Lieta C‑833/19 P
Eiropas Savienības Padome
pret
Hamas
Tiesas (virspalāta) 2021. gada 23. novembra spriedums
Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Cīņa pret terorismu – Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām – Līdzekļu iesaldēšana – Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP – Regula (EK) Nr. 2580/2001 – Organizācijas atstāšana to personu, grupu un organizāciju sarakstā, kas ir iesaistītas terora aktos – Individuāli pamatojuma izklāsti, kas paziņoti organizācijai un iekļauti atsevišķā dokumentā papildus aktam, kurā norādīts vispārējs pamatojums – Atsevišķo pamatojumu izklāsta autentifikācija – LESD 297. panta 2. punkts
1.        Apelācija – Pamati – Prasījumi ar mērķi panākt motīvu daļas aizstāšanu – Nepieņemamība
(Tiesas Reglamenta 169. panta 1. punkts)
(skat. 36., 38. un 40. punktu)
2.        Iestāžu akti – Pieņemto aktu autentiskuma apliecināšana – Kārtība – Padomes reglaments – Tiesiskās drošības princips
(Padomes reglamenta 15. pants)
(skat. 55., 57., 58. un 60. punktu)
3.        Atcelšanas prasība – Pamati – Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums – Padomes reglamenta noteikumu par tās aktu autentiskuma apliecināšanu pārkāpums – Pēc tiesas ierosmes izvirzāms pamats
(LESD 263. pants un 297. panta 2. punkts; Padomes reglamenta 15. pants)
(skat. 56. punktu)
4.        Iestāžu akti – Pieņemto aktu autentiskuma apliecināšana – Kārtība – Padomes reglaments – Tiesiskums – Lēmums par līdzekļu iesaldēšanu, kas pieņemts attiecībā uz noteiktām personām un organizācijām, kas tiek turētas aizdomās par teroristisku darbību veikšanu – Akti, kas vienlaikus pielīdzināmi vispārpiemērojamiem aktiem un individuālu lēmumu kopumam – Lēmuma un tā pamatojuma izklāsta iekļaušana atsevišķos dokumentos – Pienākums parakstīt pamatojuma izklāstu – Neesamība
(LESD 297. panta 2. punkta pirmā daļa; Padomes reglamenta 15. pants; Padomes lēmumi (KĀDP) 2018/475 un (KĀDP) 2018/1084; Padomes Regulas 2018/468 un 2018/1071)
(skat. 64.–73. un 75. punktu)
5.        Iestāžu akti – Pamatojums – Pienākums – Tvērums – Būtiskas formas prasības, kas nošķiramas no prasībām par autentiskuma apliecināšanu
(LESD 296. pants)
(skat. 74. punktu)
Rezumējums
Tiesa apstiprina Padomes aktus par Hamas atstāšanu teroristu organizāciju sarakstā
Vispārējai tiesai nebija jāatceļ Hamas atstāšana šajā sarakstā tikai tādēļ, ka Padome nebija ar parakstu apliecinājusi šo aktu individuālos pamatojuma izklāstus
Ar Vispārējās tiesas 2019. gada 4. septembra spriedumu Hamas/Padome (1) lietā par atcelšanas prasību, ka celta uz LESD 263. panta pamata, tika atcelti četri 2018. gadā pieņemti Eiropas Savienības Padomes akti (2), ar kuriem Hamas bija atstāta Kopējai nostājai 2001/931/KĀDP pievienotajā sarakstā. Tā bija iekļauta kā organizācija, kas iesaistīta terorismā un attiecībā uz ko šā statusa dēļ tiek veikti līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākumi. Lai gan Vispārējā tiesa noraidīja septiņus no astoņiem pamatiem, kurus Hamas bija izvirzījusi, iebilstot pret tās iekļaušanu sarakstā, minētā tiesa apstrīdētos aktus, ciktāl tie attiecas uz šo organizāciju, atcēla, tādēļ ka Padome nebija ar parakstu apliecinājusi ar šiem aktiem saistīto, atsevišķos dokumentos ietverto pamatojuma izklāstu autentiskumu. Vispārējā tiesa šajā ziņā atsaucās uz LESD 297. panta 2. punkta pirmajā daļā un Padomes reglamenta 15. pantā noteikto parakstīšanas pienākumu°(3).
Tiesa virspalātas sastāvā atceļ Vispārējās tiesas 2019. gada 4. septembra spriedumu. Tā nospriež, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriezdama, ka pamatojuma izklāstiem attiecībā uz Hamas atstāšanu strīdīgajiem aktiem pievienotajos sarakstos – tāpat kā šiem aktiem un tajos ietvertajam vispārējam pamatojumam – ir nepieciešami Padomes priekšsēdētāja un ģenerālsekretāra paraksti. Turklāt Padome šos pamatojuma izklāstus bija pieņēmusi vienlaikus ar minētajiem aktiem, ar kuriem tie bija nesaraujami saistīti, un to autentiskums nav ticis pienācīgi apšaubīts.
Tiesas vērtējums
Pirmkārt, Tiesa atgādina, ka no sprieduma Komisija/BASF (4), ar kuru Vispārējā tiesa ir pamatojusi pārsūdzēto spriedumu, izriet, ka akta parakstīšana ar roku, it īpaši to pieņēmušās iestādes priekšsēdētāja personā, ir uzskatāma par tā autentiskuma apliecināšanas līdzekli, kuras mērķis ir nodrošināt tiesisko drošību, apliecinot autentiskajās valodās šīs iestādes pieņemto tekstu. Šāda autentiskuma apliecināšana apstrīdēšanas gadījumā dod iespēju pārliecināties par paziņoto vai publicēto tekstu pilnīgu saskanību ar pēdējo minēto un līdz ar to – ar to autora gribu. Lai gan Tiesa minētajā spriedumā ir atgādinājusi arī to, ka lēmuma rezolutīvā daļa nav nodalāma no tā pamatojuma, tomēr Tiesa norāda, ka atšķirībā no minētajā lietā aplūkojamā lēmuma strīdīgajiem aktiem ir uzlikti iestādes, kas tos pieņēmusi, proti, Padomes, priekšsēdētāja un ģenerālsekretāra paraksti. Turklāt šo aktu publicētās redakcijas ietver vispārēju pamatojumu. Tiesa arī norāda, ka spriedumā Komisija/BASF izvirzītais jautājums nebija par to, vai ir jāapliecina kāda akta visa pamatojuma autentiskums, to parakstot ar roku, ja daļa no šā pamatojuma ir iekļauta atsevišķā dokumentā, bet gan galvenokārt par neatbilstību starp lēmuma autora pieņemto tekstu un šā paša lēmuma tekstu, kas bija publicēts un paziņots adresātiem. Ņemot vērā šos dažādos elementus, Tiesas secina, ka spriedumā Komisija/BASF formulētos apsvērumus uz šo lietu attiecināt nevar.
Otrkārt, Tiesa atgādina tās judikatūru, kurā teikts, ka tādiem aktiem, kuros paredzēti ierobežojoši pasākumi, kā strīdīgie akti, ir īpašs raksturs, jo tie vienlaikus ir pielīdzināmi vispārpiemērojamiem aktiem, ciktāl tie ir adresēti vispārīgi un abstrakti noteiktu adresātu kategorijai, un individuālu lēmumu virknei attiecībā uz personām un organizācijām, kuru uzvārdi/nosaukumi iekļauti to pielikumā ietvertajos sarakstos. No LESD 297. panta 2. punkta pirmajā daļā minētā principa izriet, ka strīdīgie akti, kuri uzskatāmi par neleģislatīviem aktiem un kuri pieņemti regulas vai lēmuma formā bez norādes par adresātu, ir jāparaksta Padomes priekšsēdētājam, ciktāl tie ir pielīdzināmi vispārpiemērojamiem aktiem šīs judikatūras izpratnē. Turpretī, tā kā strīdīgie akti līdzinās individuālu lēmumu kopumam, tie nav pakļauti šādam parakstīšanas pienākumam, bet tikai paziņošanas pienākumam, kas izriet no LESD 297. panta 2. punkta trešās daļas. Tas sakāms par pamatojuma izklāstiem, kas pievienoti strīdīgajiem aktiem un nosūtīti Hamas un kas neattiecas uz šo aktu vispārīgajām īpašībām, bet gan uz to aspektu, kura dēļ tie līdzinās individuālu lēmumu kopumam. Līdz ar to Palātas priekšsēdētājam nav papildus aktam, kas ietver ierobežojošo pasākumu vispārēju pamatojumu, jāparaksta individuālo pamatojuma izklāsts attiecībā uz šādu aktu. Pietiek ar to, ka šis pamatojuma izklāsta autentiskums ir pienācīgi apliecināts, izmantojot citus līdzekļus.
Tiesa uzskata, ka Padomes reglamenta 15. panta interpretācijai ir tāds pats rezultāts. Tā kā šis pants ir jāinterpretē Līgumu nozīmīgo normu gaismā, to nevar interpretēt tādējādi, ka attiecībā uz šīs iestādes priekšsēdētāju un ģenerālsekretāru parakstīšanas ziņā pastāvētu stingrākas prasības nekā tās, kas izriet no LESD 297. panta 2. punkta pirmās daļas. Tiesa uzsver, ka šādas formālas prasības parakstīt individuālo pamatojuma izklāstu nevar atvasināt arī no LESD 296. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu. No šā pienākuma izrietošās prasības nedrīkst sajaukt ar prasībām, kuras ir saistītas ar Savienības akta autentiskuma apliecināšanu, un pārbaude par pēdējās minētās formalitātes ievērošanu ir veicama pirms jebkādas citas pārbaudes par šo aktu. Tādēļ Tiesa nospriež, ka pirmais apelācijas sūdzības pamats ir pamatots, un atceļ Vispārējās tiesas spriedumu.
Treškārt, tā kā šajā lietā var pieņemt galīgo spriedumu atbilstoši Tiesas statūtu 61. panta pirmajai daļai, Tiesa konstatē, ka Padome ir iesniegusi dokumentus, kas pierāda, ka šie pamatojuma izklāsti tika pieņemti vienlaikus ar strīdīgajiem aktiem, kurus parakstījis Padomes priekšsēdētājs un ģenerālsekretārs un kuriem tie bija pievienoti nenodalāmā veidā, un ka Hamas nesniedz nekādas norādes, kas varētu likt apšaubīt pilnīgu saskanību starp tai izsniegto pamatojuma izklāstu tekstu un pamatojuma izklāstu tekstu, ko pieņēmusi Padome. Tā kā Hamas nav pienācīgi apšaubījusi šo pamatojuma izklāstu autentiskumu, Tiesa nospriež, ka Hamas celtā prasība kopumā ir jānoraida.
1      Spriedums, 2019. gada 4. septembris, Hamas/Padome (T‑308/18, EU:T:2019:557).
2      Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/475 (2018. gada 21. marts), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2017/1426 (OV 2018, L 79, 26. lpp.), Padomes Īstenošanas regula (ES) 2018/468 (2018. gada 21. marts), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/1420 (OV 2018, L 79, 7. lpp.), Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/1084 (2018. gada 30. jūlijs), ar ko atjaunina to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu (KĀDP) 2018/475 (OV 2018, L 194, 144. lpp.), un Padomes Īstenošanas regula (ES) 2018/1071 (2018. gada 30. jūlijs), ar kuru īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2018/468 (OV 2018, L 194, 23. lpp.).
3      Saskaņā ar Padomes reglamenta 15. pantu “Aktu parakstīšana”: “Eiropas Parlamenta un Padomes saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru pieņemto aktu tekstu, kā arī Padomes pieņemto aktu tekstu to pieņemšanas brīdī paraksta amatā esošais priekšsēdētājs un ģenerālsekretārs. Ģenerālsekretārs var deleģēt savas paraksta tiesības Ģenerālsekretariāta ģenerāldirektoriem.” (Padomes Lēmums 2009/937/ES (2009 gada 1. decembris), ar ko pieņem Padomes reglamentu (OV 2009, L 325, 35. lpp.).
4      Spriedums, 1994. gada 15. jūnijs, Komisija/BASF u.c. (C‑137/92 P, EU:C:1994:247).