Sikotika pieņemšanu darbā un vienlaicīgi pieprasīja viņam darba atļauju (10) .
11. Ar 2003. gada 14. jūlija lēmumu Luksemburgas Darba un nodarbinātības lietu ministrs (11) atteicās piešķirt Sikotikam darba atļauju, norādot, ka Luksemburgas nodarbinātības dienestā ir reģistrējušies pietiekami daudz zemas kvalifikācijas darba meklētāju un ka priekšroka attiecībā uz brīvajām darba vietām ir jādod Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstu pilsoņiem. Turklāt darba devējs nebija reģistrējis attiecīgo vakanto darba vietu un kopš 2003. gada 17. marta tajā nelikumīgi bija nodarbinājis Sikotiku.
12. Laulātie Materna un Sikotiks apstrīdēja šo lēmumu, vēršoties administratīvajā tiesā, turklāt viņi īpaši uzsvēra, ka ir pārkāptas Kopienu tiesību normas. Šobrīd Luksemburgas Cour administrative
izskata lietu otrajā instancē.
13. Cik zināms, Materna un Sikotiks vēl joprojām dzīvo Atu, Beļģijā. Tomēr Materna patlaban strādā Luksemburgā kā darba ņēmēja privātajā sektorā (12) .
IV – Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un tiesvedība Tiesā
14. 2005. gada 11. februārī Luksemburgas Cour administrative
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālo jautājumu:
Vai Kopienu noteikumi par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos ir piemērojami gadījumā, ja trešās valsts pilsonis ir precējies ar Kopienu pilsoni, kurš dalībvalstī, kura nav viņa valsts, iziet apmācību un darba praksi, un [..] vai tādēļ laulāto, kas nav Kopienu pilsonis, var atbrīvot no pienākuma saņemt darba atļauju, pamatojoties uz noteikumiem, kas Kopienu pilsoņiem un to ģimenes locekļiem, kas ir trešo valstu pilsoņi, garantē tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos?
15. Vācijas valdība, Apvienotās Karalistes valdība un Eiropas Kopienu Komisija iesniedza Tiesai savus rakstveida apsvērumus.
V – Vērtējums
16. Ar savu lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniedzējtiesa galvenokārt vēlas uzzināt, vai drīkst atteikt pieeju algotam darbam un iespēju strādāt algotu darbu trešās valsts pilsonim šādos apstākļos:
– trešās valsts pilsonis ir precējies ar attiecīgās dalībvalsts pilsoni;
– viņa laulātā ir izgājusi apmācību un darba praksi citā dalībvalstī;
– abi laulātie dzīvo kopā šajā citā dalībvalstī.
17. Neņemot vērā īpašās tiesības, kas var izrietēt, piemēram, no Asociāciju līgumiem (13), Kopienu tiesības
pašreizējā situācijā neparedz
trešās valsts pilsonim tiešas tiesības
uz pieeju dalībvalsts darba tirgum (14) .
18. Tomēr viņam var būt atvasinātās tiesības
uz pieeju algotam darbam un iespēju strādāt algotu darbu dalībvalstī, ja viņš ir šajā dalībvalstī strādājoša darba ņēmēja, kas pats ir citas dalībvalsts pilsonis, laulātais vai bērns (Regulas Nr. 1612/68 11. pants). Tādas pašas tiesības ir tāda Eiropas Savienības pilsoņa laulātajam vai bērnam, kurš, izmantojot savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, dzīvo šajā dalībvalstī kā students (Direktīvas 93/96 2. panta 2. punkta otrā daļa) (15) .
19. Izvērtējot šīs tiesību normas, neiedziļināšos nedz ieceļošanas un uzturēšanās tiesību problēmās, nedz arī jautājumā par iespējamu Kopienu tiesību normu ļaunprātīgu izmantošanu, jo lietā esošā informācija neliecina par to, ka Sikotiks nelegāli uzturas Kopienā un ka ir noslēgta aprēķina laulība, vai arī ka laulāto Maternas un Sikotika dzīvošana Beļģijā ir fiktīva.
A – Atvasinātās tiesības uz pieeju algotam darbam un iespēju strādāt algotu darbu saskaņā ar Regulas Nr. 1612/68 11. pantu
20. Atvasinātās tiesības attiecībā uz pieeju darba tirgum Sikotika gadījumā var izrietēt no Regulas Nr. 1612/68 11. panta, uz ko skaidri atsaucas iesniedzējtiesa savā lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu. Sikotiks var atsaukties uz šo noteikumu, ja uz viņu ir attiecināma šā noteikuma personiskā un teritoriālā piemērojamība.
1)	Personiskā piemērojamība – darba ņēmē ja laulātais
21. Uz Sikotiku attiecas Regulas Nr. 1612/68 11. panta personiskā piemērojamība, ja viņa laulāto Maternu, kas ir Luksemburgas pilsone un kas Beļģijā iziet darba praksi, var uzskatīt par darba ņēmēju šī noteikuma izpratnē.
22. Darba ņēmēja jēdziens EKL 39. panta un Regulas Nr. 1612/68 izpratnē ir Kopienu tiesību jēdziens, kas atbilstoši Tiesas pastāvīgajai judikatūrai nav interpretējams sašaurināti (16) .
23. Darba tiesisko attiecību raksturīgā iezīme ir tā, ka persona noteiktu laiku par labu citam un viņa vadībā sniedz pakalpojumus, par kuriem tā saņem darba samaksu (17) .
24. Darba ņēmēja statusu Kopienu tiesību izpratnē neietekmē tas, ka atbilstoši valsts tiesībām darba attiecības ir sui generis
tiesiskās attiecības, ne arī tas, cik liels ir attiecīgā nodarbinātā darba ražīgums un no kurienes tiek ņemti līdzekļi darba samaksai, kā arī darba samaksas ierobežotais apmērs (18) . Par darba ņēmēju ir drīzāk uzskatāma jebkura persona, kas patiesi veic faktisku darbību, izņemot darbību, kam ir tik nenozīmīgs apmērs, ka tā ir tikai pakārtota un nebūtiska (19) .
25. Tādējādi par darba ņēmēju ir uzskatāma arī persona, kas apmācības ietvaros iziet darba praksi, ja prakse tiek organizēta kā reāls un efektīvs algots darbs (20) .
26. Pamatojoties uz iesniegto informāciju, nav iespējams pilnībā izvērtēt, vai Materna atbilst šiem kritērijiem. Turklāt prejudiciālā nolēmuma sniegšanas procedūrā atbilstoši EKL 234. pantam Tiesa nav kompetenta izvērtēt pamata prāvas faktiskos apstākļus vai piemērot valsts pasākumiem vai apstākļiem pašas interpretētos Kopienu noteikumus (21) . Drīzāk iesniedzējtiesai ir jāizdara attiecīgie vajadzīgie secinājumi.
27. Tā kā apmācības ietvaros izietā darba prakse galvenokārt ir paredzēta profesionālo iemaņu attīstīšanai, iesniedzējtiesa, izvērtējot jautājumu, vai to var uzskatīt par reālu un efektīvu nodarbošanos, ir tiesīga pārbaudīt tostarp, vai attiecīgā persona ir nostrādājusi pietiekamu stundu skaitu, lai iepazītos ar attiecīgo darbu (22) .
28. Turklāt iesniedzējtiesai ir jānoskaidro, vai Materna par savu darba praksi ir saņēmusi kaut vai nelielu atalgojumu. Tikai šādā gadījumā viņu var uzskatīt par darba ņēmēju.
29. Tādējādi no secinājumiem, kas iesniedzējtiesai ir jāizdara, ir atkarīgs, vai uz Sikotiku kā Maternas laulāto ir attiecināma Regulas Nr. 1612/68 11. panta personiskā piemērojamība.
2)	Teritoriālā piemērojamība – nodarbinātības vieta
30. Uz Sikotiku ir attiecināma Regulas Nr. 1612/68 11. panta teritoriālā piemērojamība tad, ja viņa laulātā Materna “kādas dalībvalsts teritorijā” (23) strādā algotu darbu (24) un viņš pats vēlas strādāt kādu algotu darbu “šīs dalībvalsts” teritorijā.
31. Izskatāmo lietu raksturo tas, ka laulātie Sikotiks un Materna dzīvo kopā Beļģijā, kur Materna attiecīgajā laikposmā – 2003. gada pavasarī (25) – izgāja apmācību un darba praksi, tomēr Sikotiks tajā pašā laikā centās panākt pieeju darba tirgum nevis šajā, bet gan citā
dalībvalstī – Luksemburgā.
32. Regulas Nr. 1612/68 11. pants neattiecas uz šādu situāciju, jo atbilstoši tā formulējumam Kopienu darba ņēmēja ienākumu gūšanas vietai un šā darba ņēmēja laulātā, kas ir trešās valsts pilsonis, ienākumu gūšanas vietai ir jāatrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī
(“šīs dalībvalsts” teritorijā). Uz to pamatoti norāda arī valdības, kas iestājušās lietā, kā arī Komisija.
33. Tiesības veikt algotu darbu, pamatojoties uz Regulas Nr. 1612/68 11. pantu, nepiešķir migrējošā darba ņēmēja ģimenes locekļiem pašas tiesības uz brīvu pārvietošanos. Tās drīzāk līdzīgi kā pārējie noteikumi, kas ietverti Regulas Nr. 1612/68 10.–12. pantā, attiecas uz konkrēto migrējošo darba ņēmēju, kura ģimenes loceklis – laulātais vai apgādājamais bērns – ir trešās valsts pilsonis. Minētie noteikumi ir tādu tiesību aktu sistēmas daļa, kas paredzēti visu šķēršļu, kas apgrūtina migrējošā darba ņēmēja
mobilitāti, novēršanai, tostarp attiecībā uz viņa tiesībām apvienoties ar savu ģimeni un nosacījumiem, saskaņā ar kuriem šo ģimeni integrē uzņēmējā valstī (26) .
34. Tādējādi Regulas Nr. 1612/68 11. panta mērķis ir tikai īstenot EKL 39. pantā paredzētās migrējošā darba ņēmēja tiesības brīvi pārvietoties un vienlaicīgi aizsargāt viņa un viņa ģimenes locekļu tiesības uz ģimenes dzīvi, ko paredz ECTK (27) 8. pants un tagad arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (28) 7. pants. Ņemot vērā iepriekš minēto, ir saprotams, kāpēc Regulas Nr. 1612/68 preambulas trešajā apsvērumā pārvietošanās brīvība ir formulēta kā “darba ņēmēju un viņu ģimeņu pamatbrīvība”. Dzīves apstākļu, kā arī sociālā stāvokļa uzlabošanu, par ko ir runa tajā pašā apsvērumā, bieži var panākt labāk arī tad, ja paralēli migrējošajam darba ņēmējam arī viņa laulātais, uz vietas gūstot ienākumus no algota darba, sniedz ieguldījumu ģimenes uzturēšanā.
35. Ņemot vērā šo integrācijas mērķi, ir jāsecina, ka migrējošo darba ņēmēju ģimenes locekļu tiesības veikt algotu darbu nav spēkā visā Kopienu teritorijā, bet gan tikai tajā dalībvalstī, kurā attiecīgais migrējošais darba ņēmējs strādā.
36. Nav nekādu šaubu, ka ne vienmēr var izveidoties ideāla situācija, kad gan migrējošais darba ņēmējs, gan arī viņa ģimenes locekļi atrod dzīvesvietu, darbu un izglītības iespējas vienā un tajā pašā vietā. Tomēr, lai iespējami labāk nodrošinātu viņu integrāciju uzņēmējā valstī, ir būtiski, lai migrējošā darba ņēmēja ģimenes locekļi meklētu piemērotas darba vietas kopīgās dzīvesvietas apkārtnē.
37. Šī vajadzība ir atspoguļota Regulas Nr. 1612/68 11. panta formulējumā – migrējošā darba ņēmēja laulātajam un bērniem ir tiesības strādāt algotu darbu “visā [uzņēmējas dalībvalsts] teritorijā”, t.i., ne tikai kopīgajā dzīvesvietā vai migrējošā darba ņēmēja nodarbinātības vietā, bet arī citur.
38. Jāatzīst, ka pierobežu reģionos bieži var atrast labāku darba vietu blakus esošajās dalībvalstīs nekā “visā [uzņēmējas dalībvalsts] teritorijā”. Piemēram, atrodoties Zalcburgā, ir ievērojami sarežģītāk pievērsties Vīnei nekā tuvumā esošajai Augšbavārijai (Vācija), tāpat kā attālums no Tionvilles [ Thionville ] Francijā līdz Luksemburgai ir ievērojami mazāks nekā līdz Parīzei vai Marseļai. Pierobežu darbinieki (29) ir plaši izplatīts fenomens tieši pierobežu apgabalā starp Beļģiju, Luksemburgu, Franciju un Vāciju. Arī Beļģijas apdzīvotā vieta Atu, kur kopā dzīvo Sikotiks un Materna, atrodas tiešā Luksemburgas robežas tuvumā. No turienes līdz Sikotika iespējamā darba devēja atrašanās vietai Luksemburgas pilsētā Ernsterā (30) ir tikai 47 kilometri. Tādējādi ir skaidrs, ka laulāto Maternas un Sikotika integrācijai un ģimenes kopdzīvei Beļģijā būtu labāk, ja Sikotiks varētu strādāt Luksemburgas Lielhercogistē, nevis braukātu uz attālāku Beļģijas pilsētu, piemēram, uz Briseli vai Namūru.
39. Tomēr pašreizējā Kopienu tiesību situācijā Regulas Nr. 1612/68 11. pants neparedz trešo valstu pilsoņiem šādas pārrobežu
darba iespējas Kopienā . Tādējādi Kopienu likumdevējs nav ierobežojis attiecīgo personu darba iespējas, tās attiecinot tikai uz migrējošā darba ņēmēja nodarbinātības vietu, bet gan, lai sekmētu integrāciju un palielinātu izredzes iegūt piemērotu darbu, tās ir attiecinājis arī uz visu uzņēmējas dalībvalsts teritoriju. Acīmredzot tas tomēr līdz šim vēl nav izlēmis piešķirt ģimenes locekļiem tiesības veikt algotu darbu arī citās dalībvalstīs, nevis tikai uzņēmējā dalībvalstī, ne arī tikai pierobežu apgabalos, kuru tuvumā dzīvo migrējošā darba ņēmēja ģimene.
40. Tādēļ atbilstoši pašreizējai Kopienu tiesību situācijai:
Regulas Nr. 1612/68 11. pants neparedz trešās valsts pilsonim tiesības veikt algotu darbu ne tikai tajā valstī, kurā, izmantojot savas tiesības uz pārvietošanās brīvību, strādā viņa laulātais, kas ir kādas dalībvalsts pilsonis, bet arī citā dalībvalstī.
3)	Izmaiņas šās lietas apstākļos pēc darba atļaujas atteikuma
41. Ja piemērojamās valsts procesuālās tiesības ļauj iesniedzējtiesai ņemt vērā arī tādas izmaiņas šās lietas apstākļos, kas notikušas jau pēc
Luksemburgas darba un nodarbinātības lietu ministra pieņemtā lēmuma atteikt darba atļauju (31), tātad pēc 2003. gada 14. jūlija, ir jānorāda daži papildu aspekti.
42. Kā izriet no lietas materiāliem, Maternai kopš 2003. gada 15. jūlija ir beztermiņa darba līgums ar kādu uzņēmumu, kas atrodas Petanžā, Luksemburgas Lielhercogistē, un kopš tā laika viņa strādā Luksemburgā kā darba ņēmēja privātajā sektorā.
43. Tādējādi, raugoties no šobrīd pastāvošās situācijas, Sikotiks cenšas piekļūt darba tirgum tajā pašā dalībvalstī, kurā veic algotu darbu arī viņa laulātā, un tādējādi uz viņu ir attiecināma Regulas Nr. 1612/68 11. panta teritoriālā piemērojamība atbilstoši tā formulējumam (strādāt jebkādu algotu darbu visā “šīs dalībvalsts” teritorijā).
44. Turklāt nemaz nekaitē tas, ka attiecīgā dalībvalsts ir Maternas izcelsmes valsts.
45. Ir atzīts, ka Kopienu t iesību noteikumi gan neattiecas uz dalībvalstu pilnīgi iekšējām situācijām (32) . Tomēr, ja konkrētajam gadījumam ir saistība ar Kopienu tiesībām, it īpaši tādēļ, ka attiecīgā persona ir izmantojusi savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, tad Kopienu tiesības ir piemērojamas arī attiecībā uz to dalībvalsti, kuras pilsonība ir attiecīgajai personai (33) . Tam pamatā ir uzskats, ka dalībvalsts pilsonis būtu mazāk ieinteresēts savu tiesību uz brīvu pārvietošanos izmantošanā, ja rezultātā viņš nevarētu atsaukties uz Kopienu tiesībām saistībā ar savu izcelsmes valsti tāpat kā citu dalībvalstu pilsoņi.
46. Līdz ar to, ja iesniedzējtiesa atzīst, ka Materna atbilst migrējoša darba ņēmēja kritērijiem (34), viņu var uzskatīt par personu, kas atbilstoši EKL 39. pantam ir izmantojusi savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, un tādējādi uz viņu attiecas Kopienu tiesību piemērojamība.
47. Tādus pašus apsvērumus var piemērot arī migrējošā darba ņēmēja ģimenes locekļu atvasinātajām tiesībām, kas noteiktas Regulas Nr. 1612/68 10.–12. pantā (35) . Tas ir tādēļ, ka, kā jau iepriekš minēts (36), arī šīs atvasinātās tiesības sekmē migrējošā darba ņēmēja mobilitāti un viņa ģimenes dzīves aizsardzību.
48. Tādējādi, lai labāk nodrošinātu migrējošā darba ņēmēja mobilitāti, tostarp arī viņa iespējamo atgriešanos savas izcelsmes valsts darba tirgū, un palīdzētu viņam saglabāt ģimenes dzīvi, migrējošā darba ņēmēja laulātajam un bērniem būtu vienmēr jāpiešķir ne tikai ieceļošanas un uzturēšanās tiesības (37), bet arī tiesības uz darbu tajā dalībvalstī, kurā attiecīgajā laikposmā strādā migrējošais darba ņēmējs. Līdz ar to gadījumā, ja migrējošais darba ņēmējs atgriežas savas izcelsmes dalībvalsts darba tirgū, viņa ģimenes locekļiem ir jābūt tiesībām uz darbu atbilstoši Regulas Nr. 1612/68 11. pantam arī šajā dalībvalstī.
49. Tas, ka laulātie Materna un Sikotiks, neskatoties uz iespējamo darbu Luksemburgā, arī turpmāk drīkst kopā dzīvot Beļģijā, Maternas gadījumā izriet no tiesībām uz brīvu pārvietošanos, kas viņai pienākas kā Eiropas Savienības pilsonei saskaņā ar EKL 18. pantu (38) ; Sikotika gadījumā atvasinātās uzturēšanās tiesības izriet no Direktīvas 90/364 1. panta 1. punkta, skatot to kopā ar 2. punkta a) apakšpunktu.
50. Kopsavilkums:
Ja pēc tam, kad darba ņēmējs ir izmantojis savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, viņš atgriežas dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, tad viņa laulātajam, kas ir trešās valsts pilsonis, saskaņā ar Regulas Nr. 1612/68 11. pantu ir tiesības veikt algotu darbu visā šīs dalībvalsts teritorijā.
B – Atvasinātās tiesības uz pieeju algotam darbam un iespēju strādāt algotu darbu saskaņā ar Direktīvas 93/96 2. panta 2. punktu
51. Ja iesniedzējtiesa secina, ka Maternas Beļģijā izietā darba prakse neatbilst reālas un efektīvas nodarbošanās nosacījumiem, bet gan drīzāk tai ir bijis tik nenozīmīgs apmērs, ka tā ir tikai pakārtota un nebūtiska, tad viņu nevar uzskatīt par darba ņēmēju. Līdzīgi tas būtu gadījumā, ja Materna par savu darba praksi nebūtu saņēmusi kaut vai nelielu atalgojumu (39) .
52. Tas tomēr nenozīmē, ka šādā gadījumā uz Maternu un Sikotiku neattiektos Kopienu tiesību piemērojamība. Katrā ziņā būtu bijis jāpiemēro studentu direktīva, kura tiks pakārtoti nedaudz apskatīta turpmākajā secinājumu daļā.
53. Studentu direktīva pretēji savam nosaukumam nav domāta tikai personām, kas studē universitātē vai citā specializētā augstākās izglītības iestādē. Drīzāk to var pēc būtības piemērot gadījumā, ja kādas dalībvalsts pilsonis uzturas citā dalībvalstī un tajā ir uzņemts atzītā izglītības iestādē, kur viņa galvenais mērķis ir piedalīties profesionālajā apmācībā (Direktīvas 93/96 1. panta teikuma pēdējā daļa). Tādējādi studentu direktīva attiecas arī uz tādiem profesionālās apmācības kursiem kā Maternas apmācība Beļģijā. Turklāt tas atbilst arī studentu direktīvas mērķim garantēt dalībvalstu pilsoņiem profesionālās apmācības pieejamību kādā citā dalībvalstī (40) .
54. No studentu direktīvas 2. panta 2. punkta teikuma otrās daļas izriet, ka Sikotiks kā tādas Eiropas Savienības pilsones laulātais, kura sakarā ar profesionālo apmācību likumīgi (41) uzturas kādā dalībvalstī, drīkst veikt jebkādu algotu darbu visā šīs dalībvalsts teritorijā neatkarīgi no viņa pilsonības.
55. Šī noteikuma teritoriālā piemērojamība ir tāda pati kā Regulas Nr. 1612/68 11. pantam (“visā šīs dalībvalsts teritorijā”). Arī jautājumā par studentu ģimenes locekļu statusu studentu direktīva pamatojas uz līdzīgiem apsvērumiem kā Regula Nr. 1612/68 un tai ir līdzīgi mērķi. It īpaši saskaņā ar attiecīgās direktīvas preambulas astoto apsvērumu studenti var pilnvērtīgi izmantot uzturēšanās tiesības tikai tad, ja tās piešķir arī viņu ģimenes locekļiem. Līdz ar to arī studentu direktīva atzīst par svarīgu atbalstu ģimenes dzīvei un ģimenes integrāciju uzņēmējā dalībvalstī. Ņemot to vērā, viss, kas iepriekš minēts attiecībā uz Regulu Nr. 1612/68, attiecas arī uz studentu direktīvu (42) .
56. Ņemot vērā, ka Materna ir devusies uz ārzemēm, šajā gadījumā runa nav par dalībvalsts pilnīgi iekšēju situāciju. Kopš brīža, kad ieviestas vispārējās tiesības uz brīvu pārvietošanos (EKL 18. panta 1. punkts), jau tikai pārceļot dzīvesvietu uz ārzemēm, Eiropas Savienības pilsonis izmanto Kopienu tiesību aktos garantētās tiesības (43) .
57. Turklāt Materna pārcēlās uz citu dalībvalsti kā studente ar mērķi iziet profesionālo apmācību. Šāda uzturēšanās ārzemēs var pozitīvi ietekmēt arī studenta profesionālo karjeru viņa izcelsmes dalībvalstī (44) . Atgriežoties savā izcelsmes dalībvalstī, students var, piemēram, turpināt izglītību vai arī uzreiz uzsākt profesionālu darbību. Tādēļ ir jābūt iespējai piemērot tiesības, kas Maternai un viņas laulātajam izriet no studentu direktīvas, arī izcelsmes valstī Luksemburgā (45) .
VI – Secinājumi
58. Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, iesaku Tiesai atbildēt Luksemburgas Cour administrative
šādi:
1) Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 11. pants neparedz trešās valsts pilsonim tiesības strādāt algotu darbu kādā citā dalībvalstī kā vien tajā, kurā, izmantojot savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, strādā viņa laulātais, kas ir kādas dalībvalsts pilsonis.
2) Ja pēc tiesību uz brīvu pārvietošanos izmantošanas darba ņēmējs atgriežas dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, tad viņa laulātajam, kas ir trešās valsts pilsonis, saskaņā ar Regulas Nr. 1612/68 11. pantu ir tiesības veikt jebkādu algotu darbu visā šīs dalībvalsts teritorijā.
(1) .
(2)  –	Administratīvā tiesa.
(3)  –	OV L 257, 2. lpp. Regulas Nr. 1612/68 11. pants tika atcelts un aizstāts ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp., un grozījums – OV L 229, 35. lpp.; turpmāk tekstā – “Direktīva 2004/38”). Tomēr šis grozījums stājas spēkā tikai 2006. gada 30. aprīlī un tādējādi neietekmē pamata prāvas faktiskos apstākļus.
(4)  –	OV L 317, 59. lpp. Direktīva tika atcelta un aizstāta ar Direktīvu 2004/38. Tomēr šis tiesību aktu grozījums stājas spēkā tikai 2006. gada 30. aprīlī un tādējādi neietekmē pamata prāvas faktiskos apstākļus.
(5)  –	Papildus no lietas materiāliem izriet, ka izskatāmajā lietā Luksemburgas iestādes tostarp piemērojušas šādas valsts tiesību normas: 1972. gada 28. marta likuma 27. pants redakcijā ar grozījumiem [ Loi modifiée du 28 mars 1972 concernant 1) l’entrée et le séjour des étrangers; 2) le contrôle médical des étrangers; 3) l’emploi de la main‑d’œuvre étrangère ] un Lielhercogistes 1972. gada 12. maija noteikumu 10. pants redakcijā ar grozījumiem [ Règlement grand‑ducal modifié du 12 mai 1972 déterminant les mesures applicables pour l’emploi des travailleurs étrangers sur le territoire du Grand‑Duché de Luxembourg ].
(6)  –	“Formation d’auxiliaire familiale et sanitaire à l’enseignement secondaire professionel”.
(7)  –	No lietas materiāliem izriet, ka no 2003. gada marta līdz jūnijam Materna izgāja darba praksi kā slimnieku kopēja (“aide soignante”).
(8)  –	“Certificat de qualification de sixième année de l’enseignement secondaire professionnel”, ko Athénée Royal Athus
pagaidu kārtībā izsniedza 2003. gada 30. jūnijā Obaņā [ Aubagne ] (Atu [ Athus ]).
(9)  –	Datums, kurā pieteikums tika saņemts Luksemburgas nodarbinātības dienestā (“Administration de l’Emploi”).
(10)  –	“Déclaration d’Engagement tenant lieu de demande en obtention du permis de travail”.
(11)  –	Ministre du Travail et de l’Emploi .
(12)  –	Par to skat. neapstrīdētos datus prasītāju procesuālajos rakstos abās pamata prāvas instancēs.
(13)  –	Piemēram, ar Eiropas Ekonomikas zonas līguma 28. pantu (OV 1994, L 1, 3. lpp.) darba ņēmēju brīva pārvietošanās tika pilnībā attiecināta uz visu EEZ teritoriju; attiecībā uz Šveices pilsoņiem ir spēkā divpusējais Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (OV 2002, L 114, 6. lpp.). Ne tik tālejošs ir, piemēram, Nolīgums, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju (OV 1964, 217, 3685. lpp.), kā arī attiecīgie piemērošanas noteikumi Asociācijas Padomes 1980. gada 19. septembra Lēmumā Nr. 1/80 (skat. arī Asociācijas līguma 12. pantu un Lēmuma Nr. 1/80 6. pantu).
(14)  –	Par jaunākajām tendencēm šajā jomā skat., piemēram, Komisijas priekšlikumu Padomes direktīvai par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu ieceļošanu un uzturēšanos, lai strādātu algotu darbu vai veiktu saimniecisko darbību pašnodarbinātās personas statusā, KOM(2001)386, galīgā redakcija (OV 2001, C 332 E, 248. lpp.); sakarā ar turpmāko attīstību skat. arī Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.), it īpaši 11. un 14. pantu.
(15)  –	2006. gada 30. aprīlī attiecībā uz Eiropas Savienības pilsoņu ģimenes locekļiem stājas spēkā atbilstošā horizontālā tiesību norma, proti, Direktīvas 2004/38 23. pants. Tas aizstāj gan Regulas Nr. 1612/68 11. pantu, gan Direktīvas 93/96 2. panta 2. punkta otro daļu.
(16)  –	2004. gada 23. marta spriedums lietā C‑138/02 Collins
( Recueil, I‑2703. lpp., 26. punkts), 2004. gada 7. septembra spriedums lietā C‑456/02 Trojani
(Krājums, I‑7573. lpp., 15. punkts) un 2005. gada 17. marta spriedums lietā C‑109/04 Kranemann
(Krājums, I‑2421. lpp., 12. punkts). Skat. arī 1964. gada 19. marta spriedumu lietā 75/63 Unger
( Recueil, 381., 396. un turpmākās lpp.), 1982. gada 23. marta spriedumu lietā 53/81 Levin
( Recueil, 1035. lpp., 11. un 13. punkts), 1986. gada 3. jūlija spriedumu lietā 66/85 Lawrie‑Blum
( Recueil, 2121. lpp., 16. punkts), 1989. gada 31. maija spriedumu lietā 344/87 Bettray
( Recueil, 1621. lpp., 11. punkts), 1992. gada 26. februāra spriedumu lietā C‑3/90 Bernini
( Recueil, I‑1071. lpp., 14. punkts), 1999. gada 8. jūnija spriedumu lietā C‑337/97 Meeusen
( Recueil, I‑3289. lpp., 13. punkts) un 2002. gada 19. novembra spriedumu lietā C‑188/00 Kurz
( Recueil, I‑10691. lpp., 32. punkts).
(17)  –	Iepriekš minētie spriedumi lietās Lawrie‑Blum
(17. punkts), Bettray
(12. punkts), Bernini
(14. punkts), Meeusen
(13. punkts), Kurz
(32. punkts), Collins
(26. punkts), Trojani
(15. punkts) un Kranemann
(12. punkts) (visi minēti 16. zemsvītras piezīmē).
(18)  –	Iepriekš minētie spriedumi lietās Levin
(16. punkts), Lawrie‑Blum (20. un 21. punkts), Bettray
(15. un 16. punkts), Kurz
(32. punkts), Trojani
(16. punkts) un Kranemann
(17. punkts) (visi minēti 16. zemsvītras piezīmē).
(19)  –	Iepriekš minētie spriedumi lietās Bettray
(13. punkts), Bernini
(14. punkts), Meeusen
(13. punkts), Collins
(26. punkts), Trojani
(15. punkts) un Kranemann
(12. punkts) (visi minēti 16. zemsvītras piezīmē).
(20)  –	Iepriekš minētais spriedums lietā Bernini
(15. punkts), līdzīgi arī spriedumi lietās Lawrie‑Blum
(19.–21. punkts) un Kranemann
(13. punkts) (visi minēti 16. zemsvītras piezīmē).
(21)  –	Tiesas pastāvīgā judikatūra; skat. neseno 2005. gada 9. jūnija spriedumu apvienotajās lietās C‑211/03, C‑299/03 un no C‑316/03 līdz C‑318/03 HLH Warenvertrieb
un Orthica (Krājums, I‑5141. lpp., 96. punkts).
(22)  –	Spriedums lietā Bernini
(iepriekš minēts 16. zemsvītras piezīmē), 16. punkts.
(23)  –	Tāds pats formulējums ir arī noteikuma franču, itāļu, portugāļu un holandiešu valodas versijā. Turpretī, piemēram, Regulas Nr. 1612/68 11. panta dāņu, angļu, somu, zviedru un spāņu valodas versijā runa ir par darbu citas
dalībvalsts teritorijā.
(24)  –	Šajā gadījumā nav nozīmes alternatīvai, kas arī ir minēta Regulas Nr. 1612/68 11. pantā, – veikt darbību pašnodarbinātās personas statusā.
(25)  –	Jāatgādina, ka 2003. gada pavasarī Sikotiks, atrodoties Beļģijā, meklēja darbu Luksemburgā un kāds Luksemburgas uzņēmums 2003. gada 18. martā vietējās iestādēs pieprasīja Sikotikam darba atļauju. Luksemburgas darba un nodarbinātības ministra lēmums atteikt darba atļauju pieņemts 2003. gada 14. jūlijā.
(26)  –	Regulas Nr. 1612/68 preambulas piektais apsvērums. Par ģimenes dzīves nozīmi saistībā ar personu brīvas pārvietošanās noteikumiem skat. arī 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā C‑157/03 Komisija/Spānija (Krājums, I‑2911. lpp., 26. punkts), 2002. gada 25. jūlija spriedumu lietā C‑459/99 MRAX
( Recueil, I‑6591. lpp., 53. punkts), 2002. gada 11. jūlija spriedumu lietā C‑60/00 Carpenter
( Recueil, I‑6279. lpp., 38., 39. un 42. punkts), 2000. gada 11. aprīļa spriedumu lietā C‑356/98 Kaba
( Recueil, I‑2623. lpp., 20. punkts) un 1990. gada 13. novembra spriedumu lietā C‑308/89 Di Leo
( Recueil, I‑4185. lpp., 13. punkts).
(27)  –	Eiropas Cilvēka tiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija, kas parakstīta 1950. gada 4. novembrī Romā.
(28)  –	OV 2000, C 364, 1. lpp. Pati Pamattiesību harta vēl nerada primārajām tiesībām pielīdzināmas saistošas tiesiskās sekas, tomēr kā juridiskās izziņas avots tā sniedz ieskatu Kopienu tiesību garantētajās pamattiesībās. Šajā sakarā skat. manus 2005. gada 8. septembra secinājumus lietā C‑540/03 Parlaments/Padome (2006. gada 27. jūnija spriedums, Krājums, I‑5769. lpp., 108. punkts) un 2004. gada 14. oktobra secinājumus apvienotajās lietās C‑387/02, C‑391/02 un C‑403/02 Berlusconi u.c. (2005. gada 3. maija spriedums, Krājums, I‑3565. lpp., 83. punkts); tādā pašā nozīmē skat. ģenerāladvokāta Pojareša Maduru [ Poiares Maduro ] 2004. gada 29. jūnija secinājumus lietā C‑181/03 P Nardone /Komisija (2005. gada 13. janvāra spriedums, Krājums, I‑199. lpp., 51. punkts), ģenerāladvokāta Mišo [ Mischo ] 2001. gada 20. septembra secinājumus apvienotajās lietās C‑20/00 un C‑64/00 Booker Aquaculture
un Hydro Seafood
(2003. gada 10. jūlija spriedums, Recueil, I‑7411. lpp., 126. punkts), ģenerāladvokāta Ticano [ Tizzano ] 2001. gada 8. februāra secinājumus lietā C‑173/99 BECTU
(2001. gada 26. jūnija spriedums, Recueil, I‑4881. lpp., 28. punkts), kā arī ģenerāladvokāta Ležē [ Léger ] 2001. gada 10. jūlija secinājumus lietā C‑353/99 P Padome/ Hautala
(2001. gada 6. decembra spriedums, Recueil, I‑9565. lpp., 82. un 83. punkts); ne tik kategorisks ir ģenerāladvokāts Albērs [ Alber ] savos 2002. gada 24. oktobra secinājumos lietā C‑63/01 Evans
(2003. gada 4. decembra spriedums, Recueil, I‑14447. lpp., 80. punkts).
(29)  –	1. panta f) punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp., labojumi OV L 200, 1. lpp.) ietver šādu jēdziena “pierobežu darbinieks” definīciju: “pierobežas darbinieks ir katra persona, kas veic darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā kādā dalībvalstī, bet dzīvo citā dalībvalstī, kurā parasti atgriežas katru dienu vai vismaz vienreiz nedēļā”; līdzīgi noteikts 1. panta b) punktā Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).
(30)  –	Šo ceļa posmu ar automašīnu var veikt 36 minūtēs, no tām 21 minūti (35 km) braucot pa lielceļiem (pamatojoties uz informāciju www.viamichelin.de un www.map24.de, abas mājas lapas pēdējo reizi apmeklētas 2005. gada 9. novembrī).
(31)  –	Šādā nozīmē varētu saprast nolēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu priekšpēdējā apsvērumā ietverto atsauci uz 1993. gada 31. marta spriedumu lietā C‑19/92 Kraus
( Recueil, I‑1663. lpp.), kurā ir norāde uz Maternas profesionālo karjeru “[savā] valstī”, tādējādi – uz viņas iespējamo atgriešanos Luksemburgas darba tirgū.
(32)  –	1982. gada 27. oktobra spriedums apvienotajās lietās 35/82 un 36/82 Morson
un Jhanjan
( Recueil, 3723. lpp., 16. un 17. punkts), 1990. gada 18. oktobra spriedums apvienotajās lietās C‑297/88 un C‑197/89 Dzodzi
( Recueil, I‑3763. lpp., 23. un 24. punkts) un 1997. gada 5. jūnija spriedums apvienotajās lietās C‑64/96 un C‑65/96 Uecker
un Jacquet
( Recueil, I‑3171. lpp., 16. un 21. punkts).
(33)  –	Spriedums lietā Kraus
(iepriekš minēts 31. zemsvītras piezīmē, 15. un 16. punkts), 2002. gada 11. jūlija spriedums lietā C‑224/98 D’Hoop
( Recueil, I‑6191. lpp., 30. punkts) un 2004. gada 29. aprīļa spriedums lietā C‑224/02 Pusa
( Recueil, I‑5763. lpp., it īpaši 17. punkts).
(34)  –	Šajā sakarā skat. šo secinājumu 22.–28. punktu.
(35)  –	Tiesa jau ir nospriedusi, ka atsauce uz Kopienu tiesībām jautājumā par trešās valsts pilsoņa ieceļošanas uz uzturēšanās tiesībām ir pieļaujama, ja attiecīgais trešās valsts pilsonis ir tāda Eiropas Savienības pilsoņa laulātais, kurš atgriežas savā dzimtenē; skat. 1992. gada 7. jūlija spriedumu lietā C‑370/90 Singh
( Recueil, I‑4265. lpp., 19.–23. punkts) un 2003. gada 23. septembra spriedumu lietā C‑109/01 Akrich
( Recueil, I‑9607. lpp., 54. punkts).
(36)  –	Šo secinājumu 33. un turpmākie punkti.
(37)  –	Spriedumi lietās Singh
(19.–23. punkts) un Akrich
(54. punkts) (iepriekš minēti 35. zemsvītras piezīmē).
(38)  –	Uzturēšanās tiesības var tikt ierobežotas atbilstoši Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvas 90/364/EEK par tiesībām uz dzīvesvietu (OV L 180, 26. lpp.; turpmāk tekstā – “Direktīva 90/364”) 1. pantam. Šo direktīvu atcēla un aizstāja Direktīva 2004/38, tomēr šis tiesību akta grozījums stājas spēkā tikai 2006. gada 30. aprīlī un tādējādi neietekmē pamata prāvas faktiskos apstākļus.
(39)  –	Skat. šo secinājumu 23. un 28. punktu.
(40)  –	Direktīvas 93/96 preambulas trešais un ceturtais apsvērums un 1. panta teikuma pirmā daļa.
(41)  –	Atbilstoši Direktīvas 93/96 1. pantam studentam un viņa ģimenes locekļiem var neatzīt uzturēšanās tiesības, ja students nevar pierādīt, ka viņam ir pietiekami uzturlīdzekļi, lai viņš un viņa ģimene uzturēšanās laikā neapgrūtinātu uzņēmējas dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēmu.
(42)  –	Šo secinājumu 30.–39. punkts.
(43)  –	Šajā sakarā skat. arī 33. zemsvītras piezīmē minētos spriedumus lietās D’Hoop (it īpaši 8. un 29. punkts) un Pusa
(it īpaši 12., 17. un 21. punkts), kā arī 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā C‑403/03 Schempp
(Krājums, I‑6421. lpp., 40. un turpmākie punkti). Citādā ziņā, attiecībā uz kuru Eiropas Savienības pilsoņa tiesības uz brīvu pārvietošanos, kā arī Direktīvas 90/364 un 93/96 vēl nebija piemērojamas, skat. vēl arī 1993. gada 26. janvāra spriedumu lietā C‑112/91 Werner
( Recueil, I‑429. lpp., 16. un 17. punkts); šajā sakarā skat. arī ģenerāladvokāta Ležē [ Léger ] 2005. gada 1. marta secinājumus lietā C‑152/03 Ritter‑Coulais
(2006. gada 21. februāra spriedums, Krājums, I‑1711. lpp., 51.–62. punkts).
(44)  –	Tādā pašā nozīmē attiecībā uz ārzemēs iegūtu akadēmisko grādu skat. 31. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā Kraus, 18. un turpmākie punkti.
(45)  –	Par to konkrētāk skat. šo secinājumu 44.–48. punktu.