62023CJ0543_RES
Cauza C‑543/23 [Gnattai] (
i
)
AR
împotriva
Ministero dell’Istruzione e del Merito
[cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Padova (Tribunalul din Padova)]
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 septembrie 2025
„Trimitere preliminară – Politica socială – Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Clauza 4 – Cadre didactice care au dobândit o experiență profesională în anumite unități școlare ale căror funcționare și organizare nu țin de stat – Recrutare pe durată nedeterminată în unități școlare de stat – Stabilirea vechimii în vederea stabilirii remunerației – Reglementare națională care nu prevede luarea în considerare a perioadelor de serviciu realizate în anumite unități școlare ale căror funcționare și organizare nu țin de stat – Diferență de tratament întemeiată pe un alt criteriu decât caracterul determinat sau nedeterminat al raportului de muncă – Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Aplicabilitate – Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii”
Întrebări preliminare – Admisibilitate – Întrebări privind aplicabilitatea dreptului Uniunii – Întrebări care țin de fondul cauzei – Întrebări admisibile
(art. 267 TFUE)
(a se vedea punctul 27)
Întrebări preliminare – Admisibilitate – Necesitatea de a furniza Curții suficiente precizări cu privire la contextul factual și la legătura dintre litigiul principal și dispozițiile de drept al Uniunii vizate de întrebările preliminare – Conținut – Cerere care furnizează suficiente elemente cu privire la contextul factual și normativ – Posibilitatea Curții de a da un răspuns util instanței de trimitere – Admisibilitate
[art. 267 TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 20 și 21; Regulamentul de procedură al Curții, art. 94 lit. (c)]
(a se vedea punctele 28-31)
Politica socială – Acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Directiva 1999/70 – Domeniu de aplicare – Diferență de tratament între lucrători pe durată determinată și lucrători pe durată nedeterminată care se află într‑o situație comparabilă – Includere
(Directiva 1999/70 a Consiliului, anexa, clauza 4)
(a se vedea punctele 34 și 35)
Politica socială – Acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Directiva 1999/70 – Interzicerea discriminării lucrătorilor pe durată determinată – Lucrător angajat pe durată determinată recrutat ca lucrător pe durată nedeterminată – Perioade de muncă realizate într‑o instituție școlară ale cărei funcționare și organizare nu țin de stat – Neluare în considerare a acestor perioade în vederea stabilirii vechimii și a remunerației în cazul recrutării în calitate de cadru didactic pe durată nedeterminată într‑o instituție școlară de stat – Admisibilitate
[Directiva 1999/70 a Consiliului, anexa, clauza 4 punctul (1)]
(a se vedea punctele 36-46, 49 și 50 și dispozitivul)
Întrebări preliminare – Competența Curții – Limite – Cerere de interpretare a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii – Reglementare națională care nu constituie o măsură de punere în aplicare a dreptului Uniunii – Necompetența Curții
[art. 267 TFUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 51 alin. (1)]
(a se vedea punctele 56-64)
Rezumat
Sesizată cu titlu preliminar de Tribunale di Padova (Tribunalul din Padova, Italia) în legătură cu recrutarea pe durată nedeterminată în cadrul unor instituții școlare de stat, Curtea se pronunță, având în vedere clauza 4 punctul (1) din Acordul‑cadru cu privire la munca pe durată determinată anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului (
1
), cu privire la neluarea în considerare, prin reglementarea națională, a vechimii în muncă a cadrelor didactice care au dobândit o experiență profesională în cadrul unor instituții școlare ale căror funcționare și organizare nu țin de stat, dar care sunt asimilate instituțiilor școlare de stat.
AR, profesor abilitat să predea limba italiană, istoria și geografia, a lucrat în cadrul unei școli „asimilate”, în sensul legislației italiene (
2
), în perioada cuprinsă între anii 2002 și 2007, pe baza a cinci contracte de muncă pe durată determinată. La 1 septembrie 2008, AR a fost recrutat de Ministero dell’Istruzione e del Merito (Ministerul Educației și al Meritului, Italia) (denumit în continuare „Ministerul Educației”) pe durată nedeterminată în vederea exercitării profesiei sale de cadru didactic într‑o școală de stat. Cu ocazia acestei recrutări, ministerul menționat l‑a încadrat în grupa de salarizare corespunzătoare „zero ani de vechime” pentru motivul că articolul 485 din Decretul legislativ nr. 297/1994 (
3
) nu permitea să fie luați în considerare, în vederea calculării vechimii în serviciu a lui AR, anii de muncă pe care acesta îi realizase în serviciul respectivei școli asimilate.
AR a sesizat Tribunalul din Padova cu o acțiune prin care solicita obligarea Ministerului Educației să ia în considerare vechimea în serviciu pe care a dobândit‑o pentru postul său în cadrul școlii asimilate, susținând că articolul 485 din Decretul legislativ nr. 297/1994 constituie o încălcare a clauzei 4 din acordul‑cadru, precum și a articolelor 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”).
În acest context, instanța de trimitere a sesizat Curtea cu titlu preliminar. Aceasta are îndoieli în special cu privire la compatibilitatea cu clauza 4 din acordul‑cadru a neluării în considerare, în vederea stabilirii remunerației acestui cadru didactic, a experienței profesionale dobândite anterior în școli asimilate.
Aprecierea Curții
Cu titlu introductiv, Curtea amintește că principiul nediscriminării enunțat la articolul 21 alineatul (1) din cartă este o expresie particulară a principiului egalității de tratament, care constituie un principiu general al dreptului Uniunii Europene și care este consacrat la articolul 20 din cartă. Or, în ceea ce privește diferențele de tratament dintre lucrătorii pe durată determinată și lucrătorii pe durată nedeterminată care se află într‑o situație comparabilă, aceste principii au fost puse în aplicare și concretizate prin Directiva 1999/70 și în special prin clauza 4 din acordul‑cadru care figurează în anexa la această directivă.
În ceea ce privește aplicabilitatea acordului‑cadru în cazul unui cadru didactic aflat în situația lui AR, acest acord‑cadru se aplică tuturor lucrătorilor care prestează servicii remunerate în cadrul unui raport de muncă pe durată determinată încheiat cu angajatorul lor. Simplul fapt că persoana interesată a dobândit calitatea de lucrător pe durată nedeterminată nu exclude posibilitatea ca aceasta să se prevaleze, în anumite împrejurări, de principiul nediscriminării prevăzut în clauza 4 din acordul‑cadru. Din moment ce AR a susținut că făcea obiectul unei diferențe de tratament în ceea ce privește luarea în considerare a perioadelor de predare realizate în calitate de lucrător pe durată determinată, acordul‑cadru este, în principiu, aplicabil unui cadru didactic aflat în situația reclamantului.
Curtea amintește astfel că clauza 4 punctul (1) din acordul‑cadru stipulează, în ceea ce privește condițiile de încadrare în muncă, o interdicție de a trata lucrătorii pe durată determinată într‑un mod mai puțin favorabil decât lucrătorii pe durată nedeterminată comparabili numai pentru că aceștia au un contract sau un raport de muncă pe durată determinată, cu excepția cazului în care tratamentul diferențiat este justificat de motive obiective. Punctul (4) al acestei clauze cuprinde aceeași interdicție în ceea ce privește condițiile de vechime corespunzătoare unor condiții de încadrare speciale.
Deși normele referitoare la perioadele de serviciu care trebuie realizate pentru a putea fi încadrat într‑o categorie de remunerație, precum cele prevăzute la articolul 485 din Decretul legislativ nr. 297/1994, intră în sfera noțiunii de „condiții de încadrare în muncă” în sensul clauzei 4 punctul (1) din acordul‑cadru, principiul nediscriminării a fost pus în aplicare și concretizat prin clauza 4 din acordul‑cadru numai în ceea ce privește diferențele de tratament dintre lucrătorii pe durată determinată și lucrătorii pe durată nedeterminată care se află într‑o situație comparabilă. Această clauză nu vizează în realitate aplicarea principiului nediscriminării în cazul lucrătorilor pe durată determinată doar pentru a se evita ca un raport de muncă de această natură să fie folosit de un angajator pentru a‑i priva pe acești lucrători de drepturile care le sunt recunoscute lucrătorilor pe durată nedeterminată. Rezultă că o diferență de tratament care se întemeiază pe un alt criteriu decât durata determinată sau nedeterminată a raportului de muncă nu intră sub incidența interdicției prevăzute în clauza 4 din acordul‑cadru.
Curtea constată în speță că diferența de tratament care rezultă din articolul 485 din Decretul legislativ nr. 297/1994 nu se întemeiază pe caracterul determinat sau nedeterminat al duratei raportului de muncă, ci pe natura instituției școlare unde lucrătorii în cauză au dobândit experiența profesională.
În aceste condiții, chiar presupunând că se poate considera că profesorii care au fost angajați pe durată determinată în școlile asimilate (
4
) înainte de a fi recrutați pe durată nedeterminată de Ministerul Educației și profesorii angajați pe durată nedeterminată în școlile de stat care lucrează în aceeași instituție, în sensul clauzei 3 punctul (2) din acordul‑cadru, și că aceste două grupe de lucrători se află în situații comparabile, o diferență de tratament precum cea care rezultă din articolul 485 din acest decret legislativ nu intră sub incidența interdicției prevăzute la clauza 4 din acest acord‑cadru.
În consecință, Curtea apreciază că clauza 4 din acordul‑cadru nu se opune unei reglementări naționale care nu prevede luarea în considerare, în vederea stabilirii vechimii și a remunerației cadrelor didactice cu ocazia recrutării lor pe durată nedeterminată într‑o instituție școlară de stat, a perioadelor de serviciu realizate anterior de aceste cadre didactice într‑un loc de muncă pe durată determinată sau pe durată nedeterminată în anumite unități școlare ale căror funcționare și organizare nu țin de stat, dar care sunt, în temeiul acestei reglementări, asimilate unităților școlare de stat, deși reglementarea menționată prevede că perioadele de serviciu realizate de cadrele didactice angajate în unitățile școlare de stat, în special pe durată nedeterminată, sunt luate în considerare în vederea stabilirii vechimii și a remunerației lor.
În ceea ce privește aspectul dacă principiile egalității de tratament și nediscriminării, consacrate la articolele 20 și 21 din cartă, se opun reglementării naționale menționate, Curtea concluzionează că aceleiași reglementări naționale nu îi este aplicabilă carta, din moment ce aceasta nu pune în aplicare dreptul Uniunii, în sensul articolului 51 alineatul (1) din cartă. Curtea consideră că, din moment ce diferența de tratament care rezultă din articolul 485 din Decretul legislativ nr. 297/1994 nu se întemeiază pe caracterul determinat sau nedeterminat al duratei raportului de muncă al lucrătorilor în cauză, nu există o legătură directă între aplicarea acestui articol 485 și interdicția discriminării prevăzută în clauza 4 din acordul‑cadru. De altfel, articolul 485 menționat nu prezintă o legătură cu vreo altă dispoziție a dreptului Uniunii. Prin urmare, Curtea nu este competentă să răspundă la această întrebare.
(
i
)	Numele prezentei cauze este un nume fictiv. El nu corespunde numelui real al niciuneia dintre părțile la procedură.
(
1
)	Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999 (denumit în continuare „acordul‑cadru”), care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).
(
2
)	Articolul 1 alineatul 2 din legge n. 62 – Norme per la parità scolastica e disposizioni sul diritto allo studio e all’istruzione (Legea nr. 62 – Norme pentru egalitatea școlară și dispoziții privind dreptul la studiu și la educație) din 10 martie 2000 (GURI nr. 67 din 21 martie 2000).
(
3
)	Decreto legislativo no 297 – Approvazione del testo unico delle disposizioni legislative vigenti in materia di istruzione, relative alle scuole di ogni ordine e grado (Decretul legislativ nr. 297 – Aprobarea textului unic al dispozițiilor legislative aplicabile în domeniul educației privind școlile de orice nivel și grad) din 16 aprilie 1994 (GURI nr. 115 din 19 mai 1994, supliment ordinar nr. 79, denumit în continuare „Decretul legislativ nr. 297/1994”).
(
4
)	În sensul articolului 1 alineatul (2) din Legea nr. 62/2000.