HOTĂRÂREA TRIBUNALULUI (Camera de recursuri)
9 iulie 2007
Cauza T‑415/06 P
Elisabeth De Smedt
împotriva
Comisiei Comunităților Europene
„Recurs — Funcție publică — Agenți contractuali — Fost agent auxiliar — Cerere de modificare a încadrării stabilite cu ocazia recrutării — Recurs vădit nefondat”
Obiectul: Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 19 octombrie 2006,
De Smedt/Comisia (F‑59/05, RecFP, p. I‑A‑1‑109, II‑A‑1‑409), având ca obiect anularea acestei hotărâri
Decizia: Respinge recursul. O obligă pe doamna De Smedt la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de
Comisie. Consiliul, intervenient în susținerea concluziilor Comisiei, suportă propriile cheltuieli de judecată.
Sumarul hotărârii
1.      Funcționari — Regimul aplicabil celorlalți agenți — Aplicabilitate a titlului IV, referitor la agenții contractuali, nesubordonată
adoptării prealabile a descrierii funcțiilor și atribuțiilor corespunzătoare fiecărui tip de atribuție din diferitele grupe
de funcții pentru acești agenți
(Regimul aplicabil celorlalți agenți, art. 80 alin. (2) și (3) și titlul IV; Regulamentul nr. 723/2004 al Consiliului)
2.      Funcționari — Egalitate de tratament
3.      Funcționari — Statut — Regimul aplicabil celorlalți agenți — Extindere prin analogie a beneficiului unei dispoziții statutare
sau a Regimului aplicabil celorlalți agenți — Excludere
(Regimul aplicabil celorlalți agenți, titlul IV; Regulamentul nr. 723/2004 al Consiliului)
1.      Nicio dispoziție a Regimului aplicabil celorlalți agenți sau a Regulamentului nr. 723/2004 de modificare a Statutului funcționarilor
Comunităților Europene, precum și a Regimului aplicabil celorlalți agenți nu condiționează aplicabilitatea dispozițiilor privind
angajarea unui agent contractual de adoptarea descrierii funcțiilor și a atribuțiilor prevăzute la articolul 80 alineatul
(3) din regimul menționat. Astfel, descrierea funcțiilor și a atribuțiilor la care se referă articolul menționat nu poate
fi adoptată, după cum se prevede în mod expres, de administrație decât pe baza unui tabel care figurează la alineatul (2)
al aceluiași articol și care include, printre altele, definiția atribuțiilor care revin agenților contractuali, această definiție
fiind suficient de precisă pentru a fi aplicată ca atare. Descrierea amintită trebuie să respecte limitele stabilite în tabelul
de la alineatul (2) și, în consecință, nu poate să aibă decât o valoare inferioară acestui tabel. Faptul că administrația
nu a stabilit descrierea funcțiilor și a atribuțiilor nu poate condiționa aplicabilitatea dispozițiilor articolului 80 alineatul
(2) din regimul menționat. Pe de altă parte, chiar după ce a fost adoptată, această descriere nu poate să deroge în mod legal
de la tabel, prevăzând o reglementare mai favorabilă pentru persoana interesată decât cea care rezultă din tabel.
În aceste condiții, descrierea funcțiilor și a atribuțiilor în cauză nu poate avea ca obiect, în calitate de act pur intern,
decât să faciliteze la nivel administrativ încadrarea agenților contractuali, explicând într‑un mod cât mai detaliat posibil
diferitele atribuții care le revin.
(a se vedea punctele 40-42)
2.      Diferențele de statut care există între agenții contractuali, pe de o parte, și funcționarii sau agenții temporari, pe de
altă parte, nu pot fi repuse în discuție în temeiul principiului egalității de tratament. Astfel, aceste diferențe juridice
obiective la nivelul garanțiilor statutare, al încadrării, al remunerării și al avantajelor sociale au un caracter esențial,
astfel încât principiul egalității de tratament nu își găsește aplicarea.
Pe de altă parte, nu se pot repune în discuție diferențele de statut care există între diferitele categorii de persoane angajate
de Comunități, în măsura în care unele dintre aceste categorii se pot bucura de avantaje care nu sunt acordate altora. Astfel,
definirea fiecăreia dintre aceste categorii de agenți corespunde nevoilor legitime ale administrației comunitare și naturii
atribuțiilor care le revin.
(a se vedea punctele 54 și 55)
Trimitere la: Curte, 6 octombrie 1983, Celant și alții/Comisia, 118/82-123/82, Rec., p. 2995, punctul 22; Curte, 19 aprilie
1988, Sperber/Curtea de Justiție, 37/87, Rec., p. 1943, punctele 8 și 9; Curte, 11 ianuarie 2001, Gevaert/Comisia, C‑389/98 P,
Rec., p. I‑65, punctul 54; Tribunal, 15 martie 1994, La Pietra/Comisia, T‑100/92, RecFP, p. I‑A‑83 și II‑275, punctul 55;
Tribunal, 16 aprilie 1997, Kuchlenz‑Winter/Comisia, T‑66/95, Rec., p. II‑637, punctul 55; Tribunal, 21 iulie 1998, Mellett/Curtea
de Justiție, T‑66/96 și T‑221/97, RecFP, p. I‑A‑449 și II‑1305, punctul 129
3.      Dispozițiile statutului, care au ca unică finalitate reglementarea raporturilor juridice dintre instituții și funcționari,
stabilind drepturile și obligațiile reciproce, au o terminologie precisă a cărei extindere prin analogie la cazuri care nu
sunt vizate în mod explicit este exclusă. Situația este similară în ceea ce privește dispozițiile Regimului aplicabil celorlalți
agenți.
În ceea ce privește titlul IV din Regimul aplicabil celorlalți agenți, referitor la noua categorie a agenților contractuali,
niciun element nu conduce la concluzia că ar conține o lacună în materia clasificării și a remunerării persoanelor interesate,
care ar putea fi acoperită prin aplicarea prevederilor regimului aplicabil funcționarilor sau a celui privind agenții temporari.
Dimpotrivă, instituind această nouă categorie, Consiliul a utilizat libertatea sa de a aduce în orice moment normelor statutului
și ale Regimului aplicabil celorlalți agenți modificările pe care le consideră conforme cu interesul serviciului și de a adopta
pentru viitor dispoziții mai defavorabile pentru agenții respectivi.
(a se vedea punctele 57 și 58)
Trimitere la: Curte, 16 martie 1971, Bernardi/Parlamentul European, 48/70, Rec., p. 175, punctele 11 și 12; Curte, 20 iunie
1985, Klein/Comisia, 123/84, Rec., p. 1907, punctul 23; Tribunal, 30 septembrie 1998, Ryan/Curtea de Conturi, T‑121/97, Rec.,
p. II‑3885, punctele 98 și 104; Tribunal, 19 iulie 1999, Mammarella/Comisia, T‑74/98, RecFP, p. I‑A‑151 și II‑797, punctul
38