62011CC0112
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
Г-Н J. MAZÁK
представено на 1 март 2012 година (
1
)
Дело C-112/11
ebookers.com Deutschland
срещу
Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV
(Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Köln (Германия)
„Член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 — Общи правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността — Понятие за незадължителни ценови добавки — Цена на застраховка при отказ, която се предоставя от независимо застрахователно дружество, представляваща част от общата цена и начислявана на пътника едновременно с цената на полета“
I – Въведение
1.
С определение от 2 март 2011 г., получено в Съда на 4 март 2011 г., Oberlandesgericht Köln (Върховен областен съд Кьолн) (Германия) на основание член 267 ДФЕС отправя до Съда преюдициален въпрос за тълкуването на член 23, параграф 1 от Регламент (EО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (преработен) (
2
).
2.
Преюдициалното запитване е отправено в рамките на дело, заведено от Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV (наричана по-нататък „BVV“) (асоциация на службите за защита на потребителите) срещу дружество ebookers.com Deutschland (наричано по-нататък „ebookers.com“), което продава самолетни пътувания чрез стопанисван от него онлайн портал за пътувания. Делото се отнася до практиката на ebookers.com да включва по подразбиране на уебсайта си сключването на застраховка при отказ от пътуването.
3.
Запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали цената на застраховка при отказ от пътуването, която е предоставяна от трето лице (в случая застрахователно дружество), но се сключва във връзка с полет и се резервира едновременно с него посредством уебсайт, е „незадължителна ценова добавка“ по смисъла на член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008, приемането на която от страна на потребителя следователно трябва да се основава на „възможност за избор“ („opt-in“).
II – Правна уредба
4.
Съображение 16 от Регламент № 1008/2008 гласи:
„Потребителите следва да бъдат в състояние ефективно да сравняват цените на въздухоплавателните услуги на различните авиокомпании. Затова крайните цени, заплащани от потребителя за въздухоплавателни услуги с произход от Общността, следва по всяко време да указват, че включват всички данъци, такси и налози. Въздушните превозвачи от Общността се насърчават също така да указват крайната цена за извършваните от тях въздухоплавателни услуги от трети страни към Общността“.
5.
Член 2, точка 18 от Регламент № 1008/2008 определя, че за целите на този регламент „въздухоплавателни тарифи“ са:
„[…] цените, изразени в евро или в местна валута, заплащани на въздушните превозвачи, техните представители или на други продаващи билети лица[,] за превоза [на] пътници [чрез] въздухоплавателните услуги, както и условията, при които тези цени са валидни, включително възнаграждението и условията, които се предлагат за посредничество, и други допълнителни услуги“.
6.
Съгласно член 2, точка 19 от същия регламент „въздухоплавателни такси“ са:
„[…] цените, изразени в евро или в местна валута, заплащани за превоз на товар, както и условията, при които тези цени са валидни, включително възнаграждението и условията, които се предлагат за посредничество, и други допълнителни услуги“.
7.
Озаглавеният „Информиране и недопускане на дискриминация“ член 23 от Регламент № 1008/2008 предвижда в параграф 1:
„Достъпните за масовия потребител въздухоплавателни тарифи и такси, предлагани или публикувани под всякаква форма, включително по Интернет, за въздухоплавателни услуги от летище, разположено на територията на държава членка, за която се прилага Договорът, включват приложимите за тях условия. Крайната цена, която трябва да се заплати, се посочва винаги и включва приложимите въздухоплавателни тарифи или такси, както и всички приложими данъци, такси, допълнителни такси и тарифи, които няма как да бъдат избегнати и които могат да се предвидят към момента на публикуването. Освен посочване на крайната цена, се посочва най-малко следното:
а)
въздухоплавателните тарифи или такси;
б)
данъци;
в)
летищни такси; и
г)
други такси, допълнителни такси или тарифи, като например свързани със сигурността или горивото;
в случаите, когато елементите от букви б), в) и г) са добавени към въздухоплавателните тарифи или такси. Незадължителните ценови добавки се съобщават по ясен, прозрачен и недвусмислен начин в началото на всеки процес на резервация, като приемането им от страна на потребителя се основава на „възможност за избор“.
III – Факти, производство и преюдициален въпрос
8.
Ebookers.com предлага с търговска цел самолетни пътувания чрез стопанисван от него онлайн портал за пътувания.
9.
Видно от определението за преюдициално запитване, когато при резервацията потребителят избере определен полет, в горната дясна част на rнтернет страницата под заглавието „Действителните Ви разходи за пътуване“ се появява разбивка на разходите. Наред с разходите за самия полет тази разбивка включва сума за „данъци и такси“, както и рубриката „Застраховка при отказ“. След това се посочва „общата цена на пътуването“.
10.
В долната част на уебсайта има съобщение, с което се указва какво трябва да направи потребителят — чрез възможността за отказ („opt-out“), — ако не желае да сключи застраховка.
11.
Когато резервацията е направена, клиентът на ebookers.com трябва да плати общата цена, като ebookers.com след това заплаща свързаните с полета разходи на съответната авиокомпания, а свързаните със застраховката разходи — на застрахователното дружество, и превежда данъците и таксите. Застрахователното дружество е юридически и икономически независимо от авиокомпанията.
12.
Според BVV описаният по-горе начин за резервация на уебсайта на ebookers.com нарушава член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008, доколкото приемането от потребителя на офертата да сключи застраховка при отказ от пътуването става чрез процедура с „възможност за отказ“ („opt-out“). Това виждане е потвърдено по дело, заведено от BVV пред Landgericht Bonn (Областен съд Бон).
13.
Oberlandesgericht Köln, който трябва да се произнесе по жалбата, подадена от ebookers.com срещу това решение, възприема становището, че нито от текста, нито от историята на създаване на Регламент № 1008/2008 става ясно дали в приложното поле на член 23, параграф 1 от този регламент попада сключването на застраховка при отказ от пътуването като разглежданата в главното производство.
14.
В това отношение Oberlandesgericht Köln подчертава, че от една страна, Регламент № 1008/2008 се отнася до „извършването на въздухоплавателни услуги“, а не до оферти за застраховки, ако се съди от неговия текст. В допълнение, разглежданата оферта всъщност изхожда не от авиокомпания, а от отделно в юридически и икономически смисъл застрахователно дружество.
15.
От друга страна, според запитващата юрисдикция член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 може да се тълкува и в смисъл, че се прилага за всички ценови добавки, включително „незадължителни ценови добавки“ за услуги, предлагани от трети лица, като например дружества, извършващи пътнически застраховки, които се предлагат на пътника, когато той резервира своя полет, и в специфична връзка с тази резервация.
16.
При тези обстоятелства Oberlandesgericht Köln решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 — съгласно който незадължителните ценови добавки се съобщават по ясен, прозрачен и недвусмислен начин в началото на всеки процес на резервация, като приемането им от страна на потребителя се основава на „възможност за избор“ („opt-in“) — включва ли в приложното си поле и разходите, които са свързани със самолетно пътуване и произтичат от услуги, предоставяни от трети лица (в случая от лицето, което предлага застраховка при отказ от пътуването), и които организиращото пътуването дружество начислява на пътника заедно с въздухоплавателната тарифа като част от обща цена?“.
IV – Правен анализ
17.
С въпроса си запитващата юрисдикция по същество иска да узнае дали разходите, които във връзка със самолетно пътуване възникват за предоставяни от трети лица услуги, като например разглежданата застраховка при отказ от пътуването, и които се начисляват на потребителя от дружеството, продаващо полета заедно с въздухоплавателната тарифа като част от обща цена, представляват „незадължителни ценови добавки“ по смисъла на член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008, така че приемането от потребителя на тази цена или по-специално на съответната оферта за услуга трябва да се основава на „възможност за избор“ („opt-in“).
А– Основни доводи на страните
18.
По настоящото дело писмени становища представят ebookers.com, BVV, испанското, италианското, австрийското и финландското правителство и Комисията. Ebookers.com, BVV и Комисията се явяват в съдебното заседание, проведено на 11 януари 2012 г.
19.
Според ebookers.com на зададения въпрос следва да се отговори отрицателно, тъй като член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 не намира приложение спрямо разходите за услуги, които не са част от договор за въздухоплавателна услуга и не се предоставят от въздушни превозвачи.
20.
Според ebookers.com това тълкуване следва както от историята на създаване, така и от текста на Регламент № 1008/2008 — по-специално член 23, параграф 1 от него, — а съответства и на целта на този регламент, който не е предназначен да урежда и офертите извън договорните правоотношения между въздушни превозвачи и потребители.
21.
Отстоявайки обратното гледище, BVV, испанското, италианското, австрийското и финландското правителство и Комисията единодушно предлагат зададеният въпрос да получи утвърдителен отговор.
22.
В подкрепа на своето виждане тези страни се позовават — в леко вариращите си доводи — по-специално на залегналата в основата на Регламент № 1008/2008 цел, видна от съображения 15 и 16 от него и насочена към засилване защитата на потребителя и даване на възможност на потребителите ефективно да сравняват цените на въздухоплавателните услуги на различните авиокомпании. Според посочените страни в частност от член 2, точка 18 и член 23, параграф 1 от този регламент става ясно, че той се прилага не само към въздушните превозвачи и техните собствени услуги, но и към представители, посредници и в по-общ смисъл трети лица и предлаганите от тях услуги във връзка с въздухоплавателни услуги или продажба на билети.
23.
Следователно между тези страни има съгласие, че разходите за разглежданата в настоящото дело застраховка при отказ от пътуването трябва да се считат за незадължителна ценова добавка по смисъла на член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008, като следствието от това по-специално е, че приемането ѝ на уебсайта на ebookers.com от потребителя, когато той резервира полет, трябва да се основава на процес с „възможност за избор“ („opt-in“).
Б– Преценка
24.
За да се установи дали понятието „незадължителни ценови добавки“ съгласно член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 следва да се тълкува в смисъл, че обхваща и разходите, свързани с услуги като разглежданата в главното производство застраховка при отказ от пътуването, които се предоставят от лице, различно от въздушен превозвач, е необходимо детайлно да се анализират съдържанието и целта на този нормативен текст, и по-специално различните цени и ценови компоненти, до които той се отнася.
25.
В това отношение най-напред ми се струва — на по-общо равнище — както става ясно от заглавието и съдържанието му, че целта на член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 е да осигури информация и прозрачност относно цените за въздухоплавателните услуги и че така той допринася, както правилно отбелязват някои от страните в настоящото производство_към общата цел по защита на клиента или потребителя на въздухоплавателни услуги.
26.
На следващо място, в по-специфичен план, очевидно е, че член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 се основава на разграничение между две основни категории цени и техните компоненти. На всяка от тези категории съответстват отделни изисквания, които преследват специални цели във връзка с информацията за стойността на въздухоплавателните услуги и защитата на клиента или потребителя в това отношение.
27.
На първо място, за член 23, параграф 1, първо и второ изречение от Регламент № 1008/2008 е същностно понятието „крайна цена“, която се състои от приложимите въздухоплавателни тарифи или такси — както по общ начин са дефинирани съответно в член 2, точка 18 и член 2, точка 19 от Регламента — а също от всички приложими данъци, такси, допълнителни такси и тарифи.
28.
Съгласно цитираната разпоредба крайната цена, подлежаща на плащане от потребителя за въздухоплавателни услуги, трябва винаги да се посочва редом с нейните компоненти, както са уточнени по-нататък в тази разпоредба.
29.
Видно от съображение 16 от Регламент № 1008/2008, с това правило трябва да даде възможност на потребителите ефективно да сравняват цените на въздухоплавателните услуги на различните авиокомпании.
30.
За тази цел, за да е възможно ефективно сравнение на цените, трябва да се гарантира, че крайните цени, които трябва да бъдат посочени, се отнасят до сходна (въздухоплавателна) услуга и включват, доколкото е възможно, сходни ценови компоненти. Ето защо член 23, параграф 1, второ изречение от Регламент № 1008/2008 определя компонентите на разходите, като например такси и тарифи, които трябва да бъдат включени в крайната цена и да се посочват винаги като такива, „които няма как да бъдат избегнати и които могат да се предвидят към момента на публикуването“.
31.
Така потребителят ще бъде информиран за действителните разходи за полет с определена авиокомпания, при обичайни условия, от точка А до точка Б, и ще бъде в състояние да сравни тази цена с действителната цена на същия полет, извършван от друга авиокомпания или предлаган от други представители или лица, продаващи билети.
32.
На второ място и за разлика от това, „ценовите добавки“, за които се отнася член 23, параграф 1, последно изречение от Регламент № 1008/2008, не могат — както правилно отбелязва Комисията — да се считат за част било от „крайната цена“ за целите на тази разпоредба (
3
), било от самата въздухоплавателна тарифа като един от нейните компоненти.
33.
Тези добавки са описани като „незадължителни“: следователно по дефиниция това са цени или разходи, които — за разлика от въздухоплавателната тарифа и други ценови компоненти, посочени в член 23, параграф 1, второ изречение от Регламент № 1008/2008, — не са неизбежни, ако се резервира определен полет, и съответно се отнасят до „екстри“ във връзка със самата въздухоплавателна услуга, които потребителят по свой избор може да приеме или не. Именно защото потребителят има такъв избор — какъвто не е случаят, когато става въпрос за самата въздухоплавателна тарифа или за данъците и таксите, — за подобни допълнителни цени по принцип може да бъде предвидена процедура с „възможност за избор“ („opt-in“) или „възможност за отказ“ („opt-out“).
34.
Ако, напротив, такива незадължителни ценови добавки трябваше да се считат за част от крайната цена, която винаги трябва да се посочва за целите на член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008, първо и второ изречение, доведената по този начин до знанието на обществеността крайна цена би могла да се отнася до твърде различни услуги или пакети от услуги и възможността за сравняване на цените на въздухоплавателните услуги на различните авиокомпании на практика би била осуетена.
35.
Обратно на твърдяното от Комисията, това е и причината, поради която съдържащата се в член 23, параграф 1, трето изречение от Регламент № 1008/2008 разпоредба относно незадължителните ценови добавки от разглеждания в настоящото дело вид не допринася за посочената в съображение 16 от този регламент цел, да се гарантира възможността за ефективно сравняване на цените на въздухоплавателните услуги.
36.
Тази разпоредба по-скоро въвежда отделно и специфично изискване относно незадължителните ценови добавки, а именно тези цени да се съобщават по ясен, прозрачен и недвусмислен начин в началото на всеки процес на резервация, като приемането им — или по-точно приемането на офертата, за която ще бъде платена ценовата добавка — от страна на потребителя следва да се основава на „възможност за избор“ („opt-in“).
37.
Това правило очевидно е предвидено, за да обслужва специална и — във връзка със сравнимостта на цените — допълнителна цел по защита на потребителите относно цените на въздухоплавателните услуги, а именно да се предотврати скланянето на потребителите при резервиране на полет — тъй като незадължителният ценови компонент и намиращата се в основата му оферта са автоматично предварително зададени в процеса на резервация — да закупят и платят допълнителни услуги, които не са неизбежни или необходими с оглед целта по резервиране на избрания полет, освен ако потребителите активно и изрично изберат да приемат такива допълнителни оферти и цените, които следва да се платят за тях.
38.
Доколкото това е определящата цел на разпоредбата относно „незадължителните ценови добавки“ в член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008, според мен трябва да се направи извод, че това понятие трябва да обхваща и цената за услуга като сключването на застраховка при отказ от пътуването, аналогична на разглежданата в настоящия случай, ако тя се предлага и резервира във връзка с полет по начина, описан от запитващата юрисдикция.
39.
Както правилно отбелязват някои от страните, би било в противоречие с преследваната от тази разпоредба цел по защита на потребителя или клиента, ако посочената защита трябваше да зависи от това дали незадължителните услуга и цена, предлагани в хода на процеса по резервация на полет, изхождат от авиокомпания или от юридически отделно дружество, или от това дали тази услуга в стриктен смисъл е част от договор за въздухоплавателни услуги.
40.
Може дори да се твърди — както по същество прави Комисията, — че в контекста на резервацията на самолетен полет именно когато услуги и цени, които не са строго и обичайно свързани с резервирането на самия полет, предлагат се на пътника и могат да се резервират от него, приемането на такива услуги и цени, от гледна точка на защитата на потребителя, би трябвало да е обект на изрично приемане чрез процедура с „възможност за избор“ („opt-in“).
41.
Ето защо определящият елемент във връзка с член 23, параграф 1, трето изречение от Регламент № 1008/2008 според мен не е фактът, че съответната ценова добавка изхожда от авиокомпания или свързана с нея агенция, или че в стриктен смисъл тази цена е платена като възнаграждение за въздухоплавателни услуги, а по-скоро това, че незадължителната услуга и нейната цена се предлагат във връзка с въздухоплавателна услуга/полет и могат да се резервират в рамките на един и същи процес с тази услуга или този полет.
42.
В допълнение, обратно на становището на ebookers.com, изложеното тълкуване не е несъвместимо с приложното поле на Регламент № 1008/2008.
43.
В това отношение следва да се има предвид, първо, че по силата на член 1, параграф 1 от този регламент неговият предмет, макар и определен с позоваване на въздушните превозвачи (съгласно тази разпоредба регламентът урежда лицензирането на въздушните превозвачи от Общността и правото им да извършват вътрешнообщностни въздухоплавателни услуги), обхваща също, по-общо казано, „ценообразуването за предоставяне на вътрешнообщностни въздухоплавателни услуги“.
44.
Нещо повече, макар, както правилно отбелязва финландското правителство, член 2, точка 18 от Регламент № 1008/2008 да се отнася до определението за „въздухоплавателни тарифи“ и до ценовите компоненти, представляващи част от тяхната структура на разходите, като при това положение не е пряко релевантен за тълкуването на отделното — както бе изяснено по-горе — понятие „незадължителни ценови добавки“, следва да се отбележи, че в точка 18 са посочени и цени и разходи, които всъщност изхождат от и се заплащат на различни от самите въздушни превозвачи лица, които извършват посредничество и други допълнителни услуги.
45.
Аналогично, крайната цена, за която се отнася задължението за предоставяне на информация съгласно член 23, параграф 1 от Регламента, е изрично определена като включваща ценови компоненти, които не се заплащат непременно като възнаграждение за предоставяни от самите въздушни превозвачи услуги и които всъщност изхождат от и трябва да се платят на трети лица, които в юридически смисъл са отделни от авиокомпанията: тези компоненти включват данъци, а също така такси като летищните такси или таксите, свързани със сигурността.
46.
От прочита на посочените по-горе разпоредби на Регламент № 1008/2008 следователно ми се струва, че противно на възприетото от ebookers.com гледище, съответната цена или ценови компонент не е изключен(а) от приложното поле на този регламент просто защото произтича от или следва да се заплати като възнаграждение за услуга, предоставена от трето лице, което в юридически смисъл е отделно от въздушен превозвач, или защото не произтича пряко от извършването на самите въздухоплавателни услуги, както са определени в член 2, точка 4 от Регламента, а само възникват във връзка с такива услуги.
47.
На последно място, обстоятелството, че приемането чрез процедура с „възможност за отказ“ („opt-out“) не е забранено по общ начин от законодателството за защита на потребителя, според мен не поставя под съмнение тълкуването, че в контекста на въздухоплавателните услуги и техните цени по смисъла на Регламент № 1008/2008 забраната за приемане посредством процедура с „възможност за отказ“ („opt-out“) се прилага за разходи като тези за сключване на застраховка при отказ от пътуването. По мое мнение не би могло надлежно да се твърди и че такова тълкуване би довело до дискриминация на авиокомпаниите в сравнение с други дружества от транспортния сектор (като железопътните оператори) просто защото, поне понастоящем, все още няма сравнима защита във връзка с резервирането на билети и незадължителните ценови добавки.
48.
С оглед на всичко изложено дотук предлагам на поставения въпрос да се отговори, че понятието „незадължителни ценови добавки“ съгласно член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 следва да се тълкува в смисъл, че обхваща разходите за услуги, предоставяни от трети лица — например разхода за сключването на застраховка при отказ от пътуването като разглежданата в главното производство, — когато услугата и цената, която трябва да бъде начислена за нея, се предлагат заедно с полета и могат да се резервират в рамките на един и същи процес с този полет и когато посочената цена се начислява на потребителя от дружеството, което продава полета, заедно с въздухоплавателната тарифа като част от обща цена.
V – Заключение
49.
По изложените по-горе съображения предлагам на въпроса, поставен от Oberlandesgericht Köln (Германия), да се отговори по следния начин:
„Понятието „незадължителни ценови добавки“ съгласно член 23, параграф 1 от Регламент (EО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (преработен) следва да се тълкува в смисъл, че обхваща разходите за услуги, предоставяни от трети лица — например разхода за сключването на застраховка при отказ от пътуването като разглежданата в главното производство, — когато услугата и цената, която трябва да бъде начислена за нея, се предлагат заедно с полета и могат да се резервират в рамките на един и същи процес с този полет и когато посочената цена се начислява на потребителя от дружеството, което продава полета, заедно с въздухоплавателната тарифа като част от обща цена“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: английски.
(
2
)	OВ L 293, 2008 г., стp. 3.
(
3
)	Тази „крайна цена“ за целите на член 23, параграф 1 от Регламент № 1008/2008 трябва да се разграничава от крайната сума или „крайна цена“, която даден потребител може да се наложи да плати в края на процеса по резервация и която всъщност се състои, както в настоящия случай, от крайната цена, подлежаща на плащане за полета или въздухоплавателните услуги, и цената, подлежаща на плащане във връзка с това за други услуги, като застраховката при отказ от пътуването.