62007CC0301
ĢENERĀLADVOKĀTES ELEANORAS ŠARPSTONES [ELEANOR SHARPSTON]
SECINĀJUMI,
sniegti 2009. gada 30. aprīlī (
1
)
Lieta C-301/07
PAGO International GmbH
pret
Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH
“Preču zīmes — Regula (EK) Nr. 40/94 — 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Preču zīme ar reputāciju Kopienā — Reputācijas ģeogrāfiskā izplatība”
1.
Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (turpmāk tekstā — “Regula”) (
2
) 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts atļauj Kopienu preču zīmes īpašniekam, “ja šai [preču zīmei] ir reputācija Kopienā”, aizliegt darījumos izmantot jebkādu apzīmējumu, kas ir identisks vai līdzīgs šai preču zīmei, saistībā ar precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta preču zīme. Šajā lietā Oberster Gerichtshof (Augstākā Tiesa), Austrija, vispirms jautā, vai Kopienu preču zīmei ir atzīstama “reputācija Kopienā”, ja tā ir pazīstama tikai vienā dalībvalstī. Otrkārt, ja atbilde uz šo jautājumu ir noraidoša, iesniedzējtiesa jautā, vai preču zīme, kurai ir “reputācija” tikai vienā dalībvalstī, tiek aizsargāta šajā dalībvalstī atbilstoši Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam tādā veidā, ka var izdot aizliegumu pārkāpt tiesības tikai šajā dalībvalstī.
Kopienu tiesiskais regulējums
2.
Regula un Padomes Pirmā direktīva 89/104/EEK (turpmāk tekstā — “Direktīva”) (
3
) tika paredzētas kā pasākumi, lai novērstu preču brīvas aprites un pakalpojumu sniegšanas brīvības šķēršļus un konkurences ierobežojumus iekšējā tirgū (
4
). Abi dokumenti ievieš drīzāk papildinošu, nevis konkurējošu kārtību (
5
). Tādēļ Tiesa sliecas vienādi interpretēt paralēlos Regulas un Direktīvas noteikumus (
6
).
Regula
3.
Regulas 1. pants ievieš Kopienu preču zīmes koncepciju. Tās 1. panta 2. punktā ir noteikts, ka “Kopienas preču zīme ir vienota. Tai ir vienāds spēks visā Kopienā [..], tās izmantošanu nevar aizliegt, ja tas neattiecas uz visu Kopienu.”
4.
9. panta 1. punktā ir noteikts:
“Kopienas preču zīme piešķir tās īpašniekam uz to ekskluzīvas tiesības. Īpašniekam ir tiesības aizliegt visām trešām personām bez viņa piekrišanas darījumos izmantot:
a)
jebkādu apzīmējumu, kas ir identisks Kopienas preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas ir identiski tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta Kopienas preču zīme;
b)
jebkādu apzīmējumu, kurš tā identiskuma vai līdzības Kopienas preču zīmei dēļ un Kopienas preču zīmes aptverto preču vai pakalpojumu un zīmes identiskuma vai līdzības dēļ varētu maldināt sabiedrību; iespēja maldināt ir asociāciju iespēja ar agrāko preču zīmi;
c)
jebkādu apzīmējumu, kas ir identisks vai līdzīgs Kopienas preču zīmei saistībā ar precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi tiem, attiecībā uz ko ir reģistrēta Kopienas preču zīme, ja šī pēdējā [šai pēdējai] ir Kopienā pazīstama [reputācija] un ja minētās zīmes izmantošanā bez pietiekama iemesla varētu netaisnīgi gūt labumu no Kopienas preču zīmes atšķirīguma [atšķirtspējas] vai pazīstamības [reputācijas] vai tai kaitēt.”
Direktīva
5.
Direktīvas mērķis ir saskaņot “attiecīgās valstu tiesību normas, kas vistiešāk ietekmē iekšējā tirgus funkcionēšanu”  (
7
).
6.
Direktīvas 5. panta 2. punktā, kurš ir līdzīgs Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam, ir noteikts:
“Ikviena dalībvalsts var arī paredzēt, ka īpašniekam ir tiesības aizkavēt visas trešās personas, kam nav viņa piekrišanas, lietot komercdarbībā jebkuru apzīmējumu, kas ir identisks vai līdzīgs preču zīmei attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuri nav līdzīgi tiem, kam šī preču zīme reģistrēta [ (
8
)], ja pēdējai ir reputācija dalībvalstī un ja šīs zīmes nepamatota lietošana rada negodīgas priekšrocības vai rada kaitējumu preču zīmes atšķirtspējai vai reputācijai.”
Fakti un pamata prāva
7.
PAGO International GmbH (turpmāk tekstā — “Pago”) ir, inter alia, Kopienu preču zīmes īpašnieks augļu dzērieniem un sulām. Svarīgi Pago preču zīmes elementi ir zaļas stikla pudeles attēls (ko Pago vairākus gadus izmanto mārketingā) ar tai raksturīgu etiķeti un vāku blakus pilnai augļu dzēriena glāzei, kas ir norādīta lieliem burtiem un zināma kā “PAGO”.
8.
Tirol Milch registrierte Genossenschaft mbH (turpmāk tekstā — “Tirol Milch’”) Austrijā tirgo augļu [sulas un piena] sūkalu dzērienu ar apzīmējumu “Lattella”, kas ir iepakots stikla pudelēs, kuru noformējums vairākos veidos (forma, krāsa, etiķete, vāks) ir līdzīgs Pago Kopienas preču zīmē attēlotajam. Tirol Milch sava dzēriena reklāmā izmanto attēlu, kurš tāpat kā Pago piederošā Kopienu preču zīme attēlo pudeli blakus pilnai glāzei.
9.
Nav strīda par to, ka sajaukšanas iespēja nepastāv, jo Pago un Tirol Milch izmantotās pudeļu etiķetes ietver attiecīgi apzīmējumus “Pago” un “Lattella” un abi apzīmējumi ir plaši pazīstami Austrijā. No faktu apkopojuma, kurš ir sniegts rīkojumā par prejudiciālu jautājumu uzdošanu, izriet, ka lietas dalībnieki pamata prāvā apgalvo, ka 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta nosacījumi ir izpildīti tiktāl, ciktāl, pirmkārt, apstrīdētais noformējums ir līdzīgs tam, attiecībā uz kuru Pago pieder Kopienas preču zīme, un, otrkārt, Tirol Milch tirgotais dzēriens netiek uzskatīts par līdzīgu Pago tirgotajam.
10.
Pago lūdza Handelsgericht Wien (Vīnes Komerctiesa) izdot pagaidu rīkojumu, aizliedzot Tirol Milch pārkāpt tā preču zīmi, i) veicinot, piedāvājot, tirgojot vai jebkādā citā veidā izmantojot savu dzērienu strīdīgajās pudelēs, un ii) to reklāmā izmantot pudeles attēlu kopā ar pilnu glāzi. Šī tiesa pieņēma pagaidu rīkojumu, bet tās nolēmumu atcēla Landesgericht Wien (Vīnes Federālās zemes tiesa). Pago to pārsūdzēja Oberster Gerichtshof.
11.
Oberster Gerichtshof uzskata, ka jautājums par to, vai Pago Kopienas preču zīme ir nelikumīgi izmantota, jāizvērtē tikai saskaņā ar Regulu. Tomēr, tā kā Pago preču zīme ir plaši pazīstama Austrijā, bet ne citās dalībvalstīs, Oberster Gerichtshof uzskata, ka tai ir nepieciešami paskaidrojumi par to, kā jāizprot Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izteiciens “reputācija Kopienā”. Attiecīgi, tā ir nosūtījusi šādus jautājumus prejudiciāla nolēmuma pieņemšanai:
“1)
Vai Kopienas preču zīme tiek aizsargāta visā Kopienas teritorijā kā “preču zīme, kurai ir reputācija” Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ja tai ir “reputācija” tikai vienā dalībvalstī?
2)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša — vai preču zīme, kurai “reputācija” ir tikai vienā dalībvalstī, šajā dalībvalstī ir aizsargāta saskaņā ar Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu tādējādi, ka var izdot tikai tādu aizliegumu, kas ir spēkā tikai šajā dalībvalstī?”
12.
Rakstiskus apsvērumus iesniedza Pago, Tirol Milch un Komisija; visi dalībnieki tika pārstāvēti tiesas sēdē.
Pirmais jautājums
Ievada piezīmes
13.
Pirmais jautājums ir izteikts tādā veidā, ka atbildei jābūt “jā” vai “nē”, kas nozīmē, ka jebkura sniegtā atbilde būs vienādā mērā piemērojama katrā gadījumā, kurā aplūkojamai preču zīmei ir reputācija tikai vienā dalībvalstī. Manuprāt, pieejai jābūt elastīgākai.
14.
Pago uzskata, ka uz pirmo jautājumu būtu jāatbild apstiprinoši. Tirol Milch uzskata, ka uz to būtu jāatbild noraidoši. Komisijas pieeja ir niansētāka, bet tā secina, ka izņēmuma gadījumos uz preču zīmi, kurai ir reputācija tikai vienā dalībvalstī, varētu attiekties 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts.
15.
Visi trīs lietas dalībnieki ir vienisprātis, ka spriedums lietā General Motors (
9
) ir analīzes sākumpunkts.
General Motors
16.
Spriedumā lietā General Motors Tiesa interpretēja Direktīvas 5. panta 2. punktu (Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta paralēlo noteikumu). Jautājums bija par to, vai preču zīmei bija “reputācija dalībvalstī”, kad aplūkojamā “dalībvalstij” bija trīs Beniluksa valstis, kuras tiek uzskatītas par vienotu teritoriju saistībā ar preču zīmēm.
17.
Gan Direktīvas 5. panta 2. punktā, gan Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir minēti divi “reputācijas nosacījuma” aspekti, kuri abi ir jāizpilda, pirms preču zīme var saņemt aizsardzību. Pirmkārt, preču zīmei jābūt reputācijai konkrētā sabiedrības daļā (
10
). Otrkārt, šai reputācijai jāpastāv konkrētā ģeogrāfiskā teritorijā (
11
). Spriedumā lietā General Motors Tiesa analizēja šos nosacījumus šādā veidā. Pirmkārt, sabiedrība, kurā šai preču zīmei ir jābūt reputācijai, var būt sabiedrība plašā nozīmē vai specializēta sabiedrības daļa (
12
). Otrkārt, no tiesību aktiem nevar secināt, ka preču zīmei būtu jābūt pazīstamai sabiedrības abstraktā daļā vai konkrēti procentuālā daļā (
13
). Treškārt, preču zīmei, kuras aizsardzība tiek lūgta, ir jābūt reputācijai būtiskā sabiedrības daļā, uz kuru attiecas prece vai pakalpojums, ko ietver šī preču zīme (
14
). Visbeidzot, valsts tiesai ir jāizvērtē visi attiecīgie lietas faktiskie apstākļi, it īpaši preču zīmes tirgus daļa, tās izmantošanas intensitāte, ģeogrāfiskā izplatība un izmantošanas ilgums, un tās īpašnieka ieguldīto līdzekļu preču zīmes reklāmā apmērs (
15
).
18.
Tiesa nosprieda, ka, lai preču zīme aizsargātu preces vai pakalpojumus, kas nav līdzīgi, tai ir jābūt reputācijai būtiskā daļā sabiedrības, uz kuru attiecas preces vai pakalpojumi, ko ietver šī preču zīme, un ka Beniluksa valstu preču zīmei ir pietiekami būt pazīstamai būtiskā daļā Beniluksa valstu teritorijas, ko var veidot arī daļa no vienas Beniluksa valsts (
16
).
Vai Tiesai spriedums lietā “General Motors” būtu jāpiemēro pēc analoģijas?
19.
Kā es norādīju, Direktīvas 5. panta 2. punkts un Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir paralēlas tiesību normas, un Tiesa parasti divu dokumentu paralēlas normas interpretē vienādi (
17
). Tādēļ es piekrītu visiem lietas dalībniekiem, ka spriedums lietā General Motors ir jāpiemēro pēc analoģijas. No tā izriet, ka preču zīmes īpašniekam nav jāpierāda, ka viņa preču zīmei ir reputācija visā Kopienā, lai izmantotu Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā noteikto aizsardzību. Teritorijas “būtiska daļa” ir pietiekama. Bet vai viena dalībvalsts ir “būtiska daļa”? Vai šis patiešām ir pareizs veids, kā novērtēt jautājumu?
Lietas dalībnieku argumenti
20.
Pago uzskata, ka spriedums lietā General Motors būtu jāpiemēro un ka tā preču zīmei nav jābūt pazīstamai visā Kopienā. Jau pamata tiesvedībā ir pierādīts, ka apstrīdētai preču zīmei ir reputācija visā Austrijā. Nav iemesla Austriju neuzskatīt par būtisku Kopienas daļu. Pago apgalvo, ka attiecīgi tā preču zīme ir jāaizsargā atbilstoši 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam. Turklāt Pago norāda, ka aizsardzība izriet no likumdošanas sistēmas, un izvirza argumentu, kurš ir pamatots ar tādu Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretāciju, kurā tiek izmantots arī vārds “Kopienā”. Es piedāvāju aplūkot šo pēdējo argumentu pēc sprieduma lietā General Motors ietekmes apskatīšanas (
18
).
21.
Tirol Milch piekrīt, ka spriedums lietā General Motors jāpiemēro pēc analoģijas, bet norāda, ka pirmais jautājums ir formulēts tādā veidā, ka tas nenošķir dažādas dalībvalstis. Tomēr dalībvalstis būtiski atšķiras pēc to izmēra un iedzīvotāju skaita. Apstiprinoša atbilde uz pirmo jautājumu nozīmētu, ka Kopienas preču zīme, kurai ir reputācija tikai Maltā, atainojot 0,08% no ES iedzīvotāju skaita un 0,04% no tās ekonomikas, būtu aizsargāta visā Kopienā kā Kopienas preču zīme ar reputāciju. Tirol Milch uzskata, ka ir jānosaka, vai aplūkojamā teritorija ir būtiska, kā ir paskaidrojusi Tiesa spriedumā lietā General Motors. 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē dalībvalsts robežām nav nozīmes. Izšķirošais jautājums ir, vai teritorija, kurā preču zīmei ir reputācija, ir būtiska teritorija no ekonomiskā viedokļa Kopienai kā tādai, kas pamatotu preču zīmes aizsardzību visā Kopienā, balstoties uz reputāciju šajā teritorijā. Tādējādi vienas dalībvalsts teritorija varētu būt pietiekama (runājot no ekonomikas viedokļa), ja tā būtu salīdzinoši liela dalībvalsts, kā, piemēram, Vācija, bet tā nebūtu pietiekama mazākas dalībvalsts gadījumā.
22.
Komisija, arī piemērojot spriedumu lietā General Motors, ir norādījusi, ka Kopienas preču zīmei ir “reputācija Kopienā” 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē, ja to pazīst būtiska cilvēku daļa, kuriem tā ir adresēta Kopienas teritorijā kā potenciālajiem tās ietverto preču un pakalpojumu pircējiem. Izskatot, vai preču zīmei ir “reputācija”, ir jānošķir attiecīgās sabiedrības daļas noteikšana no pieprasītās reputācijas pakāpes.
23.
Komisija uzskata, ka 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts sniedz aizsardzību gadījumos, kad preču zīme ir pazīstama attiecīgās sabiedrības būtiskai daļai. Attiecīgā sabiedrība jānosaka Kopienas teritorijā, neatsaucoties uz valsts robežām un neaplūkojot sabiedrību tikai vienā dalībvalstī.
24.
Komisija uzskata, ka reputācija “Kopienā” nenozīmē, ka preču zīme ir pazīstama visās dalībvalstīs. Konkrētos izņēmuma gadījumos reputācija vienā dalībvalstī būtu pietiekama, ja attiecīgā sabiedrība atrodas tikai šajā valstī.
25.
Tādējādi Komisija sasaista attiecīgās sabiedrības un attiecīgās teritorijas koncepcijas.
Analīze
26.
Man šķiet, ka pamata lietas dalībnieku argumenti nav īpaši nozīmīgi pirmā jautājuma izskatīšanā. Tādējādi Pago apgalvojums, ka tā preču zīme ir labi pazīstama Austrijā, lai gan to ir atzinusi iesniedzējtiesa, nav svarīgs. Netiek paskaidrots, kā noteikt, kas vispārīgi veido būtisku Kopienas daļu, nedz arī kāpēc it īpaši Austrija būtu jāuzskata par būtisku Kopienas daļu. Tā kā Tirol Milch apgalvo, ka valsts robežām nav nozīmes, tā turpmākā analīze (pamatojoties tieši uz tādām robežām) man šķiet neloģiska. Turklāt tas noved pie (pilnīgi aizskaroša) jautājuma par to, kura dalībvalsts ir uzskatāma par pietiekami svarīgu, lai to uzskatītu par “būtisku” [Kopienas daļu].
27.
Plašāk runājot, manuprāt, Komisijas analīze ir lietderīgs sākumpunkts.
28.
9. panta 1. punkta c) apakšpunkta mērķis ir ļaut Kopienu preču zīmes īpašniekam aizsargāt ekskluzīvās tiesības, kas tam ir piešķirtas attiecībā pret trešām personām, ja vien tas var pierādīt, ka viņa Kopienu preču zīmei ir reputācija Kopienā un ka ir izpildīti citi 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta nosacījumi.
29.
Regula balstās uz premisu, ka Kopienu preču zīmei ir vienots raksturs (
19
). Patiešām, Kopienu preču zīme tika radīta, lai uzņēmumu lietošanā nodotu “preču zīm[es], kas ļauj atšķirt uzņēmumu preces un pakalpojumus pēc vienādām pazīmēm visā Kopienā neatkarīgi no valstu robežām” (
20
). Ņemot vērā šo kontekstu, man šķiet, ka pieeja, kas fokusējas uz dalībvalsts robežām, lai noteiktu Kopienu preču zīmes reputācijas apmēru, ir pilnībā nepareiza. Drīzāk sākumpunktam jābūt Kopienas teritorijai neatkarīgi no valstu robežām kā vienotai un nedalāmai vienībai. Līdz ar to nav nozīmes tam, vai preču zīmei ir reputācija vienā dalībvalstī vai vairākās konkrētās dalībvalstīs. Tāpat nav nozīmes tam, vai šīs dalībvalstis ir “lielas”, “vidējas” vai “mazas” (vienalga, uz kāda pamata šīs kategorijas definētu).
Sprieduma lietā “General Motors” piemērošana
30.
Vispirms ir jānosaka, vai preču zīmei ir “reputācija”. Lai to izdarītu, valsts tiesai ir jānosaka sabiedrība, kuru skar preču zīme, visas Kopienas ietvaros, neņemot vērā dalībvalstu robežas. Kad attiecīgā sabiedrība ir noteikta (
21
), valsts tiesai ir jānosaka, vai reputācija pastāv būtiskā sabiedrības daļā, uz kuru attiecas ar preču zīmi aizsargātās preces vai pakalpojumi.
31.
Tad valsts tiesai ir jānosaka, vai preču zīmei ir reputācija “Kopienā”. Tas jāsāk darīt, pieņemot, ka preču zīmes īpašniekam nav jāpierāda, ka preču zīmei ir reputācija visā Kopienā. Lai piemērotu 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu, pietiek, ka preču zīmei ir reputācija Kopienas “būtiskā” daļā (
22
). Spriedumā lietā General Motors nav noteiktas tālākas norādes, kas veido attiecīgās teritorijas “būtisko” daļu.
32.
Taču Tiesas judikatūrā ir noteikts, kas nav“būtiska daļa”. Spriedumā lietā Nieto Nuño (
23
) saistībā ar radniecīgu koncepciju attiecībā uz to, vai preču zīme ir “labi zināma” atbilstoši Direktīvas 4. panta 2. punkta d) apakšpunktam, tika noteikts, ka Taragonas pilsēta un tās apkārtne Spānijā nav šīs dalībvalsts būtiska daļa. Piemērojot pēc analoģijas šo pašu argumentāciju koncepcijai “Kopienas būtiska daļa”, izriet, ka, ja “daļa”, objektīvi to uzlūkojot no tās lieluma un ekonomiskā svarīguma viedokļa, ir niecīga salīdzinājumā ar visu Kopienu kā tādu un ja attiecīgā sabiedrība ir vairāk izkaisīta visā Kopienā (
24
), tad šo daļu nevar uzskatīt par tādu, kas būtu Kopienas “būtiska daļa”. Šis secinājums izriet no vienkāršas jēdziena “būtisks” nozīmes. Tas atbilst arī veselajam saprātam.
33.
Aplūkojamie scenāriji var būt vairāki un dažādi. Vienā spektra galā ir preču zīme, kas attiecas uz nepatentētu preci, kuru tirgo plašai sabiedrībai un kurai ir būtiska reputācija sabiedrībā, tādēļ tiek sagaidīts, ka tā ir zināma plašā ģeogrāfiskā zonā, vēl pirms tai atzīst “reputāciju Kopienā”. Otra galējība ir preču zīme konkrētai precei, kuru tirgo specializētai reģionālai sabiedrībai, un ir pamats uzskatīt, ka cilvēki to zina mazākā teritorijā. Profesionālai sabiedrībai paredzētas preces var arī nosegt plašu teritoriju (atkarībā no tā, cik izplatīta ir piederība šai profesijai), bet, iespējams, absolūtos skaitļos par to zinātu mazāks cilvēku skaits nekā par preci, kuru tirgo plašai sabiedrībai.
34.
Tāpat kā attiecīgās sabiedrības koncepciju, teritoriālo “reputācijas” aspektu nevar noteikt, izmantojot abstraktu skaitli vai konkrētu dalībvalstu skaitu. Valsts tiesai būs jānovērtē rādītāju skaits, ar ko nosaka, vai konkrētai preču zīmei ir reputācija būtiskā Kopienas daļā. Tādi rādītāji ietver, bet ne tikai, teritorijas ekonomisko nozīmīgumu Kopienā, ģeogrāfiskās zonas, kurā preču zīmei ir reputācija, plašumu un demogrāfisko situāciju attiecīgajā sabiedrībā.
35.
Lai noteiktu, vai agrākai preču zīmei ir reputācija būtiskā Kopienas daļā Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta nolūkā, valsts tiesai lieta jānovērtē vispārīgi, vienlaicīgi nosakot sabiedrības daļu, kurā agrākā preču zīme ir pazīstama. Šādai pārbaudei obligāti jābūt elastīgai.
36.
Visbeidzot, man ir īsi jāaplūko Pago arguments par Regulas sistēmu. Pago atsaucas uz to, ka vārds “Kopienā” parādās arī Regulas 50. panta 1. punkta a) apakšpunktā (
25
). Pago uzskata, ka atbilstoši pastāvīgai judikatūrai preču zīmes izmantošana tikai vienā dalībvalstī ir pietiekama 50. panta 1. punkta a) apakšpunkta vajadzībām. Ja izmantošana vienā dalībvalstī ir pietiekama, lai saglabātu tiesības saistībā ar Kopienu preču zīmi, Pago apgalvo, ka pēc analoģijas reputācija vienā dalībvalstī ir pietiekama, lai radītu aizsardzību saskaņā ar 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu.
37.
Mani šis arguments nepārliecina.
38.
Pirmkārt, vienīgā Pago norādītā “pastāvīgā judikatūra” ir Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju padomes Pirmās palātas lēmums lietā Reno Schuhcentrum/Payless ShoeSource Worldwide (
26
), kas attiecas uz apstākļiem, kuros preču zīmes piestiprināšana eksporta precēm ir “izmantošana Kopienā”. Šī lieta, kurai attiecībā uz Tiesu ir tikai pierādījuma spēks, tādēļ ir pilnīgi atšķirīga. Tajā nav noteikts, ka izmantošana vienā dalībvalstī ir pietiekama, bet tikai tas, ka nav vajadzīgs, lai preču zīme tiktu izmantota “visur Kopienā”. Turklāt šis lēmums ir pārsūdzēts Pirmās instances tiesā (
27
).
39.
Otrkārt, 50. pants attiecas uz preču zīmes, kurai līdz tam ir bijusi aizsardzība, atcelšanas pamatiem. 9. pantā ir noteikts, kādas tiesības piešķir Kopienu preču zīme un ar kādiem nosacījumiem. Abu noteikumu priekšmets ir diezgan atšķirīgs, un es nepiekrītu, ka (trūcīgais) arguments, kurš balstās uz 50. panta 1. punkta a) apakšpunktu, palīdz noteikt pareizo 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta interpretāciju.
40.
Rezumējot nav iespējams noteikt, vai Kopienas preču zīmei ir reputācija Kopienā, pamatojoties uz to, vai šai preču zīmei ir reputācija vienā dalībvalstī. No Kopienas preču zīmes vienotā rakstura izriet, ka Kopienas teritorija būtu jāuzskata par vienotu. Spriedums lietā General Motors būtu jāpiemēro pēc analoģijas, lai noteiktu, kas veido būtisku Kopienas daļu. Tas ir jānosaka katrā atsevišķā gadījumā, ņemot vērā sabiedrības daļu, uz kuru attiecas preču zīmes aizsargātā prece vai pakalpojums, un teritorijas, kurā preču zīmei ir reputācija, svarīgumu, kā to norāda tādi rādītāji kā tās ģeogrāfiskā platība, apdzīvotība un ekonomiskais nozīmīgums visas Kopienas teritorijas kontekstā.
41.
Tādēļ es iesaku uz pirmo iesniegto jautājumu atbildēt šādi: Kopienu preču zīme ir aizsargāta visā Kopienā, pamatojoties uz to, ka tai ir “reputācija Kopienā” Padomes Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ja tai ir reputācija būtiskā Kopienas daļā. Tas, kas veido Kopienas būtisku daļu šajā izpratnē, nav atkarīgs no valsts robežām, bet tas ir jānosaka, novērtējot visus attiecīgos lietas apstākļus, ņemot vērā cita starpā i) sabiedrību, uz kuru attiecas ar preču zīmi aizsargātās preces vai pakalpojumi, un šīs sabiedrības daļu, kurā preču zīme ir pazīstama, un ii) tās teritorijas svarīgumu, kurā preču zīmei ir reputācija, kuru nosaka tādi rādītāji kā tās ģeogrāfiskā platība, apdzīvotība un ekonomiskais nozīmīgums.
Otrais jautājums
42.
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta kontekstā Kopienas preču zīme, kurai ir reputācija tikai vienā dalībvalstī, ja to neaizsargā visā Kopienas teritorijā, tomēr tiek aizsargāta šajā dalībvalstī tādējādi, ka var izdot nelikumīgas izmantošanas aizliegumu šajā dalībvalstī.
43.
Manis piedāvātajā atbildē uz pirmo jautājumu ir ietverts, ka preču zīmi, kurai ir reputācija tikai vienā dalībvalstī, nevar kvalificēt kā preču zīmi, kurai ir “reputācija Kopienā” 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē. Pieņemot, ka “reputācija Kopienā” ir īpašs nosacījums, kuru pieprasa Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts, var uzskatīt, ka atbilde uz otro jautājumu ir acīmredzama. Ja šis nosacījums nav izpildīts, nerodas tiesības uz aizsardzību. Tad atbilde uz otro jautājumu (automātiski) ir tāda, ka valsts tiesai nebūtu jāpiešķir atļauja īstenot nepastāvošas juridiskās tiesības.
44.
Man šķiet, ka tādēļ otrais jautājums ir jāsaprot tā, ka ar to tiek jautāts, vai Kopienu preču zīme, kurai ir reputācija teritorijā, kas nav būtiska Kopienas daļa Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, tomēr ir aizsargāta šajā teritorijā (kas var sakrist ar vienas vai vairāku dalībvalstu teritoriju), līdz ar to attiecībā uz šo teritoriju var izdot nelikumīgas izmantošanas aizliegumu.
45.
Pago apgalvo, ka, ja šāda ierobežota aizsardzība nepastāvētu, tad Kopienas preču zīme nebūtu pastāvēt spējīga alternatīva valsts preču zīmei — kas ir pretrunā Kopienu likumdevēja mērķim ieviest Kopienas preču zīmi —, jo Kopienas preču zīmes, kurai ir reputācija tikai vienā dalībvalstī, īpašnieks nebūtu spējīgs aizsargāt savu preču zīmi pat šajā dalībvalstī, ja tam nebūtu arī valsts preču zīmes. Turklāt Pago apgalvo, ka preču zīmju pārkāpumi samērā reti notiek tādā veidā, kā ir aprakstīts Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā, proti, netaisnīgi gūstot labumu no Kopienas preču zīmes atšķirīguma vai tai kaitējot, kas ir negodīgas konkurences paveids visas Kopienas līmenī. Tādēļ preču zīmes īpašniekam ir svarīgi, lai tam būtu iespēja saņemt aizsardzību, kas būtu spēkā tikai dalībvalstī, kurā pastāv draudi, ka viņa tiesības tiks pārkāptas, vai kurā tās ir tikušas pārkāptas.
46.
Es nepiekrītu šiem argumentiem.
47.
Pirmkārt, patiešām Kopienas preču zīmei un valsts preču zīmei ir līdzīgs mērķis (
28
) tiktāl, ciktāl gan Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta, gan Direktīvas 5. panta 2. punkta (paralēlais noteikums) mērķis ir nodrošināt aizsardzību pret kaitējumu preču zīmes reputācijai. Tomēr tie sasniedz šo mērķi dažādos veidos (
29
) un darbojas dažādos kontekstos.
48.
Ja valsts preču zīmei ir “reputācija dalībvalstī”, tās īpašnieks tiek aizsargāts atbilstoši Direktīvas 5. panta 2. punktam visā dalībvalsts teritorijā (skat. spriedumu lietā General Motors). Ja Kopienas preču zīmei ir “reputācija Kopienā”, Kopienas preču zīmes vienotais raksturs (
30
) nozīmē, ka tā tiek aizsargāta arī visā Kopienas teritorijā (un ne tikai “būtiskā [Kopienas]” daļā, kas ir pamatā lēmumam, ka šai preču zīmei patiešām ir “reputācija Kopienā” Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē) (
31
).
49.
Man šķiet, ka tā ir tieši tāpēc, ka Kopienas preču zīmei piešķirtā aizsardzība ir tik plaša, ka Regulā noteiktie nosacījumi ir jāizpilda pilnībā, pirms šāda aizsardzība stājas spēkā. Pastāv acīmredzama saistība starp prasību pierādīt, ka preču zīmei ir reputācija būtiskā Kopienas daļā, un pamatojumu, kas ļauj piešķirt aizsardzību, kas ir derīga visā Kopienā.
50.
Otrkārt, ja uzņēmums vēlas reģistrēt preču zīmi tās (progresīvai) izmantošanai vairāk nekā vienā dalībvalstī, šķiet loģiski pieņemt, ka tas vēlēsies pieteikties Kopienas preču zīmei, nevis daudzām preču zīmju reģistrācijām dažādās dalībvalstīs, ja vien nepastāv kāds īpašs iemesls, kāpēc tas tiktu darīts citādāk. Es piekrītu, ka, ja šādai preču zīmei ir reputācija (būtiskā) dalībvalsts (daļā), bet ne būtiskā Kopienas daļā, tad valsts reģistrācija šajā dalībvalstī būs nepieciešama, lai aizsargātu preču zīmes reputāciju šajā dalībvalstī (
32
), jo šāda aizsardzība nebūs pieejama Kopienas preču zīmei saskaņā ar Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu (
33
). Tas atbilst koncepcijai, ka Kopienas preču zīme un valsts preču zīme darbojas dažādos līmeņos, bet paralēlā veidā.
51.
Pago galīgo argumentu var izskatīt ļoti īsi. Pārkāpuma plašums var ietekmēt veidu, kādā īpašnieks lūdz sniegt aizsardzību, bet tas ir procedūras jautājums, nevis jautājums pēc būtības. Šim punktam nav nozīmes jautājumā par to, vai vispār tiek sniegta 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētā aizsardzība.
52.
Līdz ar to es iesaku uz otro iesniegto jautājumu atbildēt, ka Kopienas preču zīme, kurai ir reputācija teritorijā, kura nav būtiska Kopienas daļa, atbilstoši Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam tiek aizsargāta ne tikai šajā ierobežotajā teritorijā. Tādējādi nevar izsniegt aizliegumu pārkāpt tiesības tikai attiecībā uz šo teritoriju.
Pēcvārds: otrā jautājuma alternatīva izpratne?
53.
Ņemot vērā uzsvaru otrajā jautājumā uz to, vai aizliegumu var izdot tikai attiecībā uz vienu dalībvalsti, iespējams, ka valsts tiesa būtībā jautā, vai, ja preču zīme obligāti tiek aizsargāta atbilstoši Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam, valsts tiesa var izdot šīs preču zīmes nelikumīgas izmantošanas aizliegumu, kura apmērs ir ierobežots tikai attiecībā uz vienu dalībvalsti. Lai gan, kā esmu norādījusi pirmā jautājuma analizē, preču zīme ar “reputāciju Kopienā” parasti ir zināma attiecīgai sabiedrībai teritorijā, kas neatbilst vienas dalībvalsts robežām un parasti ir par to plašāka, preču zīmes īpašniekam var rasties draudi, ka viņa preču zīme tiks pārkāpta vispirms — un varbūt tikai — vienā konkrētā dalībvalstī. Šķiet, tā patiešām ir šajā lietā.
54.
Ņemot vērā manu viedokli par iespējamo atbildi uz pirmo jautājumu, otrais jautājums (kā tas ir pārformulēts šeit), iespējams, ir tikai teorētisks. Tomēr, ja Tiesa savā spriedumā (vai iesniedzējtiesa, kad tai ir jāpieņem nolēmums) nospriež, ka aizsardzība saskaņā ar Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu ir piešķirta, tad pārformulētais jautājums var kļūt nozīmīgs. Tādēļ es ļoti īsi norādīšu, kā es uz to atbildētu.
55.
Regulas X sadaļa ietver detalizētas normas par kompetenci un procedūru tiesvedībā saistībā ar Kopienas preču zīmi. Tās ir izveidotas, skaidri paredzot to darbību kopā ar citām atbilstošām Kopienu tiesību normām par piekritību un spriedumu izpildi (
34
). Saskaņā ar vienoto Kopienas preču zīmes raksturu norma ir izveidota tā, ka Kopienas preču zīmes tiesas katrā dalībvalstī (
35
), kurās vēršas atbilstoši piekritības normām 93. panta 1.–4. punktā, ir kompetentas attiecībā uz pārkāpumiem, kas ir izdarīti vai kuru izdarīšanas draudi pastāv jebkuras dalībvalsts teritorijā (
36
). Tas ir tāpēc, ka Kopienas preču zīmes tiesai, kas izskata šo lietu, iespējams, ir jāīsteno ārpus teritorijas kompetence, lai preču zīmes īpašniekam sniegtu faktisku aizsardzību (
37
).
56.
Šādi nosakot, Regulā ir skaidri paredzēta iespēja, ka preču zīmes īpašnieks var izvēlēties vērsties konkrētas dalībvalsts, kurā pārkāpums ir izdarīts vai draudējis notikt (
38
), tiesā, un šādos apstākļos šīs tiesas kompetence ir skaidri noteikta “tikai attiecībā uz darbībām, kuras notikušas vai draudējušas notikt tās dalībvalsts teritorijā, kurā šī tiesa atrodas”  (
39
).
57.
Ļoti reti, ja vispār, tiesai ir jāpieņem rīkojums par plašāku jautājumu klāstu nekā nepieciešams. Ja preču zīmes pārkāpums ir noticis tikai vienā dalībvalstī (šajā gadījumā Austrijā), tas parasti ir pietiekami, lai rīkojums, ar kuru šādu pārkāpumu aizliedz, arī tiktu izdots tikai attiecībā uz šo vienu dalībvalsti. Es nesaskatu Regulā nevienu normu, kas aizliegtu kompetentai tiesai izdot rīkojumu, kas būtu šādi ierobežots.
58.
Tomēr es atkārtoju, ka manis tikko izklāstītā analīze ir piemērojama tikai tad, ja saskaņā ar Regulu noteiktā aizsardzība faktiski ir spēkā.
Secinājumi
59.
Tādēļ es iesaku uz Oberster Gerichtshof, Austrija, iesniegtajiem jautājumiem atbildēt šādi:
1)
Kopienu preču zīme ir aizsargāta visā Kopienā, pamatojoties uz to, ka tai ir “reputācija Kopienā” Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ja tai ir reputācija būtiskā Kopienas daļā. Tas, kas veido Kopienas būtisku daļu šim nolūkam, nav atkarīgs no valsts robežām, bet tas ir jānosaka, izvērtējot visus atbilstošos lietas apstākļus, ņemot vērā cita starpā i) sabiedrību, uz kuru attiecas ar preču zīmi aizsargātās preces un pakalpojumi, un šīs sabiedrības daļu, kurā preču zīme ir pazīstama, un ii) tās teritorijas svarīgumu, kurā preču zīmei ir reputācija, kuru nosaka tādi rādītāji kā tās ģeogrāfiskā platība, apdzīvotība un ekonomiskais nozīmīgums;
2)
Kopienas preču zīme, kurai ir reputācija teritorijā, kura nav būtiska Kopienas daļa minētajā izpratnē, atbilstoši Regulas Nr. 40/94 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam tiek aizsargāta tikai šajā teritorijā. Tādējādi nevar pieņemt nelikumīgas izmantošanas aizliegumu tikai attiecībā uz šo teritoriju.
(
1
)	Oriģinālvaloda — angļu.
(
2
)	1993. gada 20. decembra Regula par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).
(
3
)	1988. gada 21. decembra Direktīva, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989, L 40, 1. lpp.), kuru nesen aizvietoja (lai gan tā netika būtiski grozīta) ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvu 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (Kodificēta versija) (OV L 299, 25. lpp.).
(
4
)	Skat. katra dokumenta pirmo apsvērumu.
(
5
)	Skat. Priekšlikumu Padomes regulai par Kopienas preču zīmi COM(80) 635, 23. lpp., pirmā daļa.
(
6
)	Skat., piemēram, Tiesas 2008. gada 8. maija spriedumu lietā C-304/06 P Eurohypo/ITSB (Krājums, I-3297. lpp., 54. punkts) attiecībā uz absolūto preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamatu apmēru Regulas 7. panta 1. punkta b)–d) apakšpunktā un Direktīvas 3. panta 1. punktā, un 2006. gada 7. septembra spriedumu lietā C-108/05 Bovemij Verzekeringen (Krājums, I-7605. lpp., 22. punkts), kurā tiek aplūkots Direktīvas 3. panta 3. punkts un Regulas 7. panta 3. punkts.
(
7
)	Skat. trešo apsvērumu.
(
8
)	2003. gada 9. janvāra spriedumā lietā C-292/00 Davidoff (Recueil, I-389. lpp.) Tiesa interpretēja 5. panta 2. punktu tā, ka tas ir piemērojams arī precēm vai pakalpojumiem, uz kuriem attiecas divas preču zīmes, kas ir līdzīgas vai identiskas.
(
9
)	1999. gada 14. septembra spriedums lietā C-375/97 (Recueil, I-5421. lpp.).
(
10
)	Šī nosacījuma aspekta loģiskais pamats ir izklāstīts sprieduma 23. punktā, kurā Tiesa paskaidro, ka ir jāpierāda, ka sabiedrībā pastāv konkrēta zināšanu pakāpe attiecībā uz agrāko preču zīmi, kuras īpašnieks lūdz aizsargāt tā tiesības saistībā ar šo preču zīmi, lai parādītu, ka sabiedrībā, iespējams, var rasties asociācijas starp preču zīmi, kuru lūdz aizsargāt, un vēlāko preču zīmi, par kuru agrākās preču zīmes īpašnieks apgalvo, ka tā pārkāpj viņa tiesības.
(
11
)	“Dalībvalsts” Direktīvas 5. panta 2. punktā, “Kopiena” Regulas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā.
(
12
)	24. punkts.
(
13
)	25. punkts.
(
14
)	26. punkts.
(
15
)	27. punkts.
(
16
)	29. un 31. punkts.
(
17
)	Skat. iepriekš 3. punktu un iepriekš 6. zemsvītras piezīmē minēto judikatūru.
(
18
)	Skat. tālāk 36. punktu.
(
19
)	Skat. Regulas pirmo un trešo apsvērumu un 1. panta 2. punktu.
(
20
)	Skat. pirmo apsvērumu (mans izcēlums).
(
21
)	Lai piemērotu kritēriju, skat. iepriekš 9. zemsvītras piezīmē minēto spriedumu lietā General Motors, 24. un 25. punkts.
(
22
)	28. punkts.
(
23
)	2007. gada 22. novembra spriedums lietā C-328/06 (Krājums, I-10093. lpp.).
(
24
)	Nav neiespējami iedomāties situāciju, kurā pēc attiecīgās sabiedrības pārbaudes valsts tiesa var secināt, ka reputācija ierobežotā ģeogrāfiskā zonā tomēr bija “reputācija Kopienā”, ja attiecīgā sabiedrība atradās (izņēmuma kārtā) tikai šajā zonā. Tādējādi iespējams, ka preču zīmei, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri paredzēti svārku šuvējiem, ir reputācija mērķauditorijā Kopienā, kura (iespējams) atrastos tikai vienā dalībvalstī (tās daļā). Tomēr man šķiet, ka šādi gadījumi ir ļoti reti.
(
25
)	50. panta 1. punkta a) apakšpunktā būtībā ir noteikta Kopienas preču zīmes atcelšana, ja tā nav tikusi izmantota Kopienā piecu gadu laikā.
(
26
)	Lieta R 1209/2005-1, 2007. gada 28. februāra lēmums.
(
27
)	Lieta T-173/07 Reno Schuhcentrum/ITSB, pašreiz tiek izskatīta.
(
28
)	Skat. iepriekš 4. zemsvītras piezīmi.
(
29
)	Skat. Priekšlikumu Padomes pirmajai direktīvai, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (COM(80) 635), 1. lpp., trešā daļa: “Priekšlikums Regulai cenšas sasniegt tādu pašu mērķi kā Direktīva, bet atšķirīgā ceļā [..]” [neoficiāls tulkojums].
(
30
)	Skat. iepriekš 3. un 29. punktu un 19. un 20. zemsvītras piezīmi.
(
31
)	Skat. pirmā jautājuma analīzi.
(
32
)	Šķiet, ka Pago pieder valsts preču zīme tā precēm. Viena no šī nolēmuma par prejudiciālu jautājumu uzdošanu neatrisinātām neskaidrībām — kuru es tomēr neaplūkošu — ir, kāpēc tiesvedība valsts tiesās tika balstīta uz Pago Kopienu preču zīmi, nevis uz tā valsts preču zīmi.
(
33
)	Tiesību, ko piešķir ar 9. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, aizsardzība, nav atkarīga no spējas pierādīt, ka preču zīmei ir “reputācija Kopienā”.
(
34
)	Skat. X sadaļas 1. iedaļu, kuras vienīgā norma (90. pants) tieši atsaucas uz Konvenciju par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, kas parakstīta Briselē 1968. gada 27. septembrī (turpmāk tekstā — “Briseles konvencija”). Konsolidētā Briseles konvencijas versija ar grozījumiem, kas ir veikti ar četrām Pievienošanās konvencijām, ir publicēta OV 1998, C 27, 1. lpp. Briseles konvencija tagad ir atcelta ar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (turpmāk tekstā — “Briseles regula”) (OV 2001, L 12, 1. lpp.). Dānija un konkrētas īpašas teritorijas ir izslēgtas no Briseles regulas piemērošanas jomas saskaņā ar EKL 299. pantu.
(
35
)	Norīkotas saskaņā ar Regulas 91. pantu.
(
36
)	Skat. Regulas 94. panta 1. punktu un (attiecībā uz preventīviem un aizsargājošiem pasākumiem) 99. panta 2. punktu.
(
37
)	Skat. Regulas preambulas piecpadsmito apsvērumu, kurā ir noteikts, ka lēmumiem par Kopienas preču zīmes spēkā esamību un pārkāpumu jābūt spēkā un jāattiecas uz visu Kopienu. Skat. arī 2006. gada 14. decembra spriedumu lietā C-316/05 Nokia (Krājums, I-12083. lpp., 25. un 33. punkts), kurā ir uzsvērts, ka Kopienas preču zīmes aizsardzībai jābūt vienādai visā Kopienas teritorijā.
(
38
)	Skat. Regulas 93. panta 5. punktu.
(
39
)	Skat. Regulas 94. panta 2. punktu.