62024CJ0516
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Teisminis bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Reglamentas (EB) Nr. 4/2009 – Jurisdikcija išlaikymo prievolių srityje – 12 straipsnis – Lis pendens – Teismo, į kurį kreiptasi pirmiausia, nustatymas – 9 straipsnio a punktas – Dokumento, „lygiaverčio“ procesą pradedančiam dokumentui, sąvoka – Išlaikymo kreditoriaus teisinės pagalbos prašymo pateikimas valstybės narės teisme siekiant pareikšti ieškinį dėl jo atžvilgiu vykdytinų išlaikymo prievolių pakeitimo – Paskesnis išlaikymo skolininko prašymo pakeisti jo išlaikymo prievoles pateikimas kitos valstybės narės teisme – Vėlesnis išlaikymo kreditoriaus ieškinio pareiškimas pirmajame teisme šiam suteikus nemokamą teisinę pagalbą – Šio nemokamos teisinės pagalbos prašymo kvalifikavimas kaip „lygiaverčio dokumento“ – Sąlygos“
Byloje C‑516/24 (Winderwill) (
i
)
dėl Amtsgericht Schleswig (Šlėzvigo apylinkės teismas, Vokietija) 2024 m. liepos 22 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. liepos 24 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
BC, atstovaujamas teisinės atstovės,
prieš
LG
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai O. Spineanu-Matei (pranešėja), S. Rodin, N. Piçarra ir N. Fenger,
generalinis advokatas R. Norkus,
posėdžio sekretorė E. Sartori, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. birželio 18 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
BC, atstovaujamo Rechtsanwältin A. Kröner,
–
LG, atstovaujamo Rechtsanwältin M. Horn,
–
Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos J. Möller, M. Hellmann ir A. Sahner,
–
Čekijos vyriausybės, atstovaujamos A. Pagáčová, M. Smolek ir J. Vláčil,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos B. Ernst, M. Wasmeier ir W. Wils,
susipažinęs su 2025 m. spalio 2 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 4/2009 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo bei bendradarbiavimo išlaikymo prievolių srityje (OL L 7, 2009, p. 1) 9 straipsnio a punkto išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant nepilnamečio vaiko BC ir jo tėvo LG ginčą dėl pastarojo vykdytinų išlaikymo prievolių pakeitimo.
Teisinis pagrindas
Lugano II konvencija
3
2007 m. spalio 30 d. pasirašytos Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (toliau – Lugano II konvencija), Europos bendrijos vardu patvirtintos 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimu 2009/430/EB (OL L 147, 2009, p. 1), 27 straipsnyje nustatyta:
„1.   Jeigu skirtingų šios konvencijos privalančių laikytis valstybių teismuose iškeliamos bylos tuo pačiu ieškinio pagrindu ir tarp tų pačių šalių, bet kuris teismas, kitas nei teismas, kuriame buvo iškelta pirmoji byla, savo iniciatyva sustabdo bylos procesą, kol nustatoma pirmojo iškėlusio bylą teismo jurisdikcija.
2.   Jeigu nustatoma teismo, į kurį kreiptasi pirmiausia, jurisdikcija, bet kuris teismas, kitas nei teismas, į kurį kreiptasi pirmiausia, atsisako jurisdikcijos to teismo naudai.“
4
Šios konvencijos 30 straipsnio 1 punkte nurodyta:
„Pagal šį skirsnį laikoma, kad byla teisme iškeliama:
1.
kai teismui įteikiamas bylos iškėlimo ar lygiavertis dokumentas, laikantis sąlygos, kad ieškovas nepažeidė pareigos imtis jam privalomų priemonių, kad minėtas dokumentas būtų įteiktas atsakovui <…>“
Sąjungos teisė
Reglamentas (EB) Nr. 44/2001
5
2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (OL L 12, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42) 27 straipsnyje buvo nurodyta:
„1.   Jeigu skirtingų valstybių narių teismuose iškeliamos bylos tuo pačiu ieškinio pagrindu ir tarp tų pačių šalių, bet kuris teismas, kitas nei teismas, kuriame buvo iškelta pirmoji byla, savo iniciatyva sustabdo bylos procesą, kol nustatoma pirmojo iškėlusio bylą teismo jurisdikcija.
2.   Jeigu nustatoma teismo, kuriame buvo iškelta pirmoji byla, jurisdikcija, bet kuris teismas, kitas nei pirmiau nurodytas teismas, atsisako jurisdikcijos pastarojo naudai.“
6
Šio reglamento 30 straipsnio 1 punktas buvo suformuluotas taip:
„Pagal šį skirsnį laikoma, kad byla teisme iškeliama tuomet:
1)
kai teismui įteikiamas bylos iškėlimo ar lygiavertis dokumentas, nurodantis, kad ieškovas ėmėsi būtinų priemonių, kad minėtas dokumentas būtų įteiktas atsakovui <…>“
Reglamentas Nr. 4/2009
7
Reglamento Nr. 4/2009 15 ir 36 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(15)
Siekiant užtikrinti išlaikymo kreditorių interesų gynimą ir skatinti tinkamą teisingumo vykdymą Europos Sąjungoje, turėtų būti pritaikytos jurisdikcijos normos, nustatytos [Reglamentu Nr. 44/2001]. <…>
<…>
(36)
Atsižvelgiant į proceso išlaidas, tikslinga numatyti labai palankią teisinės pagalbos sistemą, t. y. numatyti visišką išlaidų, susijusių su centrinių institucijų iškeltų bylų dėl jaunesnių nei 21 metų asmenų išlaikymo prievolių nagrinėjimu, kompensavimą. Todėl teisinės pagalbos taisyklės, kurios šiuo metu Europos Sąjungoje galioja pagal [2003 m. sausio 27 d. Tarybos direktyvą 2003/8/EB, numatančią teisės kreiptis į teismą įgyvendinimo tarptautiniuose ginčuose pagerinimą nustatant minimalias bendras teisinės pagalbos tokiems ginčams taisykles (OL L 26, 2003, p. 41; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 90),] turėtų būti papildytos konkrečiomis taisyklėmis, tokiu būdu nustatant išlaikymo prievolėms skirtą specialią teisinės pagalbos sistemą. <…>“
8
Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnis „Kreipimasis į teismą“ suformuluotas taip:
„Šio skyriaus tikslais laikoma, kad į teismą kreiptasi:
a)
kai teismui įteikiamas procesą pradedantis ar lygiavertis dokumentas, jeigu ieškovas vėliau ėmėsi jam privalomų priemonių, kad tas dokumentas būtų įteiktas atsakovui; arba
b)
jeigu pirmiausia dokumentas turi būti įteiktas ne teismui [prieš jį pateikiant teismui –] kai jį gauna už dokumento įteikimą atsakinga institucija, jeigu ieškovas vėliau ėmėsi jam privalomų priemonių, kad tas dokumentas būtų pateiktas teismui.“
9
Šio reglamento 12 straipsnyje „Lis pendens“ numatyta:
„1.   Jeigu skirtingų valstybių narių teismuose procesai pradedami tuo pačiu pagrindu ir tarp tų pačių šalių, bet kuris teismas, kitas nei teismas, į kurį kreiptasi pirmiausia, savo iniciatyva turi sustabdyti bylos nagrinėjimą, kol nustatoma teismo, į kurį kreiptasi pirmiausia, jurisdikcija.
2.   Jeigu nustatoma teismo, į kurį kreiptasi pirmiausia, jurisdikcija, bet kuris teismas, kitais nei teismas, į kurį kreiptasi pirmiausia, atsisako jurisdikcijos to teismo naudai.“
10
Minėto reglamento 44 straipsnyje „Teisė į teisinę pagalbą“ nustatyta:
„1.   Ginčo, kurį apima šis reglamentas, šalys turi turėti galimybę šiame skyriuje išdėstytomis sąlygomis veiksmingai naudotis teise kreiptis į teismą kitoje valstybėje narėje, įskaitant vykdymo, apskundimo ir peržiūros procedūras.
<…>
2.   Siekdamos sudaryti sąlygas veiksmingai naudotis tokia teise, valstybės narės turi teikti teisinę pagalbą pagal šį skyrių, nebent taikoma 3 dalis.
3.   Atvejais, kuriuos apima VII skyrius, valstybė narė neprivalo teikti teisinės pagalbos, jei ir tokiu mastu, kokiu tos valstybės narės procedūromis šalims sudaromos sąlygos vesti bylą be būtinos teisinės pagalbos, o centrinė institucija nemokamai teikia tokias paslaugas, kurios būtinos.
4.   Teisės į teisinę pagalbą suteikimo sąlygos turi būti ne griežtesnės už analogiškose šalies vidaus bylose taikomas sąlygas.
<…>“
11
Šio reglamento 46 straipsnis „Nemokama teisinė pagalba prašymų dėl vaikų išlaikymo, pateiktų per centrines institucijas, atveju“ suformuluotas taip:
„1.   Prašomoji valstybė narė turi teikti nemokamą teisinę pagalbą, susijusią su visais kreditoriaus pagal 56 straipsnį pateiktais prašymais dėl jaunesnio nei 21 metų asmens išlaikymo prievolių, atsirandančių dėl tėvų ir vaikų santykių.
2.   Nepaisant 1 dalies, prašomosios valstybės narės kompetentinga institucija prašymų, pateiktų ne pagal 56 straipsnio 1 dalies a ir b punktus, atveju gali atsisakyti suteikti nemokamą teisinę pagalbą, jei ji mano, kad iš esmės prašymas ar bet koks skundas, ar kreipimasis dėl peržiūros yra akivaizdžiai nepagrįstas.“
Vokietijos teisė
Įstatymas dėl proceso šeimos bylose ir ypatingosios teisenos klausimų
12
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 2008 m. gruodžio 17 d.Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit (Įstatymas dėl proceso šeimos bylose ir ypatingosios teisenos klausimų) (BGBl. 2008 I, p. 2586) 113 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje nurodyta, kad tam tikros šio įstatymo nuostatos netaikomos santuokos byloms ir ginčo teisena nagrinėjamoms šeimos byloms. Šios nuostatos antrame sakinyje šiuo klausimu teigiama, kad mutatis nutandis taikomos bendrosios Zivilprozessordnung (Civilinio proceso kodeksas) nuostatos ir šio kodekso nuostatos dėl proceso apygardos teismuose (Landgerichte).
ZPO
13
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Civilinio proceso kodekso (toliau – ZPO) 114 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Šalis, kuri dėl savo asmeninės ir ekonominės padėties negali padengti teismo proceso išlaidų, gali padengti tik dalį jų arba tik dalimis, paprašiusi gauna nemokamą teisinę pagalbą, jeigu yra pakankama tikimybė, kad numatomas ieškinys bus patenkintas ar gynyba teisme bus sėkminga, ir nėra piktnaudžiavimo. <…>“
14
ZPO 117 straipsnyje numatyta:
„1.   Prašymas suteikti nemokamą teisinę pagalbą pateikiamas bylą nagrinėjančiam teismui; šis prašymas gali būti pateiktas pareiškimu kanceliarijai. Prašyme turi būti išdėstytos ginčo aplinkybės ir pateikti įrodymai. <…>
2.   Prie prašymo būtina pridėti bylos šalies pareiškimą apie asmeninę ir finansinę padėtį (šeiminė padėtis, profesija, turtas, pajamos ir išlaidos) ir su tuo susijusius įrodymus. Pareiškimas ir patvirtinamieji dokumentai kitai šaliai gali būti pateikti tik gavus juos pateikusios šalies sutikimą, išskyrus atvejus, kai pagal civilinę teisę kita šalis turi teisę gauti informaciją apie prašymo pateikėjo pajamas ir turtą. Prieš išsiunčiant pareiškimą kitai šaliai prašymo pateikėjui turi būti suteikta galimybė pateikti pastabas. Jis informuojamas apie jo pareiškimo perdavimą.
<…>“
15
ZPO 118 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Kitai šaliai turi būti suteikta galimybė pareikšti savo poziciją dėl to, ar ji mano, kad nemokamos teisinės pagalbos skyrimo reikalavimai yra įvykdyti, nebent tai pasirodytų netinkama dėl ypatingų priežasčių. Ši pozicija gali būti pareikšta pateikus pareiškimą kanceliarijai. Teismas gali sušaukti šalis į teismo posėdį, jei įmanoma pasiekti susitarimą; teismas turi užfiksuoti susitarimą teismo protokole. <…>“
16
ZPO 167 straipsnyje nustatyta:
„Jei įteikimas atliekamas siekiant laikytis termino arba pradėti iš naujo skaičiuoti senaties terminą ar jį sustabdyti pagal Bürgerliches Gesetzbuch (Civilinis kodeksas, RGBl. 1896, p. 195) 204 straipsnį, toks teisinis padarinys atsiranda nuo prašymo arba pareiškimo gavimo momento, jeigu šis yra nedelsiant įteikiamas.“
Civilinis kodeksas
17
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Civilinio proceso kodekso 204 straipsnio 1 dalies 14 punkte nustatyta:
„Senaties terminą sustabdo <…>
14.
Pranešimas apie pirmą prašymą skirti nemokamą teisinę pagalbą; kai apie prašymą pranešama iš karto, kai tik jis pateikiamas, senaties terminas sustabdomas nuo prašymo pateikimo momento.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
18
Švedijoje gyvenantis BC, kuris klostantis pagrindinės bylos aplinkybėms buvo nepilnametis, yra LG, gyvenančio Vokietijoje, sūnus.
19
2021 m. gruodžio 17 d. BC, atstovaujamas Bundesamt für Justiz (Federalinė teisingumo tarnyba, Vokietija), pateikė Amtsgericht Schleswig (Šlėzvigo apylinkės teismas, Vokietija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, prašymą skirti nemokamą teisinę pagalbą, kad galėtų pateikti prašymą pakeisti sprendimą dėl išlaikymo prievolių, kurias LG turi įvykdyti jo atžvilgiu. Atitinkamas prašymas dėl šių prievolių pakeitimo buvo pridėtas kaip projektas ir nurodyta, kad šis prašymas bus pateiktas, jeigu bus skirta nemokama teisinė pagalba.
20
2022 m. sausio 28 d., t. y. prieš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui priimant sprendimą dėl prašymo skirti nemokamą teisinę pagalbą, LG pateikė Eskilstuna tingsrätt (Eskilstiunos pirmosios instancijos teismas, Švedija) prašymą pakeisti jo išlaikymo prievoles BC atžvilgiu.
21
2022 m. gegužės 27 d. patenkinus BC prašymą suteikti nemokamą teisinę pagalbą, jis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikė šio sprendimo 19 punkte paminėtą prašymą dėl prievolių pakeitimo. Apie šį prašymą LG pranešta 2022 m. liepos 21 d.
22
Švedijos teismas Eskilstuna tingsrätt (Eskilstiunos pirmosios instancijos teismas) atmetė LG pateiktą prašymą dėl tarptautinės jurisdikcijos nebuvimo. Högsta domstolen (Aukščiausiasis Teismas, Švedija) panaikino tokį sprendimą ir grąžino bylą Eskilstuna tingsrätt (Eskilstiunos pirmosios instancijos teismas), o šis 2024 m. gegužės 6 d. nutartimi pagal Reglamento Nr. 4/2009 12 straipsnio 1 dalį sustabdė bylos nagrinėjimą.
23
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nurodė, kad turi nustatyti, ar jis, o ne Švedijos teismas turi tarptautinę jurisdikciją nagrinėti pagrindinę bylą kaip teismas, į kurį kreiptasi pirmiausia, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 4/2009 12 straipsnį, siejamą su jo 9 straipsniu. Taip galėtų būti tik jeigu prašymas skirti nemokamą teisinę pagalbą, kurį BC pateikė prieš LG kreipiantis į Švedijos teismą, būtų laikomas teismo procesą pradedančiam dokumentui „lygiaverčiu dokumentu“, kaip jis suprantamas pagal 9 straipsnio a punktą. Nacionalinė jurisprudencija ir doktrina šiuo klausimu skiriasi.
24
Šiomis aplinkybėmis Amtsgericht Schleswig (Šlėzvigo apylinkės teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar nemokamos teisinės pagalbos prašymas, kai prie jo pridėtas tik prašymo pakeisti sprendimą byloje dėl išlaikymo prievolių, kurį ketinama formaliai pateikti paskyrus nemokamą teisinę pagalbą, projektas, yra „lygiavertis dokumentas“, kaip tai suprantama pagal [Reglamento Nr. 4/2009] 9 straipsnio a punktą, taigi laikoma, kad buvo kreiptasi į nacionalinį teismą ir šio teismo jurisdikcija yra nustatyta?“
Dėl prejudicinio klausimo
25
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip, kad teismui pateiktas nemokamos teisinės pagalbos prašymas, prie kurio kaip projektas pridėtas prašymas, kurį pareiškėjas ketina pateikti siekdamas, kad iš esmės būtų išnagrinėta byla dėl išlaikymo prievolės tuo atveju, jeigu prašoma teisinė pagalba būtų suteikta, yra „lygiavertis dokumentas“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
26
Pirmiausia pažymėtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, jog pagrindinėje byloje tarp BC ir LG dėl prašymo pakeisti LG vykdytinas išlaikymo prievoles jis turi išspręsti savo tarptautinės jurisdikcijos klausimą susiklosčius tokiai situacijai, kai Švedijos teismas, nagrinėdamas LG ir BC ginčą dėl prašymo pakeisti šias prievoles, sustabdė bylos nagrinėjimą pagal Reglamento Nr. 4/2009 12 straipsnio 1 dalį.
27
Šioje nuostatoje numatyta: jeigu skirtingų valstybių narių teismuose procesai pradedami tuo pačiu pagrindu ir tarp tų pačių šalių, bet kuris teismas, kitas nei teismas, į kurį kreiptasi pirmiausia, savo iniciatyva turi sustabdyti bylos nagrinėjimą, kol nustatoma teismo, į kurį kreiptasi pirmiausia, jurisdikcija.
28
Nagrinėjamu atveju iš pateikto klausimo formuluotės ir motyvų matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, siekdamas išsiaiškinti, ar, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punkte numatytą kreipimosi į teismą taisyklę, pirmiausia kreiptasi į jį, ar į Švedijos teismą, sustabdžiusį bylos nagrinėjimą pagal minėtą nuostatą, mano, kad pagrindinė byla ir Švedijos teismo nagrinėjama byla yra lis pendens atvejis, turint omenyje, kad BC ir LG ginčai yra kilę dėl to, ar turi būti pakeistos išlaikymo prievolės, kurias LG turi vykdyti BC atžvilgiu.
29
Antra, kadangi išlaikymo prievolių srityje Reglamento Nr. 4/2009 nuostatos, susijusios su jurisdikcijos taisyklėmis, pakeitė Reglamento Nr. 44/2001 nuostatas, Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl pastarojo reglamento nuostatų aiškinimo taip pat taikoma aiškinant Reglamento Nr. 4/2009 nuostatas, kai šios nuostatos gali būti laikomos „atitinkančiomis“ arba „lygiavertėmis“ (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Sanders ir Huber, C‑400/13 ir C‑408/13, EU:C:2014:2461, 23 punktą ir 2024 m. birželio 6 d. Sprendimo Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, 23 ir 24 punktus). Tas pats pasakytina apie Teisingumo Teismo jurisprudenciją dėl lygiaverčių Lugano II konvencijos ir reglamentų Nr. 44/2001 ir Nr. 4/2009 nuostatų aiškinimo (šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, 42 ir 47 punktus).
30
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad Reglamento Nr. 4/2009 12 straipsnis yra lygiavertis Reglamento Nr. 44/2001 27 straipsniui ir Lugano II konvencijos 27 straipsniui (šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, 44 ir 46 punktus ir 2024 m. birželio 6 d. Sprendimo Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, 26 punktą). Be to, Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punktas suformuluotas beveik taip pat kaip Reglamento Nr. 44/2001 30 straipsnio 1 punktas ir Lugano II konvencijos 30 straipsnio 1 punktas (šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, 45 ir 46 punktus).
31
Atsižvelgiant į šias pirmines pastabas, reikia priminti, kad Reglamento Nr. 4/2009 12 straipsnyje numatyta lis pendens taisykle siekiama dėl tinkamo teisingumo vykdymo, kaip priminta, be kita ko, šio reglamento 15 konstatuojamojoje dalyje, sumažinti skirtingų valstybių narių teismuose lygiagrečiai vykstančių teismo procesų galimybę ir išvengti to, kad būtų priimami nesuderinami sprendimai, jeigu jurisdikciją nagrinėti tą patį ginčą turi keli teismai. Šiame 12 straipsnyje numatytas lis pendens atvejų sprendimo mechanizmas yra objektyvus, automatinis ir grindžiamas chronologine tvarka, kuria buvo kreiptasi į atitinkamus teismus (šiuo klausimu žr. 2024 m. birželio 6 d. Sprendimo Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, 27 ir 29 punktus), taigi teismas, kuriame viena iš šalių pirmoji inicijavo procesą, laikomas turinčiu jurisdikciją.
32
Atsižvelgiant į tai, Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnyje vienodai ir autonomiškai apibrėžtas momentas, kada pagal šio reglamento 12 straipsnį laikoma, kad į teismą buvo kreiptasi, siekiant sumažinti paralelių procesų skirtingose valstybėse narėse riziką (pagal analogiją žr. 2017 m. gegužės 4 d. Sprendimo HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, 29 punktą ir 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, 50 punktą). 9 straipsnio tikslas, be kita ko, – autonomiškai apibrėžti momentą, kada byla laikytina nagrinėjama, ir taip padėti išvengti problemų, atsirandančių dėl nacionalinių skirtumų nustatant šį momentą. Be to, 9 straipsniu siekiama sumažinti teisinį netikrumą dėl labai įvairių valstybėse narėse galiojusių nuostatų, skirtų nustatyti momentui, kada laikoma, kad byla iškelta teisme, įtvirtinant materialinę normą, leidžiančią nustatyti šį momentą paprastai ir vienodai (pagal analogiją žr. 2017 m. gegužės 4 d. Sprendimo HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, 30 punktą).
33
Vadovaujantis 9 straipsnio a punktu, laikoma, kad į teismą kreiptasi, tada, kai teismui įteikiamas bylos iškėlimo ar lygiavertis dokumentas, jeigu ieškovas vėliau ėmėsi jam privalomų priemonių, kad tas dokumentas būtų įteiktas atsakovui. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl šios nuostatos, konkrečiau kalbant, dėl joje vartojamos sąvokos „lygiavertis dokumentas“ aiškinimo.
34
Šiuo klausimu primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją nuostatos dėl jurisdikcijos taisyklių, kaip antai numatytos Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punkte, turi būti aiškinamos ne kaip paprastos nuorodos į valstybių narių nacionalinę teisę, o autonomiškai, atsižvelgiant į jų formuluotę, remiantis to reglamento tikslais ir sistema, taip pat bendraisiais principais, išplaukiančiais iš nacionalinės teisės sistemų (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Sanders ir Huber, C‑400/13 ir C‑408/13, EU:C:2014:2461, 24 ir 25 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją ir pagal analogiją 2020 m. gegužės 7 d. Sprendimo Rina, C‑641/18, EU:C:2020:349, 30 punktą).
35
Iš Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punkto formuluotės matyti, kad sąvoka „lygiavertis dokumentas“ turi būti vertinama atsižvelgiant į sąvoką „bylos iškėlimo dokumentas“, turint omenyje tai, kad, remiantis jos apibrėžtimi bendrinėje kalboje, sąvoka „lygiavertis“ reiškia ne tai, kad lygiavertis dokumentas turi būti tapatus bylos iškėlimo dokumentui, o tai, kad jis turi būti panašus, tą pačią funkciją atliekantis dokumentas.
36
Išlaikymo prievolių, kurioms skirtas Reglamentas Nr. 4/2009, srityje bylos iškėlimo dokumento paskirtis – inicijuoti ginčo, kilusio tarp vieno ar kelių ieškovų ir vieno ar kelių atsakovų, nagrinėjimą iš esmės per paprastai rungimosi principu grindžiamą procesą. Be to, iš šio reglamento 9 straipsnio a punkto pabaigoje nustatytos sąlygos, pagal kurią ieškovas, pateikęs tiek lygiavertį dokumentą, tiek bylos iškėlimo dokumentą, turi imtis jam privalomų priemonių, kad atitinkamas dokumentas būtų įteiktas atsakovui, matyti, jog ginčo nagrinėjimas turi būti inicijuotas per rungimosi principu grindžiamą procesą.
37
Taip pat primintina, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 31 punkte, minėto reglamento 12 straipsnyje numatytomis lis pendens taisyklėmis siekiama užtikrinti, kad būtų atsižvelgiama į chronologinę kreipimosi į teismus tvarką, taigi ir į teismą, kurį pasirinko šalis, pirmoji inicijavusi atitinkamo ginčo nagrinėjimą.
38
Šiomis aplinkybėmis konstatuotina, kad lis pendens atveju siekiant nustatyti, į kurį teismą kreiptasi pirmiausia, sąvoka „lygiavertis dokumentas“ apima bet kokį dokumentą, glaudžiai susijusį su atitinkamo ginčo esme, todėl galima manyti, kad, panašiai kaip ir bylos iškėlimo dokumento atveju, šio ginčo nagrinėjimas buvo inicijuotas, nors ir iš dalies ar anksčiau, tam, kad jo šalys galėtų pradėti rungimosi principu pagrįstus teisminius ginčus.
39
Atsižvelgiant į tai, iš Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punkto formuluotės nematyti, kad sąvokos „lygiavertis dokumentas“ ir „bylos iškėlimo dokumentas“ eliminuoja viena kitą, t. y. pagal šią nuostatą bet kuriuo atveju užkertamas kelias tam, kad lygiavertis dokumentas ir bylos iškėlimo dokumentas galėtų chronologiškai eiti vienas po kito. Kadangi „lygiavertis“ nereiškia „tapatus“, negalima atmesti galimybės, kad lygiavertis dokumentas gali būti pateiktas prieš pateikiant bylos iškėlimo dokumentą, jeigu yra lygiavertiškumo elementų, leidžiančių manyti, kad, kaip matyti iš pirmesnio šio sprendimo punkto, buvo inicijuotas ginčo nagrinėjimas, t. y. glaudus ryšis su bylos esme ir rungimosi principu pagrįstas procesas.
40
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad kai du vienas po kito vykstantys procesai, vertinami pagal jų tarpusavio santykį, pasižymi savarankišku pobūdžiu arba aiškia riba, negalima preziumuoti, kad iniciatyvos pradėti ginčo nagrinėjimą buvo imtasi jau pateikiant dokumentą, kuriuo pradėtas pirmasis iš šių procesų, todėl šis aktas negali būti laikomas „lygiaverčiu dokumentu“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punktą (šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 4 d. Sprendimo HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, 35 punktą).
41
Vis dėlto, kai du vienas po kito einantys rungimosi principu grindžiami procesai, vertinami pagal jų tarpusavio santykį, nepasižymi savarankišku pobūdžiu arba aiškia riba, bet iš esmės yra glaudžiai susiję, tikslas atsižvelgti į chronologinę tvarką, kuria buvo kreiptasi į atitinkamus teismus, taigi ir į tai, kurį teismą pasirinko ginčo nagrinėjimą inicijavusi šalis, nebūtų pasiektas, jeigu būtų pripažinta, kad tarp kreipimosi į tą patį valstybės narės teismą siekiant inicijuoti vienas po kito vykstančius rungimosi principu grindžiamus procesus, glaudžiai susijusius su bylos esme, momentų atsakovas, kreipdamasis į kitos valstybės narės teismą, gali apeiti šį pasirinkimą, pasinaudodamas tuo, kad pirmajame procese jam buvo pranešta apie antrąjį procesą, kurį ketinama pradėti dėl bylos esmės.
42
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar nemokamos teisinės pagalbos prašymas, kurį BC jam pateikė prieš LG pareiškiant ieškinį Švedijoje, gali būti laikomas „lygiaverčiu dokumentu“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punktą, bylos iškėlimo dokumentui, kurį BC pateikė šiam teismui po to, kai šis jam suteikė prašomą nemokamą teisinę pagalbą ir kai LG pareiškė ieškinį. Šiuo tikslu Teisingumo Teismas, priimdamas prejudicinį sprendimą, gali pateikti paaiškinimų, kurie nacionaliniam teismui padėtų priimti sprendimą (2026 m. sausio 15 d. Sprendimo bluechip, C‑822/24, EU:C:2026:13, 37 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
43
Iš Vokietijos vyriausybės rašytinių pastabų ir per teismo posėdį jos pateiktų atsakymų matyti, pirma, kad pagal ZPO 117 straipsnį, kuris, remiantis pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Įstatymo dėl proceso šeimos bylose ir ypatingosios teisenos klausimų 113 straipsnio 1 dalimi, mutatis mutandis taikomas šeimos bylose, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, pareiškėjas, šiuo atveju BC, gali prašyti bylą iš esmės nagrinėjančio teismo suteikti nemokamą teisinę pagalbą, nurodydamas, be kita ko, ginčo aplinkybes ir įrodymus, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
44
Antra, atsižvelgiant į tai, kad pagal ZPO 114 straipsnio 1 dalį nemokama teisinė pagalba pareiškėjui, kaip antai BC, gali būti suteikta tik tuo atveju, kai tikėtina, kad numatomas ieškinys bus patenkintas, ir nėra piktnaudžiavimo, pareiškėjas iš esmės turi prie nemokamos teisinės pagalbos prašymo pridėti ieškinio projektą arba jame nurodyti pagrindinius ieškinio, kurį ketina pareikšti, jeigu prašoma teisinė pagalba būtų suteikta, elementus, kad teismas, į kurį kreiptasi, galėtų patikrinti, ar įvykdytos pagalbos suteikimo sąlygos.
45
Trečia, iš ZPO 118 straipsnio 1 dalies matyti, kad, išskyrus atvejus, kai tai atrodo netinkama dėl ypatingų priežasčių, kita šalis turi turėti galimybę pareikšti nuomonę dėl to, ar šios sąlygos įvykdytos, o tai, kaip per teismo posėdį nurodė Vokietijos vyriausybė, reiškia, kad teismas, į kurį kreiptasi, kitai šaliai praneša apie nemokamos teisinės pagalbos prašymą, o ši informacija paprastai perduodama neformaliai, nepažeidžiant teismo galimybės ją įteikti.
46
Be to, kaip prašyme priimti prejudicinį sprendimą nurodė nacionalinis teismas, iš pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos Civilinio kodekso 204 straipsnio, siejamo su ZPO 167 straipsniu, matyti, kad pranešimas apie nemokamos teisinės pagalbos prašymą nutraukia senaties terminą nuo šio prašymo pateikimo dienos, jeigu apie jį buvo pranešta iš karto po prašymo pateikimo.
47
Iš Vokietijos teisės nuostatų, išdėstytų šio sprendimo 43–46 punktuose, matyti, kad, išskyrus atvejus, kai yra ypatingų priežasčių, apie nemokamos teisinės pagalbos prašymą, kuriame, be kita ko, nurodyti esminiai ieškinio, kuris bus pateiktas dėl bylos esmės, jeigu bus suteikta prašoma teisinė pagalba, elementai, turi būti informuojama kita šalis, kad ji turėtų galimybę pareikšti nuomonę dėl to, ar tikėtina, kad ieškinys, kurį numatoma pateikti dėl bylos esmės, bus patenkintas, ir ar nėra piktnaudžiavimo.
48
Taigi atrodo, kad Vokietijos šeimos teisėje teisinės pagalbos procedūra iš principo yra inter partes procedūra, glaudžiai susijusi su būsimu rungimosi principu grindžiamu procesu dėl bylos esmės, nes leidžia, pirma, kitai šaliai susipažinti su reikalavimais ir glaustais argumentais, kuriais iš esmės ketina remtis nemokamos teisinės pagalbos parašantis asmuo, ir pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu ir, antra, teismui, į kurį kreiptasi, atlikti prima facie analizę dėl bylos esmės, siekiant nuspręsti, ar suteikti prašomą nemokamą teisinę pagalbą. Be to, tokį glaudų ryšį patvirtina tai, kad pranešus apie nemokamos teisinės pagalbos prašymą senaties terminas sustabdomas.
49
Šiomis aplinkybėmis laikytina (su sąlyga, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikrins šio sprendimo 43–46 punktuose išdėstytas Vokietijos teisės nuostatas), kad šioje teisės sistemoje teismui pateiktas nemokamos teisinės pagalbos prašymas galėtų būti laikomas „lygiaverčiu dokumentu“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punktą.
50
Vis dėlto tam, kad, nemokamos teisinės pagalbos prašymą, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, kvalifikuojant kaip „lygiavertį aktą“, būtų išsaugotas glaudus ryšys tarp nemokamos teisinės pagalbos procedūros ir proceso dėl bylos esmės, dar reikia, pirma, kad prašoma teisinė pagalba būtų suteikta, antra, kad ieškinys dėl bylos esmės būtų pareikštas per protingą terminą po šios pagalbos suteikimo ir, trečia, kad šio ieškinio turinys iš esmės atitiktų prašymo projekto, kurį teismas nagrinėjo per nemokamos teisinės pagalbos procedūrą, turinį.
51
Per teismo posėdį Komisija pabrėžė aplinkybę, kurią turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kad nemokamos teisinės pagalbos prašymai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, kitai šaliai perduodami neformaliai, o ne įteikiami. Šiuo klausimu pažymėtina, kad nors Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punkto pabaigoje numatyti tik tie atvejai, kai lygiavertis dokumentas arba bylos iškėlimo dokumentas turi būti įteiktas, ieškovui nustatyta pareiga imtis priemonių, kurių jis privalo imtis, kad atitinkamas dokumentas būtų įteiktas, mutatis mutandis taikoma tuomet, kai teismas, į kurį kreiptasi, šį dokumentą tiesiog perduoda neformaliai. Darytina išvada, kad aplinkybė, jog nemokamos teisinės pagalbos prašymas kitai šaliai perduodamas neformaliai, savaime neturi įtakos tokio prašymo kvalifikavimui kaip „lygiaverčio dokumento“.
52
Vis dėlto, kaip per teismo posėdį pripažino Vokietijos vyriausybė, šis Vokietijos teisės ypatumas gali užkirsti kelią tokiam kvalifikavimui, jeigu paaiškėtų, kad kita šalis negavo pranešimo apie nemokamos teisinės pagalbos prašymą ir kad nemokamos teisinės pagalbos procedūra prarado rungimosi pobūdį, o kita šalis vėliau neturėjo priemonių tam ištaisyti. Prireikus šį aspektą turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
53
Galiausiai reikia patikslinti, kad, nemokamos teisinės pagalbos prašymą, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, kvalifikuojat kaip „lygiavertį dokumentą“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punktą, taip pat atsižvelgiama į tai, kokią reikšmę reglamentas, kuriame siekiama užtikrinti veiksmingą teisę kreiptis į teismą, teikia teisinės pagalbos mechanizmui, kaip neatsiejamam ginčų dėl išlaikymo prievolių elementui ir būtinam išlaikymo kreditoriams, neturintiems pakankamai išteklių savo teisėms apginti. Tai atsispindi tiek šio reglamento 44 straipsnyje, tiek jo 46 straipsnyje, siejamame su 36 konstatuojamąja dalimi.
54
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą atsakytina: Reglamento Nr. 4/2009 9 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip, kad teismui pateiktas nemokamos teisinės pagalbos prašymas, prie kurio kaip projektas pridėtas prašymas, kurį pareiškėjas ketina pateikti siekdamas, kad iš esmės būtų išnagrinėta byla dėl išlaikymo prievolės tuo atveju, jeigu prašoma teisinė pagalba būtų suteikta, yra „lygiavertis dokumentas“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, kai per atitinkamą procedūrą kita šalis, kuriai perduotas šis nemokamos teisinės pagalbos prašymas, įskaitant prašymo nagrinėti bylą iš esmės projektą, turi galimybę pareikšti nuomonę dėl to, ar yra tikimybė, kad ieškinys dėl bylos esmės bus patenkintas, ir nėra piktnaudžiavimo, ir ieškinys pareiškiamas per protingą terminą po teisinės pagalbos suteikimo, o jo turinys iš esmės atitinka minėto projekto turinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
55
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
2008 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 4/2009 dėl jurisdikcijos, taikytinos teisės, teismo sprendimų pripažinimo ir vykdymo bei bendradarbiavimo išlaikymo prievolių srityje 9 straipsnio a punktas
turi būti aiškinamas taip:
teismui pateiktas nemokamos teisinės pagalbos prašymas, prie kurio kaip projektas pridėtas prašymas, kurį pareiškėjas ketina pateikti siekdamas, kad iš esmės būtų išnagrinėta byla dėl išlaikymo prievolės tuo atveju, jeigu prašoma teisinė pagalba būtų suteikta, yra „lygiavertis dokumentas“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, kai per atitinkamą procedūrą kita šalis, kuriai perduotas šis nemokamos teisinės pagalbos prašymas, įskaitant prašymo nagrinėti bylą iš esmės projektą, turi galimybę pareikšti nuomonę dėl to, ar yra tikimybė, kad ieškinys dėl bylos esmės bus patenkintas, ir nėra piktnaudžiavimo, ir ieškinys pareiškiamas per protingą terminą po teisinės pagalbos suteikimo, o jo turinys iš esmės atitinka minėto projekto turinį.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.