62013CJ0217
PRESUDA SUDA (treće vijeće)
19. lipnja 2014. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovi — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 3. stavci 1. i 3. — Žig koji se sastoji od crvene boje bez obrisa, registriran za bankarske usluge — Zahtjev za proglašavanje žiga ništavim — Razlikovni karakter stečen uporabom — Dokaz — Ispitivanje javnog mnijenja — Trenutak u kojem se uporabom stječe razlikovni karakter — Teret dokazivanja“
U spojenim predmetima C‑217/13 i C‑218/13,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koje je uputio Bundespatentgericht (Njemačka), odlukama od 8. ožujka 2013., pristiglima na Sud 24. travnja 2013., u postupcima
Oberbank AG (C‑217/13)
Banco Santander SA (C‑218/13),
Santander Consumer Bank AG (C‑218/13)
protiv
Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V,
SUD (treće vijeće),
u sastavu: M. Ilešič, predsjednik vijeća, C. G. Fernlund, A. Ó Caoimh, C. Toader i E. Jarašiūnas (izvjestitelj), suci,
nezavisni odvjetnik: M. Wathelet,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
—
za Oberbank AG, S. Jackermeier, Rechtsanwalt,
—
za Banco Santander SA i Santander Consumer Bank AG, B. Goebel, Rechtsanwalt,
—
za Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV, S. Fischoeder, U. Lüken i U. Karpenstein, Rechtsanwälte,
—
za španjolsku vladu, N. Díaz Abad, u svojstvu agenta,
—
za poljsku vladu, B. Majczyna, u svojstvu agenta,
—
za vladu Ujedinjene Kraljevine, S. Brighouse, u svojstvu agenta, uz asistenciju S. Ford, barrister,
—
za Europsku komisiju, F. W. Bulst i G. Braun, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez njegovog mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjevi za prethodnu odluku odnose se na tumačenje članka 3. stavka 1. i 3. Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL L 299, str. 25. i ispravak SL 2009, L 11., str. 86.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.).
2
Ti su zahtjevi upućeni u okviru sporova između, u predmetu C‑217/13, Oberbank AG (u daljnjem tekstu: Oberbank) i Deutscher Sparkassen- und Giroverband eV (u daljnjem tekstu: DSGV) i, u predmetu C‑218/13, Banco Santander SA (u daljnjem tekstu: Banco Santander) i Santander Consumer Bank AG (u daljnjem tekstu: Santander Consumer Bank) te DSGV‑a, u svezi sa zahtjevima za proglašavanje ništavim žiga crvene boje bez obrisa nositelj kojega je DSGV.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
Direktivom 2008/95 stavljena je izvan snage i zamijenjena prva Direktiva 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL L 40, str. 1. i ispravak SL 1989, L 207., str. 44.).
4
Uvodna izjava 1. Direktive 2008/95/EZ glasi:
„Sadržaj Direktive Vijeća [89/104] [...] izmijenjen je. Radi jasnoće i racionalnosti navedenu Direktivu trebalo bi kodificirati.“
5
Uvodne izjave 6. i 10. Direktive 2008/95, koje u bitnome odgovaraju petoj i devetoj uvodnoj izjavi Direktive 89/104, glase:
„(6)
Države članice i dalje bi trebale imati mogućnost utvrđivanja odredaba postupka vezano uz registraciju, opoziv i proglašavanja ništavosti žigova stečenih registracijom. One mogu, primjerice, odlučiti o načinu registracije žiga i postupcima za proglašavanje žiga ništavim [...].
[...]
(10)
Za omogućavanje slobodnog kretanja proizvoda i usluga temeljno je osigurati da registrirani žigovi uživaju istu zaštitu u pravnim sustavima svih država članica. [...]“
6
Sukladno članku 2. Direktive 2008/95, naslovljenom „Znakovi koji mogu činiti žig“, koji je istovjetan članku 2. Direktive 89/104:
„Žig može sačinjavati svaki znak koji se može grafički prikazati [...], pod uvjetom da su takvi znakovi prikladni za razlikovanje proizvoda ili usluga jednog poduzetnika od proizvoda ili usluga drugog poduzetnika.“
7
Članak 3. Direktive 2008/95, naslovljen „Razlozi za odbijanje ili proglašavanje žiga ništavim“, koji bez bitnih izmjena preuzima sadržaj članka 3. Direktive 89/104, propisuje:
„1.   Neće se registrirati ili, ako su registrirani, mogu se proglasiti ništavim:
[...]
(b)
znakovi koji nemaju razlikovni karakter;
[...]
3.   Registracija žiga neće biti odbijena niti će ga se proglasiti ništavim u skladu sa stavkom 1. točkama (b), (c) ili (d) ako je prije datuma prijave za registraciju te svojom uporabom stekao razlikovni karakter. Svaka država članica može dodatno osigurati da se ova odredba također primijeni tamo gdje je razlikovni karakter stečen nakon datuma prijave za registraciju ili nakon datuma registracije.
[...]“
Njemačko pravo
8
Članak 8. stavak 2. točka 1. Zakona o žigovima (Markengesetz) od 25. listopada 1994. (BGBl 1994, str. 3082., u daljnjem tekstu: MarkenG) glasi:
„Odbit će se registracija žigova:
1.
koji su lišeni razlikovnog karaktera za proizvode ili usluge o kojima je riječ.“
9
Članak 8. stavak 3. MarkenG‑a predviđa:
„[Točka 1. stavka 2.] ne primjenjuj[e] se kada se žig, prije datuma na koji je odlučeno o registraciji, ustalio u odnosnoj sredini zahvaljujući svojoj uporabi za proizvode i usluge na koje se zahtjev odnosi.“
10
Članak 37. stavak 2. MarkenG‑a glasi:
„Ako iz ispitivanja proizlazi da žig ne ispunjava uvjete iz članka 8. stavka 2. točaka 1., 2. i 3. na datum podnošenja prijave za registraciju [...], ali da je razlog za odbijanje registracije nestao nakon tog datuma, prijava se ne može odbiti ako podnositelj prijave pristane da se, bez obzira na početni datum podnošenja [...], datum na koji je nestao razlog za odbijanje smatra datumom podnošenja prijave i da se pravo prvenstva iz članka 6. stavka 2. određuje prema tom novom datumu.“
11
U skladu s člankom 50. stavcima 1. i 2. MarkenG‑a:
„1.   Registrirani žig mora se, na zahtjev, proglasiti ništavim ako je registriran u suprotnosti s [člankom 8.].
2.   Ako je žig registriran u suprotnosti s [člankom 8. stavkom 2. točkom 1.], registracija se može proglasiti nevažećom samo ako razlog za odbijanje još uvijek postoji na datum donošenja odluke o zahtjevu za proglašavanje žiga ništavim. [...]“
Glavni postupci i prethodna pitanja
12
Iz odluka kojima se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da je DSGV 7. veljače 2002. podnio prijavu za registraciju žiga crvene boje HKS 13 bez obrisa (u daljnjem tekstu: predmetni žig) za niz proizvoda i usluga.
13
Odlukom od 4. rujna 2003. Deutsches Patent- und Markenamt (njemački ured za patente i žigove, u daljnjem tekstu: DPMA) odbio je taj zahtjev. DSGV je podnio žalbu protiv te odluke, ograničavajući prijavu za registraciju na određene usluge iz razreda 36., u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga za registraciju žigova od 15. lipnja 1957., kako je izmijenjen i dopunjen, i provevši ispitivanje javnog mnijenja 24. siječnja 2006.
14
Odlukom od 28. lipnja 2007. DPMA je poništio tu odluku jer je za usluge na koje se odsad odnosi prijava za registraciju, na temelju ispitivanja javnog mnijenja, trebalo uzeti u obzir da se predmetni žig ustalio u odnosnoj sredini, u smislu članka 8. stavka 3. MarkenG‑a, u visini od 67,9%. Taj je žig stoga registriran 11. srpnja 2007. za usluge iz razreda 36., za različite financijske usluge u bankarskom poslovanju s građanima te malim i srednjim poduzetnicima.
15
Oberbank je 15. siječnja 2008. podnio zahtjev za proglašavanje predmetnog žiga ništavim tvrdeći osobito da nije stekao razlikovni karakter kroz uporabu. DSGV je osporio taj zahtjev.
16
Odlukom od 16. lipnja 2009. DPMA je odbio navedeni zahtjev smatrajući da je predmetni žig, iako je bitno lišen razlikovnog karaktera, uporabom stekao takav karakter, kao što to potvrđuju ispitivanje javnog mnijenja od 24. siječnja 2006 i drugi dokumenti koje je podnio DSGV.
17
Oberbank je podnio žalbu sudu koji je uputio zahtjev tražeći poništenje te odluke i proglašenje predmetnog žiga ništavim. Pred sudom koji je uputio zahtjev Oberbank se pozvao na nedostatak razlikovnog karaktera tog žiga. DSGV je odbio žalbu i, u odnosu na stjecanje razlikovnog karaktera tog žiga, u lipnju 2011. proveo drugo ispitivanje javnog mnijenja.
18
I Banco Santander i Santander Consumer Bank podnijeli su 19. listopada 2009. zahtjev za proglašavanje žiga ništavim navodeći razloge slične onima koje je iznio Oberbank u svojem zahtjevu od 15. siječnja 2008. Kako bi utemeljili svoj zahtjev za proglašavanje žiga ništavim, usto su dostavili DPMA‑u više drugih ispitivanja javnog mnijenja. DSGV je osporio te tvrdnje.
19
Nakon spajanja dvaju postupaka, DPMA je odlukom od 24. travnja 2012. odbio te zahtjeve iz razloga sličnih onima koje je naveo u svojoj odluci od 16. lipnja 2009.
20
Banco Santander i Santander Consumer Bank podnijeli su sudu koji je uputio zahtjev tužbu protiv te odluke sličnu onoj koju je Oberbank podnio u drugom predmetu. Usto tvrde da teret dokazivanja uporabom stečenog razlikovnog karaktera, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, pada na nositelja žiga. DSGV je odbio i tu žalbu.
21
Sud koji je uputio zahtjev ističe, kao prvo, da boja HKS 13 ne čini bitan razlikovni karakter i da sudska praksa njemačkih sudova, u svrhu utvrđivanja je li žig koji se sastoji od boje uporabom stekao razlikovni karakter, zahtijeva provođenje ispitivanja javnog mnijenja kako bi se utvrdio „ispravljeni“stupanj prepoznatljivosti ili „stupanj ustaljenosti“ predmetnog žiga.
22
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, s obzirom na okolnosti slučaja, samo bi se ako je stupanj ustaljenosti veći od 70% moglo smatrati da je žig uporabom stekao razlikovni karakter, a te osobitosti počivaju osobito na činjenici da se radi o samoj boji i da iz troškova promidžbe DSGV‑a nije moguće utvrditi je li on, s obzirom na usluge koje nudi, mogao nametnuti ton HKS 13 kao vlastiti žig.
23
Sud koji je uputio zahtjev pita se u kojoj mjeri žig koji se sastoji od boje bez obrisa mora biti ustaljen u odnosnoj sredini da bi mogao imati uporabom stečen razlikovni karakter. Napominje da Sud u svezi s tim još nije donio odluku.
24
Kao drugo, sud koji je uputio zahtjev smatra da ishod postupaka ovisi o tome treba li se postojanje uporabom stečenog razlikovnog karaktera ocjenjivati na datum podnošenja ili na datum registracije osporavanog žiga. Napominje da će, prema njemačkom zakonodavstvu, registracija žiga biti proglašena ništavom ako žig nije uporabom stekao razlikovni karakter prije datuma odlučivanja o registraciji, na temelju članka 8. i članka 50. stavka 1. MarkenG‑a, te ako žig nije uporabom stekao razlikovni karakter na datum na koji je odlučeno o zahtjevu za proglašavanje žiga ništavim, na temelju članka 50. stavka 2. prve rečenice MarkenG‑a.
25
Sud koji je uputio zahtjev ističe da se njemački propisi ipak moraju tumačiti u smislu da Savezna Republika Njemačka nije iskoristila mogućnost predviđenu u drugoj rečenici članka 3. stavka 3. Direktive 2008/95. Štoviše, članak 8. stavak 3. MarkenG‑a mora se, prema mišljenju tog suda, tumačiti zajedno s člankom 37. stavkom 2. tog zakona, koji pretpostavlja da žig može biti registriran samo ako na datum podnošenja prijave za registraciju ima razlikovni karakter. Ako je žig stekao takav karakter nakon podnošenja prijave za registraciju, potonja odredba izričito predviđa vremenski pomak prava prvenstva, pod uvjetom prihvaćanja prijave, ako je taj pomak istovrijedan, prema mišljenju tog suda, odustajanju od prijave i naknadnom podnošenju nove prijave. Taj je sud potvrdio da se njemački zakoni stoga moraju tumačiti u smislu da žig mora steći razlikovni karakter na datum podnošenja prijave i da isto vrijedi u i u okviru postupka za poništaj.
26
U ovom slučaju, ako je relevantan datum registracije, stupanj prepoznatljivosti nije dosegnuo 70%. Ako je, međutim, važan datum podnošenja prijave za registraciju, trebalo bi ispitati situaciju koja je postojala u to vrijeme.
27
Kao treće, sud koji je uputio zahtjev navodi da ishod glavnog postupka također ovisi o načinu na koji treba odlučiti kada se ne mogu utvrditi određene činjenice relevantne za rješavanje spora.
28
U tim je okolnostima Bundespatentgericht odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu, u svakom od glavnih postupaka, sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Protivi li se članak 3. stavci 1. i 3. Direktive 2008/95 tumačenju nacionalnog prava prema kojem ispitivanje javnog mnijenja o žigu apstraktne boje koji se koristi za financijske usluge (u ovom slučaju crvena HKS 13) mora, dosegnuti stupanj prepoznatljivosti od najmanje 70% da bi ga se moglo smatrati žigom koji je uporabom stekao razlikovni karakter?
2.
Treba li članak 3. stavak 3. prvu rečenicu Direktive 2008/95 tumačiti u smislu da je, u odnosu na žig čiji se poništaj zahtijeva, važan datum podnošenja prijave (a ne datum registracije), čak i kada nositelj u svojoj obrani tvrdi da je žig u svakom slučaju više od tri godine nakon podnošenja prijave, ali prije registracije uporabom stekao razlikovni karakter?
3.
U slučaju da je važan datum podnošenja prijave, u skladu s gore navedenim uvjetima:
Treba li žig proglasiti ništavim, s obzirom na to da nije utvrđeno i više nije moguće utvrditi je li uporabom stekao razlikovni karakter na datum podnošenja prijave, ili se žig može proglasiti ništavim samo ako podnositelj zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim dokaže da žig nije uporabom stekao razlikovni karakter na datum podnošenja prijave?“
29
Odlukom predsjednika Suda od 14. svibnja 2013. navedeni su predmeti spojeni za pisani i usmeni dio postupka kao i za donošenje presude.
O prethodnim pitanjima
Uvodna očitovanja
30
Zahtjevi za prethodnu odluku odnose se na Direktivu 2008/95. Sud će stoga dati tumačenje te direktive, koje je zatražio sud koji je uputio zahtjev. Treba, međutim, napomenuti da je ta direktiva, sukladno članku 18., stupila na snagu dvadesetog dana od objave u Službenom listu Europske unije, 28. studenoga 2008. Iz odluke o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku u predmetu C‑217/13 proizlazi da je Oberbank podnio zahtjev za poništaj predmetnog žiga pred DPMA‑om 15. siječnja 2008., dok je još bila na snazi Direktiva 89/104.
31
U slučaju da sud koji je uputio zahtjev u konačnici utvrdi da glavni postupak u navedenom predmetu proizlazi iz Direktive 89/104, treba upozoriti na to da su odgovori na postavljena pitanja dani u ovoj presudi prenosivi na taj raniji zakonodavni akt. Štoviše, u vrijeme svojeg usvajanja, relevantne odredbe Direktive 2008/95, koja je, sukladno uvodnoj izjavi 1., samo kodificirala Direktivu 89/104, nisu pretrpjele nikakve bitne promjene glede svojeg izričaja, konteksta ili cilja u odnosu na istovrsne odredbe Direktive 89/104.
32
Iz istog razloga zakonodavstvo koje se odnosi na relevantne odredbe Direktive 89/104 i dalje se primjenjuje na odgovarajuće odredbe Direktive 2008/95.
Prvo pitanje
33
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavke 1. i 3. Direktive 2008/95 tumačiti u smislu da se protivi tumačenju nacionalnog prava sukladno kojem je, u postupcima u kojima se postavlja pitanje je li žig koji se sastoji od boje bez obrisa uporabom stekao razlikovni karakter, u svakom slučaju potrebno da taj žig u ispitivanju javnog mnijenja dosegne stupanj prepoznatljivosti od najmanje 70%.
34
Oberbank, Banco Santander i Santander Consumer Bank te španjolska i poljska vlada tvrde da je odgovor na to pitanje negativan. U prilog tom stavu Oberbank se osobito poziva na posebnosti žiga koji se sastoji od boje, Banco Santander i Santander Consumer Bank ističu opći interes vezan za održavanje dostupnosti boja i smanjenu mogućnost predmetnog žiga da učinkovito služi kao žig, španjolska vlada poziva se na neadekvatnost drugih dokaza za žigove koji se sastoje od boje, a poljska vlada na potrebu zaštite potrošača od pogreške.
35
DSGV, Vlada Ujedinjene Kraljevine i Europska komisija smatraju da je odgovor na prvo pitanje potvrdan. Tvrde da članak 3. stavci 1. i 3. Direktive 2008/95 zahtijeva ocjenu svih relevantnih okolnosti.
36
Prije svega treba naglasiti da boja kao takva pod određenim uvjetima može činiti žig u smislu članka 2. Direktive 2008/95 (vidjeti, u tom smislu, presude Libertel, C‑104/01, EU:C:2003:244, t. 27. do 42. i Heidelberger Bauchemie, C‑49/02, EU:C:2004:384, t. 42.).
37
Međutim, opća mogućnost znaka da čini žig ne znači da taj znak nužno ima razlikovni karakter u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) Direktive 2008/95 u odnosu na proizvod ili određenu uslugu (vidjeti, analogno, presudu OHIM/Borco‑Marken‑Import Matthiesen, C‑265/09 P, EU:C:2010:508, t. 29. i navedenu sudsku praksu). U ovom slučaju iz odluka o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je predmetni žig, iako može biti žigom u smislu članka 2. Direktive 2008/95, lišen bitnog razlikovnog karaktera u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) te direktive. Iz zahtjeva za prethodnu odluku također proizlazi da sud koji je uputio zahtjev stoga traži samo da se utvrdi je li taj žig uporabom stekao razlikovni karakter, u smislu članka 3. stavka 3., a posebno može li ta ocjena presudno ovisiti o rezultatu ispitivanja javnog mnijenja.
38
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, uporabom stečen razlikovni karakter žiga, kao i razlikovni karakter iz članka 3. stavka 1. točke (b) Direktive 2008/95, koji je jedan od općih uvjeta za registraciju žiga, znači da se pomoću njega može identificirati proizvod ili uslugu kao da potječe od određenog poduzetnika i tako razlikovati taj proizvod ili uslugu od onih drugih poduzetnika (presude Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 i C 109/97, EU:C:1999:230, t. 46. i Philips, C‑299/99, EU:C:2002:377, t. 35.).
39
Prema jednako ustaljenoj sudskoj praksi, razlikovni karakter žiga, bio on svojstven ili stečen uporabom, mora se ocjenjivati u odnosu na, s jedne strane, proizvode ili usluge na koje se taj žig odnosi i, s druge strane, pretpostavljena očekivanja zainteresirane javnosti odnosno prosječnih potrošača kategorije proizvoda ili usluga o kojima je riječ, prosječno informiranih te razumno pažljivih i opreznih (presude Koninklijke KPN Nederland, C‑363/99, EU:C:2004:86, t. 34. i navedena sudska praksa i Nestlé, C‑353/03, EU:C:2005:432, t. 25.).
40
Glede pitanja na koji način treba utvrditi je li žig uporabom stekao razlikovni karakter, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da tijelo nadležno za registraciju žigova mora obaviti konkretno ispitivanje (presude Libertel, EU:C:2003:244, t. 77. i Nichols, C‑404/02, EU:C:2004:538, t. 27.) i u cijelosti ocijeniti elemente koji mogu dokazati da je žig postao sposoban identificirati proizvod ili uslugu o kojima je riječ kao pripadajuće određenom poduzetniku (presude Windsurfing Chiemsee, EU:C:1999:230, t. 49. i Nestlé, EU:C:2005:432, t. 31.). Ti se elementi moraju, osim toga, odnositi na uporabu žiga kao žiga, što znači s ciljem takve identifikacije od zainteresirane javnosti (presude Philips, EU:C:2002:377, t. 64. i Nestlé, EU:C:2005:432, t. 26. i 29.).
41
U okviru te ocjene mogu se osobito uzeti u obzir tržišni udio predmetnog žiga, intenzitet, geografski opseg i trajanje uporabe žiga, važnost ulaganja poduzetnika u njegovu promidžbu, udio zainteresirane javnosti koja identificira proizvod ili uslugu kao pripadajuće određenom poduzetniku zahvaljujući navedenom žigu kao i izjave gospodarskih i industrijskih komora ili drugih profesionalnih udruženja (presude Windsurfing Chiemsee, EU:C:1999:230, t. 51. i Nestlé, EU:C:2005:432, t. 31.).
42
Ako na temelju tih elementa nadležno tijelo smatra da zainteresirana javnost ili barem njezin znatan dio zahvaljujući predmetnom žigu identificira proizvod ili uslugu kao pripadajuće određenom poduzetniku, u svakom slučaju mora zaključiti je da ispunjen uvjet iz članka 3. stavka 3. Direktive 2008/95 da se ne odbije registracija žiga ili da se žig ne proglasi ništavim (vidjeti, u tom smislu, presude Windsurfing Chiemsee, EU:C:1999:230, t. 52. i Philips, EU:C:2002:377, t. 61.).
43
Treba također napomenuti da se pravo Unije ne protivi tomu da nadležno tijelo, ako ima određenih teškoća u ocjeni uporabom stečenog razlikovnog karaktera žiga čija su registracija ili poništaj zatraženi, može, pod uvjetima predviđenima nacionalnim pravom, provesti ispitivanje javnog mnijenja na kojem bi utemeljilo svoju odluku (vidjeti, u tom smislu, presudu Windsurfing Chiemsee, EU:C:1999:230, t. 53. i navedenu sudsku praksu). Ako se poziva na takvo ispitivanje, mora utvrditi postotak potrošača koji će biti dovoljno značajan (vidjeti, analogijom, presudu Budějovický Budvar, C‑478/07, EU:C:2009:521, t. 89.).
44
Međutim, okolnosti u kojima se uvjet stjecanja razlikovnog karaktera uporabom, propisan u članku 3. stavku 3. Direktive 2008/95, može smatrati ispunjenim ne mogu se utvrđivati samo na temelju općih i apstraktnih podataka kao što je to određeni postotak (presude Windsurfing Chiemsee, EU:C:1999:230, t. 52. i Philips, EU:C:2002:377, t. 62.).
45
U tom smislu valja naglasiti da se pri općoj ocjeni elemenata na temelju kojih se može dokazati da je žig uporabom stekao razlikovni karakter može pokazati, među ostalim, da percepcija zainteresirane javnosti nije nužno ista za svaku od kategorija žigova i da stoga može biti teže dokazati razlikovni karakter, uključujući i onaj stečen uporabom, žigova u pojedinim kategorijama u odnosu na one u drugim kategorijama (presude Henkel, C‑218/01, EU:C:2004:88, t. 52. i navedena sudska praksa i Nichols, EU:C:2004:538, t. 28.).
46
Međutim, ni članak 2. ni članak 3. stavak 1. točka (b) i stavak 3. Direktive 2008/95 ne prave razliku između kategorija žigova. Kriteriji za ocjenu razlikovnog karaktera žigova koji se sastoje od boje bez obrisa, kao što je to u glavnom postupku, uključujući i onaj stečen uporabom, isti su kao oni koji se primjenjuju na druge kategorije žigova (vidjeti, analogijom, presude Philips, EU:C:2002:377, t. 48. i Nichols, EU:C:2004:538, t. 24. i 25.).
47
Sukladno tome, teškoće koje se mogu pojaviti u utvrđivanju razlikovnog karaktera određenih kategorija žigova zbog njihove prirode i koje je legitimno uzeti u obzir ne opravdavaju određivanje kriterija navedenog karaktera koji bi bili stroži, koji bi nadomjestili ili odstupili od primjene kriterija razlikovnog karaktera kako je tumačen u sudskoj praksi koja se odnosi na druge kategorije žigova (vidjeti, u tom smislu, presudu Nichols, EU:C:2004:538, t. 26. kao i, analogijom, presudu OHMI/BORCO‑Marken‑Import Matthiesen, EU:C:2010:508, t. 34.).
48
Iz navedenog proizlazi da se ne može općenito odrediti, primjerice pozivajući se na dane postotke koji se odnose na stupanj prepoznatljivosti žiga od zainteresirane javnosti, kada je žig uporabom stekao razlikovni karakter i da, čak i glede žigova koji se sastoje od boje bez obrisa, kao što je to predmetni žig u glavnom postupku, rezultat ispitivanja javnog mnijenja, koje može biti jedan od elemenata za ocjenu je li žig uporabom stekao razlikovni karakter, ne može biti jedini odlučujući element na temelju kojega se može zaključiti o postojanju uporabom stečenog razlikovnog karaktera.
49
Uzimajući u obzir ta razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti da članak 3. stavke 1. i 3. Direktive 2008/95 treba tumačiti u smislu da se protivi tumačenju nacionalnog prava prema kojem je, u postupcima u kojima se postavlja pitanje je li žig koji se sastoji od boje bez obrisa uporabom stekao razlikovni karakter, u svim slučajevima potrebno da taj žig u ispitivanju javnog mnijenja dosegne stupanj prepoznatljivosti od najmanje 70%.
Drugo pitanje
50
Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 3. prvu rečenicu Direktive 2008/95 tumačiti u smislu da je, u okviru postupka za proglašavanje žiga lišenog bitnog razlikovnog karaktera ništavim, kako bi se moglo ocijeniti je li taj žig uporabom stekao razlikovni karakter, potrebno ispitati je li takav karakter stečen prije datuma podnošenja prijave za registraciju tog žiga, kada nositelj osporavanog žiga tvrdi da je u svakom slučaju uporabom stekao razlikovni karakter nakon podnošenja prijave za registraciju, ali prije registracije, a sud koji je uputio zahtjev s tim u svezi navodi da se njemačko pravo mora tumačiti u smislu da Savezna Republika Njemačka nije iskoristila mogućnost navedenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici te Direktive.
51
S obzirom na ovaj posljednji navod, DSGV i Komisija tvrde da je to pitanje nedopušteno. Smatraju, naime, da je prikaz nacionalnog pravnog okvira kakav je dao sud koji je uputio zahtjev pogrešan. Savezna Republika Njemačka iskoristila je mogućnost predviđenu u navedenoj drugoj rečenici, čime ovo drugo pitanje postaje hipotetsko.
52
U tom smislu valja napomenuti da nije zadaća Suda, u okviru sustava pravosudne suradnje utvrđene člankom 267. UFEU‑a, odlučivati o tumačenju nacionalnih propisa ni utvrđivati ili provjeravati je li tumačenje suda koji je uputio zahtjev ispravno. Štoviše, Sud mora uzeti u obzir, u okviru podjele nadležnosti između njega i nacionalnih sudova, činjenični i zakonodavni kontekst prethodnih pitanja kako ga je definirao sud koji je uputio zahtjev (presude Fundación Gala‑Salvador Dalí i VEGAP, C‑518/08, EU:C:2010:191, t. 21. i navedena sudska praksa i Logstor ROR Polska, C‑212/10, EU:C:2011:404 t. 30.).
53
S obzirom na navedeno, Sud treba odgovoriti na drugo pitanje koje mu je postavljeno na temelju utvrđenja suda koji je uputio zahtjev, prema kojem se u ovom slučaju njemačko pravo mora tumačiti u smislu da Savezna Republika Njemačka nije prenijela u nacionalno zakonodavstvo mogućnost predviđenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici Direktive 2008/95, i stoga utvrditi da je to pitanje dopušteno.
54
Glede merituma, Oberbank tvrdi da članak 3. stavak 3. prvu rečenicu Direktive 2008/95 treba tumačiti u smislu da su relevantna dva datuma koja je naveo sud koji je uputio zahtjev i da za oba datuma treba pribaviti dokaz o uporabom stečenom razlikovnom karakteru.
55
Banco Santander i Santander Consumer Bank te španjolska i poljska Vlada smatraju da se, s obzirom na to da dotična država članica nije iskoristila mogućnost predviđenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici Direktive 2008/95, dokaz o uporabom stečenom razlikovnom karakteru mora odnositi na datum podnošenja prijave za registraciju. Komisija podredno podupire to tumačenje. DSGV tvrdi da je u postupku za proglašavanje žiga ništavim, kao što je onaj u glavnom postupku, u svakom slučaju relevantan datum registracije.
56
Na temelju članka 3. stavka 3. prve rečenice Direktive 2008/95, neće biti odbijena registracija žiga ili, ako je registriran, žig neće biti proglašen ništavim sukladno stavku 1. točkama (b), (c) ili (d) tog članka ako je razlikovni karakter stekao prije datuma podnošenja prijave za registraciju i nakon svoje uporabe.
57
Iz teksta te prve rečenice jasno proizlazi da je, suprotno onome što tvrdi DSGV, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim u kojem se ističe jedan ili više razloga ništavosti navedenih u članku 3. stavku 1. točkama (b), (c) ili (d) Direktive 2008/95, i ako se utvrdi primjenjivost barem jednog od tih razloga, moguće izbjeći primjenu istaknutih razloga ništavosti samo ako je osporavani žig stekao razlikovni karakter uporabom prije datuma podnošenja prijave za registraciju tog žiga.
58
To doslovno tumačenje podupire svrha odredbe u koju je umetnuta ta prva rečenica. Štoviše, druga rečenica članka 3. stavka 3. Direktive 2008/95 izričito predviđa mogućnost država članica da prošire primjenu mogućnosti predviđene u prvoj rečenici članka 3. stavka 3., u slučaju kada je razlikovni karakter stečen uporabom žiga nakon podnošenja prijave za registraciju ili nakon njegove registracije.
59
Ako bi se prva rečenica navedenog članka 3. stavka 3. protumačila kao da se odnosi i na razlikovni karakter stečen uporabom osporavanog žiga nakon podnošenja prijave za registraciju, kao što to predlažu Oberbank i DSGV, mogućnost dana državama članicama navedenom drugom rečenicom bila bi fiktivna i ta bi odredba bila lišena svakog korisnog učinka.
60
Međutim, važno je podsjetiti da tumačenje iz točke 57. ove presude ne isključuje mogućnost da nadležna tijela uzmu u obzir elemente koji, iako su nastali nakon datuma podnošenja prijave za registraciju, omogućuju donošenje zaključaka o situaciji kakva je postojala prije tog datuma (vidjeti, u tom smislu, presudu L & D/OHIM, C‑488/06 P, EU:C:2008:420, t. 71. i navedenu sudsku praksu).
61
Iz ovih razmatranja proizlazi da na drugo pitanje valja odgovoriti da, kada država članica nije iskoristila mogućnost predviđenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici Direktive 2008/95, članak 3. stavak 3. prvu rečenicu Direktive treba tumačiti u smislu da je, u okviru postupka za proglašavanje žiga lišenog bitnog razlikovnog karaktera ništavim, potrebno ispitati je li taj karakter stečen prije datuma podnošenja prijave za registraciju tog žiga, kako bi se moglo ocijeniti je li taj žig uporabom stekao razlikovni karakter. S tim u svezi nebitno je što nositelj osporavanog žiga tvrdi da je taj žig u svakom slučaju uporabom stekao razlikovni karakter nakon podnošenja prijave za registraciju, ali prije registracije.
Treće pitanje
62
Svojim trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. stavak 3. prvu rečenicu Direktive 2008/95 tumačiti u smislu da se protivi tomu da se, u okviru postupka za proglašavanje ništavosti, osporavani žig proglasi ništavim jer je lišen bitnog razlikovnog karaktera i jer njegov nositelj ne može dokazati da je taj žig prije datuma podnošenja prijave za registraciju uporabom stekao razlikovni karakter.
63
Oberbank, Banco Santander i Santander Consumer Bank te španjolska vlada smatraju da, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, teret dokazivanja uporabom stečenog razlikovnog karaktera mora biti na nositelju tog žiga. Poljska vlada smatra, međutim, da odgovor na treće pitanje proizlazi iz isključive odgovornosti država članica, u skladu s uvodnom izjavom 6. Direktive 2008/95.
64
DSGV i Komisija sumnjaju u dopuštenost ovog pitanja. Podredno, DSGV tvrdi da, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, teret dokaza leži na podnositelju zahtjeva. Komisija u bitnome smatra da nema prepreka tomu da teret dokaza leži na vlasniku predmetnog žiga.
65
Kao prvo, zbog razloga navedenih u točki 52. ove presude trebalo bi odbiti sve prigovore DSGV‑a i Komisije o dopuštenosti trećeg pitanja i odgovoriti na to pitanje na temelju utvrđenja suda koji je uputio zahtjev, prema kojem njemačko pravo u ovom slučaju treba tumačiti kao da Savezna Republika Njemačka nije prenijela u nacionalno zakonodavstvo mogućnost navedenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici Direktive 2008/95.
66
Glede merituma, treba napomenuti kako je istina da uvodna izjava 6. Direktive 2008/95 navodi, među ostalim, da države članice trebaju zadržati slobodu određivanja pravila postupka u svezi s poništajem žigova i, primjerice, forme postupka za proglašavanje žiga ništavim. Međutim, ne može se zaključiti da je pitanje tereta dokazivanja uporabom stečenog razlikovnog karaktera u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, utemeljenog na članku 3. stavku 1. točkama (b), (c) ili (d) Direktive 2008/95, takva postupovna odredba koja je u nadležnosti država članica.
67
Štoviše, ako pitanje tereta dokazivanja uporabom stečenog razlikovnog karaktera u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim pripada u područje nacionalnog prava država članica, to bi za nositelje žigova moglo rezultirati zaštitom koja je promjenjiva ovisno o zakonu o kojemu je riječ, tako da cilj „jednake zaštite u zakonodavstvima svih država članica“, kako je naveden u uvodnoj izjavi 10. Direktive 2008/95 i u njoj označen kao „temeljni“, ne bi bio postignut (vidjeti, analogno, presude Class International, C‑405/03, EU:C:2005:616, t. 73. i navedenu sudsku praksu i H. Gautzsch Großhandel, C‑479/12, EU:C:2014:75, t. 40.).
68
S obzirom na taj cilj kao i strukturu i svrhu članka 3. stavka 3. Direktive 2008/95, valja napomenuti da je, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, teret dokazivanja uporabom stečenog razlikovnog karaktera osporavanog žiga na nositelju tog žiga, koji se poziva na taj razlikovni karakter.
69
Kao prvo, kao što i stjecanje razlikovnog karaktera žiga uporabom, u okviru postupka za registraciju, čini iznimku od razloga za odbijanje iz članka 3. stavka 1. točaka (b), (c) ili (d) Direktive 2008/95 (vidjeti, u tom smislu, presudu Bovemij Verzekeringen, C‑108/05, EU:C:2006:530, t. 21.), stjecanje razlikovnog karaktera žiga uporabom, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, čini iznimku od razloga za utvrđivanje ništavosti navedenih u tom članku 3. stavku 1. točkama (b), (c) ili (d). Budući da se radi o iznimci, onaj koji se na nju poziva mora pribaviti dokaze koji opravdavaju njegov zahtjev.
70
Kao drugo, treba ustvrditi da je nositelj osporavanog žiga najsposobniji pribaviti dokaze konkretnih radnji kojima bi potkrijepio tvrdnju da je njegov žig uporabom stekao razlikovni karakter. To se osobito odnosi na mjere za utvrđivanje takve uporabe, o kojima sudska praksa navedena u točkama 40. i 41. ove presude sadrži ilustrativan popis, kao što su one koje se odnose na intenzitet, opseg i trajanje tog žiga kao i važnost ulaganja izvršenih za njegovu promidžbu.
71
Stoga, kada nadzorno tijelo pozove nositelja osporavanog žiga da pribavi dokaz o stjecanju uporabom razlikovnog karaktera žiga lišenog bitnog razlikovnog karaktera, a on ne uspije pribaviti takav dokaz, žig treba proglasiti ništavim.
72
Razlozi zbog kojih nositelj žiga nije uspio pribaviti taj dokaz u tom su pogledu nebitni. U suprotnom se ne bi mogla isključiti mogućnost da žig i dalje uživa zaštitu koju pruža Direktiva 2008/95, iako, s obzirom na to da potpada pod jedan od razloga za poništaj iz članka 3. stavka 1. točaka (b), (c) ili (d) te direktive, nije sposoban ispuniti bitnu funkciju žiga i stoga ne bi trebao biti zaštićen na temelju navedene direktive. Zbog tog razloga, suprotno onomu što tvrdi DSGV, takav teret dokazivanja nije u sukobu s načelom zaštite legitimnih očekivanja nositelja žiga.
73
Osim toga, kao što to proizlazi iz točke 61. ove presude, u skladu s člankom 3. stavkom 3. prvom rečenicom Direktive 2008/95, kako bi se ocijenilo je li žig uporabom stekao razlikovni karakter, treba ispitati je li takav karakter stečen prije datuma podnošenja prijave za registraciju tog žiga.
74
Iz navedenog proizlazi da na treće pitanje valja odgovoriti da, kada država članica nije iskoristila mogućnost predviđenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici Direktive 2008/95, članak 3. stavak 3. prvu rečenicu navedene direktive treba tumačiti u smislu da se ne protivi tomu da se, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, osporavani žig proglasi ništavim ako je lišen bitnog razlikovnog karaktera i ako njegov nositelj ne uspije dokazati da je taj žig prije datuma podnošenja prijave za registraciju uporabom stekao razlikovni karakter.
Troškovi
75
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenoga, Sud (treće vijeće) odlučuje:
1.
Članak 3. stavke 1. i 3. Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti u smislu da se protivi tumačenju nacionalnog prava prema kojem je, u postupcima u kojima se postavlja pitanje je li žig koji se sastoji od boje bez obrisa uporabom stekao razlikovni karakter, u svim slučajevima potrebno da taj žig u ispitivanju javnog mnijenja dosegne stupanj prepoznatljivosti od najmanje 70%.
2.
Kada država članica nije iskoristila mogućnost predviđenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici Direktive 2008/95, članak 3. stavak 3. prvu rečenicu Direktive treba tumačiti u smislu da je, u okviru postupka za proglašavanje žiga lišenog bitnog razlikovnog karaktera ništavim, potrebno ispitati je li taj karakter stečen prije datuma podnošenja prijave za registraciju tog žiga, kako bi se moglo ocijeniti je li taj žig uporabom stekao razlikovni karakter. S tim u svezi nebitno je što nositelj osporavanog žiga tvrdi da je taj žig u svakom slučaju uporabom stekao razlikovni karakter nakon podnošenja prijave za registraciju, ali prije registracije.
3.
Kada država članica nije iskoristila mogućnost predviđenu u članku 3. stavku 3. drugoj rečenici Direktive 2008/95, članak 3. stavak 3. prvu rečenicu navedene direktive treba tumačiti u smislu da se ne protivi tomu da se, u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim, osporavani žig proglasi ništavim ako je lišen bitnog razlikovnog karaktera i ako njegov nositelj ne uspije dokazati da je taj žig prije datuma podnošenja prijave za registraciju uporabom stekao razlikovni karakter.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački