Pagaidu versija
TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2026. gada 21. maijā (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar militāro agresiju pret Ukrainu – Regula (ES) Nr. 269/2014 – 2. panta 1. punkts – Līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Trasta dibināšana – Trasta labuma guvējs, kas iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā – Trastā ieguldīto līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Jēdzieni “piederība īpašumā” un “kontrole ”
Apvienotajās lietās C‑428/24 un C‑476/24
par lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Tribunaleamministrativo regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) iesniegusi ar 2024. gada 7. maija un 2024. gada 8. maija lēmumiem un kas Tiesā reģistrēti attiecīgi 2024. gada 13. jūnijā un 5. jūlijā, tiesvedībās
FZ AR SpA
pret
Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Comando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria,
Agenzia del Demanio,
piedaloties:
PN SpA,
FZ GO AG
(C‑428/24),
un
SX Ltd
pret
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comando Generale della Guardia di Finanza,
Agenzia del Demanio,
piedaloties
SY Ltd (C‑476/24),
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen], Tiesas priekšsēdētāja vietnieks T. fon Danvics [T. von Danwitz], kas pilda pirmās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši I. Ziemele (referente), A. Kumins [A. Kumin] un S. Žervazonī [S. Gervasoni],
ģenerāladvokāts: M. Kamposs Sančess‑Bordona [M. CamposSánchez‑Bordona],
sekretārs: Č. Di Bella [C. Di Bella], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2025. gada 10. septembra tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        FZ AR SpA vārdā – G. Cambareri, avvocato, un D. Bogaert, T. Bontinck, M. Brésart, S. Napolitano un F. Patuelli, advokāti,
–        FZ GO AG vārdā – N. Montag, avocată, un M. A. O’Neill, barrister,
–        SX Ltd vārdā – F. Centonze un A. Saccucci, avvocati,
–        SY Ltd vārdā – P. Busco, avvocato,
–        Itālijas valdības vārdā – S. Fiorentino, pārstāvis, kam palīdz G. Palatiello un L. Paolucci, avvocati dello Stato, un P. Cardinale, procuratore dello Stato,
–        Beļģijas valdības vārdā – L. Jans, C. Pochet un M. Van Regemorter, pārstāves,
–        Somijas valdības vārdā – M. Pere, pārstāve,
–        Eiropas Savienības Padomes vārdā – M. Di Gaetano, B. Driessen un P. Mahnič, pārstāvji,
–        Eiropas Komisijas vārdā – M. Carpus‑Carcea un L. Puccio, pārstāves,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 10. jūlija tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Regulas (ES) Nr. 269/2014 (2014. gada 17. marts) par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2014, L 78, 6. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2022. gada 25. februāra Regulu (ES) 2022/330 (OV 2022, L 51, 1. lpp.) (turpmāk – Regula Nr. 269/2014), 2. panta 1. punktu.
2        Šie lūgumi iesniegti saistībā ar diviem strīdiem attiecīgi lietā C‑428/24 starp FZ AR SpA, no vienas puses, un Ministero dell’Economia e delle Finanze, Dipartimento del Tesoro, Comitato di Sicurezza Finanziaria (Ekonomikas un finanšu ministrija, Valsts Kase, Finanšu drošības komiteja, Itālija), Comando Generale della Guardia di Finanza, Nucleo Speciale di Polizia Valutaria (Muitas un finanšu policijas virsvadība, Monetārās policijas speciālā vienība, Itālija) un Agenzia del Demanio (Valsts īpašuma aģentūra, Itālija), no otras puses, kā arī lietā C‑476/24 starp SX Ltd, no vienas puses, un Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ekonomikas un finanšu ministrija), Comando Generale della Guardia di Finanza (Muitas un finanšu policijas virsvadība) un Agenziadel Demanio (Valsts īpašuma aģentūra), no otras puses, par tādu
FZ AR līdzekļu un saimniecisko resursu un SX saimniecisko resursu iesaldēšanu, ko veido kuģis.
Atbilstošās tiesību normas
Starptautiskās tiesības
3        Konvencijas par trastiem piemērojamo likumu un to atzīšanu, kas parakstīta Hāgā 1985. gada 1. jūlijā (turpmāk – Hāgas konvencija) un ko Itālijas Republika ir parakstījusi un ratificējusi, 2. pantā paredzēts:
“Šīs konvencijas mērķiem termins “trasts” attiecas uz tiesiskajām attiecībām, ko inter vivos vai nāves gadījumam izveido persona, dibinātājs, nododot aktīvus trasta pārvaldnieka pārvaldīšanā par labu labuma guvējam vai konkrētam mērķim.
Trastam ir šādas iezīmes:
a)      trasta aktīvi veido atsevišķu fondu un nav trasta pārvaldnieka personīgā īpašuma daļa;
b)      īpašumtiesības uz trasta aktīviem ir reģistrētas uz trasta pārvaldnieka vārda vai uz citas personas vārda trasta pārvaldnieka uzdevumā;
c)      trasta pārvaldniekam ir pilnvaras un pienākums, par kura izpildi viņš ir atbildīgs, pārvaldīt, apsaimniekot vai rīkoties ar aktīviem saskaņā ar trasta noteikumiem un likumā paredzētajiem īpašajiem pienākumiem.
Tas, ka dibinātājs saglabā noteiktas prerogatīvas vai ka pārvaldniekam kā labuma guvējam ir noteiktas tiesības, ne vienmēr ir pretrunā trasta pastāvēšanai.”
4        Saskaņā ar šīs konvencijas 6. panta pirmo daļu:
“Trastam piemērojams dibinātāja izvēlētais likums. Izvēlei jābūt skaidri izteiktai vai arī jāizriet no trasta dibināšanas akta noteikumiem vai no dokumenta, ar kuru apliecināta trasta esība, attiecīgā gadījumā interpretējot šos noteikumus, ņemot vērā lietas faktiskos apstākļus.”
5        Minētās konvencijas 11. pantā noteikts:
“Par trastu atzīst jebkuru trastu, kas izveidots saskaņā ar iepriekšējā nodaļā minētajiem tiesību aktiem.
Šāda atzīšana nozīmē vismaz to, ka trasta aktīvi tiek nošķirti no pārvaldnieka personīgās mantas un ka pārvaldnieks var rīkoties kā prasītājs vai atbildētājs, kā arī ierasties pie notāra vai jebkuras citas personas, kas pilda valsts funkcijas.
Ciktāl to prasa vai paredz trastam piemērojamie tiesību akti, šī atzīšana īpaši nozīmē, ka:
a)      trasta pārvaldnieka personiskie kreditori nevar vērst piedziņu uz trasta aktīviem;
b)      trasta aktīvi nav daļa no trasta pārvaldnieka mantas viņa maksātnespējas vai bankrota gadījumā;
c)      trasta aktīvi ir nošķirti no laulāto kopīgās mantas un neietilpst trasta pārvaldnieka mantojuma masā;
d)      trasta aktīvus var atgūt gadījumā, ja pārvaldnieks, neievērojot ar trastu saistītos pienākumus, ir sajaucis trasta aktīvus ar saviem personīgajiem aktīviem vai ir tos nodevis citām personām.
Tomēr trešo personu, kuru valdījumā atrodas trasta aktīvi, tiesības un pienākumus nosaka tās valsts tiesību normas, kuras piemērojamas saskaņā ar tiesas atrašanās vietas kolīziju normām.”
Savienības tiesības
Lēmums 2014/145/KĀDP
6        Padomes Lēmuma 2014/145/KĀDP (2014. gada 17. marts) par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2014, L 78, 16. lpp.), 1., 4. un 5. apsvērumā noteikts:
“(1)      [Eiropas] Savienības dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2014. gada 6. martā stingri nosodīja to, ka Krievijas Federācija bez iemesla ir pārkāpusi Ukrainas suverenitāti un teritoriālo integritāti, un aicināja Krievijas Federāciju nekavējoties atvilkt savus bruņotos spēkus uz to pastāvīgajām dislokācijas vietām saskaņā ar attiecīgajiem nolīgumiem. [..] Valstu vai to valdību vadītāji uzskatīja, ka Krimas Autonomās Republikas Augstākās padomes lēmums rīkot referendumu par minētās teritorijas turpmāko statusu ir pretrunā Ukrainas Konstitūcijai un tādēļ tas nav likumīgs.
[..]
(4)      Ņemot vērā pašreizējos apstākļus, būtu jānosaka ceļošanas ierobežojumi un līdzekļu iesaldēšana attiecībā uz personām, kuras ir atbildīgas par darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība, tostarp par darbībām attiecībā uz jebkuras teritorijas daļas turpmāko statusu, kuras ir pretrunā Ukrainas Konstitūcijai, un ar tām saistītām personām, vienībām vai struktūrām.
(5)      Ir vajadzīga Savienības papildu rīcība, lai īstenotu konkrētus pasākumus.”
Lēmums (KĀDP) 2022/397 un Lēmums (KĀDP) 2022/883
7        Reaģējot uz Krievijas Federācijas agresiju pret Ukrainu 2022. gada 24. februārī un ņemot vērā situācijas nopietnību, Eiropas Savienības Padome grozīja Lēmuma 2014/145 pielikumu, kas attiecas uz to personu, vienību un struktūru sarakstu, kuras paredzētas šī lēmuma 1. un 2. pantā, it īpaši ar 2022. gada 9. marta Lēmumu (KĀDP) 2022/397 (OV 2022, L 80, 31. lpp.) un 2022. gada 3. jūnija Lēmumu (KĀDP) 2022/883 (OV 2022, L 153, 92. lpp.).
Regula Nr. 269/2014
8        Regulas Nr. 269/2014 4.–6. apsvērumā noteikts:
“(4)      Padome 2014. gada 17. martā pieņēma Lēmumu 2014/145/KĀDP, kurā paredzēti ceļošanas ierobežojumi un līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana konkrētām personām, kuras ir atbildīgas par darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība, tostarp par darbībām attiecībā uz jebkuras teritorijas daļas turpmāko statusu, kuras ir pretrunā Ukrainas Konstitūcijai, un ar tām saistītām fiziskām vai juridiskām personām, vienībām un struktūrām. Minētās fiziskās vai juridiskās personas, vienības un struktūras ir uzskaitītas minētā lēmuma pielikumā.
(5)      Daži no minētajiem pasākumiem ir [LESD] darbības jomā, un tādēļ to īstenošanai ir nepieciešamas Savienības līmeņa reglamentējošas darbības, jo īpaši, lai nodrošinātu to, ka visās dalībvalstīs tos piemēro vienādi.
(6)      Šajā regulā ir ievērotas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā atzītās pamattiesības un pamatprincipi un jo īpaši tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu un tiesības uz personas datu aizsardzību. Šī regula būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem.”
9        Šīs regulas 1. pantā paredzēts:
“Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
[..]
d)      “saimnieciskie resursi” ir visdažādākie materiālie vai nemateriālie, kustamie vai nekustamie aktīvi, kas nav līdzekļi, bet ko var izmantot, lai iegūtu līdzekļus, preces vai pakalpojumus;
e)      “saimniecisko resursu iesaldēšana” ir liegums izmantot saimnieciskos resursus, lai iegūtu līdzekļus, preces vai pakalpojumus, tostarp – bet ne tikai – pārdodot, iznomājot vai ieķīlājot šos saimnieciskos resursus;
f)      “līdzekļu iesaldēšana” ir liegums jebkādai līdzekļu kustībai, pārvedumiem, grozījumiem, izmantošanai, piekļuvei tiem vai rīcībai ar tiem, kuras rezultātā jebkādā veidā varētu mainīties to apjoms, summa, atrašanās vieta, īpašnieks, valdītājs, raksturīgās iezīmes vai galamērķis, vai rastos jebkādas citas izmaiņas, kas varētu darīt iespējamu līdzekļu izmantošanu, tostarp vērtspapīru portfeļa pārvaldību;
g)      “līdzekļi” ir jebkāda veida finanšu aktīvi un ieguvumi, tostarp, bet ne tikai:
i)      skaidra nauda, čeki, prasījumi skaidrā naudā, vekseļi, maksājumu uzdevumi un citi maksāšanas līdzekļi;
ii)      noguldījumi finanšu iestādēs vai citās iestādēs, kontu atlikumi, parādi un parādu saistības;
iii)      publiski vai privāti tirgojami vērtspapīri un parāda instrumenti, tostarp akcijas un kapitāla daļas, vērtspapīru apliecības, obligācijas, parādzīmes, galvojumi, ķīlu zīmes un atvasināto instrumentu līgumi;
iv)      procenti, dividendes vai citi ienākumi no aktīviem vai to uzkrātās vai radītās vērtības;
v)      kredīti, tiesības uz ieskaitu, garantijas, saistību izpildes garantijas vai citas finanšu saistības;
vi)      akreditīvi, konosamenti, pavadzīmes; un
vii)      dokumenti, kas apliecina līdzdalību fondos vai finanšu resursos;
[..].”
10      Minētās regulas 2. pantā noteikts:
“1.      Iesaldē visus līdzekļus un saimnieciskos resursus, kas ir jebkuru I pielikumā uzskaitītu fizisko vai juridisko personu, vienību vai struktūru, vai ar tām saistītu fizisko vai juridisko personu, vienību vai struktūru īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā.
2.      Netiek tieši vai netieši darīti pieejami līdzekļi vai saimnieciskie resursi I pielikumā uzskaitītām fiziskajām vai juridiskajām personām, vienībām vai struktūrām, vai ar tām saistītām fiziskajām vai juridiskajām personām, vienībām vai struktūrām vai to labā.”
11      Šīs pašas regulas 3. panta 1. punktā paredzēts:
“Šīs regulas I pielikumā iekļauj:
a)      fiziskās personas, kuras ir atbildīgas par darbībām vai politiku, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība vai stabilitāte vai drošība Ukrainā, vai kavēts starptautisko organizāciju darbs Ukrainā, kuras minētās darbības vai politiku atbalsta vai īsteno;
[..]
d)      fiziskās vai juridiskās personas, vienības vai struktūras, kuras materiāli vai finansiāli atbalsta par Krimas aneksiju vai Ukrainas destabilizāciju atbildīgos Krievijas lēmumpieņēmējus vai gūst labumu no tiem;
e)      fiziskas vai juridiskas personas, vienības vai struktūras, kas veic darījumus ar separātistu grupām Ukrainas Donbasa reģionā;
f)      fiziskas vai juridiskas personas, vienības vai struktūras, kas materiāli vai finansiāli atbalsta Krievijas Federācijas valdību, kura ir atbildīga par Krimas aneksiju un Ukrainas destabilizāciju, vai gūst labumu no tās; vai
g)      ietekmīgus uzņēmējus, kas darbojas Krievijā, un viņu tuvākos ģimenes locekļus vai citas fiziskas personas, kuras gūst no viņiem labumu, vai uzņēmējus, juridiskas personas, vienības vai struktūras, kuras darbojas ekonomikas nozarēs, kas nodrošina svarīgu ienākumu avotu Krievijas Federācijas valdībai, kura ir atbildīga par Krimas aneksiju un Ukrainas destabilizāciju;
un ar tām saistītās fiziskās vai juridiskās personas, vienības vai struktūras.”
12      Saskaņā ar Regulas Nr. 269/2014 9. pantu:
“Aizliegts apzināti un tīši piedalīties darbībās, kuru mērķis vai sekas ir apiet 2. pantā minētos pasākumus.”
Īstenošanas regula (ES) 2022/396
13      2022. gada 9. martā Padome pieņēma Īstenošanas regulu (ES) 2022/396, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 80, 1. lpp.), ar ko Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā iekļautajā to fizisko un juridisko personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus, tika iekļauti 146 Krievijas Federācijas Padomes locekļi, kas ratificējuši valdības lēmumus par “Sadraudzības, sadarbības un savstarpējas palīdzības līgumu starp Krievijas Federāciju un Doneckas Tautas Republiku un starp Krievijas Federāciju un Luhanskas Tautas Republiku”, kā arī četrpadsmit personas, kas sniedz atbalstu Krievijas Federācijas valdībai vai gūst labumu no šīs valdības, vai tai nodrošina svarīgu ienākumu avotu, vai kas saistītas ar šajā sarakstā iekļautajām personām un vienībām.
14      Šīs īstenošanas regulas 3. un 4. apsvērumā noteikts:
“(3)      Krievijas Federācijas prezidents 2022. gada 24. februārī paziņoja par militāru operāciju Ukrainā, un Krievijas bruņotie spēki sāka uzbrukumu Ukrainai. Minētais uzbrukums ir klajš Ukrainas teritoriālās integritātes, suverenitātes un neatkarības pārkāpums.
(4)      Eiropadome 2022. gada 24. februāra secinājumos visstingrākajā veidā nosodīja neprovocēto un nepamatoto Krievijas Federācijas militāro agresiju pret Ukrainu. Ar savām nelikumīgajām militārajām darbībām Krievija rupji pārkāpj starptautiskās tiesības un ANO Statūtu principus un apdraud Eiropas un globālo drošību un stabilitāti. Eiropadome ciešā koordinācijā ar mūsu partneriem un sabiedrotajiem vienojās par turpmākiem ierobežojošiem pasākumiem, kas Krievijai tās rīcības dēļ radīs milzīgas un smagas sekas.”
Īstenošanas regula (ES) 2022/878
15      Ņemot vērā situācijas nopietnību saistībā ar nežēlīgajām darbībām, kuras Krievijas Federācijas bruņotie spēki īstenojuši vairākās Ukrainas pilsētās, Padome pieņēma Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2022/878 (2022. gada 3. jūnijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2022, L 153, 15. lpp.), ar kuru tā 65 personas un 18 vienības iekļāva Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā to fizisko un juridisko personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi.
16      Šīs regulas 2. un 3. apsvērumā noteikts:
“(2)      Savienība joprojām nelokāmi atbalsta Ukrainas suverenitāti un teritoriālo integritāti un turpina nosodīt darbības un politiku, ar ko tiek grauta Ukrainas teritoriālā integritāte.
(3)      Savienība visstingrākajā iespējamajā veidā nosoda zvērības, ko, kā ziņots, Krievijas Federācijas bruņotie spēki pastrādājuši Bučā (Bucha) un citās Ukrainas pilsētās. Savienība atbalsta visus pasākumus, lai nodrošinātu saukšanu pie atbildības par cilvēktiesību un starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumiem, kurus Ukrainā ir izdarījuši Krievijas Federācijas Bruņotie spēki.”
Direktīva 2015/849
17      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/849 (2015. gada 20. maijs) par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 648/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK (OV 2015, L 141, 73. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Direktīvu (ES) 2018/843 (OV 2018, L 156, 43. lpp.) (turpmāk – Direktīva 2015/849), 14. apsvērumā noteikts:
“Nepieciešamība pēc precīzas un atjauninātas informācijas par faktisko īpašnieku ir būtisks faktors, izsekojot noziedzniekus, kas citādi varētu slēpt savu identitāti, maskējoties aiz korporatīvas struktūras. [..]”
18      Šīs direktīvas 3. pantā noteikts:
“Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:
[..]
6)      “faktiskais īpašnieks” ir jebkura(‑as) fiziska(‑as) persona(‑as), kurai(‑ām) faktiski pieder klients vai kura(‑as) šo klientu kontrolē, un/vai fiziska(‑as) persona(‑as), kuras vārdā darījums vai darbība tiek veikta, un ir vismaz:
[..]
b)      attiecībā uz trastiem – visas šādas personas:
i)      trasta dibinātājs(‑i);
ii)      pilnvarotā(‑ās) persona(‑as);
iii)      pārraudzītājs(‑i), ja tāds(‑i) ir;
iv)      labuma guvēji; vai – ja vēl nav noteiktas fiziskas personas, kas ir labuma guvējas no juridiska veidojuma vai juridiskas vienības –, personu grupa, kuru interesēs ir izveidots vai darbojas juridisks veidojums vai juridiska vienība;
v)      jebkura cita fiziskā persona, kas faktiski īsteno galējo kontroli pār trastu, izmantojot tiešas vai netiešas īpašumtiesības vai citus līdzekļus;
[..].”
Paraugprakse
19      Padome ir sagatavojusi dokumentu par paraugpraksi, kāda iedibināma starp dažādām dalībvalstīm saistībā ar ierobežojošu pasākumu īstenošanu;
tas atjaunināts 2018. gada 4. maijā (dokuments 8519/18), 2022. gada 27. jūnijā (dokuments 10572/22) un 2024. gada 3. jūlijā (dokuments 11623/24).
20      Padomes dokumenta 11623/24 “[Eiropas Savienības] Paraugprakse saistībā ar ierobežojošu pasākumu efektīvu īstenošanu”, 2024. gada 3. jūlija redakcijā (turpmāk – Paraugprakse), 3. punktā paredzēts, ka Paraugprakse būtu jāuzskata par vispārīgiem ieteikumiem, kas nav pilnīgi un ir paredzēti, lai saskaņā ar piemērojamiem Eiropas Savienības un valstu tiesību aktiem efektīvi īstenotu ierobežojošos pasākumus. Tā nav juridiski saistoša un nebūtu jāuztver kā tāda, ar ko iesaka kādu darbību, kura būtu pretrunā piemērojamiem Eiropas Savienības vai valstu tiesību aktiem, tostarp tiem, kas attiecas uz datu aizsardzību.
21      Paraugprakses B sadaļā ietverta III daļa “Finansiālu ierobežojošu pasākumu piemērošanas joma”, kurā iekļauts 34. un 35. punkts, kas formulēti šādi:
“34.      Iesaldēšana attiecas uz visiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kas ir sarakstā iekļautu personu un vienību valdījumā vai īpašumā, arī uz tiem, kas atrodas šādu personu un vienību turējumā vai kontrolē. Ar turējumu vai kontroli būtu jāsaprot visas situācijas, kurās sarakstā iekļautā persona vai vienība, kaut arī tai nav īpašumtiesību, var likumīgi rīkoties ar tai nepiederošiem līdzekļiem vai saimnieciskiem resursiem vai veikt to pārvedumus, turklāt tai nav vajadzības pirms tam šīs darbības saskaņot ar likumīgo īpašnieku. [..]
35.      Principā iesaldēšanai nebūtu jāietekmē līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas nav sarakstā iekļautu personu un vienību īpašumā, valdījumā, turējumā vai kontrolē. [..] Tādā pašā veidā pasākumi neattiecas uz tādas sarakstā neiekļautas vienības līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kurai piemīt no sarakstā iekļautas personas nošķirta tiesībsubjektība, ja vien šie līdzekļi un resursi nav sarakstā iekļautās personas vai vienības kontrolē vai turējumā. Tomēr, neskatoties uz to, pasākumus faktiski piemēro pilnībā tiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kuru kopīgie īpašnieki ir gan sarakstā iekļautas, gan sarakstā neiekļautas personas vai vienības.”
22      Minētajā B sadaļā ietverta arī VIII daļa, kurā ietverts Paraugprakses 62.–67. punkts, saskaņā ar kuriem:
“Pamatojums
62.      Ir jāiesaldē līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas ir sarakstā iekļautas fiziskas vai juridiskas personas valdījumā, īpašumā, turējumā vai kontrolē. Saskaņā ar 35. punktā paredzētajiem nosacījumiem tas ietver aktīvus, kas ir tādu sarakstā neiekļautu vienību īpašumā, kuras atrodas sarakstā iekļautu personu vai vienību īpašumā vai kontrolē.
Īpašumtiesības
63.      Kritērijs, kas jāņem vērā, izvērtējot, vai juridiska persona vai vienība atrodas citas personas vai vienības īpašumā, ir tas, ka tai pieder 50 % vai vairāk no vienības īpašumtiesībām vai tā ir tās daļu kontrolpaketes īpašnieks [..]. Ja šis kritērijs ir izpildīts, uzskata, ka juridiskā persona vai vienība atrodas citas personas vai vienības īpašumā.
Izvērtējot īpašumtiesības, būtu jāņem vērā arī vienības kopējās īpašumtiesības. Piemēram, ja vienas sarakstā iekļautas personas īpašumā ir 30 % no vienības un citas sarakstā iekļautas personas īpašumā ir 25 % no vienības, attiecīgā vienība principā būtu uzskatāma par tādu, kas atrodas sarakstā iekļautu personu īpašumā.
Kontrole
64.      Kritēriji, kas jāņem vērā, izvērtējot, vai juridisku personu vai vienību kontrolē cita persona vai vienība viena pati vai saskaņā ar nolīgumu, kas noslēgts ar citu kapitāldaļu turētāju vai citu trešo personu, cita starpā varētu ietvert šādus elementus:
(a)      tā ir tiesīga vai pilnvarota iecelt vai atcelt šādas juridiskās personas vai vienības administratīvās, pārvaldes vai uzraudzības struktūras locekļu vairākumu;
(b)      tā, izmantojot vienīgi savas balsstiesības, ir iecēlusi juridiskās personas vai vienības administratīvās, pārvaldes vai uzraudzības struktūru locekļu vairākumu, kuri attiecīgajā amatā bijuši pašreizējā un iepriekšējā finanšu gadā;
(c)      pēc vienošanās ar citiem juridiskās personas vai vienības kapitāldaļu turētājiem vai dalībniekiem tā viena pati kontrolē minētās juridiskās personas vai vienības kapitāldaļu turētāju vai dalībnieku vairākuma balsstiesības;
(d)      tai ir tiesības īstenot dominējošu ietekmi pār juridisko personu vai vienību pēc vienošanās, kas noslēgta ar minēto juridisko personu vai vienību, vai saskaņā ar noteikumu tās dibināšanas līgumā vai statūtos, ja tiesību akti, kas attiecas uz minēto juridisko personu vai vienību, pieļauj, ka tā ir šādas vienošanās vai noteikuma priekšmets;
(e)      tai ir pilnvaras de facto izmantot tiesības īstenot dominējošu ietekmi, kas minēta d) apakšpunktā, pašam neesot minēto tiesību turētājam [(piemēram, ar fasādes sabiedrības starpniecību)];
(f)      tai ir tiesības izmantot visus juridiskās personas vai vienības aktīvus vai daļu no tiem;
(g)      tā vienoti pārvalda juridiskās personas vai vienības saimniecisko darbību, publicējot konsolidētus pārskatus;
(h)      tai ir solidāra atbildība par juridiskās personas vai vienības finanšu saistībām vai tā šīs tiesības galvo.
65.      Ja kāds no šiem kritērijiem ir izpildīts, uzskata, ka juridisko personu vai vienību kontrolē cita persona vai vienība, ja vien katrā atsevišķā gadījumā nav konstatēts pretējais.
66.      Minēto īpašumtiesību vai kontroles kritēriju izpildi katrā atsevišķā gadījumā var atspēkot.
67.      Turpmāk sniegtajos piemēros ir aprakstīti apstākļi, kurus var kvalificēt kā pazīmes, kas liecina par to, ka sarakstā iekļautai personai vai vienībai ir kontrole pār sarakstā neiekļautu vienību:
[..]
e)      Trastu, čaulas sabiedrību un sabiedrību ar ierobežotu atbildību izmantošana
–        Vienība ir daļa no nevajadzīgi sarežģītas korporatīvās struktūras, kurā, iespējams, ir iesaistītas tādas vienības kā čaulas sabiedrības, sabiedrības ar ierobežotu atbildību un/vai trasti, kas saistīti ar sarakstā iekļautu personu. Vienība ir daļa no nevajadzīgi sarežģītas korporatīvās struktūras, kurā, iespējams, ir iesaistītas tādas vienības kā čaulas sabiedrības, sabiedrības ar ierobežotu atbildību un/vai trasti, kas saistīti ar sarakstā iekļautu personu.
–        Vienu vai vairākus trastus izmanto, lai saņemtu aktīvus no tādas vienības, kas atrodas sarakstā iekļautas personas īpašumā vai kontrolē. Trastu pārvaldībā ir iesaistīti profesionāļi no tās jurisdikcijas, kurā trasti tika izveidoti.”
Itālijas tiesības
23      Itālijas tiesību sistēmā iespēja izmantot trasta instrumentu ir paredzēta 1989. gada 16. oktobra legge n. 364 – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1
o luglio 1985 (Likums Nr. 364 par 1985. gada 1. jūlijā Hāgā pieņemtās konvencijas par trastiem piemērojamo likumu un to atzīšanu ratifikāciju un izpildi; 1989. gada 8. novembra GURI Nr. 261 kārtējais pielikums Nr. 84).
24      Atbilstoši 3. panta 6. punktam 2007. gada 22. jūnija decreto legislativo n. 109 – Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (Leģislatīvais dekrēts Nr. 109 par pasākumiem, kuru mērķis ir novērst, apkarot un apspiest terorisma finansēšanu un to valstu rīcību, kuras apdraud mieru un starptautisko drošību, īstenojot Direktīvu 2005/60/EK; 2007. gada 26. jūlija GURI Nr. 172), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar decreto legislativo n. 90 – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell'uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006 (2017. gada 25. maija Leģislatīvais Dekrēts Nr. 90, ar ko īsteno Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvu 2005/60/EK un Direktīvu 2006/70/EK, un ar ko īsteno Regulu (ES) 2015/847 par līdzekļu pārvedumiem pievienoto informāciju un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1781/2006; 2017. gada 19. jūnija GURI Nr. 140 kārtējais pielikums Nr. 28; turpmāk – Leģislatīvais dekrēts Nr. 109/2007), Finanšu drošības komitejai jāpieņem iesaldēšanas pasākumi, ko Apvienoto Nāciju Organizācija (ANO), Savienība un ministrija noteikušas saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu.
25      Leģislatīvā dekrēta Nr. 109/20075 5. pantā paredzēts, ka iesaldētos līdzekļus nevar nedz nodot, nedz cedēt, nedz jebkādā veidā izmantot un ir aizliegts līdzekļus vai saimnieciskos resursus tieši vai netieši nodot izraudzīto personu vai vienību rīcībā vai izmantot to labā.
Pamatlietas, prejudiciālie jautājumi un tiesvedība Tiesā
Pamatlieta lietā C‑428/24
26      FZ AR ir atbilstoši Itālijas tiesībām dibināta sabiedrība, kas ietilpst starptautiskā uzņēmumu grupā FZ un kas darbojas mēslošanas un pretparazītu līdzekļu un augu aizsardzības līdzekļu ražošanas, importēšanas, eksportēšanas un vairumtirdzniecības nozarē, kā arī minēto produktu ražošanas un tirdzniecības instrumentu un aprīkojuma nozarē.
27      FZ AR pilnībā pieder FZ GO AG – atbilstoši Šveices tiesībām dibinātai sabiedrībai, kurā 90 % kapitāldaļu pieder atbilstoši Kipras tiesībām dibinātai sabiedrībai NC Ltd; 99,38 % NC kapitāldaļu pieder kādai citai atbilstoši Kipras tiesībām dibinātai sabiedrībai TR, kurā 75,10 % kapitāldaļu pieder atbilstoši Kipras tiesībām dibinātai sabiedrībai WX Ltd. Pēdējā minētā sabiedrība pilnībā pieder sabiedrībai PX Limited, kas sniedz profesionālos trastu pārvaldības pakalpojumus saskaņā ar Kipras tiesību aktiem.
28      Neatsaucamu un diskrecionāru trastu “XT” (turpmāk – trasts XT), kas izveidots 2015. gada 24. septembrī, reglamentē Bermudu salu likums. Trasta XT pārvaldnieks ir WX, kura uzdevums ir pārvaldīt šajā trastā ieguldītos aktīvus un saimnieciskos resursus, kā arī veikt finanšu uzraudzību pār FZ GO un tādējādi pār FZ AR.
29      No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka WX pārvalda un kontrolē balsstiesības, kas saistītas ar kontrolpaketi, kura tai pieder sabiedrību “ķēdē”, kurā ietilpst FZ GO un FZ AR, nevis pati savā vārdā, bet trasta XT vārdā un uzdevumā. Tādējādi šajā trastā ieguldītie resursi ietver arī FZ GO un FZ AR kontrolpaketi.
30      Iesniedzējtiesas lēmumā arī norādīts, ka 2022. gada 8. martā ZU kungu, kas bija sākotnējais trasta XT labuma guvējs, aizstāja TU kundze – ZU kunga laulātā.
31      2022. gada 9. martā ar Lēmumu 2022/397 un Īstenošanas regulu 2022/396 Padome ZU kungu iekļāva Lēmuma 2014/145 pielikumā un Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi.
32      2022. gada 3. jūnijā ar Lēmumu 2022/883 un Īstenošanas regulu 2022/878 Padome TU kundzi iekļāva Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi.
33      Ar 2022. gada 28. septembrī paziņoto lēmumu Finanšu drošības komiteja saskaņā ar Regulas Nr. 269/2014 2. pantu un Leģislatīvo dekrētu Nr. 109/2007 lika iesaldēt FZ AR līdzekļus un saimnieciskos resursus, jo FZ AR, izmantojot Šveices un Kipras sabiedrību struktūras, kontrolēja trastu XT, kas izveidots saskaņā ar Bermudu salu tiesību aktiem, un kopš 2022. gada 9. marta faktiskā trasta XT labuma guvēja bija TU kundze, kas pārņēma tiesības no ZU kunga, kurš 2022. gada 8. martā atteicās no labuma guvēja statusa. Tādējādi FZ AR aktīvi un tiesiskās attiecības patiesībā netieši esot bijušas attiecināmi uz TU kundzi.
34      2022. gada 28. oktobrī FZ AR iesniedza prasību Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija), kas ir iesniedzējtiesa, lūdzot atcelt šo lēmumu un norādot, ka, lai gan TU kundze ir trasta XT labuma guvēja, kura atrodas kontroles ķēdes augšgalā
FZ GO, kam savukārt pieder viss kapitāls
FZ AR, kuras līdzekļi un saimnieciskie resursi ir iesaldēti, viņai pat netieši neesot kontroles pilnvaru pār tiem.
35      FZ AR norāda, pirmkārt, ka diskrecionāra trasta (non‑exhaustive discretionary trust) ietvaros Bermudu salu tiesību aktu izpratnē šī trasta labuma guvējam nav nedz īpašumtiesību uz trasta aktīviem, nedz tiesību gūt labumu no trasta aktīviem, bet esot tikai vēlme, lai pārvaldnieks savas diskrecionārās pilnvaras īstenotu par labu viņam.
36      Otrkārt, saskaņā ar atbilstības klauzulu (compliance clause) (turpmāk – atbilstības klauzula), kas iekļauta 2022. gada 30. maija trasta dibināšanas aktā, pārvaldnieks nevienu ekonomisku priekšrocību, kas gūta no trasta īpašuma, kurā ietilpst FZ AR īpašums, nekādos apstākļos nevarētu piešķirt personai vai vienībai, ieskaitot labuma guvēju, ja šāda piešķiršana ir saskaņā ar Savienības tiesībām veiktu līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumu pārkāpums. Pārvaldnieka administratori, kā arī trasta XT pārraudzītājs esot apņēmušies ievērot sankcijas, ko noteikušas Eiropas, valstu vai Apvienoto Nāciju Organizācijas iestādes, un nesaņemt norādījumus no TU kundzes, kura nevar nedz izbeigt trasta XT darbību pirms termiņa beigām, kas paredzētas 2016. gadā, nedz pārņemt tā līdzekļus.
37      Atbildētājas iestādes pamatlietā uzsvēra – tas, ka Bermudu salu tiesību akti un trasta XT dibināšanas akta 13. pants aizliedz jebkādu priekšrocību piešķiršanu labuma guvējam, pilnībā neizslēdz iespēju, ka persona, kas iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, izmanto resursus, kuri paredzēti šī sprieduma 33. punktā minētajā lēmumā par līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu, jo trasts ir juridisks akts, kas balstīts uz pušu gribu, un tās var grozīt vai svītrot trasta dibināšanas aktā ietvertos līguma noteikumus, izbeigt trastu un izveidot to no jauna citā valstī, pakļaujot to citiem tiesību aktiem.
38      Iesniedzējtiesa norāda, pirmkārt, ka TU kundzei, kas ir trasta XT labuma guvēja un kas būtībā esot FZ AR īpašniece, nav nekādu pilnvaru pārvaldīt vai kontrolēt šajā trastā ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus.
39      Otrkārt, trasts XT esot izveidots saskaņā ar parasto trasta dibināšanas modeli, proti, ka pārvaldnieks, kas nominālā ziņā ir aktīvu, kurus trastā ieguldījis tā dibinātājs, īpašnieks, tos pārvalda un apsaimnieko, pamatojoties uz trasta dibināšanas aktu, saskaņā ar likumu, kas reglamentē trastu, un ka saskaņā ar atbilstības klauzulu pārvaldnieks nevar trasta labuma guvējam, šajā gadījumā TU kundzei, nodot tajā ieguldītos saimnieciskos resursus, ciktāl šī persona tiks iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā.
Strīds pamatlietā lietā C‑476/24
40      No iesniedzējtiesas lēmuma, kā arī no 2025. gada 2. jūlijā Tiesas kancelejā iesniegtās iesniedzējtiesas atbildes uz Tiesas nosūtīto lūgumu sniegt paskaidrojumus izriet, ka 2022. gada 28. februārī tika izveidots neatsaucams un diskrecionārs trasts ar nosaukumu “N Trust”, kas aizstāja trastu ar nosaukumu “S Trust”, kura labuma guvējs bija ZU kungs. Vienīgais N Trust labuma guvējs ir TU kundze. Saimnieciskajos resursos, ko S Trust nodevis N Trust, ietilpst visas SX akcijas, kā arī kuģis “Sailing [..] A” (turpmāk – kuģis), kura vienīgā īpašniece ir SX.
41      N Trust pārvaldnieks ir sabiedrība SY Ltd, kam šajā statusā pieder viss sabiedrības SX kapitāls.
42      Kā minēts šī sprieduma 31. punktā, 2022. gada 9. martā Padome ar Lēmumu 2022/397 un Īstenošanas regulu 2022/396 ZU kungu iekļāva Lēmuma 2014/145 pielikumā un Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi.
43      Ar 2022. gada 11. marta lēmumu Finanšu drošības komiteja, pamatojoties uz dokumentāriem ar 2022. gada janvāri datētiem pierādījumiem konstatējusi, ka kuģis, kura vērtība ir aptuveni 530 miljoni EUR, izrādījās esam SX īpašumā, deva rīkojumu iesaldēt saimniecisko resursu, ko veido
kuģis, jo patiesībā tas netieši bija saistāms un attiecināms uz ZU kungu, kas ir iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā un kas ir faktiskais sabiedrības SX labuma guvējs.
44      2022. gada 9. maijā SX vērsās iesniedzējtiesā ar prasību, kurā it īpaši bija lūgts atcelt šo lēmumu, norādot, ka kuģi nevar iesaldēt, jo tas nav ienākumu un/vai labuma avots un tādējādi tas ir nevis saimnieciskie resursi, bet aktīvi, kas paredzēti tikai personīgai izmantošanai vai patēriņam. Turklāt minētais lēmums apdraudot SX tiesības uz īpašumu, kuras aizsargātas ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas, kas parakstīta Romā 1950. gada 4. novembrī, 17. pantu, jo minētā sabiedrība nav iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā.
45      Kā minēts šī sprieduma 32. punktā, Padome ar Lēmumu 2022/883 un Īstenošanas regulu 2022/878 TU kundzi, kas ir ZU kunga laulātā, iekļāva Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā to personu, vienību un struktūru sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi.
46      Šajā ziņā SX iesniedzējtiesā apgalvo, vienlaikus atzīstot, ka TU kundze ir N Trust – kas kontrolē šo sabiedrību, kurai pieder kuģis, – labuma guvēja, ka nedz TU kundzei, nedz kādai citai Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļautai personai neesot ne ietekmes uz sabiedrībām SY vai SX, ne tiešas vai netiešas kontroles pār šīm sabiedrībām, to īpašumā vai valdījumā nedz tieši, nedz netieši nav aktīvu, kas ieguldīti N Trust, ieskaitot kuģi, un nav tiesību rīkoties ar šiem aktīviem.
47      Saskaņā ar tiesību aktiem, kas reglamentē N Trust, un trasta dibināšanas aktu pārvaldnieks nevar šī trasta labuma guvējam piešķirt nekādu no trasta gūtu ekonomisku priekšrocību. Šim labuma guvējam neesot pat mazāko trasta pārvaldības vai kontroles pilnvaru un neesot tiesību nedz prasīt, nedz iegūt priekšrocību vai maksājumu piešķiršanu no pārvaldnieka, nedz sniegt norādījumus tam saistībā ar aktīvu pārvaldīšanu, nedz ierobežot šīs pārvaldības diskrecionāro raksturu vai izvirzīt tam nosacījumus, nedz arī izbeigt trastu pirms termiņa, kas paredzēts 2106. gadā, vai pirms šī datuma pārņemt trasta aktīvus.
48      Turklāt visas SX un pārvaldnieka pārvaldes struktūras esot apņēmušās veikt pasākumus, lai būtībā garantētu, ka Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļauta persona nevar īstenot nekādu ietekmi vai kontroli pār trasta aktīviem vai tieši vai netieši rīkoties vai izmantot tā līdzekļus un saimnieciskos resursus, un ka ZU kungam un TU kundzei ir aizliegts piekļūt kuģim un to izmantot tikmēr, kamēr viņi paliks iekļauti šajā I pielikumā ietvertajā sarakstā.
49      Iestādes atbildētājas pamatlietā it īpaši norādīja, ka, neraugoties uz faktu, ka saskaņā ar trastam piemērojamajiem tiesību aktiem ar trasta dibināšanas līgumā iekļauto noteikumu ir aizliegta vai padarīta neiespējama jebkāda priekšrocību piešķiršana labuma guvējam, tas neizslēdza, ka iesaldēto saimniecisko resursu var izmantot persona, uz kuru attiecas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākums, ņemot vērā, ka trasts ir juridisks akts, kas balstīts uz pušu gribu.
50      Iesniedzējtiesa norāda, ka šajā gadījumā Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļautā persona ir N Trust labuma guvēja, kas būtībā ir sabiedrības SX īpašniece, kurai saskaņā ar tiesību aktiem, kas reglamentē trastu, un šī trasta dibināšanas aktu nav nekādu pilnvaru izmantot, sadalīt, pārvaldīt un/vai kontrolēt minētajā trastā ieguldītos saimnieciskos resursus.
Prejudiciālie jautājumi
51      Abās apvienotajās lietās C‑428/24 un C‑476/24 iesniedzējtiesa, ņemot vērā šī sprieduma 26.–50. punktā izklāstītos apsvērumus, vaicā, vai trastā ieguldītos aktīvus, saimnieciskos resursus un tiesiskās attiecības var uzskatīt par tādiem, kas “pieder” trasta labuma guvējam, kurš iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, lai gan tas nav nedz to lietotājs, nedz pārvaldītājs, vai vismaz par tādiem, ko šis labuma guvējs “kontrolē” minētās regulas 2. panta 1. punktā paredzēto līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumu piemērošanas nolūkā.
52      Šajā ziņā tā norāda – esot iespējams uzskatīt, ka aktīvu ieguldīšana trastā nav saistīta ar patiesu īpašumtiesību uz šiem aktīviem nodošanu, bet ir vienkārša formāla darbība, kas tiek veikta bez maksas, lai izveidotu īpašumu, kurš nošķirts no trasta dibinātāja īpašuma, kā arī no pārvaldnieka īpašuma. Tādējādi šādi aktīvi ilgstoši netiek izņemti no trasta dibinātāja īpašuma un turpina tam piederēt Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkta izpratnē vismaz līdz to galīgai nodošanai labuma guvējiem – tas nepieļauj pamatlietā aplūkoto iesaldēšanas pasākumu piemērošanu.
53      Tomēr iesniedzējtiesa vaicā, vai trasta pastāvēšanas laikā, ņemot vērā tā īpatnības, var uzskatīt, ka trastā ieguldītie aktīvi zināmā mērā “pieder” labuma guvējam vismaz kopā ar pārvaldnieku un trasta dibinātāju vai attiecīgā gadījumā ekskluzīvi, un tas attiecībā uz labuma guvēju ļauj veikt tādus līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumus, kādi paredzēti Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punktā, pat ja trasta dibināšanas aktā ir atbilstības klauzula, kas aizliedz aktīvu nodošanu labuma guvējam, kamēr tas ir iekļauts šīs regulas I pielikumā ietvertajā sarakstā.
54      Šajā ziņā iesniedzējtiesa uzskata, ka jēdziens “piederība īpašumā” Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkta izpratnē varētu attiekties ne tikai uz pilnīgām un ekskluzīvām īpašumtiesībām uz aktīviem, bet arī uz “netipiskām” vai “hibrīdām” situācijām, proti, situācijām, kurās persona var jebkādā veidā rīkoties ar attiecīgajiem aktīviem vai kontrolēt tos. Tā tas esot gadījumā ar trasta labuma guvēju, kas, lai gan trastā ieguldītie aktīvi nav tiešā tā valdījumā, tas ar aktīviem nerīkojas un nav formāls to īpašnieks saskaņā ar skaidru šajā ziņā paustu aizliegumu, kas paredzēts trasta dibināšanas aktā, objektīvi ir spējīgs īstenot būtisku ietekmi uz šiem aktīviem, jo tas ir aktīvu galīgais adresāts un trasta apsaimniekošanā pārvaldnieks darbojas, lai aizsargātu tā intereses.
55      Šāda jēdziena “piederība īpašumā” Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkta izpratnē interpretācija atbilstot minētajā 2. pantā izvirzītajam mērķim un tajā esot ņemts vērā fakts, ka trasts, vismaz līdz brīdim, kad tajā ieguldītie aktīvi galīgi tiek piešķirti trešām personām, ir viegli izmantojams mehānisms, lai izvairītos no Savienības tiesībās paredzētajiem līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumiem. To turklāt apstiprinot Direktīvas 2015/849 3. panta 6. punkta b) apakšpunkta iv) punkts.
56      Visbeidzot – no pārvaldnieka pienākuma trastā ieguldītos aktīvus un saimnieciskos resursus apsaimniekot ekskluzīvās labuma guvēja interesēs varētu secināt, ka pēdējais minētais īsteno izšķirošu ietekmi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 4. marts, Marine Harvest/Komisija, C‑10/18 P, EU:C:2020:149, 49. punkts) uz šiem aktīviem un resursiem un tos “kontrolē” neatkarīgi no tā, vai ir konkrēti elementi, kas pierāda šādas ietekmes īstenošanu.
57      Šādos apstākļos Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus, kas abās apvienotajās lietās C‑428/24 un C‑476/24 formulēti identiski:
“1)      Vai [Regulas Nr. 269/2014] 2. panta 1. punkts nepieļauj tādu interpretāciju, saskaņā ar kuru aktīvi vai resursi, kas nodoti diskrecionārā trastā (kura labuma guvējs ir norādīts minētās regulas I pielikumā), jebkurā gadījumā tiek uzskatīti par esošiem trasta labuma guvēja “īpašumā”, pat tad, ja trastam piemērojamie valsts tiesību akti (vai arī trasta nodibināšanas aktā iekļautā atbilstības klauzula) skaidri aizliedz labuma guvējam veikt darbības, lai izmantotu vai rīkotos ar trasta aktīviem vai resursiem tik ilgi, kamēr viņš ir iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā, vai katrā ziņā tik ilgi, kamēr šāda aktīvu vai resursu izmantošana vai rīkošanās ar tiem radītu Savienības tiesību aktu pārkāpumu?
2)      Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai [Regulas Nr. 269/2014] 2. panta 1. punkts nepieļauj tādu interpretāciju, saskaņā ar kuru aktīvi vai resursi, kas nodoti diskrecionārā trastā (kura labuma guvējs ir norādīts minētās regulas I pielikumā), jebkurā gadījumā tiek uzskatīti par esošiem trasta labuma guvēja “kontrolē”, pat tad, ja trastam piemērojamie valsts tiesību akti (vai arī trasta nodibināšanas aktā iekļautā atbilstības klauzula) skaidri aizliedz labuma guvējam veikt darbības, lai izmantotu un rīkotos ar trasta aktīviem vai resursiem tik ilgi, kamēr viņš ir iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā, vai katrā ziņā tik ilgi, kamēr šāda aktīvu vai resursu izmantošana vai rīkošanās ar tiem radītu Savienības tiesību aktu pārkāpumu?”
Tiesvedība Tiesā
58      Ar Tiesas priekšsēdētāja 2024. gada 29. augusta lēmumu lietas C‑428/24 un C‑476/24 tika apvienotas rakstveida un mutvārdu procesam, kā arī sprieduma taisīšanai.
59      Rakstveida apsvērumos Itālijas valdība norādīja, ka saskaņā ar LESD 275. panta pirmo daļu Tiesas kompetencē nav interpretēt Regulu Nr. 269/2014, kas pieņemta, pamatojoties uz noteikumiem par Savienības ārpolitiku un drošības politiku, it īpaši LESD 215. pantu un LES V sadaļas 2. nodaļā paredzētajiem noteikumiem.
60      Atbildē uz Tiesas jautājumu par iebildes par kompetences neesību saglabāšanu, ņemot vērā it īpaši 2024. gada 10. septembra spriedumu Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, 39. un 40. punkts), šī valdība tiesas sēdē Tiesā skaidri atsauca minēto iebildi.
Par lūguma sniegt prejudiciālu jautājumu pieņemamību lietā C‑476/24
61      Formāli neizvirzot iebildi par lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamību, SX norāda, ka dienā, kad tika pieņemts lēmums par pamatlietā aplūkoto līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu, proti, 2022. gada 11. martā, TU kundze vēl nebija iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā. Jautājumi, ko iesniedzējtiesa uzdevusi lietā C‑476/24, attiecas uz trasta labuma guvēja – kas šajā gadījumā ir tieši TU kundze – situāciju.
62      Šajā ziņā svarīgi atgādināt, ka LESD 267. pantā noteiktajā procedūrā tikai valsts tiesai, kura izskata pamatlietu un kurai jāuzņemas atbildība par pieņemamo tiesas nolēmumu, ņemot vērā katras lietas īpatnības, jānovērtē gan prejudiciālā nolēmuma nepieciešamība, lai tā varētu taisīt spriedumu, gan to jautājumu nozīmīgums, kurus tā uzdod Tiesai. Tādējādi, ja uzdotie jautājumi ir par Savienības tiesību interpretāciju, Tiesai principā ir pienākums pieņemt nolēmumu. No tā izriet, ka uz jautājumiem par Savienības tiesībām attiecas nozīmīguma prezumpcija. Atteikties lemt par valsts tiesas iesniegtu lūgumu Tiesa var tikai tad, ja ir acīmredzams, ka lūgtajai Savienības tiesību interpretācijai nav nekādas saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu, ja izvirzītā problēma ir hipotētiska vai arī ja Tiesai nav zināmi faktiskie vai tiesiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu noderīgu atbildi uz tai uzdotajiem jautājumiem (spriedums, 2025. gada 24. jūnijs, GR REAL, C‑351/23, EU:C:2025:474, 45. punkts un tajā minētā judikatūra).
63      Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, kā arī no 2025. gada 2. jūlijā Tiesas kancelejā iesniegtās iesniedzējtiesas atbildes uz Tiesas nosūtīto lūgumu sniegt paskaidrojumus izriet, ka S Trust, kura labuma guvējs bija ZU kungs, 2022. gada 28. februārī bija kļuvis par N Trust, kura labuma guvēja ir TU kundze. Resursos, ko S Trust nodevis N Trust, esot ietilpušas visas sabiedrības SX akcijas un līdz ar to kuģis, kura vienīgā īpašniece ir SX.
64      Atbildē uz minēto lūgumu sniegt paskaidrojumus iesniedzējtiesa norāda – tas, ka lēmums par pamatlietā aplūkoto līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu, kas attiecās uz ZU kungu – S Trust labuma guvēju –, tika pieņemts 2022. gada 11. martā, pamatojoties uz dokumentāriem pierādījumiem, kuri datēti ar 2022. gada janvāri, nenozīmē izmeklēšanas neveikšanu, un SX to nav apstrīdējusi. Turklāt fakts, ka S Trust ir kļuvis par N Trust un ir mainījies labuma guvējs, esot kļuvis zināms iesniedzējtiesā notiekošās tiesvedības laikā, un SX neapstrīd minētā lēmuma likumību uz šāda pamata.
65      Iesniedzējtiesai jāizvērtē, vai šī sprieduma 63. un 64. punktā izklāstītie apstākļi var ietekmēt lēmuma par pamatlietā aplūkoto līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu vai iesaldēšanas saglabāšanu likumību. To ņemot vērā un ievērojot iesniedzējtiesas sniegtos paskaidrojumus, nav acīmredzams, ka lūgtajai Savienības tiesību interpretācijai nav nekādas saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu vai ka izvirzītā problēma ir hipotētiska. Turklāt Tiesai ir zināmi faktiskie un tiesiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu noderīgu atbildi uz tai uzdotajiem jautājumiem.
66      No tā izriet, ka lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu lietā C‑476/24 ir pieņemams.
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Ievada apsvērumi
67      Uzdodot jautājumus, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka iesaldēšanas pasākumu var veikt attiecībā uz tādā trastā ieguldītajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kura labuma guvējs ir iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā.
68      Šajā ziņā, pirmām kārtām, no iesniedzējtiesas lēmuma lietā C‑428/24 izriet, ka trastā XT ieguldītie līdzekļi ietver FZ AR – kuras līdzekļi un saimnieciskie resursi ir iesaldēti – piederošo kontrolpaketi.
69      Runājot par lietu C‑476/24, no iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka resursos, ko S Trust nodevis N Trust, ietilpst kapitāldaļas  sabiedrībā
SX, kurai pieder kuģis, uz ko attiecas pamatlietā aplūkotā līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana.
70      No lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu abās šajās lietās un it īpaši no iesniedzējtiesas prejudiciālo jautājumu formulējuma izriet, ka tā balstās uz pieņēmumu, ka, pirmkārt, sabiedrības FZ AR saimnieciskie resursi un, otrkārt, kuģis, kas pieder sabiedrībām, kuru kapitāldaļas tieši vai netieši ieguldītas pamatlietā aplūkotajos trastos, arī ir šajos trastos ieguldītie saimnieciskie resursi.
71      Otrām kārtām, ir svarīgi atgādināt, ka Itālijas Republika ir ratificējusi Hāgas konvenciju.
72      Saskaņā ar šīs konvencijas 2. pantu jēdziens “trasts” attiecas uz tiesiskajām attiecībām, ko inter vivos vai nāves gadījumam izveido persona, dibinātājs, nododot aktīvus trasta pārvaldnieka pārvaldīšanā par labu labuma guvējam vai konkrētam mērķim.
73      Turklāt no Hāgas konvencijas 2. panta izriet, ka trasta iezīme ir tāda, ka trasta aktīvi veido atsevišķu fondu un nav trasta pārvaldnieka personīgā īpašuma daļa, ka īpašumtiesības uz trasta aktīviem ir reģistrētas uz trasta pārvaldnieka vārda vai uz citas personas vārda trasta pārvaldnieka uzdevumā un ka trasta pārvaldniekam ir pilnvaras un pienākums, par kura izpildi viņš ir atbildīgs, pārvaldīt, apsaimniekot vai rīkoties ar aktīviem saskaņā ar trasta noteikumiem un likumā paredzētajiem īpašajiem pienākumiem. Minētajā 2. pantā ir arī paredzēts – tas, ka dibinātājs saglabā noteiktas prerogatīvas vai ka pārvaldniekam kā labuma guvējam ir noteiktas tiesības, ne vienmēr ir pretrunā trasta pastāvēšanai.
74      Iesniedzējtiesa šajā ziņā norāda, ka pamatlietā aplūkotie diskrecionārie trasti esot izveidoti saskaņā ar parasto dibināšanas modeli, atbilstoši kuram īpašumtiesības uz aktīviem, ko trastā ieguldījis tā dibinātājs, ir reģistrētas uz trasta pārvaldnieka vārda, kurš tos pārvalda un apsaimnieko, pamatojoties uz trasta dibināšanas aktu, saskaņā ar likumu, kas reglamentē trastu.
75      Šī tiesa precizē, ka pārvaldnieks pārvaldot trasta aktīvus ekskluzīvās labuma guvēja interesēs, kura griba esot noteicoša saistībā ar režīmu, kas piemērojams trastā ieguldītajiem aktīviem, bet tam tomēr nav pilnvaru izmantot, sadalīt, apsaimniekot vai kontrolēt trastā ieguldītos saimnieciskos resursus. Turklāt trastam piemērojamās tiesības un trasta dibināšanas akts aizliedzot labuma guvējam veikt jebkādas darbības, lai izmantotu trasta aktīvus vai resursus vai rīkotos ar tiem tik ilgi, kamēr šī persona ir iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, vai katrā ziņā tik ilgi, kamēr šāda aktīvu vai resursu izmantošana vai rīkošanās ar tiem radītu Savienības tiesību aktu pārkāpumu.
76      Uz iesniedzējtiesas uzdotajiem jautājumiem jāatbild, ņemot vērā šos faktu konstatējumus, kuru pareizība Tiesai nav jāpārbauda LESD 267. pantā paredzētajā procedūrā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1978. gada 16. marts, Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, 4. punkts, un 2025. gada 19. jūnijs, Bulgarianposts, C‑785/23, EU:C:2025:462, 40. punkts).
77      Trešām kārtām, kā norādīts šī sprieduma 31., 40. un 43. punktā, Itālijas iestādes uzskatīja, ka Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļautā persona attiecīgi lietā C‑428/24 bija trasta XT, kas kontrolēja FZ AR, kura līdzekļi un saimnieciskie resursi bija iesaldēti atbilstoši līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumiem, “faktiskais labuma guvējs”, un lietā C‑476/24 – SX, kas sākotnēji tika ieguldīta S Trust, pēc tam – N Trust, kuram pieder kuģis, “faktiskais labuma guvējs”.
78      Šajā ziņā svarīgi norādīt – lai gan jēdziens “faktiskais īpašnieks” nav ietverts Regulas Nr. 269/2014 noteikumos, tas ir atrodams Direktīvā 2015/849.
79      Šīs direktīvas 3. panta 6. punkta b) apakšpunktā paredzēts, ka šajā direktīvā “faktiskais īpašnieks” definēts kā jebkura(‑as) fiziska(‑as) persona(‑as), kurai(‑ām) faktiski pieder klients vai kura(‑as) šo klientu kontrolē, un/vai fiziska(‑as) persona(‑as), kuras vārdā darījums vai darbība tiek veikta, un ir vismaz attiecībā uz trastiem – trasta dibinātājs(‑i), pilnvarotā(‑ās) persona(‑as), pārraudzītājs(‑i), labuma guvējs(‑i) vai – ja vēl nav noteiktas personas, kas ir labuma guvējas no juridiska veidojuma vai juridiskas vienības –, personu grupa, kuru interesēs ir izveidots vai darbojas juridisks veidojums vai juridiska vienība, kā arī jebkura cita fiziskā persona, kas faktiski īsteno galējo kontroli pār trastu, izmantojot tiešas vai netiešas īpašumtiesības vai citus līdzekļus.
80      Šāda definīcija, kurā atzīts, ka trastā iesaistītajām personām, kas nav pārvaldnieks, piemēram, dibinātājam, labuma guvējiem vai pārraudzītājam var piederēt trastā ieguldītie aktīvi vai tie tos var kontrolēt, protams, ir izstrādāta Direktīvas 2015/849 piemērošanas nolūkā, bet tā tomēr atspoguļo faktu, ka Savienības likumdevējs ir atzinis trasta būtisko iezīmi, proti, nošķīrumu starp trasta aktīvu juridisko īpašnieku un faktisko īpašnieku.
81      Šāds nošķīrums rada sekas, kas jāņem vērā ne vien, lai novērstu finanšu sistēmas izmantošanu noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijai vai terorisma finansēšanai, bet arī tādu ierobežojošu pasākumu jomā, kuri veikti, pamatojoties uz Regulu Nr. 269/2014.
Par lietas būtību
82      Ar uzdotajiem jautājumiem, kas jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka trastā ieguldītie līdzekļi un saimnieciskie resursi, kuru labuma guvējs ir iekļauts šīs regulas I pielikumā ietvertajā sarakstā, jāuzskata par tādiem, kas “pieder” šim labuma guvējam vai kurus tas “kontrolē” šīs tiesību normas izpratnē, lai gan trastam piemērojamie noteikumi un trasta dibināšanas akta noteikumi minētajam labuma guvējam aizliedz veikt jebkādas darbības, lai izmantotu šos līdzekļus un saimnieciskos resursus vai rīkotos ar tiem tik ilgi, kamēr viņš ir iekļauts šajā sarakstā, vai katrā ziņā tik ilgi, kamēr to izmantošana vai rīkošanās ar tiem radītu Savienības tiesību aktu pārkāpumu.
83      Šajā ziņā jāatgādina, ka Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punktā paredzēts, ka iesaldē visus līdzekļus un saimnieciskos resursus, kas ir jebkuru I pielikumā uzskaitīto fizisku vai juridisku personu, vienību vai struktūru vai ar tām saistītu fizisku vai juridisku personu, vienību vai struktūru īpašumā, kā arī visus līdzekļus un saimnieciskos resursus, kas ir šo fizisko vai juridisko personu, vienību valdījumā, turējumā vai kontrolē.
84      Lai gan jēdzieni “saimnieciskie resursi”, “saimniecisko resursu iesaldēšana”, “līdzekļu iesaldēšana” un “līdzekļi” ir definēti attiecīgi Regulas Nr. 269/2014 1. panta d)–g) punktā, šajā regulā nav nedz ietverta tās 2. panta 1. punktā, kas attiecas un saikni starp minētās regulas I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļautu personu un līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kuri jāiesaldē, izmantoto jēdzienu definīcija, nedz arī ir atsauce uz valsts tiesībām, lai noteiktu to tvērumu.
85      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru gan no Savienības tiesību normu vienveidīgas piemērošanas prasībām, gan no vienlīdzības principa izriet, ka Savienības tiesību normas formulējums, kurā nav nevienas tiešas norādes uz dalībvalstu tiesībām, lai noteiktu tās saturu un piemērošanas jomu, visā Savienībā parasti interpretējams autonomi un vienveidīgi, ņemot vērā ne vien šīs tiesību normas formulējumu, bet arī kontekstu un šo tiesību normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (spriedumi, 1984. gada 18. janvāris, Ekro, 327/82, EU:C:1984:11, 11. punkts, un 2025. gada 11. septembris, Banco Santander (Banco Popular noregulējums III), C‑687/23, EU:C:2025:687, 46. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
86      Runājot par Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkta formulējumu, jākonstatē, ka šīs tiesību normas formulējumā dažādu valodu versijās ir atšķirības. Dažādas minētās tiesību normas valodu versijas, piemēram vācu, angļu, franču, itāļu, latviešu un rumāņu (“Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden”; “belonging to, owned, held or controlled”; “appartenenti a,
posseduti, detenuti o controllati”; “īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā” un “aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate”), paredz četru veidu attiecības starp šīs regulas I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļautu personu, vienību vai struktūru un attiecīgajiem aktīviem, kā arī saimnieciskajiem resursiem, savukārt šīs pašas tiesību normas spāņu valodas versija paredz tikai trīs veidu attiecības starp tiem (“propiedad, tenencia o control”).
87      Turklāt no to valodu versiju salīdzinājuma, kurās ir paredzētas četru veidu attiecības, izriet, ka katrs jēdziens, kas izmantots kādā no šīm versijām, ne vienmēr atbilst līdzvērtīgam jēdzienam kādā citā valodu versijā. Tādējādi, lai gan vācu, angļu, franču, itāļu un latviešu valodas versijā ir norāde uz jēdzieniem “īpašums”, “valdījums”, “turējums” un “pārziņa” (“Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden”, “belonging to,
owned, held or controlled”, “appartenenti a,
posseduti, detenuti o controllati” un “īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā”), rumāņu valodas versijā ir izmantots formulējums “aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate”, kas, šķiet, izslēdz jēdzienu “turējums”.
88      No Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka nepieciešamība vienveidīgi interpretēt Savienības tiesību normas nepieļauj, ka šaubu gadījumā tiesību normas teksts tiek aplūkots izolēti, bet gluži pretēji – prasa, lai tas tiktu interpretēts un piemērots, ņemot vērā citu oficiālo valodu versijas (spriedumi, 1967. gada 5. decembris, van der Vecht, 19/67, EU:C:1967:49, 456. lpp., un 2025. gada 9. oktobris, On Air MediaProfessionals un Different Media, C‑416/24 un C‑417/24, EU:C:2025:765, 37. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
89      Tomēr pastāvīgā judikatūra ir arī tāda, ka visām Savienības tiesību akta valodu versijām principā jāpiešķir līdzvērtīga nozīme (spriedumi, 1998. gada 2. aprīlis, EMU Tabac u.c., C‑296/95, EU:C:1998:152, 36. punkts, kā arī 2025. gada 9. oktobris, On Air Media Professionals un DifferentMedia, C‑416/24 un C‑417/24, EU:C:2025:765, 38. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
90      Gadījumā, ja Savienības tiesību akta teksts dažādu valodu versijās atšķiras, attiecīgā tiesību norma jāinterpretē atkarībā no tā tiesiskā regulējuma vispārējās sistēmas un mērķa, kurā šī tiesību norma ietilpst (spriedumi, 1977. gada 27. oktobris, Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, 14. punkts, un 2025. gada 9. oktobris, On Air Media Professionals un DifferentMedia, C‑416/24 un C‑417/24, EU:C:2025:765, 39. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
91      To ņemot vērā, no Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkta formulējuma dažādu valodu versijām var secināt, ka šī tiesību norma attiecas uz dažādām tiesiskajām attiecībām starp šīs regulas I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļautu personu vai vienību un attiecīgajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, sākot no vispilnīgākajām tiesiskajām attiecībām, kas ir īpašumtiesības, līdz situācijām, kurās persona vai vienība var tieši vai netieši īstenot faktiskas pilnvaras pār minētajiem līdzekļiem un resursiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 10. septembris, HTTS/Padome, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 69. punkts) vai gūt no tiem labumu.
92      Tādējādi minētā tiesību norma attiecas uz visām juridiskajām un faktiskajām situācijām, kurās personai ir pilnvaras, kas tai ļauj izmantot attiecīgos līdzekļus un saimnieciskos resursus, gūt no tiem labumu, rīkoties ar tiem vai ietekmēt tos.
93      Taču, lai garantētu šīs pašas tiesību normas lietderīgo iedarbību, jēdziens “piederība īpašumā” jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas ne vien uz situācijām, kurās šādas pilnvaras pār attiecīgajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem var tikt apstiprinātas juridiski, bet arī uz situācijām, kurās personai vai vienībai faktiski ir šādas pilnvaras, lai gan juridiski minētās pilnvaras ir citai personai vai citai vienībai.
94      Tāpat arī jēdziens “kontrole” aptver visas situācijas, kurās fiziska vai juridiska persona spēj ietekmēt citas personas izvēli, pat ja starp abām šīm personām nepastāv nekāda juridiska, ar īpašumtiesībām vai dalību pamatkapitālā saistīta saikne (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 10. septembris, HTTS/Padome, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 71. un 75. punkts).
95      No tā izriet, ka situācijā, kas saistīta ar trastu, kura labuma guvējs ir iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, apstāklis, ka īpašumtiesības uz trastā ieguldītajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem ir reģistrētas uz pārvaldnieka vārda vai kādas personas vai vienības, kas tam pieder vai ko tas tieši vai netieši kontrolē, vārda un ka labuma guvējs saskaņā ar minētajam trastam piemērojamajiem tiesību aktiem nevar pārvaldniekam prasīt, lai tas savu diskrecionāro varu īsteno par labu tam, neliedz minētos līdzekļus un resursus uzskatīt par tādiem, kuri pieder šim labuma guvējam, vai par tādiem, kurus tas kontrolē, ja minētajam labuma guvējam ir pilnvaras, kas tam ļauj izmantot tos pašus līdzekļus un resursus, gūt no tiem labumu, rīkoties ar tiem vai ietekmēt tos vai izvēles, kuras pārvaldnieks izdara attiecībā uz līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kas ieguldīti šajā pašā trastā.
96      Šādu Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkta interpretāciju apstiprina gan konteksts, kādā iekļaujas šī tiesību norma, gan šīs regulas mērķi.
97      Runājot par kontekstu, jānorāda, pirmkārt, ka Regulas Nr. 269/2014 1. panta e) un f) punktā attiecīgi jēdzieni “saimniecisko resursu iesaldēšana” un “līdzekļu iesaldēšana” ir definēti plaši (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 11. novembris, BankSepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, 45. punkts).
98      Regulas Nr. 269/2014 1. panta f) punktā jēdziens “līdzekļu iesaldēšana” definēts kā “liegums veikt līdzekļu jebkādu pārvietošanu, pārvedumus, grozījumus, izmantot līdzekļus, piekļūt līdzekļiem vai veikt jebkādas tādas darbības ar līdzekļiem, kuru rezultātā jebkādā veidā mainītos to apjoms, summa, atrašanās vieta, īpašnieks, valdītājs, raksturīgās iezīmes vai galamērķis, vai rastos citas pārmaiņas, kas ļautu izmantot līdzekļus, tostarp veikt vērtspapīru portfeļa pārvaldību”.
99      No šīs definīcijas izriet, ka ar līdzekļu iesaldēšanu ir paredzēts cik vien iespējams ierobežot darbības, kas varētu tikt sāktas attiecībā uz iesaldētajiem līdzekļiem, un par to liecina paredzēto gadījumu lielais skaits un vārdu “jebkāda veida” izmantojums. Runājot par līdzekļiem, kas izmantojami, lai panāktu šo darbību ierobežošanu, Savienības likumdevējs arī tos ir definējis plaši (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 11. novembris, BankSepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, 43. punkts).
100    Iepriekš izklāstītie apsvērumi attiecināmi arī uz jēdzienu “saimniecisko resursu iesaldēšana”. Šis jēdziens Regulas Nr. 269/2014 1. panta e) punktā definēts kā “liegums izmantot saimnieciskos resursus, lai iegūtu līdzekļus, preces vai pakalpojumus, tostarp – bet ne tikai – pārdodot, iznomājot vai ieķīlājot šos saimnieciskos resursus” (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2021. gada 11. novembris, BankSepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, 44. punkts).
101    Šādai jēdzienu “saimniecisko resursu iesaldēšana” un “līdzekļu iesaldēšana” definīcijai nebūtu lietderīgās iedarbības, ja saiknes starp personām un vienībām, no vienas puses, un
līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kas pakļauti iesaldēšanai, no otras puses, tiktu interpretētas tā, lai izslēgtu situācijas, kuras faktiski atbilst piederības īpašumā vai kontroles situācijām, bet kuras formāli nevarētu tikt kvalificētas kā tādas.
102    Otrkārt, Regulas Nr. 269/2014 2. panta 2. punktā paredzēts, ka nekādi līdzekļi un saimnieciskie resursi tieši vai netieši netiek darīti pieejami fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām vai ar tām saistītām fiziskām vai juridiskām personām, vienībām vai struktūrām, kas uzskaitītas šīs regulas I pielikumā, vai to labā.
103    Tiesai jau ir bijusi iespēja konstatēt, ka arī šis aizliegums darīt pieejamus [līdzekļus vai saimnieciskos resursus] ir formulēts īpaši plaši, kā to apliecina vārdu “tieši vai netieši” izmantošana, un nospriest, ka šajā aizliegumā tādējādi ir ietvertas visas darbības, kuru izpilde saskaņā ar piemērojamajiem valsts tiesību aktiem ir nepieciešama, lai persona, kas iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, faktiski iegūtu pilnīgu kontroli pār attiecīgajiem līdzekļiem vai saimnieciskajiem resursiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 17. janvāris, SH, C‑168/17, EU:C:2019:36, 51. punkts un tajā minētā judikatūra).
104    Treškārt, saskaņā ar Regulas Nr. 269/2014 9. pantu ir aizliegts apzināti un tīši piedalīties darbībās, kuru mērķis ir apiet šīs regulas 2. pantā noteiktos pasākumus vai kuru sekas ir to apiešana.
105    Regulas Nr. 269/2014 9. pants attiecas uz darbībām, kuru mērķis vai iznākums ir dot to veicējam iespēju izvairīties no šīs regulas 2. panta 1. punktā paredzēto pasākumu piemērošanas un kuras nevarētu tikt uzskatītas par minētās regulas 2. panta 2. punktā aizliegtu rīcību, ar ko tiek darīti pieejami līdzekļi vai saimnieciskie resursi (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2011. gada 21. decembris, Afrasiabi u.c., C‑72/11, EU:C:2011:874, 60. un 61. punkts).
106    Regulas Nr. 269/2014 2. panta 2. punkts un 9. pants kopā ar tās 2. panta 1. punktu veido saskaņotu tādu noteikumu sistēmu, kas palīdz sasniegt šajā regulā noteiktos mērķus.
107    Tātad minētās regulas 2. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, lai netiktu apdraudēta šīs pašas regulas 2. panta 2. punkta un 9. panta lietderīgā iedarbība.
108    Šajā ziņā, kā atgādināts šī sprieduma 80. punktā, trasta izveide ļauj nošķirt trastā ieguldīto aktīvu juridiskās īpašumtiesības un faktiskās īpašumtiesības.
109    Šī nošķiršana, kā arī citas trasta iezīmes, proti, šī mehānisma privātais raksturs, viegla un elastīga tā dibināšana un grozīšana, kas var izraisīt šāda mehānisma nepārredzamību un strukturālo sarežģītību, ļauj to izmantot ne vien leģitīmiem mērķiem, bet arī, lai slēptu saikni, ko labuma guvējs saglabā ar trastā ieguldītajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem.
110    Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkta interpretācija tādā nozīmē, ka attiecīgie līdzekļi un saimnieciskie resursi tiek uzskatīti par tādiem, kas pieder labuma guvējam, vai par tādiem, kurus tas kontrolē, ja labuma guvējam ir pilnvaras, kas tam ļauj izmantot līdzekļus un saimnieciskos resursus, gūt no tiem labumu, rīkoties ar tiem vai ietekmēt tos vai izvēles, kuras pārvaldnieks izdara attiecībā uz šiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, ļauj novērst, ka trasts tiek izmantots, lai apietu šajā tiesību normā noteiktos pasākumus, un tādējādi jāuzskata par tādu, kas atbilst Regulas Nr. 269/2014 9. pantam.
111    Runājot par šīs regulas mērķiem, jāatgādina, pirmkārt, ka tā tika pieņemta pēc tam, kad Krievijas Federācija 2014. gadā pārkāpa Ukrainas teritoriālo suverenitāti un integritāti, un ka kopš tā laika šī regula vairākkārt ir grozīta, reaģējot uz Krievijas Federācijas militāro agresiju Ukrainā 2022. gada 24. februārī.
112    Otrkārt, Īstenošanas regulas 2022/396 un 2022/878, ar ko attiecīgi ZU kungs un TU kundze tika iekļauti Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, tika pieņemta pēc šīs militārās agresijas. Kā atgādināts Īstenošanas regulas 2022/396 4. apsvērumā, ar nelikumīgajām militārajām darbībām Krievijas Federācija rupji pārkāpj starptautiskās tiesības un Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principus un apdraud Eiropas un globālo drošību un stabilitāti. Turklāt, kā atgādināts Īstenošanas regulas 2022/878 3. apsvērumā, tās pieņemšana, ar ko TU kundze iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, tika īstenota pēc nežēlīgajām darbībām, kuras saskaņā ar pieejamo informāciju Krievijas Federācijas bruņotie spēki izdarījuši Bučā un citās Ukrainas pilsētās, pārkāpjot cilvēktiesības un starptautiskās humanitārās tiesības.
113    Ar to, cik svarīgi ir Regulas Nr. 269/2014 mērķi, proti, Ukrainas teritoriālās integritātes, suverenitātes un neatkarības aizsardzība, kā arī tas, lai Krievijas Federācija izbeigtu starptautisko tiesību un Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principu pārkāpumu, kas iekļaujas plašākā mērķī uzturēt mieru un starptautisko drošību saskaņā ar Savienības ārējās darbības mērķiem, kuri noteikti LES 21. pantā, var ne vien attaisnot pat ievērojamās negatīvās sekas attiecībā uz atsevišķiem uzņēmējiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 28. marts, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, 150. punkts), bet tas arī prasa šo regulu interpretēt tādējādi, lai garantētu ar to noteikto ierobežojošo pasākumu efektivitāti un novērstu, ka šo pasākumu iedarbība tiek neitralizēta vai minētie pasākumi tiek apieti.
114    No iepriekš izklāstītā izriet, ka Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka trastā ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus var uzskatīt par tādiem, kas pieder šī trasta labuma guvējam, vai par tādiem, kurus tas kontrolē, un tādējādi šis apstāklis pamato to, ka tad, ja minētā trasta labuma guvējs ir iekļauts šīs regulas I pielikumā ietvertajā sarakstā, attiecībā uz šiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem attiecīgā gadījumā var veikt iesaldēšanas pasākumu.
115    Šajā gadījumā iesniedzējtiesa norāda, ka labuma guvējam nav pilnvaru izmantot, sadalīt, apsaimniekot vai kontrolēt pamatlietā aplūkotos trastā ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus.
116    Lai gan Tiesai uz LESD 267. pantu balstītā procedūrā nav jāapšauba šāds iesniedzējtiesas vērtējums, tomēr, lai minētajai tiesai sniegtu lietderīgu atbildi, jāprecizē, ka, lai noskaidrotu, vai pamatlietā aplūkotajā situācijā pamatlietā aplūkoto trastu labuma guvējam ir pilnvaras, kas tam ļauj izmantot šajos trastos ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus, gūt no tiem labumu, rīkoties ar tiem vai ietekmēt tos vai izvēles, kuras pārvaldnieks izdara attiecībā uz šiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, iesniedzējtiesa nevar atsaukties tikai uz trastam piemērojamajiem tiesību aktiem, bet tai jāņem vērā arī atbilstošie faktiskie apstākļi.
117    Šajā ziņā no iesniedzējtiesas lēmumiem izriet, ka pamatlietā aplūkotie trasti ir diskrecionāri trasti, kas dibināti un reglamentēti saskaņā ar Bermudu salu tiesību aktiem. Tiesā tika apgalvots, ka šādos trastos labuma guvējiem nav nekādu īpašumtiesību uz trasta aktīviem tikmēr, kamēr pārvaldnieks nenolemj īstenot savu diskrecionāro varu par labu tiem, un ka labuma guvēji nevar nedz ietekmēt pārvaldnieku, nedz pretendēt uz trasta aktīviem vai maksājumiem, kas veicami no tajā ieguldītajiem līdzekļiem. Pārvaldnieks trastu apsaimniekojot neatkarīgi un labuma guvēju pašreizējās vai nākotnes interesēs un diskrecionāri lemjot par priekšrocību piešķiršanas labuma guvējiem principu, brīdi un apmēru.
118    Lai gan pirms piešķiršanas labuma guvējam formāli nav nekādu tiesību uz trastā ieguldītajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, apstāklis, ka tie tiek apsaimniekoti tikai šī labuma guvēja interesēs, ir norāde, ka tie var piederēt labuma guvējam vai tas šos līdzekļus un resursus var kontrolēt.
119    Labuma guvējs var īstenot ietekmi uz trastā ieguldītajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem vai izvēlēm, ko izdara pārvaldnieks attiecībā uz tiem, kā arī izmantot šos līdzekļus un saimnieciskos resursus, gūt no tiem labumu vai rīkoties ar tiem, lai gan šī ietekme vai šī iespēja nav formāli paredzēta juridiskajos aktos, un tas iesniedzējtiesai arī jāņem vērā.
120    Šajā ziņā iesniedzējtiesai it īpaši jāņem vēra attiecības starp labuma guvēju, no vienas puses, un citām trastā iesaistītajām personām, piemēram, pārvaldnieku, dibinātāju vai pārraudzītāju, no otras puses. Apstāklis, ka pārvaldnieka vai pārraudzītāja lomu pilda labuma guvēja uzticības personas, kas ar to ir saistītas profesionāli vai personiski un kas spēj izpildīt tā norādījumus vai ieteikumus par trasta un tā aktīvu pārvaldību, var norādīt uz labuma guvēja ietekmi uz trastā ieguldītajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem vai uz izvēlēm, kuras pārvaldnieks veic attiecībā uz tiem, kā arī uz pilnvarām izmantot trastā ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus, gūt no tiem labumu vai rīkoties ar tiem.
121    Turklāt trastā ieguldīto līdzekļu un saimniecisko resursu izlietošana darbībām, kuru vienīgie vai galvenie adresāti ir labuma guvējs vai personas vai vienības, kas tam pieder, ko tas kontrolē vai kas ar to saistītas, var būt norāde uz to, ka labuma guvējs ietekmē trastu un tajā ieguldītos līdzekļus un resursus, kā arī uz labuma guvēja pilnvarām gūt no tiem labumu vai rīkoties ar tiem.
122    Šajā ziņā, lai gan iesniedzējtiesa ir konstatējusi, ka labuma guvējs nav trastā ieguldīto aktīvu un tiesisko attiecību lietotājs, jāpārbauda vēl, vai trastā ieguldītās sabiedrības nepiegādā preces vai nesniedz pakalpojumus vienībām, kas ekskluzīvi vai galvenokārt ir labuma guvēja turējumā vai ko tas kontrolē.
123    Turpretim apstāklis, uz ko norādījusi iesniedzējtiesa, ka trastam piemērojamo tiesību aktu normas un trasta dibināšanas akta noteikumi šim labuma guvējam aizliedz veikt jebkādas darbības, lai izmantotu trastā ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus vai rīkotos ar tiem tik ilgi, kamēr labuma guvējs ir iekļauts Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā, vai katrā ziņā tik ilgi, kamēr līdzekļu vai resursu izmantošana vai rīkošanās ar tiem rada Savienības tiesību aktu pārkāpumu, nevarot būt izšķirošs.
124    Pirmkārt, aizliegums šajā sarakstā iekļautām personām tieši vai netieši darīt pieejamus līdzekļus vai saimnieciskos resursus ir paredzēts Regulas Nr. 269/2014 2. panta 2. punktā.
125    Lai gan, kā izriet no šī sprieduma 106. un 107. punkta, Regulas Nr. 269/2014 2. panta 2. punkts un 9. pants kopā ar tās 2. panta 1. punktu veido saskaņotu tādu noteikumu sistēmu, kas palīdz sasniegt šajā regulā noteiktos mērķus, kuri jāinterpretē tā, lai neapdraudētu šo tiesību normu lietderīgo iedarbību, katrai no tām tomēr ir sava piemērošanas joma. Saiknes noteikšana starp minētajā sarakstā iekļautu personu un tādā trastā ieguldītiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem, kurā šī persona ir labuma guvēja, ir jautājums, kas atšķiras no minētās regulas 2. panta 2. punktā paredzētā aizlieguma līdzekļus vai saimnieciskos resursus nodot kāda rīcībā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2026. gada 12. marts, EM System, C‑84/24, EU:C:2026:181, 98. punkts).
126    Otrkārt, tā kā trasta dibināšanas akts, kā arī tā grozījumi nav pakļauti pienākumam tos darīt publiski pieejamus, šī dibināšanas akta un tā grozījumu spēkā esošās versijas var netikt darītas pieejamas un katrā ziņā tās var tikt grozītas. Arī minētajā dibināšanas aktā ietvertas vienpusējas apņemšanās var tikt atsauktas.
127    Visbeidzot jānorāda, ka nevajadzīgi sarežģītu struktūru, kā arī tādu trastu izmantošana, kas saistīti ar personu, kura iekļauta Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, pati par sevi var būt norāde uz šādas personas kontroli pār vienību, kas nav iekļauta šajā sarakstā. Šāds konstatējums turklāt ir atspoguļots paraugpraksē, it īpaši tās 63., 64. un 67. punktā.
128    Jāprecizē, ka labuma guvēja ietekmi uz trastā ieguldītajiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem iesniedzējtiesa varētu konstatēt, ja labuma guvēja turējumā tieši vai netieši būtu lielākā daļa kapitāla vai pārvaldnieka balsstiesību vai tam būtu tiesības iecelt vai noraidīt pārvaldnieka administratīvās, pārvaldes vai uzraudzības struktūras locekļu vairākumu, vai arī tiesības īstenot izšķirošu ietekmi uz pārvaldnieku it īpaši saskaņā ar starp tiem panāktu vienošanos, tostarp ar čaulas sabiedrību starpniecību.
129    Tādējādi norāde par Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā iekļautu personu kontroli pār vienībām, kas nav iekļautas šajā sarakstā, ir fakts, ka dažas no šīm vienībām ir izveidotas vai mainījušas identitāti neilgi pirms sankciju režīma pieņemšanas vai personas izraudzīšanās, un/vai neveic nekādu ticamu komercdarbību, fakts, ka viens vai vairāki trasti tiek izmantoti kā tādas vienības aktīvu adresāti, kas ir izraudzītās personas valdījumā vai kontrolē, kā arī fakts, ka trastu pārvaldībā ir iesaistīti profesionāļi no tās jurisdikcijas, kurā trasti izveidoti.
130    Turklāt situācijās, kad tāpat kā pamatlietā aplūkotajā situācijā sabiedrības tiek ieguldītas trastā, trasta labuma guvēja ietekme uz tām var tikt konstatēta it īpaši tad, ja pārvaldnieks ir nevis šo sabiedrību administrators, bet tikai to kapitāla turētājs. Šādā gadījumā iesniedzējtiesai jāpārbauda minēto sabiedrību administratoru pilnvaras, kā arī attiecības starp šiem administratoriem un trasta labuma guvēju.
131    Ņemot vērā visu iepriekš izklāstīto, uz uzdotajiem jautājumiem jāatbild, ka Regulas Nr. 269/2014 2. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tādā trastā ieguldītie līdzekļi un saimnieciskie resursi, kura labuma guvējs iekļauts šīs regulas I pielikumā ietvertajā sarakstā, jāuzskata par tādiem, kas ir šī labuma guvēja “īpašumā” vai ko tas “kontrolē” šīs tiesību normas izpratnē, pat ja trastam piemērojamie tiesību akti un trasta dibināšanas akta noteikumi minētajam labuma guvējam aizliedz veikt jebkādas darbības, lai izmantotu šos līdzekļus un saimnieciskos resursus vai rīkotos ar tiem tik ilgi, kamēr labuma guvējs ir iekļauts šajā rakstā, vai katrā ziņā tik ilgi, kamēr līdzekļu vai resursu izmantošana vai rīkošanās ar tiem rada Savienības tiesību aktu pārkāpumu, ja vien tas pats labuma guvējs var izmantot trastā ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus, gūt no tiem labumu, rīkoties ar tiem vai ietekmēt tos vai izvēles, ko pārvaldnieks izdara attiecībā uz šiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
132    Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Padomes Regulas (ES) Nr. 269/2014 (2014. gada 17. marts) par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2022. gada 25. februāra Regulu (ES) 2022/330, 2. panta 1. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
tādā trastā ieguldītie līdzekļi un saimnieciskie resursi, kura labuma guvējs iekļauts grozītās Regulas Nr. 269/2014 I pielikumā ietvertajā sarakstā, jāuzskata par tādiem, kas ir šī labuma guvēja “īpašumā” vai ko tas “kontrolē” šīs tiesību normas izpratnē, pat ja trastam piemērojamie tiesību akti un trasta dibināšanas akta noteikumi minētajam labuma guvējam aizliedz veikt jebkādas darbības, lai izmantotu šos līdzekļus un saimnieciskos resursus vai rīkotos ar tiem tik ilgi, kamēr labuma guvējs ir iekļauts šajā rakstā, vai katrā ziņā tik ilgi, kamēr līdzekļu vai resursu izmantošana vai rīkošanās ar tiem rada Savienības tiesību aktu pārkāpumu, ja vien tas pats labuma guvējs var izmantot trastā ieguldītos līdzekļus un saimnieciskos resursus, gūt no tiem labumu, rīkoties ar tiem vai ietekmēt tos vai izvēles, ko pārvaldnieks izdara attiecībā uz šiem līdzekļiem un saimnieciskajiem resursiem.
[Paraksti]
*      Tiesvedības valoda – itāļu.