62023CJ0543_RES
Byla C‑543/23 (Gnattai) (
i
)
AR
prieš
Ministero dell’Istruzione e del Merito
(Tribunale di Padova prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. rugsėjo 4 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis – 4 punktas – Mokytojai, įgiję profesinės patirties tam tikrose mokyklose, kurių veikla ir organizavimas nepriklauso valstybei – Nuolatinis darbas valstybinėse mokyklose – Darbo stažo nustatymas atlyginimo nustatymo tikslais – Nacionalinės teisės aktai, kuriuose nenumatyta atsižvelgti į mokytojavimo laikotarpius tam tikrose mokyklose, kurių veikla ir organizavimas nepriklauso valstybei – Skirtingas požiūris, grindžiamas kitu kriterijumi nei terminuotas ar neterminuotas darbo santykių pobūdis – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 ir 21 straipsniai – Taikymas – Sąjungos teisės įgyvendinimo nebuvimas“
Prejudiciniai klausimai – Priimtinumas – Klausimai, susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu – Klausimai, susiję su bylos esme – Priimtini klausimai
(SESV 267 straipsnis)
(žr. 27 punktą)
Prejudiciniai klausimai – Priimtinumas – Būtinybė Teisingumo Teismui pateikti pakankamai informacijos apie faktines aplinkybes ir nurodyti pagrindinės bylos ir Sąjungos teisės nuostatų, dėl kurių pateikti prejudiciniai klausimai, tarpusavio sąsają – Apimtis – Prašymas, kuriame pateikta pakankamai informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes – Teisingumo Teismo galimybė pateikti naudingą atsakymą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui – Priimtinumas
(SESV 267 straipsnis; Pagrindinių teisių chartijos 20 ir 21 straipsniai; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio c punktas)
(žr. 28–31 punktus)
Socialinė politika – Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis – Direktyva 1999/70 – Taikymo sritis – Skirtingas požiūris į panašioje situacijoje esančius pagal terminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus ir pagal neterminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus – Įtraukimas
(Tarybos direktyvos 1999/70 priedo 4 punktas)
(žr. 34–35 punktus)
Socialinė politika – Bendrasis ETUC, UNICE ir CEEP susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis – Direktyva 1999/70 – Draudimas diskriminuoti pagal terminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus – Pagal terminuotą darbo sutartį dirbantis darbuotojas, įdarbintas kaip nuolatinis darbuotojas – Darbo laikotarpiai mokykloje, kurios veikla ir organizavimas nepriklauso valstybei – Neatsižvelgimas į šiuos laikotarpius nustatant darbo stažą ir darbo užmokestį įdarbinant mokytoju pagal neterminuotą darbo sutartį valstybinėse mokyklose – Leistinumas
(Tarybos direktyvos 1999/70 priedo 4 punkto 1 dalis)
(žr. 36–46, 49, 50 punktus ir rezoliucinę dalį)
Prejudiciniai klausimai – Teisingumo Teismo jurisdikcija – Ribos – Prašymas išaiškinti Sąjungos pagrindinių teisių chartiją – Nacionalinės teisės aktai, kurie nėra Sąjungos teisės įgyvendinimo priemonė – Teisingumo Teismo jurisdikcijos nebuvimas
(SESV 267 straipsnis; Pagrindinių teisių chartijos 51 straipsnio 1 dalis)
(žr. 56–64 punktus)
Santrauka
Gavęs Tribunale di Padova (Paduvos teismas, Italija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl įdarbinimo kaip nuolatinis darbuotojas valstybinėse mokyklose, Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas į prie Tarybos direktyvos 1999/70/EB pridėto Bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (
1
) 4 punkto 1 dalį, turėjo priimti sprendimą dėl to, kad nacionalinės teisės aktuose neatsižvelgiama į mokytojų, įgijusių profesinę patirtį mokyklose, kurių veikla ir organizavimas nepriklauso valstybei, prilyginamose valstybinėms mokykloms, darbo stažą.
AR, italų kalbos, istorijos ir geografijos mokytojas, 2002–2007 m. dirbo valstybinei mokyklai lygiavertėje mokykloje, kaip tai suprantama pagal Italijos teisės aktus (
2
), pagal penkias terminuotas sutartis. 2008 m. rugsėjo 1 d.Ministero dell’Istruzione e del Merito (Švietimo ir mokslo ministerija, Italija; toliau – Švietimo ministerija) neterminuotam laikotarpiui paskyrė AR mokytoju valstybinėje mokykloje. Įdarbinimo metu ministerija jį priskyrė prie atlyginimo kategorijos, atitinkančios „nulį metų stažo“, motyvuodama tuo, kad pagal Įstatyminio dekreto Nr. 297/1994 485 straipsnį (
3
) neleidžiama, apskaičiuojant AR pagrindinėje byloje darbo stažą, atsižvelgti į šioje valstybinei mokyklai lygiavertėje mokykloje įgytą darbo stažą.
AR pareiškė ieškinį Paduvos teisme, reikalaudamas, kad Švietimo ministerija įskaitytų valstybinei mokyklai lygiavertėje mokykloje įgytą darbo stažą, teigdamas, kad Įstatyminio dekreto Nr. 297/1994 485 straipsnis pažeidžia Bendrojo susitarimo 4 punktą ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 20 ir 21 straipsnius.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kreipėsi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą. Jis, be kita ko, abejoja, ar tai, kad nustatant šio mokytojo atlyginimą neatsižvelgiama į valstybinėms mokykloms lygiavertėse mokyklose įgytą profesinę patirtį, atitinka Bendrojo susitarimo 4 punktą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia Teisingumo Teismas priminė, kad Chartijos 21 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas nediskriminavimo principas yra vienodo požiūrio principo, kuris yra bendrasis Sąjungos teisės principas ir įtvirtintas Chartijos 20 straipsnyje, konkreti išraiška. Kalbant apie skirtingą požiūrį į darbuotojus, dirbančius pagal terminuotas darbo sutartis, ir nuolatinius darbuotojus, kurių padėtis yra panaši, šie principai buvo įgyvendinti ir konkretizuoti Direktyva 1999/70, pirmiausia prie šios direktyvos pridėto Bendrojo susitarimo 4 punktu.
Dėl Bendrojo susitarimo taikymo mokytojui, esančiam tokioje padėtyje kaip AR, jis pažymėjo, kad šis Bendrasis susitarimas taikomas visiems darbuotojams, teikiantiems atlygintinas paslaugas pagal juos su darbdaviais siejančius terminuotus darbo santykius. Vien tai, kad suinteresuotasis asmuo įgijo nuolatinio darbuotojo statusą, nereiškia, kad jis negali tam tikromis aplinkybėmis remtis Bendrojo susitarimo 4 punkte įtvirtintu nediskriminavimo principu. Kadangi AR teigė, kad jam buvo taikomas skirtingas požiūris, kiek tai susiję su atsižvelgimu į laikotarpius, dirbtus mokytoju pagal terminuotas darbo sutartis, Bendrasis susitarimas iš esmės taikomas mokytojui, esančiam tokioje padėtyje kaip ieškovas.
Teisingumo Teismas priminė, kad Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalyje, kiek tai susiję su darbo sąlygomis, numatytas draudimas pagal terminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams taikyti mažiau palankias sąlygas negu panašiems pagal neterminuotas sutartis dirbantiems darbuotojams, remiantis vien tuo, kad jie dirba pagal terminuotas sutartis, nebent šis skirtingas požiūris yra objektyviai pagrįstas. Šio punkto 4 dalyje numatytas toks pats draudimas dėl stažo laikotarpių kriterijų, susijusių su specialiomis darbo sąlygomis.
Nors taisyklės, susijusios su laikotarpiais, kuriuos reikia išdirbti, kad darbuotojas būtų priskirtas prie darbo užmokesčio kategorijos, kaip antai numatytos Įstatyminio dekreto Nr. 297/1994 485 straipsnyje, patenka į sąvoką „darbo sąlygos“, kaip ji suprantama pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, nediskriminavimo principas buvo įgyvendintas ir sukonkretintas Bendrojo susitarimo 4 punkte tik tiek, kiek tai susiję su skirtingu požiūriu į pagal terminuotas ir neterminuotas darbo sutartis dirbančius darbuotojus, kurių padėtis yra panaši. Todėl šia nuostata siekiama taikyti nediskriminavimo principą pagal terminuotą darbo sutartį dirbantiems darbuotojams tam, kad darbdavys nenustatytų tokių darbo santykių, kad šie darbuotojai negalėtų pasinaudoti teisėmis, kuriomis naudojasi nuolatiniai darbuotojai. Iš to išplaukia, kad skirtingas požiūris, grindžiamas kitu kriterijumi nei terminuoti ar neterminuoti darbo santykiai, nepatenka į Bendrojo susitarimo 4 punkte numatytą draudimą.
Šiuo atveju Teisingumo Teismas konstatavo, kad iš Įstatyminio dekreto Nr. 297/1994 485 straipsnio kylantis skirtingas požiūris grindžiamas ne tuo, ar darbo santykiai yra terminuoti, ar neterminuoti, o mokymo įstaigos, kurioje atitinkami darbuotojai įgijo profesinę patirtį, pobūdžiu.
Šiomis aplinkybėmis, net darant prielaidą, kad būtų galima manyti, jog mokytojai, kurie prieš tai, kai juos į nuolatines pareigas skyrė Švietimo ministerija, pagal terminuotas darbo sutartis buvo įdarbinti valstybinėms mokykloms lygiavertėse mokyklose (
4
), ir neterminuotai valstybinėse mokyklose paskirti mokytojai dirba toje pačioje įstaigoje, kaip tai suprantama pagal Bendrojo susitarimo 3 punkto 2 dalį, ir kad šių dviejų darbuotojų grupių padėtis yra panaši, todėl pastarieji mokytojai gali būti laikomi panašiais nuolatiniais darbuotojais, skirtingas požiūris, kaip antai kylantis iš šio įstatyminio dekreto 485 straipsnio, nepatenka į šio Bendrojo susitarimo 4 punkte įtvirtinto draudimo taikymo sritį.
Todėl Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagal Bendrojo susitarimo 4 punktą nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose nenumatyta mokytojus neterminuotai skiriant į pareigas valstybinėse mokyklose ir, nustatant jų darbo stažą ir darbo užmokestį, atsižvelgti į laikotarpius, kuriuos šie mokytojai anksčiau dirbo pagal terminuotas darbo sutartis tam tikrose švietimo įstaigose, kurių veikla ir organizavimas nepriklausė valstybei, tačiau kurios pagal šiuos teisės aktus yra prilyginamos valstybinėms mokykloms, nors minėtuose teisės aktuose numatyta, kad nustatant mokytojų darbo stažą ir darbo užmokestį atsižvelgiama į laikotarpius, kuriuos mokytojai dirbo valstybinėse švietimo įstaigose, be kita ko, pagal neterminuotas darbo sutartis.
Dėl klausimo, ar pagal vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principus, įtvirtintus Chartijos 20 ir 21 straipsniuose, draudžiami minėti nacionalinės teisės aktai, Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad Chartija netaikoma tiems patiems nacionalinės teisės aktams, nes jais neįgyvendinama Sąjungos teisė, kaip tai suprantama pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį. Teisingumo Teismo nuomone, kadangi iš Įstatyminio dekreto Nr. 297/1994 485 straipsnio kylantis skirtingas požiūris grindžiamas ne tuo, ar darbo santykiai yra terminuoti, ar neterminuoti, nėra tiesioginio ryšio tarp šio 485 straipsnio taikymo ir Bendrojo susitarimo 4 punkte įtvirtinto diskriminacijos draudimo. Be to, minėtas 485 straipsnis neturi sąsajos su jokia kita Sąjungos teisės nuostata. Atsižvelgiant į tai, Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos priimti sprendimo šiuo klausimu.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
(
1
)	1999 m. kovo 18 d. sudarytas Bendrasis susitarimas dėl darbo pagal terminuotas sutartis, esantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (OL L 175, 1999, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368) priede.
(
2
)	2000 m. kovo 10 d.Legge n. 62 – Norme per la parità scolastica e disposizioni sul diritto allo studio e all’istruzione (Įstatymas Nr. 62, nustatantis taisykles dėl mokyklų lygiavertiškumo ir nuostatas dėl teisės į mokslą ir švietimą; GURI, Nr. 67, 2003 m. kovo 21 d.).
(
3
)	1994 m. balandžio 16 d.Decreto legislativo n. 297 – Approvazione del testo unico delle disposizioni legislative vigenti in materia di istruzione, relative alle scuole di ogni ordine e grado (Įstatyminis dekretas Nr. 297 dėl švietimo srities teisės aktų, susijusių su visų tipų ir lygių mokyklomis, sąvado patvirtinimo) (GURI, Nr. 115, 1994 m. gegužės 19 d., paprastasis priedas Nr. 79; toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 297/1994).
(
4
)	Kaip tai suprantama pagal Įstatymo Nr. 62/2000 1 straipsnio 2 dalį.