62024TJ0530_RES
Lieta T‑530/24
FUpretEiropas Parlamentu
Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2025. gada 29. oktobra spriedums
Civildienests – Ierēdņi – Sociālais nodrošinājums – Civildienesta noteikumu 73. pants – Nelaimes gadījums – Paziņojuma par nelaimes gadījumu noraidīšana – Novēlots paziņojums – Desmit darba dienu termiņa pārsniegšana pēc nelaimes gadījuma – Jēdziens “attaisnojošs iemesls”
Ierēdņi – Sociālais nodrošinājums – Apdrošināšana pret nelaimes gadījumiem un arodslimībām – Nelaimes gadījums – Novēlots paziņojums – Noraidīšana – Izņēmums – Nepārvarama vara vai attaisnojošs iemesls – Jēdziens – Novēloti iesniegta paziņojuma noraidīšana, ja nav nepārvaramas varas vai attaisnojoša iemesla – Labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma pārkāpums – Neesība
(Civildienesta noteikumu 73. panta 1. punkts; Noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem 2. panta 1. punkts un 15. panta 1. un 2. punkts)
(skat. 38.–40., 42.–45. un 48. punktu)
Ierēdņi – Sociālais nodrošinājums – Apdrošināšana pret nelaimes gadījumiem un arodslimībām – Nelaimes gadījums – Novēlots paziņojums – Noraidīšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Apjoms
(LESD 296. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkts; Noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem 15. panta 2. punkts)
(skat. 41. punktu)
Ierēdņi – Sociālais nodrošinājums – Apdrošināšana pret nelaimes gadījumiem un arodslimībām – Nelaimes gadījums – Apdrošināšanas shēma – Pakļaušana prasībai par laika nosacījuma par paziņojumu iesniegšanu ievērošanu – Nesaderība ar Civildienesta noteikumiem – Neesība
(Civildienesta noteikumu 73. panta 1. punkts; Noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību riskiem 15. panta 2. punkts)
(skat. 57.–61. punktu)
Rezumējums
Spriedumā Vispārējā tiesa noraida Eiropas Parlamenta ierēdnes FU celto prasību, ar kuru tā lūdza atcelt Parlamenta lēmumu par viņas paziņojuma par nelaimes gadījumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) noraidīšanu un definēt jēdzienu “attaisnojošs iemesls” tādējādi, lai tas ļautu apdrošinātajai personai paziņot par negadījumu pēc Noteikumos par apdrošināšanu (
1
) paredzētā termiņa beigām.
2023. gada augustā ceļojuma laikā Grieķijā prasītāja sajuta sāpes labajā ceļgalā brīdī, kad lecot piezemējās. Pēc tam viņa devās pie ārsta, kurš viņai it īpaši ieteica pirms magnētiskās rezonanses attēlveidošanas (MRA) pārbaudes veikšanas nogaidīt, lai ceļgalam noiet tūska.
Tā kā pēc atgriešanās no ceļojuma prasītājai joprojām bija sāpes ceļgalā, 2023. gada septembrī viņa konsultējās ar savu ārstējošo ārstu, kurš viņai lūdza veikt medicīniskas pārbaudes. Pamatojoties uz MRA rezultātiem, ārsts speciālists ortopēds ieteica prasītājai konsultēties ar ķirurgu, lai saņemtu otru atzinumu un vajadzības gadījumā apsvērtu ķirurģiskas operācijas veikšanu. Pēc tam ķirurgs un cits speciālists apstiprināja šādas operācijas nepieciešamību.
2023. gada novembrī prasītāja par savu negadījumu paziņoja Parlamentam. Dažas dienas vēlāk ar apstrīdēto lēmumu iestāde informēja prasītāju par viņas paziņojuma par nelaimes gadījumu noraidīšanu, jo tas tika uzskatīts par novēlotu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms Vispārējā tiesa atgādina, ka Noteikumos par apdrošināšanu ir paredzēts – ierēdnim, kas cietis nelaimes gadījumā, vai viņa tiesību pārņēmējiem par nelaimes gadījumu jāpaziņo iestādes, kurā ir apdrošināta attiecīgā persona, administrācijai. Desmit darba dienu termiņš, kurā jāziņo, sākas negadījuma dienā. Tomēr šo termiņu var pārsniegt nepārvaramas varas gadījumā vai cita attaisnojoša iemesla dēļ, ja apdrošinātā persona pierāda negadījumu un pierāda cēloņsakarību starp šo negadījumu un kaitējumu tās fiziskajai un garīgajai integritātei.
Šajā kontekstā jēdziens “attaisnojošs iemesls” jāpiemēro strikti, no vienas puses, tāpēc, ka tas ir izņēmums no vispāratzīta pienākuma iesniegt paziņojumu par nelaimes gadījumu desmit darba dienu laikā, un, no otras puses, tāpēc, ka tas ir jēdziens, kas saistīts ar Savienības tiesību normām, kuras dod tiesības saņemt finansiālus pabalstus.
Šajā ziņā jēdziens “attaisnojošs iemesls” jāinterpretē tādējādi, ka apdrošinātajai personai ir jāpierāda, ka tā ir saskārusies ar ārkārtas situāciju, kas radusies tādu iemeslu dēļ, kuros šī persona nav vainojama un kuri ir saistīti ar tās nespēju iesniegt paziņojumu par nelaimes gadījumu desmit darba dienu laikā pēc nelaimes gadījuma.
Turklāt tikai ar pierādījumu par nelaimes gadījumu iegūšanu vien nepietiek, lai attaisnotu novēlotu paziņojuma par nelaimes gadījumu iesniegšanu. Tomēr pat tad, ja apdrošinātā persona nevar saņemt papildu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem, ja nav pierādījumu par nepārvaramas varas gadījumu vai jebkādu citu attaisnojošu iemeslu, tai joprojām ir tiesības uz medicīnisko izdevumu atlīdzināšanu no kopējās veselības apdrošināšanas sistēmas.
Šajā lietā, ņemot vērā, ka prasītāja paziņojumā par nelaimes gadījumu ir aprakstījusi simptomus, kurus viņa varēja konstatēt nākamajā dienā pēc nelaimes gadījuma, ka ārsts, pie kura viņa šajā dienā konsultējās, ieteica veikt MRA pēc atgriešanās no ceļojuma un ka sāpes turpinājās, viņa nevarēja pirms desmit darba dienu termiņa beigām pēc negadījuma dienas nezināt, ka cietusi nelaimes gadījumā Noteikumu par apdrošināšanu izpratnē. Tādējādi viņa nevar apgalvot, ka ir novēloti uzzinājusi par savu ievainojumu smagumu, lai pierādītu, ka kavēšanās ar paziņojumu par nelaimes gadījumu bijusi pamatota ar attaisnojošu iemeslu.
Turklāt, protams, no paziņojuma par nelaimes gadījumu veidlapas izriet, ka šim paziņojumam jāpievieno ārsta izdots medicīnisks atzinums. Tomēr, lai varētu paziņot par nelaimes gadījumu, nekādi netiek prasīts, lai tiktu noteikta pilnīga diagnoze. Proti, Noteikumos par apdrošināšanu ir prasīts tikai nosūtīt medicīnisko izziņu, kurā norādīts ievainojumu raksturs un nelaimes gadījuma iespējamās sekas.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, Vispārējā tiesa secina, ka prasītāja nav pierādījusi nepārvaramas varas gadījuma vai attaisnojoša iemesla esību, kas tai būtu liedzis ievērot Noteikumos par apdrošināšanu paredzēto desmit darba dienu termiņu.
(
1
)	Kopīgie noteikumi par Eiropas Savienības ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku, ko Eiropas iestādes pieņēmušas 2005. gada 13. decembrī, piemērojot Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 73. pantu (turpmāk tekstā – “Noteikumi par apdrošināšanu”).