Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
представено на 30 април 2026 година(1)
Дело C‑274/25
Alternative Payments UAB
срещу
Lietuvos Bankas
(Преюдициално запитване, отправено от
Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва)
„ Преюдициално запитване — Платежни услуги във вътрешния пазар — Директива (ЕС) 2015/2366 — Регламент (ЕС) № 260/2012 — Видове платежни услуги — Услуга по директен дебит — Участие на доставчиците на платежни услуги на платеца и получателя в директния дебит — Услуга по приемане на платежни операции — Услуга по иницииране на плащане “
1.        С настоящото преюдициално запитване се иска от Съда да даде тълкуване на няколко разпоредби на Регламент (ЕС) № 260/2012(2) и Директива (ЕС) 2015/2366(3), за да се установи кога определена платежна услуга може да се квалифицира като „услуга по директен дебит“.
2.        В главното производство следва да се установи дали доставчик на платежни услуги (наричан по-нататък „ДПУ“) предоставя услуга по директен дебит, за която по принцип не притежава лиценз от надзорния орган, или, обратно, предоставя „услуга по приемане на платежни операции“ или „услуга по иницииране на плащане“.
I.      Правна уредба
А.      Правото на Съюза
1.      Втора директива за платежните услуги
3.        Съгласно член 4:
„[…]
3)      „платежна услуга“ означава една или повече от стопанските дейности, изброени в приложение I;
4)      „платежна институция“ означава юридическо лице, на което е издаден лиценз в съответствие с член 11 за предоставяне и извършване на платежни услуги на територията на целия Съюз;
5)      „платежна операция“ означава действие, предприето от платеца или от негово име или от получателя, по внасяне, прехвърляне или теглене на средства, независимо от основното правоотношение между платеца и получателя;
[…]
9)      „получател“ означава физическо или юридическо лице, определено за краен получател на средствата, които са предмет на платежна операция;
[…]
11)      „доставчик на платежни услуги“ означава орган по член 1, параграф 1 или физическо и юридическо лице, което се ползва от освобождаване по член 32 или 33;
12)      „платежна сметка“ означава сметка, водена на името на един или повече ползватели на платежни услуги и използвана за изпълнението на платежни операции;
[…]
15)      „услуга по иницииране на плащане“ означава услуга, при която се инициира платежно нареждане по искане на ползвателя на платежни услуги по отношение на платежна сметка, държана при друг доставчик на платежни услуги;
[…]
23)      „директен дебит“ означава платежна услуга по задължаване на платежна сметка на платец, когато платежната операция се извършва по инициатива на получателя въз основа на даденото от платеца съгласие на получателя, на доставчика на платежни услуги на получателя или на доставчика на платежни услуги на самия платец;
[…]
44)      „приемане на платежни операции“ означава платежна услуга, предоставена от доставчик на платежни услуги, който се договаря с получател да приема и обработва платежни операции, които водят до прехвърлянето на средства към получателя
[…]“.
4.        Като дейности, които се включват в платежните услуги по член 4, параграф 3, приложение I съдържа по-специално:
„[…]
3.      Изпълнение на платежни операции, включително прехвърляне на средства по платежна сметка при доставчика на платежни услуги на ползвателя или друг доставчик на платежни услуги:
а)      изпълнение на директни дебити, включително еднократни директни дебити;
б)      изпълнение на платежни операции чрез платежни карти или подобни устройства;
в)      изпълнение на кредитни преводи, включително платежни нареждания за периодични преводи.
4.      Изпълнение на платежни операции, когато средствата са осигурени от отпусната на ползвателя на платежни услуги кредитна линия:
а)      изпълнение на директни дебити, включително еднократни директни дебити;
б)      изпълнение на платежни операции чрез платежна карта или подобно устройство;
в)      изпълнение на кредитни преводи, включително платежни нареждания за периодични преводи.
5.      Издаване на платежни инструменти и/или приемане на платежни операции.
[…]
7.      Услуги по иницииране на плащане.
[…]“.
5.        Член 81, параграф 3 предвижда:
„[…] Когато платежната операция се инициира от получателя или чрез него, доставчикът на платежни услуги на получателя гарантира, че последният получава цялата сума по платежната операция“.
6.        Член 83, параграф 3 гласи:
„Държавите членки изискват доставчикът на платежни услуги на получателя да предаде на доставчика на платежни услуги на платеца платежно нареждане, инициирано от или чрез получателя, в рамките на уговорените между получателя и доставчика на платежни услуги срокове, като по този начин се осигурява възможност за сетълмент на директни дебити на уговорения падеж“.
2.      Регламент № 260/2012
7.        Съгласно член 1, параграф 1 от този регламент с него „се определят правилата за кредитни преводи и директни дебити в евро в рамките на Съюза, когато доставчикът на платежни услуги на платеца и доставчикът на платежни услуги на получателя са разположени в Съюза или когато единственият доставчик на платежни услуги (ДПУ) по платежната операция е разположен в Съюза“.
8.        Съгласно член 2:
„[…]
2)      „директен дебит“ е национална или презгранична платежна услуга за задължаване на платежната сметка на платеца, при която платежната операция се извършва по инициатива на получателя въз основа на съгласие на платеца;
3)      „платец“ е физическо или юридическо лице, титуляр на платежна сметка, което разрешава изпълнението на платежно нареждане от тази сметка или, когато платецът няма платежна сметка, физическо или юридическо лице, което дава платежно нареждане към сметката на получателя;
4)      „получател“ означава физическо или юридическо лице, титуляр на платежна сметка, което е определено като краен получател на средствата, предмет на платежна операция;
[…]
11)      „платежно нареждане“ означава разпореждане от платеца или получателя към доставчика на платежни услуги, с което се иска изпълнението на платежна операция;
[…]
20)      „събиране“ означава част от операция по директен дебит, започваща с нареждането ѝ на получателя до нейното приключване чрез нормално задължаване на платежната сметка на платеца;
21)      „съгласие“ означава изразяването на съгласие и разрешение, дадено от платеца на получателя и (пряко или непряко чрез получателя) на ДПУ на платеца, за да се позволи на получателя да предприеме събиране чрез задължаване на посочената платежна сметка на платеца и да се позволи на ДПУ на платеца да изпълни тези разпореждания.
[…]“.
9.        Член 5, параграф 3 предвижда:
„3.      ДПУ извършват директни дебити в съответствие със следните изисквания, при спазване на всички задължения по националното право, прието в изпълнение на Директива 95/46/ЕО:
a)      ДПУ на получателя трябва да гарантира, че:
i)      получателят предоставя данните, посочени в точка 3, буква а) от приложението, при първия директен дебит, при еднократен директен дебит, както и при всяка последваща платежна операция;
ii)      платецът дава съгласието си както на получателя, така и на ДПУ на платеца (пряко или непряко чрез получателя); съгласията, заедно с последващите им изменения или оттеглянето им, се съхраняват от получателя или от трето лице от името на получателя, като ДПУ на получателя го информира за това задължение в съответствие с членове 41 и 42 от Директива 2007/64/ЕО;
[…]“.
Б.      Литовското право
10.      Втората директива за платежните услуги е транспонирана в литовското право по-специално със Закона за плащанията(4) и Закона за платежните институции(5).
1.      Закон за плащанията
11.      Член 2 съдържа определения, сходни с определенията във Втората директива за платежните услуги.
12.      Член 5 предвижда, че платежните услуги представляват платежни операции като по-специално изпълнение на директни преводи, включително еднократни директни дебити.
13.      Съгласно член 6, параграф 3 платежните институции се квалифицират като ДПУ.
2.      Закон за платежните институции
14.      Член 2, параграф 5 предвижда, че платежна институция е юридическо лице, на което е издаден лиценз на платежна институция или лиценз на платежна институция, която предоставя единствено услуга по предоставяне на информация за сметка, или лиценз на платежна институция за извършване на ограничени дейности.
15.      Член 4, параграф 1 уточнява, че платежната институция може да предоставя само платежните услуги, посочени в издадения ѝ от надзорния орган лиценз.
II.    Фактите, спорът и преюдициалните въпроси
16.      Alternative Payments UAB е дружество, получило лиценз на 16 септември 2014 г. от управителния съвет на Lietuvos Bankas (Банка на Литва), с който му се дава право да предоставя два вида платежни услуги: услуга по приемане на платежни операции и услуга по налични парични преводи.
17.      През 2017 г.
Alternative Payments се присъединява към платежната система CENTROlink на Единната зона за плащания в евро (SEPA)(6) за директни преводи.
18.      На 26 август 2022 г. Банката на Литва отменя(7) лиценза на Alternative Payments поради извършване на общо десет нарушения. Преюдициалното запитване се отнася само до петото нарушение, а именно предоставяне от Alternative Payments на услуги по директен дебит без необходимия лиценз.
19.      В точка 5 от оспорваното решение се посочва:
–        Alternative Payments притежава лиценз за извършване на дейност като платежна институция за предоставяне на платежни услуги като издаване на платежни инструменти или приемане на платежни операции (член 5, параграф 5 от Закона за плащанията),
–        Alternative Payments обаче е изпълнявало също и директни дебити (член 5, параграф 3 от Закона за плащанията), тъй като е издало платежни сметки на всички клиенти във формат IBAN(8) и е създало идентификационен код за всеки клиент,
–        Alternative Payments дебитира средствата по платежната сметка на платеца, когато платежната операция се извършва по инициатива на получателя (търговеца в качеството на клиент на Alternative Payments), който е получил съгласието на платеца за такова дебитиране,
–        дебитираните средства от платежната сметка на платеца се превеждат от Alternative Payments по сметката на получателя, държана при посоченото дружество във формат IBAN в платежната система CENTROlink. След това средствата се превеждат през различни интервали от време по определени от клиентите на Alternative Payments платежни сметки, държани при други ДПУ.
20.      Alternative Payments сезира Vilniaus apygardos administracinis teismas (Окръжен административен съд Вилнюс, Литва) (Окръжен административен съд, считано от 1 януари 2024 г.) с искане за отмяна на
оспорваното решение.
21.      С решение от 14 септември 2023 г. първоинстанционният съд отхвърля жалбата. Той по-специално приема, че посочените в
оспорваното решение нарушения са извършени и че Alternative Payments, притежател на лиценз за предоставяне на други платежни услуги, е предоставяло необосновано услуги по директен дебит.
22.      Alternative Payments подава жалба до Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва), с която иска отмяна на първоинстанционното решение и оспорваното решение. Съгласно акта за преюдициално запитване(9) в жалбата се твърди, че:
–        първоинстанционният съд е допуснал грешка, като е приел, че Alternative Payments е предоставяло услуга по директен дебит, и че основният критерий, за да се прецени дали предоставяната услуга е директен дебит, не е откриването на платежни сметки за бизнес клиентите на посоченото дружество, а това кой инициира платежната операция,
–        Alternative Payments не открива и не управлява платежни сметки за търговци, което е квалифицираща характеристика на услугата по директен дебит, нито осъществява операции по директен дебит, тъй като те се изпълняват от ДПУ на платеца,
–        през 2017 г. Европейският платежен съвет(10) одобрява заявлението на Alternative Payments за членство в системата SEPA Direct Debit и SEPA Credit Transfer. Това обстоятелство потвърждавало, че SEPA Direct Debit е само техническо решение, което е необходимо, за да може Alternative Payments да предоставя услуга по обработване на плащания (приемане на платежни операции),
–        услугите, предоставяни от Alternative Payments, са в съответствие с неговия лиценз, което се потвърждава от споразумението на титуляря на BIC, с което Банката на Литва дава право на Alternative Payments да прави платежни нареждания и да получава плащания от системата за плащания на дребно SEPA-MMS.
23.      В писмения си отговор на жалбата Банката на Литва иска жалбата да бъде отхвърлена и да бъде потвърдено първоинстанционното решение.
24.      В този контекст Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва) отправя до Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Трябва ли член 2, точка 2 от Регламент [№ 260/2012], член 4, точка 23 от [Втората директива за платежните услуги], както и точка 3, буква а) и точка 4, буква а) от приложение I към [Втората директива за платежните услуги] да се тълкуват в смисъл, че услуги по директен дебит се предоставят само от [ДПУ] на платеца, или в смисъл, че се предоставят, както от [ДПУ] на платеца, така и от този на получателя?
2)      Трябва ли член 2, точка 2 от Регламент [№ 260/2012], член 4, точка 23 от [Втората директива за платежните услуги], както и точка 3, буква а) и точка 4, буква а) от приложение I към тази директива при обстоятелства като разглежданите в главното производство да се тълкуват в смисъл, че платежна институция като [ДПУ] на получателя, която дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитиране и събиране на средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), и ги поставя в сметки с ограничена функционалност, предоставя услуги по директен дебит?
3)      Ако отговорът на първия въпрос е, че [ДПУ] на получателя не се счита за доставчик на услуги по директен дебит и отговорът на втория въпрос е отрицателен, трябва ли член 4, точка 44 от [Втората директива за платежните услуги] и точка 5 от приложение I към същата директива да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство платежна институция като [ДПУ] на получателя, която дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитни операции, а получава средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), и след това превежда тези средства по сметките на клиенти, държани при други [ДПУ], предоставя услуги по обработване на платежни операции?
4)      При отрицателен отговор на третия въпрос, трябва ли при обстоятелства като тези в главното производство член 4, точка 15 от [Втората директива за платежните услуги] и точка 7 от приложение I към същата директива да се тълкуват в смисъл, че платежна институция като [ДПУ] на получателя, която инициира услуга по директен дебит въз основа на инструкции на получателя, но сама не извършва операции по директен дебит, а получава средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), трябва да се счита за предоставяща услуги по иницииране на плащане?“.
III. Производството пред Съда
25.      Преюдициалното запитване постъпва в Съда на 10 април 2025 г.
26.      Писмени становища представят Alternative Payments, чешкото, италианското и литовското правителство, както и Европейската комисия.
27.      Съдът не е счел за необходимо провеждането на съдебно заседание.
IV.    Анализ
А.      Предварителни бележки
28.      За установяване на вида на платежните услуги, предоставяни от Alternative Payments, са релевантни фактите, които запитващата юрисдикция е установила и излага в точки 13.1—13.6 от акта за преюдициално запитване по следния начин:
–        „В [Alternative Payments] всеки клиент (търговец) има сметка, открита във формат IBAN, и има идентификационен код, но функционалността на тези сметки е ограничена и клиентите (търговците) нямат достъп до тези сметки, не могат да инициират плащания и т.н.“.
–        „Платецът (купувачът) е дал съгласието си на клиента (търговец, получател) на [Alternative Payments] да дебитира средства от сметката му.
–        „Клиентът (търговецът) на [Alternative Payments], който е крайният получател на средствата, инициира дебитиране на сметката на платеца (купувача)“.
–        „[Alternative Payments] предава инструкциите на своите клиенти (търговци, получатели) за директен дебит в рамките на SEPA, като използва услугите на платежната система CENTROlink, и въз основа на тези инструкции средствата се събират на база на предварителното съгласие на платците на средства, които се предоставят на клиентите (търговци, получатели), да дебитират периодично средствата по своите платежни сметки. Дебитирането на средствата от сметката на платеца се извършва от [ДПУ] на платеца, който открива и управлява сметката“.
–        „Събраните средства се прехвърлят в ограничените сметки, открити за клиентите (търговци, получатели) в системата на [Alternative Payments]. След това [Alternative Payments] превежда тези средства по платежни сметки, определени от клиентите (търговци, получатели), държани при други [ДПУ]“.
–        „В общите условия на договора на [Alternative Payments] се посочва, че това дружество предоставя услуга за събиране на директен дебит в SEPA на своите клиенти и по друг начин улеснява приемането и обработката на извършваните от потребителите плащания за стоки и услуги […]. Клиентът на [Alternative Payments] е длъжен да получи съгласие за директен дебит в SEPA от ползвателя (длъжник). Ползвателят може да поиска от своя [ДПУ] да върне средствата, събрани чрез директен дебит в SEPA, в срок от осем седмици от събирането на средствата и [Alternative Payments] не може да откаже да приеме възстановяването […]“.
Б.      По първия преюдициален въпрос
29.      Запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 2, точка 2 от Регламент № 260/2012, член 4, точка 23 от Втората директива за платежните услуги, както и точка 3, буква а) и точка 4, буква а) от приложение I към нея „трябва […] да се тълкуват в смисъл, че услуги по директен дебит се предоставят само от [ДПУ] на платеца, или в смисъл, че се предоставят, както от [ДПУ] на платеца, така и от този на получателя“.
30.      В приложение I към Втората директива за платежните услуги са изброени платежните услуги, посочени в член 4, точка 3 от нея. Точка 3, буква а) от посоченото приложение съдържа „изпълнение на платежни операции, включително прехвърляне на средства по платежна сметка при [ДПУ] на ползвателя или друг [ДПУ]“ и по-конкретно „изпълнение на директни дебити, включително еднократни директни дебити“(11).
31.      Съдът е възприел широко определение на понятието за директен дебит в Директива 2007/64/ЕО(12), което е аналогично на съответното понятие във Втората директива за платежните услуги. По-специално той приема, че:
–        понятието „платежна услуга“ се прилага към изпълнението на директни дебити, извършено по инициатива на получателя по сметка, на която не е титуляр, дори при липса на съответно задължение по основното правоотношение между платеца и получателя, когато платецът, титуляр на задължената платежна сметка, е дал съгласие за тези директни дебити(13);
–        изпълнението на директни дебити по инициатива на получателя по платежна сметка, на която не е титуляр, и за които титулярят на задължената сметка не е дал съгласие, също е платежна услуга(14).
32.      За по-доброто разбиране на спора е уместно да се изложат основните характеристики на тази услуга, за да се прецени дали тя се изпълнява само от единия ДПУ, или и от двамата съответни ДПУ.
1.      Директен дебит
33.      Списъкът с платежни услуги във Втората директива за платежните услуги включва операциите, които обикновено се свързват с управлението на платежна сметка като изпълнението на кредитни преводи и директни дебити. Кредитните преводи и директните дебити са основните платежни услуги, извършвани в SEPA, които се уреждат от Регламент № 260/2012.
34.      При директния дебит платецът на средствата и титуляр на сметката (платец) дава съгласието си друго лице (получател на средствата, кредитор на платеца) да задължи определена платежна сметка на самия платец.
35.      Операциите чрез директен дебит са много разпространени платежни услуги. Класически пример са автоматичните плащания чрез директен дебит на сметки за вода, електрическа енергия, телефон или интернет, които обикновено са периодично повтарящи се директни дебити. Съществуват и услуги по еднократни или спорадични директни дебити (например плащане на данъчни задължения чрез директен дебит).
36.      При директния дебит: а) операцията се извършва по инициатива на получателя без прякото участие на платеца, но последният (платецът) трябва да е дал предварително съгласието си чрез съгласие за директен дебит(15) и б) услугата се основава на банкова сметка.
37.      Директните дебити в рамките на SEPA са два вида: един основен (CORE) вариант и друг, който се използва само между предприятия, самостоятелно заети лица, продавачи или доставчици (B2B). Членството в схемата CORE е задължително за ДПУ, които предлагат услугата по директен дебит, докато вариантът B2B е доброволен.
38.      Някои от отличителните характеристики на директните дебити са(16):
–        титулярят на платежната сметка трябва да даде предварително съгласието си за задължаването ѝ. Съгласието се отразява в съгласие за директен дебит, което съдържа необходимите данни, за да може кредиторът да представи нареждане за директен дебит,
–        съгласието за директен дебит е средството, чрез което длъжникът: а) дава право на кредитора да започне събиране чрез задължаване на сметката му и б) разрешава на платежната институция да задължи сметката му с представените от ДПУ на кредитора вземания за събиране,
–        кредиторът съхранява съгласието за директен дебит заедно с евентуалните му изменения или оттегляне,
–        нареждането за директен дебит се представя преди датата на събирането, която е датата, на която длъжникът трябва да изпълни задължението си за плащане. Срокът е различен в зависимост от това дали става въпрос за еднократна операция, за първа операция от поредица периодично повтарящи се директни дебити или за отделен директен дебит от поредица периодично повтарящи се директни дебити,
–        уникалният идентификатор на кредитора и референтният номер на съгласието за директен превод са задължителни. Двата идентифицират кредитора и директните дебити, обхванати от съгласието. Те не трябва да се променят при периодично повтарящите се директни дебити,
–        IBAN се използва като идентификатор на сметката на длъжника,
–        BIC идентифицира финансовата институция на длъжника,
–        предвидени са максимални срокове за възстановяване на средства по искане на длъжника, които са по-дълги за неразрешени плащания.
2.      Участници в услугата по директен дебит
39.      Както Втората директива за платежните услуги (член 4, точка 23), така и Регламент № 260/2012 (член 2, точка 2) определят директния дебит по посочения по-горе начин(17).
40.      В двете определения, които съвпадат по същество, се посочва, че при директния превод: а) се задължава определена платежна сметка на платеца, б) платежната операция се извършва по инициатива на получателя (кредитора) и в) платецът е дал предварително съгласието си на получателя, на ДПУ на получателя или на ДПУ на самия платец.
41.      Тези определения обаче не уточняват изрично кой ДПУ или кои ДПУ предоставят платежната услуга по директен дебит(18).
42.      От тези определения Alternative Payments заключава, че само ДПУ на платеца предоставя платежната услуга по директен дебит(19). Според него:
–        директният дебит изисква събиране на средства от сметката на платеца, което може да бъде извършено единствено от неговия ДПУ, който управлява тази платежна сметка. ДПУ на получателя не може да извършва операции по платежната сметка на платеца и участието му е само чисто техническо — да осигури събирането на средствата,
–        ДПУ на получателя предоставя платежната услуга по директен дебит само когато е едновременно ДПУ на получателя и ДПУ на платеца.
43.      Считам обаче, че при предоставянето на услугата по директен дебит участват както ДПУ на платеца (длъжник), така и ДПУ на получателя (кредитор). Четири са причините, поради които съм склонен да поддържам тази теза.
44.      На първо място, понятието „съгласие“ по член 2, точка 21 от Регламент № 260/2012 като изразяване на съгласие и разрешение, дадено от платеца на получателя и (пряко или непряко чрез получателя) на ДПУ на платеца, обхваща действията на двама ДПУ в правоотношението, предмет на директния дебит.
45.      В рамките на това действие се позволява на получателя чрез неговия ДПУ да изпрати разпореждане за плащане на ДПУ на платеца, за да може този ДПУ да извърши плащането чрез задължаване на сметката на платеца със средствата. От тази гледна точка ДПУ на платеца и ДПУ на получателя предоставят заедно услуга по директен дебит.
46.      На второ място, член 81, параграф 3 и член 83, параграф 3 от Втората директива за платежните услуги(20), които цитирах по-горе, предвиждат конкретни задължения за:
–        ДПУ на платеца, който трябва да гарантира, че „получателят
получава цялата сума по платежната операция, извършена по инициатива на платеца“,
–        ДПУ на получателя, който „[к]огато платежната операция се инициира от получателя или чрез него […] гарантира, че [получателят]
получава цялата сума по платежната операция (член 83, параграф 3),
–        ДПУ на получателя, който трябва да предаде на ДПУ на платеца платежно нареждане, инициирано от получателя, в рамките на уговорените срокове (член 83, параграф 3).
47.      Тези две разпоредби, повтарям, предвиждат конкретни за ДПУ на получателя задължения с цел правилното изпълнение на директния дебит. Следователно Втората директива за платежните услуги предполага, че освен ДПУ на платеца, в услугата по директен дебит трябва да участва и ДПУ на получателя. Участието на ДПУ на получателя не е само техническо действие, за да могат средствата да постъпят в платежната сметка на получателя.
48.      На трето място, участието в директния дебит на платеца на неговия ДПУ, на получателя и на неговия ДПУ, следва и от глава 7 от Правилника за основната схема(21) за директен дебит в SEPA (наричан по-нататък „Правилникът“)(22), приет от Европейския платежен съвет.
49.      Операцията по директен дебит е определена в Правилника като „процес по изпълнение на плащане чрез използване на директен дебит от събирането по инициатива на кредитора до края му, който е или нормалното изпълнение [средствата постъпват по платежната сметка на получателя], или отказът, или връщането, или възстановяването на събраното [от момента на получаване на нареждането на платеца да възстанови дължимите му средства]“(23).
50.      От описанието на естеството на директните дебити в SEPA, съдържащо се в Правилника(24), следва, че:
–        директният дебит в SEPA е регулиран от Правилника платежен инструмент за събиране на средства в евро в рамките на SEPA от посочените сметки за приемане на събиране,
–        операциите за събиране на средства от длъжник със сметка в ДПУ на длъжника се извършват по инициатива на кредитор чрез ДПУ на кредитора съгласно споразумението между длъжника и кредитора. Това споразумение се основава на разрешение, предоставено на кредитора от длъжника, ДПУ на кредитора и ДПУ на длъжника да дебитират сметката му, което се нарича „съгласие за директен дебит“,
–        както длъжникът, така и кредиторът трябва да са титуляри на сметка в ДПУ, който участва в SEPA,
–        събирането на средства по Правилника е операция, отделна от основния договор, на който се основава(25).
51.      В рамките на SEPA директният дебит е сложна платежна операция, в която си взаимодействат както ДПУ на платеца, така и ДПУ на получателя.
52.      В обобщение член 2, точка 2 от Регламент № 260/2012 и член 4, точка 23 от Втората директива за платежните услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че услугата по директен дебит се предоставя както от ДПУ на платеца, така и от ДПУ на получателя.
В.      По втория преюдициален въпрос
53.      С втория си въпрос, който е тясно свързан с първия, запитващата юрисдикция иска да се установи дали при обстоятелства като разглежданите в главното производство ДПУ на получателя предоставя услуги по директен дебит.
54.      От тези обстоятелства в текста на въпроса запитващата юрисдикция подчертава обстоятелството, че ДПУ на получателя „дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитиране и събиране на средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), и ги поставя в сметки с ограничена функционалност“.
55.      Разпоредбите на правото на Съюза, за които се иска тълкуване, са същите като посочените в предходния преюдициален въпрос.
56.      Отговорът на този въпрос изисква да се разгледа динамиката на операциите на Alternative Payments, описана в акта за преюдициално запитване:
–        платецът (потребителят, купувачът) дава съгласието си на търговеца (получател) чрез съгласие за директен дебит да дебитира средства от сметката му,
–        търговецът, клиент на Aternative Payments, е крайният получател на средствата и инициира дебитиране на сметката на платеца (купувача),
–        Alternative Payments предава инструкциите на своите клиенти (търговци, получатели) за директен превод в рамките на SEPA, като използва услугите на платежната система CENTROlink, която се управлява от Банката на Литва, директните дебити се основават на предварителното съгласие (съгласие за директен дебит) на платците на средства, което се предоставя на търговците да дебитират периодично средствата по техните платежни сметки,
–        дебитирането на средствата от сметката на платеца се извършва от ДПУ на платеца, който открива и управлява посочената сметка,
–        събраните средства се прехвърлят в ограничените платежни сметки, открити за клиентите (търговци, получатели) в Alternative Payments.
Всеки клиент има сметка, открита във формат IBAN, и има идентификационен код, но функционалността на тези сметки е ограничена и клиентите (търговците) нямат достъп до тези сметки и не могат да инициират плащания,
–        след това Alternative Payments превежда събраните от него средства по платежните сметки, определени от клиентите (търговци, получатели) на други ДПУ.
57.      Въз основа на тези данни се иска Съдът да даде отговор, който да отчита конкретните обстоятелства по сключените от Alternative Payments договори и отношенията му с надзорните органи(26). Тези обстоятелства и отношения обаче следва да бъдат прецени от запитващата юрисдикция.
58.      Съдът може да предостави на запитващата юрисдикция някои насоки относно тълкуването на правото на Съюза, без да я лишава от нейните функции.
59.      Най-напред трябва да се припомни, че съгласно акта за преюдициално запитване Alternative Payments „предоставя на клиентите си услуга по събиране на директни дебити в SEPA“(27). Трудно ми е да приема, че е възможно ДПУ да членува в схемата SEPA за директен дебит и същевременно да се счита, че не участва в предоставянето на услугата за директен дебит.
60.      Ако правилно съм разбрал, Alternative Payments участва в събирането на средства чрез директни дебити, с които потребителите плащат на търговците. Това дружество предоставя услуга на търговците, които имат договор с него, която има за цел да се осигури събирането на средствата чрез директен дебит. То централизира управлението на това събиране, но без търговците да имат достъп до сметките си в Alternative Payments, защото те получават средствата по платежните си сметки, държани при обичайните си ДПУ.
61.      Наличието на тези характеристики се вписва в управлението на платежните услуги по директен дебит, без ограничената функционалност на сметките на клиентите му (търговци) да е пречка за такава квалификация, както ще изложа по-нататък.
62.      На първо място, търговците (клиенти на Alternative Payments) държат при това дружество платежни сметки във формат IBAN, с идентификационен код и функционалност в платежната система CENTROlink, които са сходни с тези на всеки друг ДПУ, който предоставя услугата по директен дебит по „обичайния“ начин.
63.      На второ място, Alternative Payments трябва да спазва член 81, параграф 3 от Втората директива за платежните услуги като ДПУ на получателя (търговец). Той трябва да гарантира, че последният получава цялата сума по платежната операция и събира съответните средства. В качеството на ДПУ на получателя той трябва да предаде платежното нареждане на ДПУ на платеца (потребител) „в рамките на уговорените между получателя и [ДПУ] срокове, като по този начин се осигурява възможност за сетълмент на директни дебити на уговорения падеж“ (член 83, параграф 3 от Втората директива за платежните услуги).
64.      На трето място, Alternative Payments не може да откаже да върне средствата, събрани чрез директен дебит в SEPA, а е длъжен да ги върне, ако това бъде поискано от ДПУ на платеца, в срок от осем седмици от събирането на средствата.
65.      Обстоятелството, че получателите нямат достъп до държаните при Alternative Payments сметки с ограничена функционалност, не пречи действията на това дружество да позволяват на получателите да получават плащанията чрез директен дебит в SEPA, а улеснява прехвърлянето на тези средства от платеца на получателя в изпълнение на нареждане за директен дебит, който може да е еднократен или периодично повтарящ се.
66.      Така описаните действия на Alternative Payments показват, че участва като доставчик на услуга по директен дебит, за което трябва да притежава необходимото административно разрешение.
67.      В своя защита Alternative Payments посочва, че само „дава инструкции за директен дебит на банкови системи, които ги изпълняват“(28). Както обаче Комисията(29) и чешкото, италианското и литовското правителство(30) са единодушни в твърденията си, функциите, които изпълняват двамата ДПУ (на получателя и на платеца) в рамките на услугите по директен дебит, могат да са различни, без това да означава, че не са свързани с разглеждания начин на плащане.
68.      Споделям становището на литовското правителство, че когато ДПУ дава инструкции за директен дебит, изпълнява необходимите функции за осъществяването на целия процес на плащане чрез директен дебит в рамките на схемата SEPA, независимо че този ДПУ не извършва пряко дебитиране на средствата(31).
69.      В обобщение член 2, точка 2 от Регламент № 260/2012, член 4, точка 23 от Втората директива за платежните услуги, както и точка 3, буква а) и точка 4, буква а) от приложение I към тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че ДПУ на получателя, който дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитиране и събиране на средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), и ги поставя в сметки с ограничена функционалност, предоставя услуги по директен дебит.
Г.      По третия и четвърти преюдициален въпрос
70.      Третият и четвъртият преюдициален въпрос се отправят в случай на отрицателен отговор на първите два въпроса. Тъй като предложих на Съда този отговор да е утвърдителен, не е необходимо да ги разглеждам. Въпреки това ще ги разгледам при условията на евентуалност.
71.      С тези два въпроса запитващата юрисдикция иска да се установи дали при обстоятелства като разглежданите в главното производство ДПУ на получателя (а именно Alternative Payments):
–        предоставя „услуги по приемане на платежни операции“ (трети преюдициален въпрос),
–        ако това не е така, предоставя „услуги по иницииране на плащане“ (четвърти преюдициален въпрос).
1.      Услуга по приемане на платежни операции
72.      В член 4, точка 44 от Втората директива за платежните услуги услугата по „приемане на платежни операции“ е определена по посочения по-горе начин(32). Освен това тази услуга е сред платежните услуги, които са включени в точка 5, приложение I към Втората директива за платежните услуги.
73.      Чрез услугата по приемане на платежни операции ДПУ осигурява необходимите инструменти, за да може търговец да предлага приемане на плащания с карти (кредитни и дебитни) или други виртуални начини на плащане(33).
74.      В основата на услугата по приемане на платежни операции е предварително сключен договор между субекта, който я предоставя (ДПУ), и неговия клиент (търговец, получател). Двете страни се договарят, че ДПУ ще приема и обработва платежни операции в полза на получателя, „които водят до прехвърлянето на средства към получателя“. Следователно става въпрос за услуга, която се предоставя при субекта, който получава платежната операция, тъй като ползвателят на тази платежна услуга действа винаги като получател(34).
75.      Страните не спорят, че Alternative Payments има лиценз да предоставя услуги по приемане на платежни операции. Ако разглежданите в главното производство услуги могат да се квалифицират като посочените по-горе, те биха били обхванати от лиценза, който посоченото дружество притежава.
76.      Въпросът, който се поставя, съгласно акта за преюдициално запитване, е „дали директен дебит може да се използва като техническо решение за предоставянето на услуга по приемане на платежни операции и дали при обстоятелства като тези в главното производство, когато платежна институция предава инструкции за директен дебит и събира средства, като впоследствие прехвърля тези средства по сметки на клиенти, държани при други [ДПУ], може да се приеме, че дружеството (платежна институция) предоставя услуга по приемане на платежни операции“(35).
77.      Според мен дейността, описана в акта за преюдициално запитване, не се вписва в понятието за услуга по приемане на платежни операции, предвидена във Втората директива за платежните услуги, въпреки че на пръв поглед може да изглежда обратното.
78.      На първо място, директният дебит е платежна услуга, различна от услугата по приемане на платежни операции, и е невъзможно последната да се предоставя чрез използването на инструмент като директния дебит в SEPA. Директните дебити не са „техническо решение“ за предоставяне на услуги по приемане на платежни операции. Ако беше така, ДПУ щяха да могат да извършват директни дебити в рамките на приемането на платежни операции. Така те биха могли да заобиколят задължението, предвидено в членове 76 и 77 от Втората директива за платежните услуги за общоевропейската схема за директен дебит, което съответства на правото на безусловно възстановяване на средства(36) в рамките на осем седмици от датата, на която са дебитирани средствата, с което се осигурява високо равнище на защита на потребителите в рамките на SEPA.
79.      На второ място, услугата по директен дебит се основава на наличието на съгласие за директен дебит, предоставено от длъжника на кредитора, което обхваща извършването на периодично повтарящи се плащания. Обратно, при услугата за приемане на платежни операции се изисква конкретно разрешение за потвърждаване на всяка платежна операция от страна на клиента дори ако той има действащ договор със своя доставчик на услугата по приемане на платежни операции.
80.      Съгласно определението ѝ услугата по приемане на платежни операции „се договаря“ между търговеца (получателя) и неговия доставчик на услугата по приемане на платежни операции, така че по отношение на последния отношението с длъжниците, платци на средствата, не се основава на съгласие като съгласието за директен дебит.
81.      На трето място, Alternative Payments използва инструмента за директни дебити в SEPA, за да предоставя услугите си на търговците, което предполага, че трябва да отговаря на условията и да спазва техническите изисквания, установени за тези случаи в член 5, параграфи 1 и 3 от Регламент № 260/2012 и в точки 1 и 3 от приложението към него. Тези условия и технически изисквания се различават от приложимите към услугите по приемане на платежни операции.
82.      В заключение член 4, точка 44 от Втората директива за платежните услуги и точка 5 от приложение I към същата директива трябва да се тълкуват в смисъл, че ДПУ на получателя (търговеца), който дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитни операции, а получава средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците (потребителите) на неговите клиенти (търговците, получателите), и след това превежда тези средства по сметките на своите клиенти, държани при други ДПУ, не предоставя услуги по приемане на платежни операции.
2.      Услуга по иницииране на плащане
83.      С четвъртия си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали може да се счита, че Alternative Payments предоставя услуги по иницииране на плащане.
84.      В член 4, точка 15 от Втората директива за платежните услуги „услугата по иницииране на плащане“ е определена по посочения по-горе начин(37). Инициирането на плащане се идентифицира като платежна услуга и в точка 7 от приложение I към Втората директива за платежните услуги.
85.      При извършването на услугите по иницииране на плащане:
–        потребителят, който иска да придобие от търговец стоки или услуги предоставя на доставчик на услугата по иницииране на плащане, използващ свой интерфейс, средствата за сигурност на платежната си сметка, държана при обичайния си ДПУ (обикновено банкова институция)(38),
–        доставчикът на услугата по иницииране на плащане уведомява ДПУ на търговеца за готовността на потребителя за извършване на плащането и потвърждава почти мигновено на търговеца, че платежната операция е инициирана,
–        след като купувачът потвърди транзакцията, търговецът му предава стоките или му предоставя услугата.
86.      Услугата по иницииране на плащане е особено важна в областта на електронната търговия, тъй като създава софтуерен мост между интернет страницата на предприятието и онлайн платформата на ДПУ на ползвателя с цел иницииране на плащания по интернет и ускоряване на търговията със стоки и предоставянето на услуги.
87.      Услугата по иницииране на плащане позволява на всеки, който няма платежна карта, да извършва покупки по интернет, за което трябва само да притежава онлайн платежна сметка, което не беше възможно преди създаването на този нов начин на плащане(39).
88.      В съображение 31 от Втората директива за платежните услуги се уточнява, че когато предоставя единствено услуги по иницииране на плащане, доставчикът на услуги по иницииране на плащане не държи средствата на ползвателя на нито един етап от платежната верига(40). В него се посочва още, че когато доставчик на услуги по иницииране на плащане има намерение да предоставя други платежни услуги, във връзка с които е необходимо да държи средствата на ползвателя, той следва да получи пълен лиценз за предоставяне на тези услуги.
89.      От своя страна, член 66, параграф 3, буква а) от Втората директива за платежните услуги предвижда, че доставчикът на тази услуга „в нито един момент не държи средствата на платеца във връзка с предоставянето на услугата по иницииране на плащане“.
90.      От данните по делото следва, че Alternative Payments държи средствата по време на операцията. Това обстоятелство не е съвместимо с характеристиките на услугата по иницииране на плащане, посочена в член 4, точка 15 от Втората директива за платежните услуги, разглеждан във връзка със съображенията от нея, както и със забраната, предвидена в член 66, параграф 3, буква а) от Втората директива за платежните услуги.
91.      Alternative Payments признава, че неговата дейност не отговаря на условията, за да се счита за услуга по иницииране на плащане(41).
92.      В заключение ДПУ на получателя (търговеца), който дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитни операции, а получава средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците (потребителите) на неговите клиенти (търговците, получателите), и след това превежда тези средства по сметките на своите клиенти, държани при други ДПУ, не предоставя услуги по иницииране на плащане, както са определени в член 4, точка 15 от Втората директива за платежните услуги и точка 7 от приложение I към нея.
V.      Заключение
93.      С оглед на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва) по следния начин:
„1)      Член 4, точка 23 от Директива (ЕС) 2015/2366 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО и точка 3, буква а) и точка 4, буква а) от приложение I към нея, както и член 2, точка 2 от Регламент (ЕС) № 260/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 година за определяне на технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро и за изменение на Регламент (ЕО) № 924/2009
трябва да се тълкуват в смисъл, че
–        при извършването на услуга по директен дебит участва както доставчикът на платежни услуги на платеца, така и доставчикът на платежни услуги на получателя,
–        доставчикът на платежни услуги на получателя, който дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитиране и събиране на средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), и ги поставя в сметки с ограничена функционалност, предоставя услуги по директен дебит.
2)      Член 4, точка 44 от Директива 2015/2366 и точка 5 от приложение I към нея трябва да се тълкуват в смисъл, че доставчикът на платежни услуги на получателя, който дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитни операции, а получава средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), и ги превежда по сметки с ограничена функционалност, не предоставя услуги по приемане на платежни операции.
3)      Член 4, точка 15 от Директива 2015/2366 и точка 7 от приложение I към нея трябва да се тълкуват в смисъл, че доставчикът на платежни услуги на получателя, който дава инструкции за директен дебит, но не извършва пряко дебитиране и събиране на средства въз основа на съгласие, дадено предварително от платците на клиентите (получателите), и ги поставя в сметки с ограничена функционалност, не предоставя услуги по иницииране на плащане“.
1      Език на оригиналния текст: испански.
2      Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 година за определяне на технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро и за изменение на Регламент (ЕО) № 924/2009 (ОВ L 94, 2012 г., стр. 22). Този Регламент е изменен с Регламент (ЕС) 2024/886 на Европейския парламент и на Съвета от 13 март 2024 година за изменение на регламенти (ЕС) № 260/2012 и (ЕС) 2021/1230 и на директиви 98/26/ЕО и (ЕС) 2015/2366 по отношение на незабавните кредитни преводи в евро (ОВ L, 2024/886). Регламент 2024/886 не е приложим ratione temporis към настоящия спор.
3      Директива на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО (ОВ L 337, 2015 г., стр. 35). Наричана по-нататък „Втората директива за платежните услуги“.
4      Lietuvos Respublikos mokėjimų įstatymas Nr. VIII‑1370 (Закон № VIII‑1370 на Република Литва за плащанията) от 28 октомври 1999 г. (наричан по-нататък „Законът за плащанията“).
5      Lietuvos Respublikos mokėjimo įstaigų įstatymas Nr. XI‑549 (Закон № XI‑549 на Република Литва за платежните институции) от 10 декември 2009 г. (наричан по-нататък „Законът за платежните институции“).
6      SEPA е акроним на английски език на Single Euro Payments Area (Единна зона за плащания в евро). SEPA е зона, в която граждани, предприятия и други икономически оператори могат да извършват и получават плащания в евро в Европа, в рамките на националните граници и извън тях, при едни и същи условия и с едни и същи права и задължения, независимо от мястото, където се намират. Тя е съществен елемент от вътрешния пазар на плащания.
7      Става въпрос за решение № 03‑126 на управителния съвет на Банката на Литва от 26 август 2022 г. относно прилагането на изпълнителна мярка по отношение на Alternative Payments (наричана по-нататък „оспорваното решение“).
8      IBAN e международен идентификатор на номер на платежна сметка, който недвусмислено идентифицира отделна платежна сметка в държава членка.
9      Точка 11 от акта за преюдициално запитване.
10      EuropeanPaymentsCouncil (Европейски платежен съвет) е орган, който координира и взема решенията в европейския банков сектор по отношение на плащанията, чиято обявена цел е да подпомага и насърчава създаването на SEPA.
11      В точка 4, буква а) от приложение I се посочва изпълнение на платежни операции, когато средствата са осигурени от отпусната на ползвателя на платежни услуги кредитна линия. Сред тези операции е и изпълнението на директни дебити, включително еднократни директни дебити.
12      Директива на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, 2007 г., стр. 1).
13      Решение от 11 април 2019 г., Mediterranean Shipping Company (Portugal) —
Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320, т. 38): „[…] изпълнението на директни дебити, извършено по инициатива на получателя по сметка, на която не е титуляр, попада в обхвата на понятието „платежна услуга“, съдържащо се в член 2, параграф 1 от Директива 2007/64, дори при липса на съответно задължение по основното правоотношение между платеца и получателя, когато платецът, титуляр на задължената платежна сметка, е дал съгласие за тези директни дебити […]“.
14      Решение от 11 април 2019 г., Mediterranean Shipping Company (Portugal) —
Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320, т. 48): „[…] член 2, параграф 1 от Директива 2007/64 трябва да се тълкува в смисъл, че изпълнението на директни дебити по инициатива на получателя по платежна сметка, на която не е титуляр, и за които титулярят на задължената сметка не е дал съгласие, попада в обхвата на понятието „платежна услуга“ по смисъла на тази разпоредба“.
15      Съгласието за директен дебит (наричано също разрешение за директен дебит) съдържа разрешението на платеца да се предприеме събиране чрез задължаване на сметката му от определена дата.
16      Изискванията, приложими към директните дебити в SEPA, са установени главно в член 5, параграфи 1 и 3 от Регламент № 260/2012 и точки 1 и 3 от приложението към него. Техните характеристики са описани подробно в документ SEPA, Preguntas Frecuentes —
Adeudos directos SEPA (SEPA, Често задавани въпроси — Директни дебити в SEPA), достъпен на следния интернет адрес: https://www.sepaesp.es/sepa/es/faqs/sdd/. Трябва да се отбележи, че в този документ се използва терминът „дебитиране“ („directdebit“) [adeudodirecto] за обозначаване на директните дебити [adeudosdomiciliados].
17      Точки 3 и 4 от настоящото заключение.
18      Вж. в този смисъл писмените становища на Комисията, точка 24, и на литовското правителство, точка 15.
19      В подкрепа на тезата си посоченото дружество цитира, неоснователно според мен, решение от 22 февруари 2024 г., ABC Projektai (C‑661/22, EU:C:2024:148, т. 39). В тази точка се посочва само, че „[…] член 4, точка 23 от тази директива изрично предвижда изпълнението на директни дебити от платежна сметка по инициатива на получателя въз основа на получено от него съгласие на платеца. Правилното изпълнение на такава платежна операция обаче предполага необходимите за тази операция средства да са на разположение предварително по платежната сметка на платеца“.
20      Точки 5 и 6 от настоящото заключение.
21      Схема или система SEPA е съвкупност от правила, практики и стандарти, които имат за цел постигането на оперативна съвместимост при предоставянето и функционирането на платежен инструмент в SEPA, договорена на междубанково равнище.
22      European Payments Council: SEPA Direct Debit Core Scheme Rulebook, EPC016‑06/ 2025, версия 1.0, дата на публикуване: 28 ноември 2024 г., дата на прилагане: 5 октомври 2025 г., https://www.europeanpaymentscouncil.eu/sites/default/files/kb/file/2024‑11/EPC016‑06 %202025 %20SDD%20Core%20Rulebook%20version%201.0.pdf. Правилникът съдържа съвкупност от междубанкови правила, практики и стандарти за изпълнението на плащания чрез директен дебит в евро в рамките на SEPA от участниците в схемата. Целта е да се осигури цялостно и напълно електронно обработване на операции. Тази цел се прилага и по отношение на различните процеси по управление на изключения като отхвърляне, връщане, отменяне, възстановяване, отказ и оттегляне. Информацията относно съгласията за директен дебит може да се предава между участниците само по електронен път. Длъжникът и кредиторът могат да си предават съгласие за директен дебит на хартиен носител или по електронен път.
23      Правилникът, стр. 115.
24      Правилникът, стр. 20.
25      Основният договор е сключен между длъжника и кредитора. Този договор не засяга нито ДПУ на кредитора, нито ДПУ на длъжника и не е обвързващ за тях, като единственият договор, който ги засяга, е договорът със съответните им клиенти по отношение на условията за предоставяне на услугите, свързани с директния дебит.
26      В писменото си становище Alternative Payments твърди, че е получил разрешение от Банката на Литва да извършва спорните услуги, но през 2022 г. тя отнема лиценза му.
27      Точка 33 in fine от акта за преюдициално запитване. Подобно твърдение се съдържа в точка 13.6 от акта за преюдициално запитване, възпроизведено в точка 28 от настоящото заключение.
28      Точка 4 от писменото становище на Alternative Payments. Същото твърдение се повтаря с тези или други думи в други точки от писменото му становище.
29      Точки 35—38 от писменото становище на Комисията.
30      Точка 13 от писменото становище на чешкото правителство, точки 24—26 от писменото становище на италианското правителство и точки 22, 23 и 26—34 от писменото становище на литовското правителство.
31      Точка 26 от писменото становище на литовското правителство.
32      Точка 3 от настоящото заключение. В този контекст терминът „adquisición“ (придобиване) е неясен: на практика платежната операция не се придобива (т.е. собствеността не се придобива или получава). Според мен терминът в текста на немски език „Annahme und Abrechnung von Zahlungsvorgängen (Acquiring)“, който може да се преведе като приемане и сетълмент на платежни операции, е по-точен.
33      Типичен пример за услуга по приемане на платежни операции са плащанията с кредитна карта, както следва от съображение 10 от Втората директива за платежните услуги: „[н]астоящата директива въвежда неутрално определение за приемането на платежна операция, за да се отразят не само традиционните модели на приемане, структурирани около използването на платежни карти, но и различните бизнес модели, включително тези, при които участва повече от един приемащ субект. Това следва да гарантира еднаква защита за всички търговци, независимо от използвания платежен инструмент, когато дейността е еднаква с приемането на картови операции […]“.
34      При субекта, който издава платежната операция (например с карта), обикновено се извършва различна платежна услуга, която е услугата по „издаване на платежни инструменти“, определена в член 4, точка 45 от Втората директива за платежните услуги като „платежна услуга от доставчик на платежни услуги, сключил договор с платеца да му предостави платежен инструмент за иницииране и обработка на платежните операции на платеца“.
35      Точка 40 от акта за преюдициално запитване. Курсивът е мой.
36      Това понятие е използвано в съображение 76 от Втората директива за платежните услуги.
37      Точка 3 от настоящото заключение.
38      Потребителят дава съгласието си доставчикът (външен) на услугата по иницииране на плащане да осъществи достъп до банковата му сметка, за да инициира плащане от негово име.
39      Съображение 29 от Втората директива за платежните услуги: „Услугите по иницииране на плащане дават възможност на доставчика на услуги по иницииране на плащане да потвърди пред получателя, че плащането е инициирано, с цел да се насърчи получателят да освободи стоките или да предостави услугата без неоснователно забавяне. Тези услуги предлагат евтино решение както за търговците, така и за потребителите, и предоставят на потребителите възможност да пазаруват онлайн, дори и да нямат платежни карти […]“.
40      Именно поради обстоятелството, че доставчиците на услуги по иницииране на плащане не държат средствата на своите клиенти, спрямо тях не се прилагат изискванията (по-строги) към икономическите оператори, които държат тези средства.
41      Точки 82 и 83 от писменото становище на Alternative Payments.