62018TO0481
USNESENÍ TRIBUNÁLU (prvního senátu)
8. dubna 2019 (
*1
)
„REACH – Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby – Zjevná nepřípustnost“
Ve věci T‑481/18,
Electroquimica Onubense, SL, se sídlem v Palos de la frontera (Španělsko), zastoupená D. González Blancem, advokátem,
žalobkyně,
proti
Evropské agentuře pro chemické látky (ECHA), zastoupené J.-P. Trnkou, C.-M. Bergerat a M. Heikkilä, jako zmocněnci, ve spolupráci s C. Garcia Molyneuxem, advokátem,
žalované,
jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí ECHA SME D(2018)2931-DC ze dne 31. května 2018, kterým se konstatuje, že žalobkyně nesplňuje podmínky pro snížení poplatku stanoveného pro malé podniky, a kterým se žalobkyni ukládá úhrada správního poplatku,
TRIBUNÁL (první senát),
ve složení I. Pelikánová, předsedkyně, P. Nihoul (zpravodaj) a J. Svenningsen, soudci,
vedoucí soudní kanceláře: E. Coulon,
vydává toto
Usnesení
Skutkový stav a řízení
1
Projednávaná žaloba byla podána dne 1. srpna 2018 jménem žalobkyně, společnosti Electroquimica Onubense, SL, Danielem González Blancem.
2
V žalobní odpovědi ze dne 29. listopadu 2018 Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) vznesla námitku nepřípustnosti vycházející ze skutečnosti, že advokát zastupující žalobkyni patrně nesplnil podmínku nezávislosti vyžadovanou statutem Soudního dvora Evropské unie a jednacím řádem Tribunálu. ECHA se opírala o skutečnost, že advokát žalobkyně uvedl v žalobě jako svůj kontaktní údaj e-mailovou adresu obsahující název domény žalobkyně.
3
Organizačním procesním opatřením na základě čl. 89 odst. 3 jednacího řádu byla žalobkyně vyzvána, aby se vyjádřila k přípustnosti žaloby s ohledem na námitku nepřípustnosti vznesenou ECHA a uvedla, zda byl její zástupce v okamžiku podání žaloby součástí struktury žalobkyně nebo jakékoliv jiné propojené společnosti, a pokud tomu tak je, aby upřesnila jeho roli v rámci administrativní a finanční správy této společnosti. Žalobkyně této žádosti vyhověla ve stanovené lhůtě.
Návrhová žádání účastníků řízení
4
Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
–
shledal žalobu znějící na přezkum rozhodnutí ECHA SME D(2018)2931-DC ze dne 31. května 2018, kterým se konstatuje, že žalobkyně nesplňuje podmínky zakládající nárok na snížení registračního poplatku stanovené pro malé podniky a kterým se jí ukládá úhrada administrativního poplatku, za podanou včas a v náležité formě;
–
s ohledem na uplatněné důvody vydal nové rozhodnutí, kterým se určí, že žalobkyně je středním podnikem pro účely použití nařízení Komise (ES) č. 340/2008 ze dne 16. dubna 2008 o poplatcích a platbách ECHA podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (Úř. věst. 2008, L 107, s. 6).
5
ECHA navrhuje, aby Tribunál:
–
přijal opatření k provedení důkazu s cílem dosáhnout toho, aby žalobkyně předložila záznam o zaměstnání nebo jakýkoliv obdobný oficiální dokument správy sociálního zabezpečení španělské vlády, prokazující profesní postavení jejího advokáta;
–
prohlásil žalobu za nepřípustnou;
–
podpůrně zamítl žalobu jako neopodstatněnou;
–
uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.
6
Ve svém vyjádření k písemným otázkám položeným Tribunálem žalobkyně v podstatě navrhuje, aby Tribunál prohlásil žalobu za přípustnou.
Právní otázky
7
Podle článku 126 jednacího řádu, je-li určitý návrh zjevně nepřípustný, může Tribunál na návrh soudce zpravodaje kdykoli rozhodnout usnesením s odůvodněním, aniž by pokračoval v řízení.
8
Vzhledem k tomu, že v projednávaném případě má Tribunál věc za dostatečně objasněnou na základě písemností obsažených v soudním spise, rozhodne bez pokračování v řízení.
9
Podle čl. 19 třetího a čtvrtého pododstavce a čl. 21 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie, použitelných na Tribunál na základě čl. 53 prvního pododstavce uvedeného statutu, musí být jiní účastníci řízení než členské státy a orgány Evropské unie, státy, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) a Kontrolní úřad Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), uvedený ve zmíněné dohodě, zastoupeni advokátem oprávněným k výkonu advokacie podle práva některého členského státu nebo jiného státu, který je stranou Dohody o EHP.
10
Podle judikatury z výše uvedených ustanovení a především z použití výrazu „zastoupeni“ v článku 19 třetím pododstavci statutu Soudního dvora Evropské unie vyplývá, že pro účely podání žaloby u Tribunálu je účastník řízení ve smyslu tohoto článku povinen využít služeb „třetí osoby“, která musí být oprávněna k výkonu advokacie podle práva některého členského státu nebo státu, který je stranou dohody o EHP (viz usnesení ze dne 18. listopadu 2014, Justice & Environment v. Komise, T‑221/14, nezveřejněné, EU:T:2014:1002, bod 8 a citovaná judikatura).
11
Tento požadavek využití služeb třetí osoby odpovídá koncepci úlohy advokáta, podle níž je advokát považován za osobu přispívající k výkonu spravedlnosti, jež je povolána poskytnout zcela nezávisle a ve vyšším zájmu spravedlnosti právní pomoc, kterou klient potřebuje (viz usnesení ze dne 18. listopadu 2014, Justice & Environment v. Komise, T‑221/14, nezveřejněné, EU:T:2014:1002, bod 9 a citovaná judikatura).
12
Pojem nezávislosti advokáta před unijními soudy je vymezen nejen pozitivně, a sice odkazem na profesní disciplínu, ale i negativně, a sice neexistencí zaměstnaneckého poměru mezi advokátem a jeho klientem (viz rozsudek ze dne 6. září 2012, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej v. Komise, C‑422/11 P a C‑423/11 P, EU:C:2012:553, bod 24 a citovaná judikatura).
13
V projednávané věci žalobkyně ve svém vyjádření předloženém v návaznosti na otázky položené Tribunálem uvádí, že D. González Blanco je zaměstnán od 15. února 2017 u žalobkyně na místě referenta oddělení lidských zdrojů.
14
Podle judikatury citované v bodě 12 výše přitom takový zaměstnanecký poměr, jež předpokládá, že žalobkyně rozhoduje o přijetí svého zástupce do podniku, jeho pracovních podmínkách a ukončení zaměstnaneckého poměru, který ho s ní pojí, vylučuje, aby byl zástupce nadán požadovanou nezávislostí.
15
Za těchto podmínek a s ohledem na funkci referenta oddělení lidských zdrojů žalobkyně, kterou D. González Blanco vykonává jakožto zaměstnanec posledně uvedené, nemůže být považován za třetí osobu nezávislou na žalobkyni. Existuje totiž riziko, že profesní názor D. González Blanca bude z důvodu této funkce přinejmenším z části ovlivněn jeho pracovním prostředím, takže vykazuje nutně ve vztahu k žalobkyni nižší stupeň nezávislosti než externí advokát ve vztahu ke svému klientovi (v tomto smyslu viz usnesení ze dne 14. listopadu 2016, Dimos Athinaion v. Komise, T‑360/16, nezveřejněné, EU:T:2016:694, bod 10 a citovaná judikatura).
16
Tyto úvahy nemohou být zpochybněny argumenty žalobkyně.
17
Zaprvé žalobkyně tvrdí, že její právní zástupce je oprávněn k výkonu advokacie podle práva členského státu a že předložil procesní plnou moc k jednání jejím jménem v rámci tohoto řízení.
18
V této souvislosti je třeba uvést, že skutečnost, že D. González Blanco je oprávněn k výkonu advokacie podle práva členského státu nebo státu, který je stranou Dohody o EHP, je nezbytnou podmínkou k tomu, aby byl připuštěn k zastupování před unijními soudy. Nicméně podle judikatury není takové oprávnění dostatečné (usnesení ze dne 18. listopadu 2014, Justice & Environment v. Komise, T‑221/14, nezveřejněné, EU:T:2014:1002, bod 8). Z oprávnění D. González Blanca k výkonu advokacie podle vnitrostátního práva tak nelze vyvodit, že je automaticky připuštěn k zastupování žalobkyně před Tribunálem. Skutečnost, že žalobkyně předložila v souladu s čl. 51 odst. 3 jednacího řádu procesní plnou moc, kterou zmocňuje svého právního zástupce, aby jednal v tomto řízení jejím jménem, není relevantní pro posouzení odlišného požadavku, podle něhož musí mít právní zástupce vůči žalobkyni postavení třetí osoby.
19
Zadruhé žalobkyně tvrdí, že zaměstnání na místě referenta oddělení lidských zdrojů je ve Španělsku slučitelné se svobodným povoláním advokáta, které D. González Blanco vykonává na svůj účet, a tedy nezávisle a autonomně.
20
V tomto ohledu je třeba uvést, že koncepce úlohy advokáta, definovaný v bodě 11 výše, odpovídá právním tradicím společným členským státům. Nicméně tato koncepce je v rámci sporů před unijními soudy uplatňována objektivně a toto uplatňování je nutně nezávislé na vnitrostátních právních řádech (viz usnesení ze dne 20. listopadu 2017, BikeWorld v. Komise, T‑702/15, EU:T:2017:834, bod 32 a citovaná judikatura).
21
Na základě této judikatury musí být ustanovení týkající se zastupování jiných účastníků než členských států a orgánů před unijními soudy vykládána v mezích možností autonomně bez odkazu na vnitrostátní právo.
22
Skutečnost, že ve Španělsku je svobodné povolání advokáta slučitelné s funkcí, kterou v projednávané věci vykonává právní zástupce žalobkyně jakožto zaměstnanec žalobkyně, tak nemůže sama o sobě prokázat splnění požadavku nezávislosti; tento požadavek musí být totiž posuzován s ohledem na kritéria připomenutá v bodech 10 až 12.
23
Zatřetí žalobkyně tvrdí, že D. González Blanco vystupuje v tomto řízení tak, že její zastoupení vykonává jakožto autonomní profesionál nezávisle, a nikoliv jako zaměstnanec.
24
Tento argument je třeba v projednávané věci odmítnout. Vzhledem k tomu, že D. González Blanco je zaměstnancem žalobkyně, tento zaměstnanecký poměr mu neumožňuje, aby se v rámci sporů vedených před unijními soudy a z důvodů uvedených v bodě 12 výše dovolával skutečnosti, že jedná výlučně jakožto advokát, vykonávající popřípadě činnost v postavení samostatně výdělečně činné osoby, a nikoliv jako zaměstnanec žalobkyně.
25
Z výše uvedených důvodů je třeba mít za to, že vzhledem k tomu, že návrh na zahájení řízení byl podepsán D. González Blancem, nebyla projednávaná žaloba podána v souladu s čl. 19 třetím a čtvrtým pododstavcem a čl. 21 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora Evropské unie, použitelnými na Tribunál na základě čl. 53 prvního pododstavce uvedeného statutu.
26
Z výše uvedeného vyplývá, že v projednávané věci musí být žaloba odmítnuta jako zjevně nepřípustná, aniž je nezbytné nařídit provedení důkazů požadované ECHA.
K nákladům řízení
27
Podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
28
Vzhledem k tomu, že ECHA požadovala náhradu nákladů řízení a žalobkyně neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (první senát)
rozhoduje takto:
1)
Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
2)
Společnosti Electroquimica Onubense, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
V Lucemburku dne 8. dubna 2019.
Vedoucí soudní kanceláře
E. Coulon
Předsedkyně
I. Pelikánová
(
*1
) – Jednací jazyk: španělština.