Lieta C‑15/17
Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.
pret
Rajavartiolaitos
(Korkein oikeus lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Montegobejas konvencija – 220. panta 6. punkts – Piekrastes valsts pilnvaras – Tiesas kompetence interpretēt starptautisko tiesību normas – Direktīva 2005/35/EK – Kuģu radītais piesārņojums – 7. panta 2. punkts – Marpol 73/78 konvencija – Naftas noplūde no ārvalstu kuģa, kas ir tranzītā ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā – Apstākļi, kuros piekrastes valsts var vērsties pret ārvalstu kuģi – Kuģošanas brīvība – Jūras vides aizsardzība – Būtisks kaitējums vai būtiska kaitējuma risks, kas radīts piekrastei, saistītajām interesēm vai jebkuriem teritoriālās jūras vai ekskluzīvās ekonomiskās zonas resursiem – Skaidrs pierādījums
Kopsavilkums – Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedums
1.        Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Robežas – Starptautiska konvencija, kas Savienībai ir saistoša – Savienības parakstītas un apstiprinātas konvencijas noteikumu interpretēšana – Iekļaušana – 1982. gada Jūras tiesību konvencija (Montegobejas konvencija)
(LESD 267. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
2.        Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Robežas – Starptautiska konvencija, kas Savienībai ir saistoša – Starptautiskā konvencija par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu (MARPOL 73/78 konvencija) – Savienības atvasināto tiesību normu, kuras ir ietveramas konvencijas piemērošanas jomā, interpretācija – Iekļaušana
(LESD 267. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
3.        Prejudiciāli jautājumi – Tiesas kompetence – Robežas – Starptautiska konvencija, kas Savienībai ir saistoša – Starptautiskā konvencija par iejaukšanās tiesībām atklātā jūrā naftas piesārņojuma gadījumā – Izslēgšana
(LESD 267. pants)
4.        Transports – Jūras transports – Kuģu radītais piesārņojums un sankciju ieviešana par pārkāpumiem – Direktīva 2005/35 – Piekrastes valstu izpildes pasākumi – Kuģa aizturēšana – Nosacījumi – Skaidrs pierādījums par pārkāpumu – Jēdziens
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
5.        Transports – Jūras transports – Kuģu radītais piesārņojums un sankciju ieviešana par pārkāpumiem – Direktīva 2005/35 – Piekrastes valstu izpildes pasākumi – Kuģa aizturēšana – Nosacījumi – Pārkāpums, kurš rada vai draud radīt kaitējumu piekrastei vai attiecīgās dalībvalsts saistītajām interesēm – Piekrastes vai saistīto interešu jēdziens
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
6.        Transports – Jūras transports – Kuģu radītais piesārņojums un sankciju ieviešana par pārkāpumiem – Direktīva 2005/35 – Piekrastes valstu izpildes pasākumi – Kuģa aizturēšana – Nosacījumi – Kaitējums, kurš nodarīts teritoriālās jūras vai ekskluzīvās ekonomiskās zonas resursiem – Resursu jēdziens – Plaša interpretācija
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
7.        Transports – Jūras transports – Kuģu radītais piesārņojums un sankciju ieviešana par pārkāpumiem – Direktīva 2005/35 – Piekrastes valstu izpildes pasākumi – Kuģa aizturēšana – Nosacījumi – Pārkāpums, kurš rada vai draud radīt kaitējumu piekrastei vai attiecīgās dalībvalsts saistītajām interesēm – Pārkāpuma seku novērtēšana – Būtiska piesārņojuma jēdziena atbilstība 1982. gada Jūras tiesību konvencijas (Montegobejas konvencija) izpratnē – Neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
8.        Transports – Jūras transports – Kuģu radītais piesārņojums un sankciju ieviešana par pārkāpumiem – Direktīva 2005/35 – Piekrastes valstu izpildes pasākumi – Kuģa aizturēšana – Nosacījumi – Pārkāpums, kurš rada vai draud radīt kaitējumu piekrastei vai attiecīgās dalībvalsts saistītajām interesēm – Pārkāpuma seku novērtēšana – Kritēriji
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
9.        Transports – Jūras transports – Kuģu radītais piesārņojums un sankciju ieviešana par pārkāpumiem – Direktīva 2005/35 – Piekrastes valstu izpildes pasākumi – Kuģa aizturēšana – Nosacījumi – Pārkāpums, kurš rada vai draud radīt kaitējumu piekrastei vai attiecīgās dalībvalsts saistītajām interesēm – Pārkāpuma seku novērtēšana – Attiecīgai jūras teritorijai raksturīgo iezīmju ņemšana vērā – Robežas
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts)
10.      Transports – Jūras transports – Kuģu radītais piesārņojums un sankciju ieviešana par pārkāpumiem – Direktīva 2005/35 – Piekrastes valstu izpildes pasākumi – Kuģa aizturēšana – Dalībvalsts iespēja noteikt stingrākus pasākumus atbilstoši starptautiskajām tiesībām – Izslēgšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 1. panta 2. punkts un 7. panta 2. punkts)
1.      Skat. nolēmuma tekstu.
(skat. 44. un 49. punktu)
2.      Skat. nolēmuma tekstu.
(skat. 45. punktu)
3.      Skat. nolēmuma tekstu.
(skat. 46. punktu)
4.      Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas, kas parakstīta Montegobejā 1982. gada 10. decembrī, 220. panta 6. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/35/EK (2005. gada 7. septembris) par kuģu radīto piesārņojumu un sodu, tostarp kriminālsodu, ieviešanu par nodarījumiem, kas saistīti ar piesārņojumu, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/123/EK (2009. gada 21. oktobris), 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vārdi “skaidrs pierādījums” šo noteikumu izpratnē attiecas ne vien uz pārkāpuma izdarīšanu, bet arī uz pierādījumu par šā pārkāpuma sekām.
Tādējādi šķiet, ka Montegobejas konvencijas autori bija iecerējuši piešķirt piekrastes valstij tiesības veikt šādu īpaši bargu pasākumu, ja, pirmkārt, kuģa izdarītais pārkāpums rada vai varētu radīt būtisku kaitējumu šai valstij un, otrkārt, ir atklājies, ka attiecīgais kuģis ir šāda pārkāpuma izdarītājs. Tā kā šie abi elementi ir vienādi svarīgi un kumulatīvi, Montegobejas konvencijas 220. panta 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas paredz, ka piekrastes valsts iejaukšanās ir pakārtota skaidra pierādījuma esamībai gan par to, ka šis kuģis ir izdarījis pārkāpumu šīs konvencijas 220. panta 3. punkta izpratnē, gan par būtisku kaitējumu vai tā risku, ko šai piekrastes valstij radījis šis pārkāpums.
(skat. 61., 62. un 65. punktu un rezolutīvās daļas 1) punktu)
5.      Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 220. panta 6. punktā un Direktīvas 2005/35, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punktā ietvertie jēdzieni “piekrastei vai saistītam interešu objektam” ir jāinterpretē tādējādi, ka principā tiem ir tāda pati nozīme kā “piekrastei vai [..] saistītām [..] interesēm” 1969. gada Konvencijas par iejaukšanās tiesībām atklātā jūrā, kas noslēgta Briselē 1969. gada 29. novembrī, I panta 1. punktā un II panta 4. punktā, ņemot vērā to, ka 220. panta 6. punkts ir piemērojams arī piekrastes valsts teritoriālās jūras nedzīvajiem resursiem un visiem resursiem tās ekskluzīvajā ekonomiskajā zonā.
(skat. 79. punktu un rezolutīvās daļas 2) punktu)
6.      Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 220. panta 6. punkts un Direktīvas 2005/35, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka piekrastes valsts teritoriālās jūras vai ekskluzīvās ekonomiskās zonas resursi šo noteikumu izpratnē attiecas ne tikai uz nozvejojamām sugām, bet arī uz dzīvajām sugām, kas saistītas ar nozvejojamām sugām vai no tām atkarīgajām sugām, piemēram, dzīvnieku un augu sugām, no kurām barojas nozvejojamās sugas.
Ir jānorāda, ka Montegobejas konvencijas 220. panta 6. punkts attiecas arī uz kaitējumu, kas ir radīts vai varētu tikt radīts “jebkādiem” piekrastes valsts teritoriālās jūras vai EEZ resursiem. Tādēļ šajā ziņā šis noteikums ir jāinterpretē plaši, kas izriet no tā formulējuma, un nav uzskatāms par tādu, kas no šā noteikuma tvēruma izslēdz atsevišķus resursus.
(skat. 81. un 84. punktu, rezolutīvās daļas 3. punktu)
7.      Principā nav jāņem vērā jēdziens “būtisks piesārņojums” Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 220. panta 5. punktā, piemērojot šīs konvencijas 220. panta 6. punktu un Direktīvas 2005/35, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punktu un, konkrētāk, novērtējot pārkāpuma sekas, kā tās definētas šajos noteikumos.
Taču, lai gan piekrastes valsts “saistītās intereses” kļūst parasti būtiskas piesārņojuma situācijā, ir jākonstatē, ka 1969. gada Konvencijas par iejaukšanās tiesībām atklātā jūrā II panta 4. pants tomēr attiecas tieši uz šāda piesārņojuma kaitējošām saimnieciskām, sociālām sekām un sekām, kas skar veselību, piekrastes valstij, proti, konkrētāk, faktu, ka būtisks kaitējums ir vai var tikt radīts vispirms dažādām profesionālām darbībām saistībā ar jūras lietošanu, ko veic piekrastes valsts iedzīvotāji, kas šiem iedzīvotājiem ir būtisks iztikas līdzeklis, kā arī tūrisma darbībām tās piekrastes reģionos un visbeidzot minēto iedzīvotāju veselību un labklājību. No šā salīdzinājuma izriet, ka pastāv būtiskas atšķirības starp Montegobejas konvencijas 220. panta 5. punktu un 220. panta 6. punktu. Proti, pirmkārt, 220. panta 5. punkta, lasot to Montegobejas konvencijas 1. panta 4. punkta gaismā, mērķis nav aizsargāt tieši piekrastes valsts īpašumu un saistītās intereses un, otrkārt, šai valstij nav jāpierāda “būtisks kaitējums” šīm interesēm.
(skat. 88.–90. un 92. punktu un rezolutīvās daļas 4) punktu)
8.      Lai novērtētu pārkāpuma sekas, kā tās ir definētas Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 220. panta 6. punktā un Direktīvas 2005/35, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punktā, ir jāņem vērā visas norādes, kas ļauj konstatēt, ka ir nodarīts vai var tikt nodarīts kaitējums piekrastes valsts īpašumam un saistītajām interesēm, kā arī novērtēt šim īpašumam vai šīm interesēm radītā kaitējuma vai kaitējuma, kas var tikt radīts, būtiskumu, tostarp ņemot vērā:
–        aizskāruma vairākiem, pat visiem šiem īpašumiem un visām saistītajām interesēm kumulatīvo raksturu, kā arī piekrastes valsts ievainojamības atšķirības, kas attiecas uz dažādiem īpašumiem un saistītām interesēm;
–        paredzamo noplūdes kaitīgo ietekmi uz šiem īpašumiem un saistītajām interesēm, papildus pieejamajiem zinātniskajiem datiem pamatojoties uz attiecīgajā noplūdē esošās kaitīgās vielas vai kaitīgo vielu raksturu, kā arī šīs noplūdes izplatīšanās apjomu, virzienu, ātrumu un ilgumu.
(skat. 102. punktu un rezolutīvās daļas 5. punktu)
9.      Baltijas jūras zonas īpašās ģeogrāfiskās un ekoloģiskās īpašības un tās ievainojamība ietekmē Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 220. panta 6. punkta un Direktīvas 2005/35, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 7. panta 2. punkta piemērošanas nosacījumus, kas attiecas uz pārkāpuma identificēšanu un kvalificēšanu un, lai arī ne automātiski, kaitējuma, ko šis pārkāpums ir nodarījis piekrastes valsts īpašumam un saistītajām interesēm, apmēra novērtējumu.
Šajā ziņā, kā to secinājumu 105. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, Baltijas jūra ir starptautiski atzīta par īpašu teritoriju, kam raksturīgas ģeogrāfiskās īpatnības un īpaši ievainojama ekosistēma, kurai nepieciešama īpaša aizsardzība. To paturot prātā, ir jāatgādina, ka Montegobejas konvencijas 220. panta 6. punkta īpašais mērķis ir nevis nodrošināt īpašu aizsardzību speciālai zonai, bet aizsargāt atsevišķus piekrastes valsts īpašumus un intereses neatkarīgi no tā, vai šai valstij pieguļošā jūra ir speciāla zona.
(skat. 104., 106., 108. punktu un rezolutīvās daļas 6) punktu)
10.    Direktīvas 2005/35, redakcijā ar grozījumiem, kas ir izdarīti ar Direktīvu 2009/123, 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj dalībvalstīm piemērot stingrākus pasākumus atbilstoši starptautiskajām tiesībām, nekā ir tie, kas ir uzskaitīti šīs direktīvas 7. panta 2. punktā, kad tas ir piemērojams, ņemot vērā to, ka piekrastes valstis ir pilnvarotas noteikt citus ekvivalenta tvēruma pasākumus tiem pasākumiem, kas ir paredzēti minētā 220. panta 6. punktā.
Taču atbilstoši šā sprieduma 63. punktam 220. panta 6. punkts pauž vēlmi, ko cenšas panākt ar Montegobejas konvenciju, izveidot visām jūras teritorijām taisnīgu līdzsvaru starp valstu interesēm piekrastes valstu statusā un valstu interesēm karoga valsts statusā. Tādēļ Direktīvas 2005/35 7. panta 2. punkts nav jāuzskata par tādu, kas ļauj piekrastes valstij noteikt stingrākus pasākumus nekā tie, kas ir noteikti šajā pantā, riskējot pārraut taisnīgo līdzsvaru starp piekrastes valsts interesēm un karoga valsts interesēm, ko cenšas panākt Montegobejas konvencijas 220. panta 6. punkts. To paturot prātā, šādai interpretācijai nebūtu jākavē piekrastes valsts noteikt pasākumus, kuriem ir ekvivalents tvērums tam tvērumam, kas ir paredzēts 220. panta 6. punktā, jo šis pants neparedz izsmeļošu atļauto pasākumu sarakstu, kā tas izriet no vārda “tostarp” lietojuma.
(skat. 115.–118. un rezolutīvās daļas 7) punktu)