62019CO0103_INF
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 2. juni 2021 – SUSH og CGT Sanidad de Madrid
(Sag C-103/19) (
1
)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – § 5, stk. 1 – flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter inden for den offentlige sundhedssektor – begrebet »objektive omstændigheder« – begrebet »tilsvarende retsregler«, der har til formål at forhindre misbrug – konvertering fra ansættelse som vedtægtsmæssigt hjælpepersonale til ansættelse som midlertidigt vedtægtsmæssigt ansat – permanent behov for vedtægtsmæssigt hjælpepersonale med tidsbegrænset ansættelse«
1.
Socialpolitik – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 1999/70 – foranstaltninger, der har til formål at forhindre misbrug ved anvendelse af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter – national lovgivning, hvorefter indplaceringen for en kategori af midlertidigt ansatte ændres således, at en ansættelse som vedtægtsmæssigt hjælpepersonale konverteres til en ansættelse som vedtægtsmæssigt midlertidigt ansat – eventuel fastansættelse af disse ansatte efter afholdelse af udvælgelsesprocedurer, der tilsigter permanent besættelse af de stillinger, de sidstnævnte midlertidigt besidder – sådanne foranstaltningers egnede karakter – den nationale rets efterprøvelse
(Rådets direktiv 1999/70, bilag, § 5)
(jf. præmis 31, 34, 35, 40, 43-45 og 47-49 samt konkl. 1)
2.
Socialpolitik – rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP – direktiv 1999/70 – foranstaltninger, der har til formål at forhindre misbrug ved anvendelse af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter – national lovgivning, hvorefter det alene er en ansættelse som vedtægtsmæssigt hjælpepersonale, der kan konverteres til en ansættelse som vedtægtsmæssigt midlertidigt ansat – lovlighed – betingelser – egnet foranstaltning med henblik på at forhindre og sanktionere misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold – anden effektiv foranstaltning foreligger med henblik på at sanktionere misbrug over for arbejdstagere med tidsbegrænset ansættelse, der ikke er ansat som vedtægtsmæssigt hjælpepersonale – den nationale rets efterprøvelse
(Rådets direktiv 1999/70, bilag, § 5)
(jf. præmis 51, 53 og 54 samt konkl. 2)
Konklusion
1)
§ 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, der er optaget som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at det påhviler den nationale ret i overensstemmelse med alle de regler i national ret, der finder anvendelse, at vurdere, om nationale foranstaltninger, hvorefter indplaceringen for en kategori af midlertidigt ansatte ændres således, at en ansættelse som vedtægtsmæssigt hjælpepersonale konverteres til en ansættelse som vedtægtsmæssigt midlertidigt ansat, og hvorefter disse ansatte eventuelt fastansættes efter afholdelse af udvælgelsesprocedurer, der tilsigter permanent besættelse af de stillinger, de sidstnævnte midlertidigt besidder, udgør effektive foranstaltninger for at forhindre og – i givet fald – sanktionere misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold eller tilsvarende retsregler som omhandlet i denne bestemmelse. Såfremt dette ikke er tilfældet, påhviler det denne ret at undersøge, om der i den gældende nationale lovgivning findes andre effektive foranstaltninger til at forhindre og sanktionere dette misbrug.
2)
§ 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, som findes i bilaget til direktiv 1999/70, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter det alene er en ansættelse som vedtægtsmæssigt hjælpepersonale, der kan konverteres til en ansættelse som vedtægtsmæssigt midlertidigt ansat, såfremt den pågældende konvertering udgør en egnet foranstaltning til at forhindre og – i givet fald – sanktionere misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold eller en tilsvarende retsregel som omhandlet i denne bestemmelse, og når der i den nationale retsorden er fastsat andre effektive foranstaltninger for at forhindre og sanktionere et sådant misbrug over for arbejdstagere med tidsbegrænset ansættelse, der ikke er ansat som vedtægtsmæssigt hjælpepersonale, hvilket det påhviler den nationale ret at efterprøve.
(
1
) – EUT C 319 af 23.9.2019.