62025CJ0202
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kahdeksas jaosto)
26 päivänä maaliskuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Jäsenvaltioissa sovellettavat yhteiset vaatimukset ja menettelyt laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi – Direktiivi 2008/115/EY – Toissijaisen suojeluaseman peruuttaminen – Oikeusjärjestyksen perusteet (ordre public) – Palauttamiskiellon periaate – Mahdollisuus tehdä palauttamispäätös
Asiassa C‑202/25 [Tadmur] (
i
),
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka rechtbank Den Haag, zittingsplaats Roermond (Haagin alioikeus, Roermondin istuntopaikka, Alankomaat) on esittänyt 12.3.2025 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen samana päivänä, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
HG
vastaan
Minister van Asiel en Migratie,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja O. Spineanu-Matei, kolmannen jaoston puheenjohtaja C. Lycourgos (esittelevä tuomari), joka hoitaa kahdeksannen jaoston tuomarin tehtäviä, ja tuomari N. Piçarra,
julkisasiamies: A. Rantos,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
HG, edustajanaan J. P. van Mulken, advocaat,
–
Alankomaiden hallitus, asiamiehinään E. M. M. Besselink ja J. Langer,
–
Tanskan hallitus, asiamiehinään M. P. Brøchner Jespersen, C. A.-S. Maertens ja J. Sandvik Loft,
–
Sveitsin hallitus, asiamiehinään R. Adam ja L. Lanzrein,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään F. Blanc, M. Debieuvre, A. Katsimerou ja F. van Schaik,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (EUVL 2008, L 348, s. 98) 3, 5, 6, 8 ja 9 artiklan sekä vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU (EUVL 2011, L 337, s. 9) 17 ja 19 artiklan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä kolmannen maan kansalainen HG ja toisaalta minister van Asiel en Migratie (turvapaikka- ja maahanmuuttoministeri, Alankomaat, jäljempänä ministeri) ja jossa on kyse sellaisen päätöksen laillisuudesta, jolla peruutetaan HG:lle myönnetty toissijainen suojeluasema ja määrätään tämä poistumaan Alankomaiden alueelta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Direktiivi 2008/115
3
Direktiivin 2008/115 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltion alueella laittomasti oleskeleviin kolmansien maiden kansalaisiin.
2.   Jäsenvaltiot voivat päättää, että ne eivät sovella tätä direktiiviä kolmansien maiden kansalaisiin,
a)
joita koskee pääsyn epääminen – – tai jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat pysäyttäneet tai ottaneet kiinni heidän ylittäessään laittomasti jäsenvaltion ulkorajan maa-, meri- tai ilmateitse ja joille ei ole sen jälkeen myönnetty lupaa tai oikeutta oleskella tuossa jäsenvaltiossa;
b)
jotka on rikosoikeudellisena seuraamuksena tai rikosoikeudellisen seuraamuksen johdosta määrätty palautettavaksi kansallisen lainsäädännön mukaisesti tai jotka ovat luovuttamismenettelyn kohteena.
3.   Tätä direktiiviä ei sovelleta henkilöihin, joilla on – – oikeus vapaaseen liikkumiseen yhteisössä.”
4
Kyseisen direktiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan
– –
3)
’palauttamisella’ prosessia, jonka aikana kolmannen maan kansalainen palaa joko vapaaehtoisesti paluuvelvoitetta noudattaen tai pakotettuna
–
alkuperämaahan, tai
–
kauttakulkumaahan yhteisön tai kahdenvälisten takaisinottosopimusten tai muiden järjestelyjen mukaisesti, tai
–
muuhun kolmanteen maahan, johon kyseinen kolmannen maan kansalainen päättää vapaaehtoisesti palata ja johon hänet hyväksytään;
4)
’palauttamispäätöksellä’ hallinnollista tai oikeudellista päätöstä tai muuta toimenpidettä, jolla kolmannen maan kansalaisen oleskelu todetaan laittomaksi ja jolla asetetaan tai todetaan velvoite poistua maasta;
– –”
5
Kyseisen direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tämä direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa tai pitää voimassa säännöksiä, jotka ovat suotuisampia niiden henkilöiden kannalta, joihin niitä sovelletaan, edellyttäen, että kyseiset säännökset eivät ole tämän direktiivin vastaisia.”
6
Direktiivin 2008/115 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on otettava tätä direktiiviä täytäntöön pannessaan asianmukaisesti huomioon
a)
lapsen etu,
b)
perhesuhteet,
c)
asianomaisen kolmannen maan kansalaisen terveydentila,
ja noudatettava palauttamiskiellon periaatetta.”
7
Direktiivin 2008/115 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltion on tehtävä palauttamispäätös sen alueella laittomasti oleskelevista kolmansien maiden kansalaisista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2–5 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten soveltamista.”
8
Kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet pannakseen täytäntöön palauttamispäätöksen, jos vapaaehtoista poistumista varten ei ole myönnetty aikaa – – tai jos paluuvelvoitetta ei ole noudatettu – – myönnetyn ajan kuluessa.”
9
Kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on lykättävä maastapoistamista
a)
silloin, kun se loukkaisi palauttamiskiellon periaatetta – –”
10
Kyseisen direktiivin 11 artiklassa määritellään maahantulokiellon määräämiseen sovellettava järjestelmä.
11
Direktiivin 2008/115 14 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan ennen palauttamista sovellettavat suojalausekkeet.
Direktiivi 2011/95
12
Direktiivin 2011/95 17 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Kolmannen maan kansalaista tai kansalaisuudetonta henkilöä ei katsota henkilöksi, joka voi saada toissijaista suojelua, jos on perusteltua syytä olettaa, että hän on:
– –
b)
tehnyt törkeän rikoksen;
– –
d)
vaaraksi sen jäsenvaltion yhteiskunnalle tai turvallisuudelle, jossa hän on.”
13
Kyseisen direktiivin 19 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on peruutettava, lakkautettava tai jätettävä uusimatta kolmannen maan kansalaiselle tai kansalaisuudettomalle henkilölle myönnetty toissijainen suojeluasema, jos:
a)
toissijaisen suojeluaseman myöntämisen jälkeen todetaan, että 17 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti asianomaista ei olisi pitänyt katsoa tai häntä ei ole katsottu henkilöksi, joka voi saada toissijaista suojelua – –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
14
HG saapui Alankomaihin 7.1.2016, ja Alankomaiden viranomaiset myönsivät hänelle 23.3.2017 toissijaisen suojeluaseman ja tilapäisen oleskeluluvan, joka oli voimassa 7.1.2021 saakka. Kyseisen oleskeluluvan voimassaoloa jatkettiin 7.1.2026 saakka 5.1.2021 tehdyllä päätöksellä.
15
Rechtbank Limburg (Limburgin alioikeus, Alankomaat) tuomitsi HG:n 1.2.2022 neljän vuoden vankeusrangaistukseen, josta yksi vuosi ehdollisena, 21.6. ja 27.6.2021 tehdyistä tapon yrityksestä, joukkopahoinpitelystä ja laittomasta uhkauksesta.
16
Ministeri katsoi 23.5.2024 tehdyllä päätöksellä, että HG on uhka yleiselle järjestykselle, ja peruutti tämän johdosta HG:n toissijaisen suojeluaseman 27.6.2021 alkaen. Ministeri katsoi kyseisessä päätöksessä myös, ettei HG:llä voida katsoa olevan oleskeluoikeutta Alankomaissa muulla perusteella, ja täsmensi, että palauttamiskiellon periaatteen noudattamisen varmistamiseksi HG:n osalta ei tehdä mitään päätöstä palauttamisesta tai maahantulokiellosta direktiivin 2008/115 perusteella. Ministeri asetti 23.5.2024 tekemässään päätöksessä HG:lle Alankomaiden oikeuden nojalla lisäksi velvoitteen poistua Alankomaiden alueelta.
17
HG:lle ei myönnetty lykkäystä hänen poistumisvelvoitteeseensa, ja hänestä tehtiin kymmeneksi vuodeksi kuulutus Alankomaiden poliisin tietojärjestelmiin ja sittemmin Schengenin tietojärjestelmään (SIS).
18
HG nosti 18.6.2024 23.5.2024 tehdystä päätöksestä kanteen rechtbank Den Haag, zittingsplaats Roermondissa (Haagin alioikeus, Roermondin istuntopaikka, Alankomaat), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
19
Kyseinen tuomioistuin katsoo alustavan arvioinnin yhteydessä, että HG:n esittämät kanneperusteet toissijaisen suojeluaseman peruuttamisesta tehdyn päätöksen osalta eivät voi menestyä. Se on sitä vastoin epävarma siitä, mitä johtopäätöksiä tästä peruuttamisesta on tehtävä, koska se merkitsee sitä, että HG oleskelee laittomasti Alankomaissa, vaikka häntä ei voida poistaa maasta alkuperämaahansa palauttamiskiellon periaatetta loukkaamatta.
20
Kyseinen tuomioistuin huomauttaa, että unionin tuomioistuin katsoi 6.7.2023 antamassaan tuomiossa Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen) (C‑663/21, EU:C:2023:540), ettei palauttamispäätöstä voida tehdä, kun on osoitettu, että asianomaisen kolmannen maan kansalaisen poistaminen maasta suunniteltuun kohdemaahan on palauttamiskiellon periaatteen nojalla poissuljettu toistaiseksi.
21
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo kuitenkin, että tällainen kolmannen maan kansalainen voitaisiin velvoittaa poistumaan unionin alueelta, jos se tarkastaa itse, voiko kyseinen kansalainen päästä muuhun kolmanteen maahan kuin alkuperämaahansa, koska hänen oleskelunsa unionin alueella muodostaa sellaisen riittävän uhan yleiselle järjestykselle, joka oikeuttaa hänen saamansa kansainvälisen suojelun peruuttamisen. Palauttamispäätöksen tekemisen poissulkeminen pääasian tilanteessa johtaisi siihen, että HG on väliaikaisessa asemassa, koska hän oleskelisi laittomasti jäsenvaltion alueella ilman, että hän olisi kuitenkaan velvollinen poistumaan kyseiseltä alueelta.
22
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tässä yhteydessä, että tulkinta, jonka unionin tuomioistuin omaksuu direktiivin 2008/115 5 artiklasta, voisi olla erilainen, kun kyseistä artiklaa luetaan yhdessä direktiivin 3, 6, 8 ja 9 artiklan kanssa ja otetaan huomioon myös kyseisen direktiivin rakenne, direktiivissä 2011/95 säädettyjen kansainvälisen suojelun peruuttamisperusteiden ratio legis ja SIS-järjestelmää sääntelevien toimien tarkoitus.
23
Kyseinen tuomioistuin korostaa tältä osin erityisesti, että direktiivin 2008/115 6 artiklassa säädetään velvollisuudesta tehdä palauttamispäätös laittomasti oleskelevista kolmansien maiden kansalaisista ilman, että siinä säädettäisiin poikkeuksesta, joka koskee niitä kolmansien maiden kansalaisia, joita ei palauttamiskiellon periaatteen nojalla voida poistaa maasta.
24
Kyseinen tuomioistuin toteaa myös, että maastapoistamisen lykkäämistä koskeva velvoite, joka seuraa tällaisessa tapauksessa kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohdasta, riittää takaamaan tämän periaatteen noudattamisen etenkin, jos toimivaltainen viranomainen vahvistaa kirjallisesti maastapoistamisen lykkäämisen. Asia on toisin vain erityistapauksissa, joissa kyseisen direktiivin 5 artiklassa nimenomaisesti mainitut intressit estävät paluuvelvoitteen täytäntöönpanon.
25
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee lisäksi, onko tarpeen määrittää kohdemaa paluuvelvoitteen vapaaehtoista täytäntöönpanoa varten tilanteessa, jossa maastapoistaminen on poissuljettua.
26
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on sitä mieltä, että sen tarkasteleman tulkinnan vastaisella tulkinnalla olisi merkittäviä seurauksia. Se katsoo erityisesti, että tällainen tulkinta mahdollistaisi sen, että asianomaiset henkilöt vetoavat edelleen Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) ja direktiivin 2008/115 14 artiklan 1 kohdan mukaisiin oikeuksiin, ja sillä heikennettäisiin direktiivissä 2011/95 esitettyjä kansainvälisen suojelun peruuttamisperusteita etenkin, koska sen johdosta henkilöt, jotka ovat uhka yleiselle järjestykselle, eivät lähtisi unionin alueelta, ja estetäisiin kyseisiä henkilöitä koskevan kuulutuksen tekeminen SIS-järjestelmässä.
27
Jos unionin tuomioistuin pitäytyy direktiivin 2008/115 5 artiklasta omaksumassaan tulkinnassa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii lisäksi, kuuluuko jäsenvaltioiden menettelyllisen itsemääräämisoikeuden piiriin se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa oleville kolmansien maiden kansalaisille asetetaan velvoite poistua niiden alueelta kansallisen säännöstön perusteella.
28
Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam päätti tässä tilanteessa lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko direktiivin 2008/115 6 artiklaa, luettuna yhdessä direktiivin 2008/115 3, 5 ja 8 artiklan sekä 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa ja direktiivin 2011/95 17 artiklan ja 19 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan a alakohdan kanssa, tulkittava siten, että jollei direktiivin 2008/115 6 artiklan 2–5 kohdassa säädetyistä poikkeuksista muuta johdu, jäsenvaltio on velvollinen tekemään palauttamispäätöksen alueellaan laittomasti oleskelevasta kolmannen maan kansalaisesta, joka on suljettu toissijaisen suojelun ulkopuolelle, ja että jos maastapoistaminen kohdemaahan loukkaisi palauttamiskiellon periaatetta, jäsenvaltio on velvollinen palauttamispäätöksen tekemisen yhteydessä samanaikaisesti vahvistamaan kirjallisesti, että kyseisen kolmannen maan kansalaisen maastapoistamista lykätään?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
29
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2008/115 6 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 3, 5, 8 ja 9 artiklan sekä direktiivin 2011/95 17 artiklan 1 kohdan ja 19 artiklan 3 kohdan a alakohdan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä palauttamispäätöksen tekemiselle kolmannen maan kansalaisesta, jonka toissijainen suojeluasema on peruutettu, kun on osoitettu, että kyseisen kolmannen maan kansalaisen poistaminen maasta suunniteltuun kohdemaahan on palauttamiskiellon periaatteen nojalla poissuljettu. Jos unionin tuomioistuin katsoo, että palauttamispäätös voidaan tehdä tällaisessa tilanteessa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lisäksi, onko näitä säännöksiä tulkittava siten, että niissä velvoitetaan asianomainen jäsenvaltio kyseisen päätöksen tehdessään vahvistamaan kirjallisesti kyseisen kolmannen maan kansalaisen maastapoistamisen lykkääminen.
30
Direktiiviä 2008/115 sovelletaan kaikkiin jäsenvaltion alueella laittomasti oleskeleviin kolmannen maan kansalaisiin, jollei kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa säädetyistä poikkeuksista muuta johdu. Lisäksi on niin, että kun kolmannen maan kansalainen kuuluu tämän direktiivin soveltamisalaan, häneen on lähtökohtaisesti sovellettava direktiivissä palauttamista varten säädettyjä yhteisiä vaatimuksia ja menettelyjä niin kauan kuin oleskelua ei ole mahdollisesti laillistettu (tuomio 22.11.2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Maastapoistaminen – Lääkekannabis), C‑69/21, EU:C:2022:913, 52 kohta ja tuomio 6.7.2023, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen), C‑663/21, EU:C:2023:540, 45 kohta).
31
Tältä kannalta katsoen yhtäältä kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdasta seuraa, että kun oleskelun laittomuus on osoitettu, kolmannen maan kansalaisesta on tehtävä palauttamispäätös, sanotun rajoittamatta mainitun artiklan 2–5 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten soveltamista ja tämän direktiivin 5 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia tarkasti noudattaen; palauttamispäätöksessä on yksilöitävä direktiivin 2008/115 3 artiklan 3 alakohdassa tarkoitetuista kolmansista maista se, johon hänet on maasta poistettaessa siirrettävä (tuomio 22.11.2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Maastapoistaminen – Lääkekannabis), C‑69/21, EU:C:2022:913, 53 kohta ja tuomio 6.7.2023, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen), C‑663/21, EU:C:2023:540, 46 kohta).
32
Unionin tuomioistuin on täsmentänyt tältä osin, että kolmannen maan kansalaisen, jonka pakolaisasema on peruutettu, on katsottava oleskelevan maassa laittomasti, jollei jäsenvaltio, jossa hän on, ole myöntänyt hänelle oleskelulupaa muulla perusteella (tuomio 6.7.2023, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen), C‑663/21, EU:C:2023:540, 47 kohta).
33
Sama koskee pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kolmannen maan kansalaista, jonka toissijainen suojeluasema on peruutettu direktiivin 2011/95 19 artiklan 3 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 17 artiklan 1 kohdan kanssa, nojalla ilman, että jäsenvaltio, jonka alueella kyseinen kolmannen maan kansalainen on, olisi myöntänyt hänelle oleskelulupaa muulla perusteella.
34
Kuten tämän tuomion 31 kohdassa on muistutettu, tällaiseen kolmannen maan kansalaiseen kohdistetun palauttamismenettelyn toteuttamisessa on kuitenkin noudatettava tiukasti direktiivin 2008/115 5 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia.
35
Kyseisessä 5 artiklassa, joka on jäsenvaltioita heti, kun ne panevat direktiivin täytäntöön, velvoittava yleissääntö, toimivaltainen kansallinen viranomainen velvoitetaan noudattamaan palauttamismenettelyn kaikissa vaiheissa palauttamiskiellon periaatetta, joka taataan perusoikeutena perusoikeuskirjan 18 artiklassa, kun sitä luetaan yhdessä Genevessä 28.7.1951 allekirjoitetun pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen (Yhdistyneiden kansakuntien sopimuskokoelma, nide 189, s. 150, nro 2545 (1954)) 33 artiklan ja perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohdan kanssa. Näin on muun muassa silloin, kun kyseinen viranomainen aikoo asianomaista henkilöä kuultuaan kohdistaa häneen palauttamispäätöksen (ks. vastaavasti tuomio 22.11.2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Maastapoistaminen – Lääkekannabis), C‑69/21, EU:C:2022:913, 55 kohta ja tuomio 6.7.2023, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen), C‑663/21, EU:C:2023:540, 49 kohta).
36
Direktiivin 2008/115 5 artikla on näin ollen esteenä sille, että kolmannen maan kansalaisesta tehdään palauttamispäätös silloin, kun tässä päätöksessä mainitaan kohdemaana maa, jonka osalta on painavia perusteita uskoa, että jos päätös pannaan täytäntöön, kyseinen kolmannen maan kansalainen alistuisi todelliselle vaaralle perusoikeuskirjan 18 artiklan tai 19 artiklan 2 kohdan vastaisesta kohtelusta (tuomio 22.11.2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Maastapoistaminen – Lääkekannabis), C‑69/21, EU:C:2022:913, 56 kohta ja tuomio 6.7.2023, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen), C‑663/21, EU:C:2023:540, 50 kohta).
37
Juuri näin on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa ainoa toimivaltaisen viranomaisen yksilöimä mahdollinen kohdemaa on asianomaisen kolmannen maan kansalaisen alkuperämaa mutta jossa kyseinen viranomainen on jo todennut, että palauttamiskiellon periaate estää kyseisen kolmannen maan kansalaisen palauttamisen alkuperämaahansa.
38
Tältä osin on korostettava, että unionin tuomioistuin on omaksunut tämän ratkaisun 6.7.2023 antamassaan tuomiossa Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen) (C‑663/21, EU:C:2023:540) erityisesti tilanteessa, jossa toimivaltainen viranomainen oli jo nimenomaisesti sulkenut pois asianomaisen kolmannen maan kansalaisen poistamisen maasta alkuperämaahansa.
39
Velvollisuus ottaa huomioon palauttamiskiellon periaate siinä vaiheessa, jossa toimivaltainen viranomainen lausuu palauttamispäätöksen tekemisestä, eroaa siis direktiivin 2008/115 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa esitetystä velvollisuudesta lykätä maastapoistamista silloin, kun se loukkaisi palauttamiskiellon periaatetta.
40
Kyseisen direktiivin 8 artiklalla, jossa määritellään maastapoistamista koskevat säännöt, ei tästä syystä ole merkitystä esitettyyn kysymykseen vastaamisen kannalta.
41
Kun lisäksi otetaan huomioon ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyyntönsä perusteluissa esittämät kysymykset, on vielä todettava ensinnäkin, että toimivaltainen viranomainen ei voi pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa tehdä palauttamispäätöstä yksilöimättä kohdemaata sen seikan korjaamiseksi, että asianomaisen kolmannen maan kansalaisen palauttaminen alkuperämaahansa on poissuljettua.
42
Direktiivin 2008/115 3 artiklan 4 alakohdan sanamuodostakin näet ilmenee, että paluuvelvoitteen asettaminen tai toteaminen on yksi palauttamispäätöksen kahdesta osatekijästä, eikä tällaista paluuvelvoitetta voida kyseisen artiklan 3 alakohdan perusteella ajatella ilman sellaisen määränpään yksilöimistä, jonka on oltava yksi kyseisessä 3 alakohdassa tarkoitetuista maista (tuomio 14.5.2020, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU ja C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 115 kohta).
43
Tästä seuraa muun muassa, että toimivaltaisen viranomaisen on oikeudellisesti mahdotonta tehdä palauttamispäätös yksilöimättä kohdemaata, johon palauttaminen voidaan suorittaa palauttamiskiellon periaatetta noudattaen (ks. vastaavasti tuomio 24.2.2021, M ym. (Siirto jäsenvaltioon), C‑673/19, EU:C:2021:127, 38–42 kohta).
44
Toiseksi on huomautettava, että tilanteessa, jossa velvollisuus noudattaa direktiivin 2008/115 5 artiklassa esitettyä palauttamiskiellon periaatetta on esteenä palauttamispäätöksen tekemiselle, toimivaltainen viranomainen ei voi myöskään tehdä pääasiassa kyseessä olevan kaltaista päätöstä, joka perustuu kansalliseen oikeuteen ja jolla asianomainen kolmannen maan kansalainen määrätään poistumaan kyseessä olevan jäsenvaltion alueelta antamatta lupaa hänen maastapoistamiselleen tai yksilöimättä kohdemaata.
45
Kuten tämän tuomion 30 kohdassa on muistutettu, on näet niin, että jollei direktiivin 2008/115 2 artiklan 2 kohdassa säädetyistä poikkeuksista muuta johdu, jokainen jäsenvaltion alueella laittomasti oleskeleva kolmannen maan kansalainen kuuluu kyseisen direktiivin soveltamisalaan ja häneen on lähtökohtaisesti sovellettava direktiivissä säädettyjä yhteisiä vaatimuksia ja menettelyjä.
46
Tässä yhteydessä kyseisellä direktiivillä yhdenmukaistetaan vaatimukset ja menettelyt, jotka koskevat tällaisiin kolmannen maan kansalaisiin kohdistuvien palauttamispäätösten tekemistä ja näiden päätösten täytäntöönpanoa (ks. vastaavasti tuomio 24.2.2021, M ym. (Siirto jäsenvaltioon), C‑673/19, EU:C:2021:127, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), ja jäsenvaltiot voivat poiketa tästä yhdenmukaistamisesta ainoastaan antamalla suotuisampia säännöksiä kyseisen direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa vahvistetuin edellytyksin.
47
Tästä seuraa, että se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen päätös velvoittaa asianomaisen kolmannen maan kansalaisen siirtymään joko kolmannen maan alueelle tai toisen jäsenvaltion alueelle, ei voi johtaa siihen, että hän jää kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
48
Kun otetaan huomioon yhtäältä se, että kyseisessä päätöksessä asetettu velvoite voidaan panna täytäntöön muun muassa siirtymällä kolmannen maan alueelle, ja toisaalta se, että direktiivin 2008/115 3 artiklan 3 alakohdasta ilmenee, että kyseisessä direktiivissä tarkoitetulla palauttamisen käsitteellä ei tarkoiteta ainoastaan siirtymistä kolmanteen maahan pakotettuna vaan myös siirtymistä kolmanteen maahan vapaaehtoisesti paluuvelvoitetta noudattaen, on kuitenkin katsottava, että tällaisella päätöksellä asetetaan kyseisessä direktiivissä tarkoitettu paluuvelvoite. Tällaista paluuvelvoitetta ei näin ollen voida asettaa nimeämättä kohdemaata, sillä muuten jätettäisiin noudattamatta tämän tuomion 41–43 kohdassa mainittuja vaatimuksia.
49
Kuten tämän tuomion 34–39 kohdasta ilmenee, kun palauttamispäätöksen tekemistä harkittaessa todetaan, että palauttamiskiellon periaate on esteenä asianomaisen kolmannen maan kansalaisen poistamiselle maasta tiettyyn kohdemaahan, direktiivin 2008/115 5 artikla on lisäksi esteenä paitsi tälle maastapoistamiselle myös sille, että kyseiselle kolmannen maan kansalaiselle asetetaan velvoite palata kyseiseen kohdemaahan. Päätöksen, jossa asetetaan tällainen velvoite, ei siis voida katsoa olevan yhteensopiva kyseisen 5 artiklan kanssa pelkästään sen perusteella, ettei asianomaista henkilöä voida poistaa maasta tämän päätöksen nojalla.
50
Vaikka direktiivin 2008/115 4 artiklan 3 kohdassa täsmennetään, että kyseinen direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa tai pitää voimassa säännöksiä, jotka ovat suotuisampia niiden henkilöiden kannalta, joihin niitä sovelletaan, edellyttäen, että kyseiset säännökset eivät ole tämän direktiivin vastaisia, on riittävää todeta, ettei kansallinen säännöstö, jonka mukaan on mahdollista tehdä tämän tuomion 44 kohdassa mainitun kaltainen päätös, ole kyseisten henkilöiden kannalta suotuisampi säännös.
51
Kolmanneksi on korostettava, ettei se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa suljetaan pois sellaisen palauttamispäätöksen tekeminen, jossa asianomaisen henkilön alkuperämaa nimetään kohdemaaksi tai jossa ei nimetä kohdemaata, ole omiaan johtamaan siihen, ettei direktiivin 2011/95 19 artiklan mukaisella toissijaisen suojeluaseman peruuttamisella ole enää tehokasta vaikutusta.
52
Unionin oikeuden mukaan toimivaltaisella viranomaisella voi tosin olla direktiivin 2011/95 19 artiklan nojalla oikeus peruuttaa kolmannen maan kansalaiselle myönnetty toissijainen suojeluasema ilman, että sillä kuitenkaan välttämättä olisi lupaa poistaa kyseistä kolmannen maan kansalaista tämän alkuperämaahan (ks. vastaavasti tuomio 6.7.2023, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen), C‑663/21, EU:C:2023:540, 39 kohta).
53
Perusoikeuskirjan 4 artiklassa ja 19 artiklan 2 kohdassa näet kielletään ehdottomasti kidutus ja epäinhimillinen tai halventava rangaistus ja kohtelu kyseisen henkilön käyttäytymisestä riippumatta sekä poistaminen maasta valtioon, jossa henkilöä vakavasti uhkaa tällainen kohtelu. Jäsenvaltiot eivät siis voi poistaa maasta, karkottaa tai luovuttaa ulkomaalaista, kun on painavia perusteita uskoa, että hän altistuisi määrävaltiossa todelliselle vaaralle joutua perusoikeuskirjan 4 artiklassa ja 19 artiklan 2 kohdassa kielletyn kohtelun kohteeksi (ks. vastaavasti tuomio 14.5.2019, M ym. (Pakolaisaseman peruuttaminen), C‑391/16, C‑77/17 ja C‑78/17, EU:C:2019:403, 94 kohta ja tuomio 6.7.2023, Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Törkeän rikoksen tehnyt pakolainen), C‑663/21, EU:C:2023:540, 36 kohta).
54
Tästä ei kuitenkaan voida päätellä, että tapauksissa, joissa kolmannen maan kansalaisen, jonka toissijainen suojeluasema on peruutettu, palauttaminen alkuperämaahansa on poissuljettua, direktiivin 2011/95 19 artiklan soveltamisella ei olisi käytännössä enää vaikutuksia.
55
Erityisesti on todettava, että myös tällaisissa tapauksissa toissijaisen suojeluaseman peruuttamisesta seuraa suoraan, että asianomaisella kolmannen maan kansalaisella ei enää ole kaikkia direktiivin 2011/95 VII luvussa säädettyjä oikeuksia ja etuja, koska ne liittyvät kyseisessä direktiivissä säädettyyn kansainväliseen suojeluun.
56
Lisäksi on muistutettava, että direktiivin 2008/115 mukaan on niin, että sen lisäksi, että sen 3 artiklan 3 alakohdan mukaan on mahdollista asettaa velvoite palata asianomaisen kolmannen maan kansalaisen alkuperämaahan, kyseisen 3 alakohdan toisen ja kolmannen luetelmakohdan nojalla on mahdollista asettaa tällainen velvoite myös kauttakulkumaahan takaisinottosopimusten tai muiden järjestelyjen mukaisesti tai muuhun kolmanteen maahan, johon kyseinen kolmannen maan kansalainen päättää vapaaehtoisesti palata ja johon hänet hyväksytään.
57
Näin ollen se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa on suljettu pois sellaisen palauttamispäätöksen tekeminen, jossa asianomaisen henkilön alkuperämaa nimetään kohdemaaksi tai jossa ei nimetä kohdemaata, ei millään tavoin ole esteenä toimivaltaisen viranomaisen mahdollisuudelle tehdä palauttamispäätös, jossa nimetään direktiivin 2008/115 3 artiklan 3 alakohdan toisen tai kolmannen luetelmakohdan soveltamisalaan kuuluva kohdemaa, ja tarvittaessa palauttaa tämän jälkeen asianomainen kolmannen maan kansalainen ja varmistaa näin asianomaisen kolmannen maan kansalaisen poistuminen kyseessä olevan jäsenvaltion alueelta noudattaen täysimääräisesti kyseisen direktiivin 5 artiklasta ja perusoikeuskirjasta johtuvia vaatimuksia.
58
Tällaiseen palauttamispäätökseen voidaan lisäksi liittää mahdollisesti maahantulokielto kyseisen direktiivin 11 artiklassa määritellyissä puitteissa.
59
Edellä olevan perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2008/115 5 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 3 ja 6 artiklan sekä direktiivin 2011/95 17 artiklan 1 kohdan ja 19 artiklan 3 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä palauttamispäätöksen tekemiselle kolmannen maan kansalaisesta, jonka toissijainen suojeluasema on peruutettu, kun on osoitettu, että kyseisen kolmannen maan kansalaisen poistaminen maasta suunniteltuun kohdemaahan on palauttamiskiellon periaatteen nojalla poissuljettu.
Oikeudenkäyntikulut
60
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY 5 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 3 ja 6 artiklan sekä vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU 17 artiklan 1 kohdan ja 19 artiklan 3 kohdan a alakohdan kanssa,
on tulkittava siten, että
se on esteenä palauttamispäätöksen tekemiselle kolmannen maan kansalaisesta, jonka toissijainen suojeluasema on peruutettu, kun on osoitettu, että kyseisen kolmannen maan kansalaisen poistaminen maasta suunniteltuun kohdemaahan on palauttamiskiellon periaatteen nojalla poissuljettu.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.