62020TJ0295_RES
Lieta T‑295/20
Aquind Ltd. u.c.
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2023. gada 8. februāra spriedums
Enerģētika – Eiropas energoinfrastruktūras – Regula (ES) Nr. 347/2013 – Deleģētā regula, ar ko groza kopīgu interešu projektu sarakstu – LESD 172. panta otrā daļa – Dalībvalsts atteikums dot piekrišanu elektrotīklu starpsavienojuma projektam, lai tam piešķirtu kopīgu interešu projekta statusu – Projekta neiekļaušana grozītajā sarakstā, ko nav izdarījusi Komisija – Pienākums norādīt pamatojumu – Labas pārvaldības princips – Vienlīdzīga attieksme – Tiesiskā drošība – Tiesiskā paļāvība – Samērīgums – Enerģētikas hartas nolīguma 10. pants
Enerģētika – Eiropas energoinfrastruktūras – Regula Nr. 347/2013 – Pilnvaru deleģēšana Komisijai – Deleģētā regula, ar ko groza Savienības kopīgu interešu projektu (KIP) sarakstu – Dalībvalsts atteikums dot piekrišanu elektrotīklu starpsavienojuma projektam, lai tam piešķirtu KIP statusu – Attiecīgās dalībvalsts rīcības brīvība – Projekta neiekļaušana grozītajā sarakstā, ko nav izdarījusi Komisija – Pienākums norādīt pamatojumu – Piemērojamība – Komisijas rīcības brīvība – Neesamība
(LESD 172. panta otrā daļa un 290. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 347/2013 3. panta 3. punkta otrās daļas a) apakšpunkts un III pielikuma otrās daļas 10. punkts)
(skat. 36.–40., 43.–45., 54.–56., 89., 90., 149., 150. un 152. punktu)
Rezumējums
Iekšējais enerģijas tirgus un Savienības kopīgo interešu projektu saraksts: Vispārējā tiesa noraida Aquind grupas prasību.
Savienības tiesības piešķir pilnvaras dalībvalstij, uz kuru attiecas projekts, dot vai atteikt piekrišanu tā iekļaušanai KIP sarakstā, un Komisija nevar neņemt vērā atteikumu.
Prasītājas Aquind Ltd, Aquind SAS un Aquind Energy Sàrl ir elektrotīklu starpsavienojuma, kas savieno Apvienotās Karalistes un Francijas elektroenerģijas pārvades sistēmas (turpmāk tekstā – “Aquind starpsavienojuma projekts”), projekta virzītājas. Tā kā šis projekts tika uzskatīts par būtisku nepieciešamās infrastruktūras projektu, lai pabeigtu iekšējā enerģijas tirgus izveidi, tas ar Deleģēto regulu 2018/540 (
1
) tika iekļauts Eiropas Savienības “kopīgo interešu projektu” (turpmāk tekstā – “KIP”) sarakstā.
Šo Savienības KIP sarakstu sagatavo ik pēc diviem gadiem, tādēļ ar Deleģēto regulu 2018/540 izveidotais saraksts tika aizstāts ar sarakstu, kas izveidots ar Deleģēto regulu 2020/389 (
2
) (turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”). Apstrīdētās regulas pielikumā esošajā jaunajā sarakstā Aquind starpsavienojuma projekts ir ietverts to projektu tabulā, kuri vairs netiek uzskatīti par Savienības KIP.
Tālab prasītājas cēla prasību Vispārējā tiesā, lūdzot atcelt apstrīdēto regulu, ciktāl ar to no Savienības KIP saraksta ir svītrots Aquind starpsavienojuma projekts.
Vispārējā tiesa prasību ir noraidījusi pilnībā. Spriedumā tā tostarp konstatē, ka tad, kad dalībvalsts nolemj atteikties iekļaut Regulā Nr. 347/2013 (
3
) paredzētajā sarakstā KIP, kas attiecas uz tās teritoriju, šai dalībvalstij ir rīcības brīvība šajā jomā, un Eiropas Komisija to nevar apšaubīt.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, Vispārējā tiesa izvērtē jautājumu, vai Komisijas pamatojumu apstrīdētajā regulā neiekļaut Aquind starpsavienojuma projektu kā Savienības KIP, kurš ir balstīts uz Francijas Republikas atteikumu dot piekrišanu šī projekta iekļaušanai Savienības KIP sarakstā, varēja uzskatīt par pietiekamu pamatojumu (
4
).
Šajā ziņā, atgādinājusi LESD 172. panta otrās daļas noteikumus, saskaņā ar kuriem pamatnostādnēm un KIP, kas attiecas uz kādas dalībvalsts teritoriju, ir jāsaņem dalībvalsts piekrišana, Vispārējās tiesas ieskatā, ņemot vērā to skaidro formulējumu, kas nerada nekādas interpretācijas grūtības, ar šo tiesību normu attiecīgajai dalībvalstij tiek piešķirta rīcības brīvība, lai dotu piekrišanu projekta iekļaušanai Savienības KIP sarakstā vai atteiktos to darīt. Proti, likumdevēja izvēle ieviest veto tiesību veidu par labu attiecīgajai dalībvalstij ir izskaidrojama ar to, ka Eiropas komunikāciju tīklu politikā ir integrēti teritoriālie aspekti un tātad zināmā mērā tā skar teritorijas plānojumu, kas ir joma, uz kuru tradicionāli attiecas dalībvalstu suverenitāte.
Šajā lietā Vispārējā tiesa konstatē, ka Komisija ir izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu (
5
), minot Francijas Republikas atteikumu dot piekrišanu Aquind starpsavienojuma projekta iekļaušanai Savienības KIP sarakstā. Tāpat Komisijai nevar pārmest, ka tā nav lūgusi Francijas Republiku izskaidrot minētā atteikuma detalizētu pamatojumu. Šajā kontekstā Regulas Nr. 347/2013 (
6
) noteikumus nevar interpretē tādējādi, ka Komisija būtu atbildīga par iespējamu dalībvalsts pieļautu nelikumību, jo tā atsakās dot piekrišanu projektam un tālab tai būtu jāatbild par iespējamu pienākuma norādīt pamatojuma neievērošanu, ko pieļāvusi šī dalībvalsts. Vispārējās tiesas ieskatā šāda pieeja būtu pretrunā noteikumiem, kas nosaka kompetenču sadalījumu starp dalībvalstīm un Komisiju, kā tas ir paredzēts LESD 172. pantā un atgādināts Regulā Nr. 347/2013. Tādējādi LESD ir skaidri iedibinātas Savienības kompetenču robežas Savienības KIP jomā, jo Komisijai minēto KIP sarakstā ir liegts iekļaut projektu, kas nav saņēmis tās dalībvalsts piekrišanu, kuras teritorijā projekts ir jāīsteno.
Otrkārt, Vispārējā tiesa izskata apgalvojumu par Regulā Nr. 347/2013 (
7
)paredzēto procesuālo un materiālo tiesību normu pārkāpumu. Šajā ziņā tā konstatē – prasītājas nav pierādījušas, ka tas, ka Aquind starpsavienojuma projekts bija visneskaidrākais no KIP sarakstā iekļaujamajiem projektiem, varētu likt apšaubīt apstrīdētās regulas likumību. Vispārējā tiesa uzsver, ka saskaņā ar Regulu Nr. 347/2013 (
8
) Komisijai bija jāņem vērā Francijas Republikas atteikums dot piekrišanu Aquind starpsavienojuma projekta iekļaušanai Savienības KIP sarakstā un ka tā nevarēja apstrīdēt pamatojumu, saskaņā ar kuru minētais projekts bija visneskaidrākais. Tā piebilst, ka Regulā Nr. 347/2013 (
9
) ir paredzēts, ka dalībvalsts norādītais atteikuma pamatojums ir jāizvērtē, ja to lūdz attiecīgās reģionālās grupas dalībvalsts. Tātad Komisijai nebija tiesību pieprasīt, lai tiktu pārbaudīts Francijas Republikas norādītais pamatojums, un tādējādi tā šajā ziņā nav pieļāvusi nekādu kļūdu. Šajā lietā neviena dalībvalsts nav pieteikusies, lai lūgtu Francijas Republiku sniegt skaidrojumus par atteikuma pamatojumu. Pieņemot, kā to apgalvo prasītājas, ka Francijas Republikas konstatējums, saskaņā ar kuru Aquind starpsavienojuma projekts bija visneskaidrākais, izriet no kļūdas vērtējumā, Komisijas kompetencē nebija to labot, tāpat kā Vispārējās tiesas kompetencē nav pašai izskatīt šo jautājumu.
(
1
)	Komisijas Deleģētā regula (ES) 2018/540 (2017. gada 23. novembris), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 347/2013 attiecībā uz Savienības kopīgo interešu projektu sarakstu (OV 2018, L 90, 38. lpp.)
(
2
)	Komisijas Deleģētā regula (ES) 2020/389 (2019. gada 31. oktobris), ar ko attiecībā uz Savienības kopīgu interešu projektu sarakstu groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 347/2013 (OV 2020, L 74, 1. lpp.).
(
3
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 347/2013 (2013. gada 17. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes un atceļ Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, groza Regulu (EK) Nr. 713/2009, Regulu (EK) Nr. 714/2009 un Regulu (EK) Nr. 715/2009 (OV 2013, L 115, 39. lpp.), 3. pants.
(
4
)	Ņemot vērā pastāvīgo judikatūru šajā jomā.
(
5
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 347/2013 3. panta 3. punkta otrās daļas a) apakšpunktu un III pielikuma otrās daļas 10. punktu.
(
6
)	Regulas Nr. 347/2013, 3. panta 1. un 4. punkts un 16. pants.
(
7
)	It īpaši Regulas Nr. 347/2013 5. panta 8. punkts.
(
8
)	Saskaņā ar Regulas Nr. 347/2013 3. panta 3. punkta otrās daļas a) apakšpunktu un III pielikuma otrās daļas 10. punktu.
(
9
)	Regulas Nr. 347/2013 III pielikuma 2. daļas 10. punkts.