62013CO0332_HU
Felek
Az ítélet indoklása
Rendelkező rész
Felek
A C‑332/13. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Kúria (Magyarország) a Bírósághoz 2013. június 19‑én, illetve 2013. július 29‑én érkezett, a 2013. július 18‑i kiegészítő határozattal kiegészített 2013. június 5‑i határozatával terjesztett elő az előtte
Weigl Ferenc
és
a Nemzeti Innovációs Hivatal
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (nyolcadik tanács),
tagjai: C. G. Fernlund tanácselnök, A. Ó Caoimh (előadó) és E. Jarašiūnas bírák,
főtanácsnok: N. Jääskinen,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint a Bíróság az eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése alapján, indokolt végzéssel határoz,
meghozta a következő
Végzést
Az ítélet indoklása
1. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 30. és 51. cikkének értelmezésére vonatkozik.
2. E kérelmet a Weigl F. és a Nemzeti Innovációs Hivatal között folyamatban lévő, ez utóbbi által Weigl F. felmentéséről hozott határozattal kapcsolatos jogvita keretében terjesztették elő.
A magyar jog
3. A kormánytisztviselők jogállásáról szóló 2010. évi LVIII. törvény 2010. július 6. és 2011. május 31. között hatályos szövege (a továbbiakban: Ktjt.) 8. §‑a (1) bekezdésének b) pontja az alábbiakat mondta ki:
„A kormánytisztviselői jogviszonyt
a) a kormánytisztviselő lemondással,
b) a munkáltató felmentéssel
indokolás nélkül megszüntetheti.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
4. Weigl F. 2005. július 18‑ától köztisztviselőként állt a Nemzeti Innovációs Hivatal alkalmazásában.
5. 2011. május 25‑én a Nemzeti Innovációs Hivatal Weigl F. kormánytisztviselői jogviszonyát a Ktjt. 8. §‑a (1) bekezdésének b) pontja alapján, indokolás nélküli felmentéssel megszüntette.
6. Weigl F. keresetet indított a Fővárosi Munkaügyi Bíróság előtt, amelyben arra hivatkozott, hogy az Alkotmánybíróság 8/2011. (II. 18.) AB határozatával ( Magyar Közlöny
2011/14. sz.) 2011. május 31‑i hatállyal alkotmányellenesnek minősítette a Ktjt. 8. §‑ának (1) bekezdését, valamint hogy a felmentési jog gyakorlása rendeltetésellenes volt.
7. A Fővárosi Munkaügyi Bíróság Weigl F. keresetének elutasításával lényegében megállapította, hogy az Alkotmánybíróság az említett 8. § (1) bekezdésének b) pontját 2011. május 31‑ével semmisítette meg, ezért amikor Weigl Ferenccel közölték felmentését, azaz 2011. május 25‑én, e rendelkezés még hatályos volt, így a felmentés nem volt jogellenes.
8. Weigl F. fellebbezést nyújtott be a Fővárosi Törvényszékhez, amelyben többek között a Charta 30. cikkére hivatkozott.
9. Ez utóbbi bíróság e fellebbezést elutasítva többek között megállapította, hogy a magyar jogalkotó a Ktjv. megalkotásával nem uniós jogot hajtott végre. Weigl F. ezt követően felülvizsgálati kérelemmel fordult a Kúriához.
10. Ilyen körülmények között a Kúria úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
„1) A [Charta] a kormánytisztviselők és a köztisztviselők jogviszonyára alkalmazandónak minősül‑e?
2) [A Charta] 30. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy ennek az indokolatlan elbocsátás elleni védelemre vonatkozó rendelkezése arra tekintet nélkül alkalmazandó, hogy a tagállam az [1996. május 3‑án Strasbourgban módosított, 1961. október 18‑án Torinóban aláírt] Európai Szociális Charta 24. cikkét nem ismerte el magára nézve kötelezőnek?
3) Ha igen, [a Charta] 30. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy az »indokolatlan elbocsátás« fogalmával megegyező az a tagállami rendelkezés, amely szerint a kormánytisztviselő felmentésekor nem kell vele közölni a döntés indokát?
4) Az Európai Unió Alapjogi Chartája 30. cikkének »az uniós joggal, valamint a nemzeti szabályokkal és gyakorlattal összhangban« szövegrészét úgy kell‑e értelmezni, hogy tagállam jogszabállyal meghatározhat olyan kivételes személyi kört, akik jogviszonya megszüntetésénél nem kell alkalmazni a 30. cikket?
5) A 2), 3) és 4) sz. kérdés függvényében [a Charta] 51. cikkének (1) bekezdését kormánytisztviselőre vonatkozóan úgy kell‑e értelmezni, hogy a 30. cikkel ellentétes tagállami szabályozást a tagállami bíróságnak figyelmen kívül kell hagynia?”
A Bíróság hatásköréről
11. A kérdéseket előterjesztő bíróság kérdéseivel lényegében arra keres választ, hogy a Charta 30. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy az olyan rendelkezések, mint a Ktjt. 8. §‑a (1) bekezdésének b) pontja, alkalmazandó‑e olyan helyzetben, mint az alapügyben szóban forgó.
12. A Charta 51. cikkének (1) bekezdése szerint a Charta rendelkezéseinek a tagállamok csak annyiban címzettjei, amennyiben az Unió jogát hajtják végre. Az EUSZ 6. cikk (1) bekezdése, akárcsak a Charta 51. cikkének (2) bekezdése, világossá teszi, hogy ez utóbbi rendelkezései semmilyen módon nem terjesztik ki az Uniónak a Szerződésekben meghatározott hatásköreit.
13. Jelen esetben meg kell jegyezni, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozat semmilyen olyan elemet nem tartalmaz, amely alapján megállapítható lenne, hogy az alapjogvita a Chartán kívüli uniós jogszabályok értelmezését vagy alkalmazását is érintené. E határozat ugyanis egyáltalán nem mondja ki, hogy az alapeljárás a Charta 51. cikkének (1) bekezdése értelmében vett, az uniós jogot végrehajtó nemzeti szabályozással kapcsolatos.
14. Márpedig, amennyiben valamely jogi helyzet nem tartozik az uniós jog alkalmazási körébe, a Bíróság annak elbírálására nem rendelkezik hatáskörrel, a Charta esetleg hivatkozott rendelkezései pedig önmagukban nem alapozhatják meg e hatáskört (lásd a C‑617/10. sz. Åkerberg Fransson‑ügyben 2013. február 26‑án hozott ítélet 22. pontját, a C‑14/13. sz. Cholakova‑ügyben 2013. június 6‑án hozott végzés 30. pontját, valamint a C‑488/12–C‑491/12. és C‑526/12. sz., Nagy és társai egyesített ügyekben 2013. október 10‑én hozott végzés 17. pontját).
15. Következésképpen a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdések megválaszolására (lásd különösen, analógia útján, a C‑457/09. sz. Chartry‑ügyben 2011. március 1‑jén hozott végzés [EBHT 2011., I‑819. o.] 25–27. pontját, a fent hivatkozott Cholakova‑ügyben hozott végzés 32. és 33. pontját, valamint a fent hivatkozott Nagy és társai egyesített ügyekben hozott végzés 18. pontját).
16. E körülmények között a Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése alapján meg kell állapítani, hogy a Bíróság nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel a Kúria által feltett kérdések megválaszolására.
A költségekről
17. Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján a Bíróság (nyolcadik tanács) a következőképpen határozott:
Az Európai Unió Bírósága nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel a Kúria (Magyarország) – 2013. július 18‑i kiegészítő határozattal kiegészített – 2013. június 5‑i határozatával előterjesztett kérdések megválaszolására.