РЕШЕНИЕ НА СЪДА (осми състав)
13 ноември 2025 година(*)
„ Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Помощ, обявена за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар — Член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС — Сделки за замяна на горски земи — Задължение за възстановяване — Задължение за информиране — Неизпълнение “
По дело C‑632/23
с предмет иск за установяване на неизпълнение на задължения, предявен на основание член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС на 19 октомври 2023 г.,
Европейска комисия, представлявана от Ц. Георгиева, A. Steiblytė и B. Stromsky,
ищец,
срещу
Република България, представлявана от Ц. Митова и Р. Стоянов,
ответник,
СЪДЪТ (осми състав),
състоящ се от: O. Spineanu-Matei (докладчик), председател на състава, S. Rodin и N. Fenger, съдии,
генерален адвокат: A. Rantos,
секретар: Р. Стефанова-Камишева, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 8 януари 2025 г.,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 27 март 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1        С иска си Европейската комисия иска от Съда да установи, че като не е взела в определените срокове всички необходими мерки за изпълнението на Решение (ЕС) 2015/456 на Комисията от 5 септември 2014 година относно схема за помощ № SA.26212 (11/C) (ex 11/NN — ex CP 176/A/08) и SA.26217 (11/C) (ex 11/NN — ex CP 176/B/08), приведена в действие от Република България при замените на горска земя, Република България не е изпълнила задълженията си по членове 4—6 от това решение и по Договора за функционирането на ЕС.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент (ЕС) № 1407/2013
2        Регламент (ЕС) № 1407/2013 на Комисията от 18 декември 2013 година относно прилагането на членове 107 и 108 [ДФЕС] към помощта de minimis (ОВ L 352, 2013 г., стр. 1) предвижда в член 7, параграф 3:
„Всяка индивидуална помощ de minimis, която е предоставена между 1 януари 2007 г. и 30 юни 2014 г. и изпълнява условията на Регламент (ЕО) № 1998/2006 [на Комисията от 15 декември 2006 година за прилагане на членове [107 и 108 ДФЕС] към минималната помощ (ОВ 379, 2006 г., стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр. 96)], се смята за неотговаряща на всички критерии по член 107, параграф 1 [ДФЕС] и следователно за нея не се прилага изискването за уведомяване по член 108, параграф 3 [ДФЕС]“.
Регламент (ЕС) 2015/1589
3        Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 [ДФЕС] (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9) кодифицира и отменя Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [108 ДФЕС] (ОВ L 83, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
4        Съображение 25 от Регламент 2015/1589 гласи:
„В случаите на неправомерна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар, ефективната конкуренция следва да бъде възстановена. За тази цел е необходимо помощта, включително лихвите, да бъдат възстановени незабавно. Подходящо е възстановяването да бъде извършено в съответствие с процедурите от националното законодателство. Прилагането на тези процедури не следва, предотвратявайки незабавното и ефективно изпълнение на решението на [Европейската комисия], да попречи на възстановяването на ефективната конкуренция. За да се постигне този резултат, държавите членки следва да вземат всички необходими мерки, гарантиращи ефективността на решението на Комисията“.
5        Член 16, параграф 3 от Регламент 2015/1589 предвижда:
„Без да се засяга разпореждане на Съда […] съгласно член [278 ДФЕС], възстановяването се извършва незабавно и в съответствие с процедурите по националното законодателство на съответната държава членка, при условие че те позволяват незабавното и ефективно изпълнение на решението на Комисията. За тази цел и в случая на производство пред националните съдилища съответните държави членки предприемат всички необходими стъпки, които са предвидени в съответните им правни системи, включително и временни мерки, без да се засяга правото на Съюза“.
6        Член 35 от Регламент 2015/1589 гласи:
„Регламент (ЕО) № 659/1999 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II“.
Българското право
Закон за държавната собственост
7        Член 32, алинея 2 от Закона за държавната собственост (ДВ, бр. 44 от 21 май 1996 г.), в приложимата към спора в главното производство редакция (наричан по-нататък „Законът за държавната собственост“), гласи следното:
„Равностойното парично обезщетение по ал. 1 се определя в съответствие с предназначението на имотите преди влизането в сила на подробния устройствен план, съответно преди одобряването на подробен устройствен план, който предвижда изграждане на национален обект и за който е налице влязло в сила разпореждане за допускане на предварително изпълнение въз основа на пазарните цени на имоти с подобни характеристики, намиращи се в близост до отчуждавания“.
8        В § 1a от Допълнителните разпоредби на Закона за държавната собственост се посочва следното:
„По смисъла на този закон:
[…]
2.      „Пазарни цени“ са осреднените цени от всички сделки с имоти за покупко-продажба, замяна, учредяване на вещни права или прехвърляне на собственост срещу задължение за строителство, ипотека - обезпечаваща покупко-продажба на имот, продажбите чрез търг от държавни и частни съдебни изпълнители, държавните институции и общините, както и други възмездни сделки, с изключение на тези с предмет идеални части от имоти, по които поне една от страните е търговец, сключени в рамките на 12 месеца преди датата на възлагане на оценката и вписани в службата по вписванията по местонахождението на имота. Ако в рамките на 12 месеца преди датата на възлагане на оценката в службата по вписванията по местонахождението на имота са вписани повече от 20 сделки, при определяне на пазарната цена се вземат предвид последните 20 вписани сделки. Осредняването се извършва въз основа на не по-малко от две относими сделки.
[…]
4.      „Имоти, намиращи се в близост до отчуждавания“ са имотите, които са разположени:
a)      в един и същ район в големите градове с районно деление;
б)      в един и същ квартал в другите градове или населени места или селищни образувания;
в)      в едно и също землище в земеделските територии и горските територии“.
Закон за горите
9        § 3 от Преходните и заключителни разпоредби на Закона за горите (ДВ, бр. 19 от 8 март 2011 г.), в сила от 2011 г., гласи:
„(1)      Не подлежат на промяна на предназначението по реда на този закон и не може да бъде извършвано строителство в поземлени имоти в горски територии, които физически и юридически лица или общини са придобили от държавата в резултат на замени, извършени до деня на обнародването на закона в „Държавен вестник“.
(2)      Ограничението по ал. 1 се прилага и при промяна на собствеността на имотите, с изключение на случаите, когато съответната горска територия се придобива от държавата“.
Обстоятелствата по спора и досъдебната процедура
Решение 2015/456
10      През 1947 г. горските земи в Република България са национализирани. След 2000 г. Република България започва да ги връща на предишните частни собственици. С изменение на Закона за горите, влязло в сила на 22 февруари 2002 г., са станали възможни замени на приватизирани горски земи срещу горски земи на посочената държава членка. Цените на заменяните земи се определят въз основа на критерии, установени в българската правна уредба.
11      Вследствие на получена през 2008 г. жалба, в която се съобщава за неправомерна държавна помощ във връзка със замени на горски земи, с писмо от 29 юни 2011 г. Комисията уведомява Република България за решението си да открие предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС официална процедура по разследване.
12      Периодът на оспорваните сделки за замяна, който е взет предвид, обхваща времето от 1 януари 2007 г. до 27 януари 2009 г., тъй като на 27 януари 2009 г. влиза в сила забрана за замяна на горски земи.
13      В своето Решение 2015/456 Комисията констатира, че Република България е предоставила неправомерна държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар, на предприятия при замяната на горски земи държавна собственост срещу частни горски земи в периода между 1 януари 2007 г. и 27 януари 2009 г. при 132 сделки за замяна. В това отношение Комисията приема, че сделките за замяна, осъществени от Република България през този период, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато другата страна по съответната сделка за замяна е предприятие по смисъла на тази разпоредба, че административните цени, използвани за тази сделка, не са отразявали пазарните цени и че не са изпълнени условията за помощта de minimis, определени в Регламент 1407/2013. Комисията обаче приема, че решението на публичен орган да измени вследствие на сделка по замяна предназначението на даден парцел, така че съответните земи да се превърнат в имоти за застрояване, не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
14      Членове 1 и 4—6 от Решение 2015/456 са формулирани така:
„Член 1
Държавната помощ, отпусната на предприятия при сделките за замяна на горска земя държавна собственост срещу горска земя частна собственост в периода 1 януари 2007 г. - 27 януари 2009 г., неправомерно приведена в действие от Република България в нарушение на член 108, параграф 3 [ДФЕС], е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 4
1.      Република България възстановява от бенефициерите несъвместимата помощ, предоставена при сделките за замяна, посочена в член 1.
2.      Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 по-горе, несъвместимата помощ може да бъде възстановена от бенефициерите чрез отмяна на сделките за замяна в случаите, когато не са извършени материални промени в засегнатите от сделката горски земи държавна и частна собственост след датата на тази сделка.
3.      Сумите, които трябва да бъдат възстановени, включват лихви, начислени от датата на предоставянето им на разположение на бенефициерите до действителното им възстановяване.
4.      Лихвеният процент се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 [на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането [на] Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член [108 ДФЕС] (ОВ L 140, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 42)] и с Регламент (ЕО) № 271/2008 [на Комисията от 30 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004 за прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член [108 ДФЕС] (ОВ L 82, 2008 г., стр. 1)].
5.      Република България отменя всички неизплатени плащания на помощ, предоставена в контекста на сделките за замяна и посочена в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 5
1.      Възстановяването на помощта, предоставена по схемата, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
2.      Република България гарантира, че настоящото решение е напълно изпълнено в срок от дванадесет месеца от датата на уведомяването за него.
Член 6
1.      В срок от четири месеца от уведомяването за настоящото решение Република България предоставя на Комисията следната информация:
a)      списък на всички сделки за замяна, като посочва следната информация:
–        административните и пазарните цени за частните и държавните горски парцели, които са заменени, информация за допълнителните парични суми, включени във всяка сделка, както и произтичащия от това размер на държавната помощ,
–        наименованието на частната страна, т.е. на бенефициера на сделката за замяна, участваща във всяка сделка, и причините, поради които се счита или не се счита, тази страна е предприятие;
б)      установяване на случаите, при които възстановяването ще се извърши въз основа на пазарните цени към момента на сделките за замяна, посочени в представеното от България становище 2014/032997;
в)      установяване на случаите, при които възстановяването ще се осъществи чрез отмяна на сделката за замяна;
г)      установяване на случаите, при които възстановяването ще се извърши въз основа на сумите, определени от независим експерт оценител и документи, доказващи, че такъв независим експерт е бил назначен след подбор чрез публична тръжна процедура и одобрение от Комисията.
2.      В срок от осем месеца от уведомяването за настоящото решение Република България предоставя на Комисията следната информация:
a)      списъка на бенефициерите, които са получили помощ, предоставена при посочените в член 1 сделки за замяна, и общия размер на помощта, получена от всеки от тях в резултат на тези сделки;
б)      общата сума (главница и лихви по възстановяване), която трябва да бъде възстановена от всеки бенефициер;
в)      подробно описание на вече предприетите и предвидените мерки за изпълнение на настоящото решение;
г)      документи, доказващи, че на бенефициерите е наредено да възстановят помощта.
3.      В срок от дванадесет месеца след уведомяването за настоящото решение Република България представя документи, доказващи, че помощта е била възстановена изцяло от съответните бенефициери.
4.      Република България информира редовно Комисията за напредъка по изпълнение на националните мерки, взети в изпълнение на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, предоставена при сделките за замяна и посочена в член 1, като представя доклади на всеки два месеца. По искане на Комисията тя предава незабавно информация за вече взетите и предвидените мерки в изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите по възстановяването, които вече са възстановени от бенефициерите“.
15      В Решение 2015/456 Комисията представя най-напред в съображения 173 и 174 метода, който българските власти трябва да вземат предвид при изчисляването на размера на държавната помощ, която подлежи на възстановяване. В точка 175 от това решение тя отбелязва, че българските органи вече притежават информацията относно административните цени, използвани при сделките за замяна, както и пазарните цени на всички парцели, засегнати от тези сделки към момента на замените, така че тези органи не би трябвало да срещнат големи затруднения при определянето на подлежащите на възстановяване суми въз основа на метода, описан в съображение 173.
16      В съображение 176 от Решение 2015/456 Комисията уточнява, че в случаите, когато българските органи могат да изразят основателни опасения, че този метод не може да бъде приложен или води до сума, която не отразява адекватно размера на сумата, получена от бенефициера, българските органи могат да решат да извършат оценка на пазарните цени на заменените парцели към момента на сключване на сделката с помощта на независим експерт, който трябва да е квалифициран да извършва такива оценки и да е избран чрез тръжна процедура.
17      По-нататък, в съображение 177 от Решение 2015/456 Комисията добавя, че тъй като целта на възстановяването е да се възстанови положението, съществувало преди датата, на която е била осъществена сделката за замяна, и с оглед на изключителния характер на споразуменията за замяна на горска земя, която не е била използвана за търговски цели, Република България щяла да изпълни задължението си за възстановяване на неправомерната държавна помощ, като отмени оспорваните сделки за замяна в случаите, когато не са извършени материални промени в горските земи държавна и частна собственост след датата на сделката за замяна.
18      Накрая, в съображение 180 от Решение 2015/456 Комисията посочва, че сроковете за възстановяването на сумите на държавната помощ от отделните бенефициери следва, доколкото е възможно, да бъдат съобразени със сроковете, посочени в Известието [на Комисията, озаглавено „Към ефективно прилагане на решенията на Комисията, разпореждащи на държавите членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (ОВ C 272, 2007 г., стр. 4)]. При всички случаи крайните срокове не следва да бъдат по-дълги от сроковете, посочени в таблица 5 от Решение 2015/456.
Досъдебната процедура
19      По време на първата си среща с Комисията, проведена на 7 октомври 2014 г., българските органи обявяват решението си да не използват възможността за отмяна на оспорваните сделки за замяна на горски земи.
20      След като българските органи посочват, че с помощта на независим експерт ще извършат оценка на пазарната цена на заменените парцели горска земя към момента на сключване на съответната сделка за замяна, между 2014 г. и 2017 г. са организирани няколко тръжни процедури за подбор на този експерт. На 16 октомври 2017 г. българските органи предлагат „Агролеспроект“ ЕООД за одобрение от Комисията. На 26 октомври 2017 г. последната одобрява избора на Агролеспроект. На 7 ноември 2017 г. българските органи и Агролеспроект сключват договор за предоставяне на услуга по изчисляване на пазарната цена на заменените парцели горска земя.
21      На 4 септември 2018 г. българските органи представят на Комисията доклада си за оценката на пазарните цени на заменените парцели горска земя.
22      През 2020 г. Комисията установява, че Агролеспроект е публично предприятие и че функциите по управление се упражняват от органа, предоставил съответната държавна помощ, а именно от министъра на земеделието, храните и горите, и приема, че поради това Агролеспроект не отговаря на изискваното условие за независимост.
23      С писмо от 22 септември 2020 г. Комисията приканва българските органи да преразгледат всички отделни доклади за оценка, изготвени от Агролеспроект, за да се определят пазарните цени на заменените парцели горска земя по метода, описан в Решение 2015/456, и незабавно да изчислят правилните суми на подлежащата на възстановяване държавна помощ.
24      С писмо от 2 ноември 2020 г. българските органи уведомяват Комисията за подадени до националните съдилища множество жалби срещу издадените разпореждания за възстановяване и за липсата на процесуален или законодателен механизъм, позволяващ да се възобнови или прекрати висящо съдебно производство.
25      С писмо от 11 май 2021 г. българските органи защитават избора на Агролеспроект за експерт.
26      С писмо от 12 юли 2022 г. българските органи посочват, че от общо 102 случая, в които е установено предоставяне на държавна помощ, дотогава са образувани 66 съдебни производства относно възстановяването на тази помощ и че по десет дела Върховният административен съд (България) е отменил оспорваните разпореждания за възстановяване. Те уточняват, че са изпратили 21 разпореждания за възстановяване, по 10 от които е направено плащане, а по 5 сделката за замяна е била развалена.
27      В рамките на едно от производствата по обжалване, посочени в точка 24 от настоящото решение, Съдът е сезиран с преюдициално запитване от Административен съд Варна (България) с въпроси относно тълкуването на Решение 2015/456, на член 107, параграф 1 ДФЕС, що се отнася до понятието „предприятие“, и на член 16, параграф 3 от Регламент 2015/1589, що се отнася до критериите за определяне на размера на държавна помощ, получена при придобиването на поземлени имоти чрез замяна, като се имат предвид редът и условията за изчисляване на пазарната цена на парцелите горска земя. Съдът се произнася по тези въпроси в решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите (C‑325/22, EU:C:2023:793).
28      При тези обстоятелства Комисията решава да предяви настоящия иск.
По иска
29      В подкрепа на иска си Комисията изтъква три твърдения за нарушения. Първото от тях е свързано с неизпълнението на Решение 2015/456 в определения срок. Второто твърдение за нарушение е свързано с наличието на силно ограничен резултат при възстановяването на съответната държавна помощ. Третото твърдение за нарушение е свързано с липсата на обстоятелства, показващи абсолютната невъзможност за изпълнение на Решение 2015/456.
30      Република България иска искът да бъде отхвърлен като неоснователен.
Предварителни бележки
31      Следва да се припомни, че съгласно практиката на Съда държавата членка, която е адресат на решение, задължаващо я да възстанови неправомерни помощи, обявени за несъвместими с вътрешния пазар, е длъжна по силата на член 288, четвърта алинея ДФЕС да вземе всички подходящи мерки, за да осигури изпълнението на това решение. Тя трябва да успее реално да си възстанови дължимите ѝ суми, за да отстрани нарушаването на конкуренцията, причинено от предоставеното с помощите конкурентно предимство (решения от 12 май 2021 г., Комисия/Гърция (Помощи за земеделските производители), C‑11/20, EU:C:2021:380, т. 33 и цитираната съдебна практика, и от 20 януари 2022 г., Комисия/Гърция (Възстановяване на държавни помощи —Ferronickel), C‑51/20, EU:C:2022:36, т. 55 и цитираната съдебна практика).
32      Съгласно член 16, параграф 3 от Регламент 2015/1589 възстановяването на държавна помощ, обявена с решение на Комисията за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар, трябва да се извършва, както следва и от съображение 25 от този регламент, незабавно и в съответствие с процедурите, предвидени в националното законодателство на съответната държава членка, стига те да позволяват незабавното и ефективно изпълнение на това решение, като това условие е израз на изискванията на принципа на ефективност, установен в практиката на Съда (решение от 15 септември 2022 г., Fossil (Gibraltar), C‑705/20, EU:C:2022:680, т. 40). За тази цел съответните държави членки вземат всички необходими мерки, предвидени в съответните им правни системи, включително временни мерки, без да се засяга правото на Съюза (решение от 12 май 2021 г., Комисия/Гърция (Помощи за земеделските производители), C‑11/20, EU:C:2021:380, т. 34).
33      Ето защо закъсняло възстановяване, след изтичане на определените срокове, не може да отговаря на изискванията на Договора за функционирането на ЕС. В това отношение от постоянната съдебна практика следва, че референтната дата за прилагането на член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС е датата, предвидена в решението, чието неизпълнение се оспорва, или евентуално датата, определена впоследствие от Комисията (решения от 12 февруари 2015 г., Комисия/Франция, C‑37/14, EU:C:2015:90, т. 55 и 56 и цитираната съдебна практика, и от 29 април 2021 г., Комисия/Испания (Цифрова наземна телевизия в Кастилия-Ла Манча), C‑704/19, EU:C:2021:342, т. 50).
34      Накрая, според постоянната съдебна практика, с изключение на случаите, в които решение за възстановяване е било отменено по силата на член 263 ДФЕС, единственото основание за защита, което може да изтъкне държава членка срещу предявен от Комисията иск за установяване на неизпълнение на задължения въз основа на член 108, параграф 2 ДФЕС, е абсолютната невъзможност за правилно изпълнение на решението, на което е адресат (решение от 11 септември 2014 г., Комисия/Германия, C‑527/12, EU:C:2014:2193, т. 48 и цитираната съдебна практика, както и, в този смисъл, решение от 12 май 2021 г., Комисия/Гърция (Помощи за земеделските производители), C‑11/20, EU:C:2021:380, т. 40 и цитираната съдебна практика).
35      Съгласно съдебната практика условието да е налице абсолютна невъзможност, не е изпълнено, когато държавата членка ответник само изтъква правни, политически или практически трудности, с които се е сблъскала при изпълнението на съответното решение, без да направи реални постъпки пред съответните предприятия за възстановяване на съответната държавна помощ и без да предложи на Комисията алтернативни способи за изпълнение на това решение, които биха позволили преодоляването на тези трудности (решения от 14 декември 2006 г., Комисия/Испания, C‑485/03—C‑490/03, EU:C:2006:777, т. 74 и цитираната съдебна практика, и от 12 май 2021 г., Комисия/Гърция (Помощи за земеделските производители), C‑11/20, EU:C:2021:380, т. 43 и цитираната съдебна практика).
36      В случая, що се отнася до референтната дата, посочена в припомнената в точка 33 от настоящото решение съдебна практика, в самото начало следва да се отбележи, че безспорно датата, предвидена за изпълнението на Решение 2015/456, е 5 септември 2015 г. и че Република България не е поискала от Комисията да определи допълнителен срок за това изпълнение. Освен това, както бе припомнено в точка 1 от настоящото решение, със своите искания самата Комисия е свела иска до неизпълнението от страна на Република България на задълженията ѝ, произтичащи от членове 4—6 от Решение 2015/456, в определените срокове. Следователно референтната дата за прилагането на член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС в настоящия случай е 5 септември 2015 г.
37      Ето защо доводите, развити в рамките на второто твърдение за нарушение в смисъл, че Комисията по същество оспорва, от една страна, независимостта на Агролеспроект, избрано за независим експерт на 7 ноември 2017 г., и от друга страна, прилагането на методи за оценка, които според тази институция не отразяват реалната пазарна цена, не са релевантни за разглеждането на настоящия иск.
38      При това положение в светлината на съдебната практика, цитирана в точки 31—35 от настоящото съдебно решение, следва да се разгледат само първото и третото твърдение за нарушение.
По първото твърдение за нарушение
Доводи на страните
39      Комисията посочва, че на 26 ноември 2014 г. Република България е изготвила списък на сделките, които отговарят на условията на Регламент № 1998/2006. Тя добавя, че от 2014 г. до 2017 г. последната е организирала пет процедури за подбор на експерт, който да определи пазарната цена на заменените парцели горска земя, и че към момента на изтичането на определения в Решение 2015/456 срок за неговото изпълнение, а именно 5 септември 2015 г., все още е било в ход изготвянето на техническите спецификации за трета тръжна процедура за подбор на експерт.
40      Комисията твърди, че към 5 септември 2015 г. Република България не е изпълнила Решение 2015/456, тъй като не било налице каквото и да било възстановяване на съответната държавна помощ от нейните бенефициери и изпълнение на задълженията за предоставяне на информация, предвидени в член 6 от това решение.
41      Република България оспорва основателността на първото твърдение за нарушение.
42      На първо място, Република България твърди, че наличието на голям брой бенефициери на разглежданата държавна помощ представлява правна и фактическа сложност от значение за преценката при определянето на подходящ и разумен срок за изпълнението на Решение 2015/456. Възстановяването се отнасяло до държавни помощи, предоставени в рамките на 132 сделки за замяна на горски земи, съответстващи на общо 2 500 имота, чието изчисляване зависело от множество отделни фактори. Освен това в предвидения 12‑месечен срок за изпълнение на Решение 2015/456 се включвало времето, през което бенефициерите могат да упражнят правото си да обжалват разпорежданията за възстановяване, с които се установява наличието на публично вземане. Република България подчертава факта, че пред националните юрисдикции са образувани 68 съдебни производства срещу такива разпореждания. Упражняването на правото на ефективна съдебна защита от тези бенефициери не можело да се постави в зависимост от волята на българското правителство. Ето защо 12‑месечният срок, определен в Решение 2015/456 за изпълнението му, не бил разумен.
43      На второ място, Република България твърди, че е предприела множество действия в определения срок, като е изготвила техническата спецификация за тръжната процедура, за да определи експерта, който да изчисли пазарната цена на заменените парцели горска земя. Липсата на подадени оферти в рамките на първата организирана тръжна процедура представлявала обстоятелство извън контрола на българското правителство. Следващата тръжна процедура, насрочена през 2015 г., била отменена по настояване на Комисията вследствие на подадена до нейните служби жалба, без посочената институция да вземе предвид факта, че в тази жалба се сочат само прогнозни цени, а не цените по реални сделки.
44      Освен това Република България отбелязва, че в посочените в съображение 180 от Решение 2015/456 срокове е съставила списък от 132 сделки за замяна на горски земи, сключени в периода от 1 януари 2007 г. до 27 януари 2009 г., индивидуализирала е бенефициерите, от които следва да се възстанови държавната помощ, и е определила списък на бенефициерите, които са получили помощ de minimis. Тя твърди, че е положила усилия да изпълни пълноценно и ефективно Решение 2015/456, въвеждайки изискването в тръжните процедури, организирани през 2016 г. и 2017 г. за подбор на експерт, да се прегледат всичките 132 сделки и да се определи пазарната стойност на заменените парцели горска земя. Българското правителство избрало независим експерт, направило преглед на посочените сделки, при 103 от които възстановяването било обосновано, и изчислило точния размер на дължимите помощи. През 2019 г. и 2020 г. българското правителство издало 98 разпореждания с цел възстановяване на тези помощи.
45      В писмената си реплика Комисията изтъква, на първо място, че тъй като не е била подадена жалба за отмяна на Решение 2015/456 на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС, Република България е трябвало да изпълни това решение в определения в него срок. Посочената държава членка впрочем оспорила този срок за първи път в писмената си защита.
46      На второ място, изпълнението на Решение 2015/456, а именно възстановяването на държавната помощ, представлявало задължение за постигане на резултат, а не за положени максимални усилия. Само по себе си организирането на тръжни процедури за подбор на експерт не било достатъчно, за да се приеме, че това решение е изпълнено. Комисията счита освен това, че не може да бъде отговорна за нередностите, свързани с организацията на тръжна процедура и с подбора на експерта.
47      На трето място, издаването на 98 разпореждания за възстановяване не позволявало да се приеме, че държавната помощ е била възстановена. При производство пред националните съдилища българските органи, включително тези съдилища, трябвало да вземат всички необходими мерки, предвидени в тяхната правна система, включително временни мерки, за да гарантират незабавното и ефективно изпълнение на Решение 2015/456. Всъщност задължението за осигуряване на пълната ефективност на това решение и за достигане до разрешение в съответствие с целта на решението предполагало да се гарантира, че бенефициерите на тази помощ не разполагат, дори само временно, с нея. Обстоятелството, че националното съдебно производство автоматично спира действието на обжалваното разпореждане за възстановяване и възпрепятства ефективното възстановяване на посочената помощ, само по себе си представлявало нарушение на правото на Съюза, и по-специално на принципа на ефективност при изпълнението на Решение 2015/456.
48      В писмената си дуплика Република България твърди, на първо място, че не е била в състояние да прецени разумността на определения в Решение 2015/456 срок за изпълнението му, преди да се сблъска с породените от последното трудности. Освен това още в предварителната фаза на разследване, в съответствие с принципа на лоялно сътрудничество, българските органи уведомили Комисията за невъзможността да се постигне обективна съпоставка с ценовите нива на сделките, сключени на пазара на недвижими имоти.
49      На второ място, в Решение 2015/456 Комисията не взела предвид предоставената от българските органи информация относно стойността на недвижимите имоти съгласно съответните нотариални актове, за да разработи и предложи на тези органи способ за получаване на реалната пазарна цена, посочена от тази институция в споменатото решение.
50      На трето място, Република България взела конкретни мерки, имащи за цел бенефициерите на държавната помощ да не разполагат, дори временно, с нея. Така съгласно мораториум, приет през 2009 г., те притежавали само голата собственост върху получените от държавата горски земи, без да могат да реализират строителство върху тях, което понижавало стойността на тези земи. Самите бенефициери били на загуба и при това положение нямало действително нарушаване на конкуренцията. Следователно Комисията изобщо не успяла да докаже, че този мораториум не е ефективна мярка за изпълнение на Решение 2015/456.
Съображения на Съда
51      В самото начало следва да се припомни, че референтната дата за прилагането на член 108, параграф 2, втора алинея ДФЕС в настоящия случай е 5 септември 2015 г.
52      Следва да се отбележи, че безспорно на 17 октомври 2014 г. българските органи са изпратили списък на сделки за замяна на горски земи, които отговарят на условията, за да се считат за „помощ de minimis“. Според Република България на 22 октомври 2014 г. Комисията е уведомила българските органи, че този списък е изготвен правилно, което тази институция потвърждава в съдебното заседание.
53      Ето защо следва да се констатира, че според Комисията сделките за замяна на горски земи, включени в този списък, трябва да се считат за „помощ de minimis“ и при тях не трябва да има възстановяване от българските органи при изпълнението на Решение 2015/456.
54      На първо място, що се отнася до задължението за възстановяване на държавната помощ, предвидено в членове 4 и 5 от Решение 2015/456, следва да се констатира, че Република България никога не е оспорвала задължението си за възстановяване на тази помощ и че е направила конкретни постъпки за това възстановяване.
55      Същевременно, от една страна, от писмените изявления на Република България е видно, че развалянето на шест сделки за замяна на горски земи е извършена най-рано през 2020 г.
56      От друга страна, важно е да се уточни, че с отправен от Съда до българските органи въпрос, на който е поискан писмен отговор, те са приканени да уточнят сделките за замяна на горски земи, довели до действително възстановяване на предоставената държавна помощ по друг начин, а не чрез отмяна на сделката за замяна, и за сума, за която Комисията е дала одобрение. В отговор на този въпрос Република България представя списък на тези сделки, от който е видно, че всички дати, на които са извършени възстановяванията, са след 5 септември 2015 г.
57      В това отношение Република България не твърди, че преди 5 септември 2015 г. действително е възстановила суми, съответстващи на държавната помощ, установена в Решение 2015/456.
58      В резултат на това следва да се констатира, че при сделките за замяна, различни от включените в споменатия в точка 53 от настоящото решение списък, към 5 септември 2015 г., както твърди Комисията, Република България не е пристъпила, дори частично, към действителното възстановяване на държавната помощ в съответствие с членове 4 и 5 от Решение 2015/456.
59      Изтъкнатите от Република България доводи не могат да поставят под въпрос тази констатация.
60      Първо, доколкото Република България твърди, че определеният в Решение 2015/456 срок за неговото прилагане не е разумен, ако с тези доводи в рамките на настоящия иск имплицитно се твърди, че това решение е незаконосъобразно, същите трябва да се отхвърлят.
61      Всъщност съгласно постоянната съдебна практика държава членка не може да се позовава на незаконосъобразността на дадено решение като способ за защита срещу иск за установяване на неизпълнение на задължения, основан на неизпълнението на това решение, с изключение на хипотезата, в която последното трябва да се счита за несъществуващо. Всякакво оспорване на законосъобразността на такъв акт от правото на Съюза трябва да се извърши в рамките на отделно производство, а именно това по жалба за отмяна по член 263 ДФЕС (вж. по-специално решение от 12 февруари 2015 г., Комисия/Франция, C‑37/14, EU:C:2015:90, т. 77 и цитираната съдебна практика, както и, в този смисъл решение от 29 април 2021 г., Комисия/Испания (Цифрова наземна телевизия в Кастилия-Ла Манча), C‑704/19, EU:C:2021:342, т. 69 и цитираната съдебна практика). Република България обаче не е подала жалба за отмяна на Решение 2015/456 и доводите ѝ не съдържат нищо, което да постави под въпрос самото съществуване на това решение.
62      Освен това, както бе посочено в точка 36 от настоящото решение, безспорно е, че Република България не е поискала удължаване на срока, предвиден в Решение 2015/456 за неговото изпълнение.
63      Доколкото доводите на Република България, изложени в точка 60 от настоящото решение, трябва да се разбират като служещи да се изтъкне, че изпълнението на Решение 2015/456 в определения срок е невъзможно, тези доводи са разгледани в рамките на третото твърдение за нарушение.
64      Второ, доколкото Република България изтъква вземането на множество мерки в определения срок, а именно, по същество, че е изготвила техническа спецификация за тръжните процедури за подбор на експерта, който да изчисли пазарната цена на заменените парцели горска земя, и е започнала тръжните процедури, факта, че за организираните през 2016 г. и 2017 г. тръжни процедури е изискала да бъдат преразгледани 132 сделки за замяна и е определила пазарната стойност на заменените парцели горска земя, както и факта, че е изчислила точния размер на получените помощи и е издала разпореждания за възстановяване на тези помощи, следва да се отбележи, че независимо от действителната дата, на която тези мерки са били взети, нито една от тях не представлява действително възстановяване на сумите на държавната помощ в съответствие с членове 4 и 5 от Решение 2015/456, тъй като това решение налага задължение за постигане на резултат (вж. в този смисъл решение от 14 април 2011 г., Комисия/Полша, C‑331/09, EU:C:2011:250, т. 56 и 57 и цитираната съдебна практика).
65      Трето, доводът на Република България, че са били взети конкретни мерки, имащи за цел бенефициерите на държавната помощ да не разполагат, дори временно, с тази помощ, трябва да се отхвърли, тъй като тези мерки не могат да се считат за мерки за изпълнение на Решение 2015/456.
66      Всъщност Република България твърди, че вследствие на приемането на тези мерки бенефициерите вече са притежавали само „голата собственост“ върху получените от държавата горски земи, без да могат да реализират строителство от какъвто и да било вид върху тези земи, което понижавало стойността на посочените земи.
67      Същевременно, от една страна, както е видно от писмените изявления на Република България и от обсъжданията в съдебното заседание, тези мерки предхождат приемането на Решение 2015/456, тъй като след въвеждането през 2009 г. от българските органи на мораториум върху промяната на предназначението на заменените земи, тези органи забраняват строителството върху тези земи със закон, приет през 2011 г.
68      От друга страна, тъй като в Решение 2015/456 е счетено, че решението на публичните органи да одобрят промяна на предназначението на получените от държавата горски земи не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, в това отношение не трябва да се възстановява никаква помощ. Освен това фактът, че не е възможно да се строи върху земите, получени от държавата в резултат на сделка за замяна на горски земи, не позволява да се направи изводът, че икономическото предимство, което съгласно Решение 2015/456 е получено от такава замяна, вече не съществува.
69      На второ място, що се отнася до задължението по член 6 от Решение 2015/456, съгласно който Република България е била длъжна да предостави определена информация в срок от четири месеца, осем месеца и дванадесет месеца от уведомяването за посоченото решение, тази държава членка твърди, че в сроковете, определени в съображение 180 от Решение 2015/456, е съставила списък от 132 сделки за замяна на горски земи, сключени в периода 2007—2009 г., индивидуализирала е бенефициерите, от които следва да се възстанови държавната помощ, и е изготвила списък на бенефициерите, които са получили помощ de minimis.
70      Независимо от датите, на които тези мерки са били взети, трябва да се отбележи, че приемането им не позволява да се приеме, че Република България е предоставила информацията, която е трябвало да предаде на Комисията в съответствие с член 6 от Решение 2015/456.
71      Посочените мерки всъщност не съответстват на информацията, описана в член 6, параграфи 1—3 от Решение 2015/456. Освен това, както следва от точки 54—68 от настоящото съдебно решение, тъй като в предвидения в Решение 2015/456 срок Република България не е пристъпила, дори частично, към действителното възстановяване на държавната помощ, не може да се приеме, че преди 5 септември 2015 г. тази държава членка е съобщила на Комисията всички посочени в член 6, параграф 4 от това решение мерки и информация.
72      С оглед на всички изложени по-горе съображения първото твърдение за нарушение трябва да бъде уважено.
По третото твърдение за нарушение
Доводи на страните
73      Комисията припомня, че държавите членки трябва да докажат, че добросъвестно са се опитали да възстановят държавната помощ и да сътрудничат с нея в съответствие с член 4, параграф 3 ДЕС, за да преодолеят евентуалните трудности, които срещат. Настоящият случай обаче не бил такъв. Комисията посочва, че според информацията, с която разполага, Решение 2015/456 все още не е било напълно изпълнено към датата на подаване на исковата ѝ молба.
74      На първо място, Комисията изтъква, че 66 от 102-та бенефициери на държавната помощ са оспорили разпорежданията за възстановяване пред националните съдилища, което довело до допълнителни забавяния в изпълнението на Решение 2015/456 и евентуално до нови административни и съдебни процедури.
75      От една страна, компетентните национални органи и националните юрисдикции били длъжни да гарантират пълната ефективност на Решение 2015/456 и да достигнат до разрешение в съответствие с целта на това решение, а именно да се гарантира, че бенефициерите на държавната помощ няма да разполагат, дори временно, със средства в размер на държавната помощ. При това положение националните юрисдикции не можели да приложат метод за изчисляване на размера на тази помощ, който води до неутрализиране на икономическото предимство, установено в това решение. Освен това Република България не посочвала да е налице спиране на изпълнението на разпореждане за възстановяване на държавната помощ въз основа на съмнения, породени от валидността на Решение 2015/456, независимо дали тези съмнения са формулирани от същата държава членка в рамките на жалба за отмяна, подадена на основание член 263 ДФЕС, или от национални съдилища.
76      От друга страна, според Комисията — доколкото Република България счита, че съгласно българското право не могат да се засегнат текущите съдебни производства, нито решенията, които имат сила на пресъдено нещо — съответната национална юрисдикция е длъжна да гарантира пълното действие на нормите от правото на Съюза, като при необходимост по собствена инициатива оставя без приложение разпоредбите от националното законодателство, които им противоречат. Така силата на пресъдено нещо на решенията на националните съдилища, с които де факто се неутрализира възстановяването на помощта, не била предпоставка за абсолютна невъзможност за изпълнение на решение на Комисията.
77      На второ място, Комисията подчертава, че за да изпълни задължението за възстановяване на съответната държавна помощ, държавата членка трябва да приеме нови правни актове или да отмени разпоредби от националното право, които не позволяват изпълнение на решението, с което се разпорежда възстановяването на неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар помощ, и бързо отстраняване на срещнатите трудности. Така Допълнителните разпоредби на Закона за държавната собственост, прилагани от съдебните експерти, следвало да бъдат променени или да останат неприложени, за да се даде пълна ефективност на Решение 2015/456, а това изцяло зависело от Република България.
78      Република България оспорва основателността на третото твърдение за нарушение.
79      На първо място, Република България твърди, че поради наличието на малък брой сделки между частни лица Агролеспроект е било изправено пред обективна невъзможност да намери аналогични сделки на пазара, въз основа на които да се изготвят оценки за пазарните цени на заменените горски земи, които да удовлетворят недоказаните претенции на Комисията за „реална пазарна цена“.
80      На второ място, Република България твърди, че националните юрисдикции са отменили разпореждания за възстановяване, като се основават на експертизи на вещи лица, изготвени съобразно националните критерии за оценяване, предвидени в § 1а, точки 2 и 4 от Допълнителните разпоредби на Закона за държавната собственост. В това отношение от решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите (C‑325/22, EU:C:2023:793, т. 60), следвало, че посоченият § 1a, точки 2 и 4 е в съответствие с член 107, параграф 1 ДФЕС и член 16, параграф 3 от Регламент 2015/1589. Следователно решенията на българските съдилища съответствали на правото на Съюза.
81      Освен това в своите решения, постановени до деня на представяне на писмения отговор на Република България, Върховният административен съд (България) категорично отхвърлял възможността да се ползват имоти с друго предназначение. Впрочем съгласно постоянната съдебна практика, тъй като абсолютната невъзможност за изпълнение можела да е от правен характер, когато произтича от взетите от националните юрисдикции решения, стига тези решения да съответстват на правото на Съюза, от това следвало, че в случая Република България е била изправена пред такава невъзможност.
82      На трето място, Република България твърди, че в определения срок е отнесла до Комисията проблемите, свързани с възстановяването на държавната помощ, и е поискала указания, с които да обвърже националните юрисдикции да съобразят същите. Тъй като Комисията не ѝ дала тези указания и по този начин не изпълнила задължението си за лоялно сътрудничество, в рамките на производствата по обжалване на разпорежданията за възстановяване процесуалните представители на министъра на земеделието, храните и горите поискали да се отправи преюдициално запитване до Съда, довело до решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите (C‑325/22, EU:C:2023:793), което дало нови възможности на българските органи да вземат последващи мерки за преодоляване на трудностите, свързани с изпълнението на Решение 2015/456.
83      На четвърто място, Република България припомня, че Комисията не е посочила нито в Решение 2015/456, нито на по-късен етап конкретен метод за оценка на пазарните цени на заменените горски земи. Освен това, що се отнася до твърденията на Комисията, че изготвените оценки са ненадеждни, тази институция не посочвала нито в исковата си молба, нито в приложенията към нея конкретна или приблизителна цифрова стойност на „реалната пазарна цена“.
84      В писмената си реплика Комисията подчертава, на първо място, че от решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите (C‑325/22, EU:C:2023:793), не следва, че националните юрисдикции изчисляват размера на държавната помощ по начин, който води до изпълнение на Решение 2015/456, нито че методът, произтичащ от Закона за държавната собственост, води до правилно изчисляване на реалната пазарна цена. Тя отбелязва направената от Съда констатация, че националната юрисдикция трябва да вземе под внимание, от една страна, занижаването на цените в нотариалните актове и от друга страна, недостатъчния брой продажби, които могат да се вземат предвид по аналогия, за да се осигури надеждно сравняване. От решение на Върховния административен съд от 20 април 2021 г. обаче следвало, че тези два фактора не са били взети предвид при прилагането на метода, произтичащ от Закона за държавната собственост.
85      Освен това било очевидно, че решенията на националните юрисдикции не са в съответствие с правото на Съюза, като се има предвид, че съдебните експерти, изчисляващи пазарните цени на заменените горски земи по-специално въз основа на данните в нотариалните актове, неутрализирали възстановяването на държавната помощ в 58 случая.
86      На второ място, Комисията не е съгласна, че трябва да намери разрешение на вътрешната предполагаема правна невъзможност за възстановяване на неправомерна държавна помощ. Тя подчертава, че понятието „абсолютна правна невъзможност“ се възприема стриктно, така че да не се накърнява предимството и ефективността на правото на Съюза, и не може да произтича от съществуването на национална правна уредба, която възпрепятства ефективното възстановяване. Освен това тя счита, че съображения 172—179 от Решение 2015/456 предоставят на Република България няколко възможности да се справи със сложното възстановяване на държавната помощ.
87      На трето място, Комисията уточнява, че към датата на подаване на писмената реплика Република България е предоставила данни само за суми на държавната помощ, изчислени в текущите национални съдебни производства. Комисията обаче не била запозната с окончателните данни, свързани с изчислението на подлежащите на възстановяване суми.
88      В писмената си дуплика Република България твърди, че е изменила разпоредбите на член 6 от Наредбата за оценка на поземлени имоти в горски територии (ДВ, бр. 63 от 16 август 2011 г.), изменена и допълнена (ДВ, бр. 34 от 3 май 2016 г.), за да изпълни Решение 2015/456. Пазарните цени на заменените горски земи, определени в оценителските експертизи на Агролеспроект, били получени благодарение на това изменение и въпреки недостатъчния брой аналогични сделки на пазара.
89      Съществувала и обективна невъзможност от правен характер, обусловена от прилагането от страна на националните съдилища на § 1a, точки 2 и 4 от Допълнителните разпоредби на Закона за държавната собственост, което било в съответствие с решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите (C‑325/22, EU:C:2023:793). Критериите, заложени в тези разпоредби, изисквали вещите лица да изследват аналогични сделки на пазара въз основа на нотариалните актове за тези сделки, които се приемат за действителни продажби на имоти със сходни характеристики.
Съображения на Съда
90      Следва да се припомни, на първо място — доколкото Република България твърди, че в Решение 2015/456 или на по-късен етап Комисията не е посочила нито конкретен метод за оценка на пазарните цени на заменените горски земи, нито конкретна или приблизителна цифрова стойност на „реалната пазарна цена“ — че в действителност Комисията е посочила три метода, които Република България е могла да използва, за да изпълни Решение 2015/456, и които са изложени в съображения 173—177 от последното.
91      Единият метод, посочен в съображение 177 от Решение 2015/456, предвижда отмяната на сделката за замяна на горски земи. Другите два метода, изложени в съображения 173—176 от това решение, се отнасят до определянето на размера на държавната помощ, която трябва да бъде възстановена, или въз основа на пазарните цени, които са в сила към момента на сделките за замяна и са посочени в представеното от Република България становище 2014/032997, или въз основа на определянето на този размер от независим експерт след оценката на пазарната цена на тези парцели.
92      При това положение, Комисията, която не е имала задължение да остойностява подлежащата на възстановяване помощ, противно на твърденията на Република България не е била длъжна да определя в Решение 2015/456 или на по-късен етап нито по-конкретни правила за оценяване на пазарните цени на заменените горски земи, нито конкретна или приблизителна цифрова стойност на „реалната пазарна цена“.
93      На второ място, тъй като Република България се позовава на обективната невъзможност, пред която е било изправено Агролеспроект, а именно да намери аналогични сделки на пазара, за да оцени пазарните цени на заменените земи, важно е да се подчертае, от една страна, че възможността да се прибегне до оценка на тези цени с помощта на експерт, предвидена в съображение 176 от Решение 2015/456, не е била единственият възможен метод за оценка на размера на подлежащата на възстановяване държавна помощ, както бе споменато в точка 91 от настоящото съдебно решение, и от друга страна, че стига извършената от този експерт оценка да е в съответствие с това решение, не е било необходимо тя да се основава на другия метод, посочен в тази точка. Така, въпреки че Комисията е одобрила избора на Агролеспроект, изборът да се прибегне до оценка с помощта на експерт, не е наложен с Решение 2015/456, а произтича от решение на българските органи.
94      В това отношение следва да се отбележи, както посочва генералният адвокат в точки 64, 89 и 90 от заключението си, че експертът е можел да бъде публично предприятие и при настоящото състояние на правото на Съюза и практиката на Комисията по вземане на решения Република България не е имала причина да съобщава на Комисията информацията за факта, че Агролеспроект е публично предприятие, контролирано по-специално от Министерството на земеделието, храните и горите.
95      Освен това така изтъкнатите от Република България трудности да се намерят аналогични сделки на пазара, за да се оценят пазарните цени на заменените земи, са от практическо естество и са били известни на тази държава членка, тъй като тя е съобщила за тях на Комисията в хода на административното производство, както е посочено в Решение 2015/456. Съгласно припомнената в точка 35 от настоящото решение съдебна практика обаче такива трудности не позволяват да се приеме, че в случая е изпълнено условието да е налице абсолютна невъзможност за изпълнение на Решение 2015/456.
96      На трето място, доколкото Република България се позовава на наличието на жалби пред националните съдилища срещу издадените разпореждания за възстановяване, следва да се отбележи, че тази държава членка не твърди в рамките на тези производства да са вземани мерки с цел бенефициерите да не се ползват, дори временно, от съответната помощ. Освен това Република България не твърди, че валидността на Решение 2015/256 е била поставена под въпрос в рамките на такива обжалвания.
97      Ето защо в съответствие с припомнената в точка 35 от настоящото решение съдебна практика тези правни трудности не позволяват да се приеме, че в случая е изпълнено условието да е налице абсолютна невъзможност за изпълнение на Решение 2015/456.
98      На четвърто място, доколкото Република България се позовава на абсолютната невъзможност от правен характер да изпълни Решение 2015/456, която произтича от решения, взети от национални юрисдикции и съответстващи на правото на Съюза, като се има предвид текстът на решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите (C‑325/22, EU:C:2023:793), този довод трябва да се отхвърли.
99      В това отношение Съдът е постановил, че член 107, параграф 1 ДФЕС и член 16, параграф 3 от Регламент 2015/1589 a priori допускат критерии като предвидените в § 1a, точки 2 и 4 от Допълнителните разпоредби на Закона за държавната собственост — позволяващи да се определи размерът на държавна помощ, получена при придобиването на поземлени имоти чрез замяна на горски земи — които се основават на осреднените цени от вписаните сделки с поземлени имоти, притежаващи подобни характеристики като оценяваните и намиращи се в близост до тях, по които сделки поне една от страните е търговец и които са сключени в рамките на 12 месеца преди оценката (вж. в този смисъл решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите, C‑325/22, EU:C:2023:793, т. 56 и 60).
100    Съдът обаче добавя, че прилагането на такива критерии трябва да бъде съвместимо с решението на Комисията за възстановяването на държавната помощ, и че те трябва да позволяват да се определи пазарната стойност на тези земи към момента на сделката за замяна. В това отношение, както впрочем отбелязва Република България, Съдът е уточнил, че именно запитващата юрисдикция, от която идва преюдициалното запитване, трябва да провери правдивостта на обстоятелството, че цените по сделките с недвижими имоти на практика се занижавали, за да се намали размерът на данъците и нотариалните такси, както и на обстоятелството, посочено от българското правителство в писменото му становище, че продажбите, които могат да се вземат предвид по аналогия, са недостатъчни, за да се осигури надеждно сравняване (вж. в този смисъл решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите, C‑325/22, EU:C:2023:793, т. 56, 58 и 60).
101    Изтъкнатите от Република България трудности, произтичащи по същество от необходимостта да се приложи § 1а, точки 2 и 4 от Допълнителните разпоредби на Закона за държавната собственост, при положение че било трудно да се намерят аналогични сделки на пазара, за да се направят оценки на пазарните цени на заменените земи, са правни и практически трудности. Същевременно, от една страна, както вече бе посочено в точка 93 от настоящото решение, тези трудности произтичат от избора на българските органи да използват метод за изчисляване на размера на подлежащата на възстановяване помощ, основан на определянето на пазарната цена на съответните земи с помощта на експерт. От друга страна, доколкото прилагането на § 1а, точки 2 и 4 от Допълнителните разпоредби на Закона за държавната собственост е възпрепятствало изпълнението на Решение 2015/456, българските органи е следвало да вземат всички необходими мерки, за да не бъдат изправени пред такива трудности при изпълнението, и по този начин да осигурят пълното действие на това решение.
102    Както Съдът припомня в решение от 19 октомври 2023 г., Министър на земеделието, храните и горите (C‑325/22, EU:C:2023:793, т. 55 и цитираната съдебна практика), ако метод за оценяване води до резултат, който се отклонява от пазарната стойност, националният съд е длъжен да го остави без приложение, по силата на задължението, възложено на всички държавни органи, включително националните правораздавателни органи, да не прилагат норма от националното право, противоречаща на правото на Съюза.
103    В това отношение е важно да се подчертае, че Комисията трябва да докаже чрез конкретни и точни доказателства, че пазарната цена, установена от българските органи, не позволява да се осигури възстановяване на държавната помощ при изпълнението на Решение 2015/456.
104    На пето място, доколкото Република България твърди, че определеният в Решение 2015/456 срок за прилагането му не е разумен, и доколкото доводите ѝ трябва да се разбират като служещи да се изтъкне, че изпълнението на Решение 2015/456 в определения срок е невъзможно, както бе посочено в точка 63 от настоящото съдебно решение, тези доводи трябва да се отхвърлят. Всъщност, както бе посочено в точка 36 от настоящото съдебно решение, Република България не е поискала от Комисията да определи допълнителен срок за това изпълнение.
105    При това положение следва да се констатира, че закъснението при изпълнението на Решение 2015/456 не е оправдано и третото твърдение за нарушение трябва да бъде уважено.
106    С оглед на изложените по-горе съображения, тъй като първото и третото твърдение за нарушение трябва да бъдат уважени, се налага констатацията, че като не е взела в определените срокове всички необходими мерки за изпълнението на Решение 2015/456, Република България не е изпълнила задълженията си по членове 4—6 от това решение и по Договора за функционирането на ЕС.
По съдебните разноски
107    Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като Комисията е направила искане за осъждането на Република България, а последната е загубила делото, тя трябва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:
1)      Като не е взела в определените срокове всички необходими мерки за изпълнението на Решение (ЕС) 2015/456 на Комисията от 5 септември 2014 година относно схема за помощ № SA.26212 (11/C) (ex 11/NN — ex CP 176/A/08) и SA.26217 (11/C) (ex 11/NN — ex CP 176/B/08), приведена в действие от Република България при замените на горска земя, Република България не е изпълнила задълженията си по членове 4—6 от това решение и по Договора за функционирането на ЕС.
2)      Осъжда Република България да заплати съдебните разноски.
Spineanu-Matei
Rodin
Fenger
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 13 ноември 2025 година.
Секретар
Председател на състава
A. Calot Escobar
O. Spineanu‑Matei
*      Език на производството: български.