ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
представено на 4 февруари 2021 година(1)
Дело C‑830/19
C.J.
срещу
Région wallonne
(Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Първоинстанционен съд, Намюр, Белгия)
„Преюдициално запитване — Земеделие — ЕЗФРСР — Регламент (ЕС) № 1305/2013 — Делегиран регламент (ЕС) № 807/2014 — Стартова помощ за млади земеделски стопани — Млад земеделски стопанин, който се установява заедно с други земеделски стопани, които не са млади — Условия — Изчисляване на горния праг — Принцип на равнопоставеност“
1.        Схемата за подпомагане на развитието на селските райони, въведена с Регламент (ЕС) № 1305/2013(2), предвижда подпомагането да се предоставя по-специално на млади земеделски стопани, които, притежавайки съответни професионални умения и компетентности, се установяват за пръв път като ръководители на земеделско стопанство(3).
2.        Държавите членки могат да определят условия за достъп до тези стартови помощи. По-конкретно Регламент № 1305/2013 им позволява да определят горен праг на производствен обем, като по този начин ръководителите на земеделски стопанства, които го надвишават, не могат да се ползват от помощта.
3.        В Белгия в правилата на Région wallonne (Валонски регион, Белгия) този горен праг е определен на един милион евро стандартен брутен производствен обем (наричан по-нататък „СБПО“) за установените на територията му земеделски стопанства, „когато един млад земеделски стопанин създава стопанство“(4).
4.        По това дело млад земеделски стопанин подава заявление за стартова помощ, отнасящо се до земеделско стопанство, чийто СБПО надвишава горния праг, но на което е съсобственик (с дял от една трета) заедно с баща си и майка си. Той твърди, че е във „фактическо съдружие“ с баща си и двамата управляват стопанството, върху което упражняват ефективен контрол.
5.        Министерство на земеделието на Валонския регион отказва подпомагането, с мотива че стопанството надвишава горния праг на СБПО. Запитващата юрисдикция иска да се установи накратко дали правото на Съюза допуска национална норма, съгласно която за определянето на посочения горен праг се взема предвид цялото земеделско стопанство, а не делът на младия земеделски стопанин.
I.      Правна уредба
1.      Правото на Съюза
1.      Регламент № 1305/2013
6.        Съображение 17 гласи:
„[…] Дадена мярка за развитие на стопанствата и предприятията следва да улеснява първоначалното установяване на млади земеделски стопани и структурното приспособяване на техните земеделски стопанства след първоначалното установяване. […] Освен това следва да се насърчава развитието на малки стопанства, които са потенциално жизнеспособни от икономическа гледна точка. […] Помощта за създаване на предприятия следва да обхваща единствено първоначалния период от жизнения цикъл на предприятието и не следва да се превръща в оперативна помощ. […]
[…]“.
7.        Съгласно член 2 („Определения“), параграф 1, буква н)(5) като „млад земеделски стопанин“ се квалифицира „лице на не повече от 40 години […] към момента на подаване на заявлението, което притежава съответни професионални умения и компетентности и установява за пръв път земеделско стопанство в качеството на ръководител на такова стопанство“.
8.        В член 2, параграф 3 се посочва, че:
„С цел да се гарантира последователност при третирането на бенефициерите и да се вземе под внимание необходимостта от период на приспособяване, във връзка с определението на понятието „млад земеделски стопанин“, установено в параграф 1, буква н), на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове […] относно условията, при които дадено юридическо лице може да се счита за „млад земеделски стопанин“, както и определянето на гратисен период за придобиване на професионални умения“.
9.        Съгласно член 5 („Приоритети на Съюза за развитие на селските райони“):
„Постигането на целите за развитие на селските райони, допринасящи за стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, следва да се осъществява чрез следните шест приоритета на Съюза за развитие на селските райони, в които са отразени съответните тематични цели на ОСР [обща стратегическа рамка]:
[…]
2)      повишаване на жизнеспособността на земеделските стопанства и конкурентоспособността на всички видове селскостопанска дейност във всички региони и насърчаване на новаторските технологии в селското стопанство и устойчивото управление на горите, с акцент върху следните области:
[…]
б)      улесняване на навлизането на земеделски стопани с подходяща квалификация в селскостопанския сектор, и по-специално приемствеността между поколенията;
[…]“.
10.      Член 19 („Развитие на стопанството и стопанската дейност“) предвижда:
„1.      Подпомагането по тази мярка обхваща:
а)      помощ при стартиране за:
i)      млади земеделски стопани;
[…]
iii)      развитието на малки стопанства;
[…]
2.      Подпомагането по параграф 1, буква а), подточка i) се предоставя на млади земеделски стопани.
[…]
Подпомагането по параграф 1, буква a), подточка iii) се предоставя на малки стопанства, определени от държавите членки.
[…]
4.      Подпомагането по параграф 1, буква a) се предоставя само при представянето на бизнес план. Изпълнението на този бизнес план трябва да започне в срок от девет месеца от датата на решението за отпускане на помощта.
За младите земеделски стопани, които получават подпомагане по силата на параграф 1, буква а) подточка i), в бизнес плана се предвижда, че младият земеделски стопанин отговаря на изискванията на член 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 относно действащите земеделски стопани в рамките на 18 месеца от датата на установяване.
Държавите членки определят горни и долни прагове за разрешаване на достъп до подпомагане на земеделските стопанства съгласно параграф 1, буква a), подточки i) и iii). Долният праг за подпомагане по параграф 1, буква a), подточка i) е по-висок от горния праг за подпомагане по параграф 1, буква a), подточка iii). Подпомагането се ограничава до стопанства, отговарящи на определението за микро- и малки предприятия.
[…]
8.      За да се осигури ефикасно и ефективно използване на ресурсите на ЕЗФРСР, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове […] за определяне на минималното съдържание на бизнес плановете и критериите, които ще се използват от държавите членки за определяне на праговете, посочени в параграф 4 от настоящия член“.
2.      Делегиран регламент (ЕС) № 807/2014(6)
11.      В съображение 2 от него се посочва:
„Държавите членки следва да определят и да прилагат специфични условия за достъп до подпомагане за млади земеделски стопани в случаи, когато те не се установяват като единствен ръководител на стопанството. С цел да се осигури равнопоставено третиране на бенефициерите, независимо от правната форма, в която те избират да установят земеделското стопанство, следва да се предвиди условията, съгласно които дадено юридическо лице или друга форма на партньорство може да се счита за млад земеделски стопанин, да са еквивалентни на съответните условия, приложими спрямо физическо лице. Следва да се предвиди достатъчно дълъг гратисен период, който да позволи на младите земеделски стопани да придобият необходимата квалификация“.
12.      Съгласно съображение 5:
„[…] С цел да се осигури равнопоставено третиране на бенефициерите в целия ЕС и да се улесни наблюдението, като критерий за определяне на праговете, посочени в член 19, параграф 4 от [Регламент № 1305/2013], следва да се използва производственият потенциал на земеделското стопанство“.
13.      Член 2 („Млад земеделски стопанин“) гласи:
„1.      Държавите членки определят и прилагат специфични условия за достъп до подпомагане, когато млад земеделски стопанин съгласно определението по член 2, параграф 1, буква н) от Регламент (ЕС) № 1305/2013 не се установява като единствен ръководител на стопанството, независимо от неговата правна форма. Тези условия са еквивалентни на условията, приложими за млад земеделски стопанин, който се установява като единствен ръководител на стопанството. Във всички случаи контролът върху стопанството се упражнява от млади земеделски стопани.
2.      Когато прилагането на подпомагането се отнася до стопанство, притежавано от юридическо лице, младият земеделски стопанин по смисъла на член 2, параграф 1, буква н) от Регламент (ЕС) № 1305/2013 упражнява ефективен и дългосрочен контрол върху юридическото лице по отношение на решенията, свързани с управлението, ползите и финансовите рискове. Когато в капитала или управлението на юридическото лице участват няколко физически лица, включително лице или лица, които не са млади земеделски стопани, младият земеделски стопанин е в състояние да упражнява такъв ефективен и дългосрочен контрол самостоятелно или съвместно с други земеделски стопани.
Когато върху юридическо лице самостоятелно или съвместно упражнява контрол друго юридическо лице, изискванията по първа алинея се прилагат за всяко физическо лице, което упражнява контрол върху второто юридическо лице.
[…]“.
14.      Член 5 („Развитие на земеделските стопанства и предприятията“), параграф 2 предвижда:
„Държавите членки определят праговете, посочени в член 19, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1305/2013, по отношение на производствения потенциал на земеделското стопанство, измерен като стандартен производствен обем съгласно определението по член 5 от Регламент (ЕО) № 1242/2008[(7)] […] или като еквивалентна величина“.
3.      Регламент (ЕС) 2017/2393(8) (Регламент „Омнибус“)
15.      В съображение 1 се посочва, че:
„[…] опитът от преговорите по програмите показа, че правилата за съвместно установяване на стопанства от млади земеделски стопани и праговете за достъп до подпомагане, предвидени в член 19, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, следва да бъдат пояснени и че разпоредбите относно срока на бизнес плана следва да бъдат рационализирани“.
16.      Съгласно член 1 определението на понятието „млад земеделски стопанин“, съдържащо се в член 2, параграф 1, буква н) от Регламент № 1305/2013, се изменя така:
„[…] лице на не повече от 40 години към момента на подаване на заявлението, което притежава достатъчни професионални умения и компетентност и установява за пръв път земеделско стопанство в качеството на ръководител на такова стопанство; установяването може да се извършва самостоятелно или съвместно с други земеделски стопани, независимо от правната му форма“.
17.      С член 1 се изменя и член 19, параграф 4, трета алинея от Регламент № 1305/2013, която става пета алинея със следния текст:
„Държавите членки определят горни и долни прагове за достъп до подпомагане на бенефициер или стопанство съгласно параграф 1, буква а), подточки i) и iii). Долният праг за подпомагане по параграф 1, буква а), подточка i) е по-висок от горния праг за подпомагане по параграф 1, буква а), подточка iii). Подпомагането се ограничава до стопанства, попадащи в обхвата на определението за микро- и малки предприятия“.
4.      Делегиран регламент (ЕС) 2019/94(9)
18.      С член 1 е изменен член 2, параграф 1 от Делегиран регламент № 807/2014, чийто нов текст гласи:
„Условията за достъп до подпомагане на млад земеделски стопанин по смисъла на член 2, параграф 1, буква н) от Регламент (ЕС) № 1305/2013, който установява земеделско стопанство в качеството си на ръководител на това стопанство съвместно с други земеделски стопани, са равностойни на условията, приложими към млад земеделски стопанин, който се установява като единствен ръководител на стопанство. Във всички случаи младите земеделски стопани упражняват контрол върху стопанството съгласно разпоредбите, които са в сила в държавата членка“.
2.      Националното право
1.      Arrêté du Gouvernement wallon (AGW) du 10 septembre 2015 relatif aux aides au développement et à l’investissement dans le secteur agricole(10)
19.      По отношение на предоставянето на подпомагане член 25 предвижда:
„Придобитото или създаденото стопанство отговаря на следните условия:
[…]
6.      Стандартният му брутен производствен обем по смисъла на член 5 от Регламент № 1242/2008 […] отговаря на определен от министъра долен и горен праг. […]
[…]“.
2.      Arrêté ministériel du 10 septembre 2015 exécutant l’AGW(11)
20.      Член 7, параграф 2, втора алинея, в приложимата ѝ към настоящия случай редакция, гласи:
„Горният праг по член 25, първа алинея, точка 6 от [DGV] е един милион евро, когато един млад земеделски стопанин създава стопанство, и 1 500 000 EUR, когато двама или повече млади земеделски стопани създават едновременно стопанство“.
3.      Фактите, спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
21.      C.J. придобива една трета част от земеделското стопанство, което дотогава е изцяло притежавано от родителите му.
22.      Чрез това придобиване C.J. е имал за цел да продължи семейния бизнес като млад земеделски стопанин, управлявайки го под формата на „фактическо сдружение“ с баща си.
23.      Другите две трети от земеделското стопанство са собственост на бащата и майката на C.J.
24.      На 27 януари 2016 г. C.J. подава заявление за стартова помощ (първоначално установяване) до Министерството на земеделието на Валонския регион от името на учреденото фактическо сдружение с баща му.
25.      На 28 октомври 2016 г. е постановен отказ по заявлението, тъй като СБПО на стопанството надвишава разрешения от националната правна уредба горен праг (един милион евро).
26.      На 2 ноември 2016 г. C.J. подава жалба срещу решението за отказ на подпомагането, изтъквайки, че при определянето на горния праг на СБПО е трябвало да се отчете обстоятелството, че стопанството се притежава от трима собственици, и при изчисляването на СБПО не е отчетен факторът работна сила. Според него по-логично е горният праг да се определя в зависимост от броя на работните единици в стопанството.
27.      С решение от 17 февруари 2017 г. Министерството на земеделието (дирекция „Селскостопански структури“) на Валонския регион отхвърля жалбата.
28.      C.J. обжалва това решение пред Tribunal de première instance de Namur (Първоинстанционен съд, Намюр, Белгия) и иска да се осъди Валонският регион да му изплати 70 000 EUR като стартова помощ заедно с лихвите.
29.      В този контекст посоченият съдебен орган отправя на Съда следния преюдициален въпрос:
„Допускат ли членове 2, 5 и 19 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 […], във връзка с член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 807/2014 […], при прилагането на тези разпоредби държавите членки да вземат предвид цялото стопанство, а не само дела на младия земеделски стопанин в него и/или в работните единици (РЕ) за определяне на горните и долните прагове, когато земеделското стопанство е организирано като фактическо сдружение, от което младият земеделски стопанин придобива неделима част и което ръководи, но не като единствен ръководител?“.
30.      В акта за преюдициално запитване запитващата юрисдикция изразява съмненията си относно:
–        Тълкуването на член 2 от Делегиран регламент № 807/2014 по отношение на специфичните условия за достъп до подпомагане за млад земеделски стопанин, който не се установява като единствен ръководител на стопанството, и на понятието „условия […], еквивалентни на условията, приложими за млад земеделски стопанин, който се установява като единствен ръководител на стопанството“.
–        Съвместимостта с тази разпоредба на национална норма (член 7 от OME), „в която не се предвижда възможност за отчитане само на дела на младия земеделски стопанин в стопанството или в работните единици, когато се определя СБПО, използван за установяване на горния праг“.
II.    Производството пред Съда
31.      Актът за преюдициално запитване постъпва в Съда на 15 ноември 2019 г.
32.      Писмени становища представят C.J., Валонският регион и Комисията. На проведеното на 25 ноември 2020 г. съдебно заседание се явяват само Валонският регион и Комисията.
III. Становища на страните
33.      C.J. поддържа, на първо място, че при преценката на специфичните условия по член 2 от Делегиран регламент № 807/2014 избраната от земеделските стопани форма за управлението на своето стопанство — в случая фактическо сдружение — не би трябвало да е в тяхна вреда, нито да води до разлики в третирането. В своя подкрепа посочва решение на Съда от 14 октомври 2010 г., Landkreis Bad Dürkheim(12).
34.      Той изтъква по-нататък, че в член 7 от OME не се прави разграничение между положението на млад земеделски стопанин, който не е установен като единствен ръководител на стопанството, и положението на млад земеделски стопанин, придобиващ стопанство, за да стане негов единствен ръководител.
35.      Според C.J. член 2 от Делегиран регламент № 807/2014 задължава условията за подпомагане да са съобразени с всяко положение. Тъй като той придобива дял от семейното стопанство, горният праг би трябвало да се определи само с оглед на съответстващия на този дял СБПО.
36.      Според него дори ако член 2 от Делегиран регламент № 807/2014 допуска формулата, предвидена в разглежданата национална разпоредба, последната противоречи на първичното право на Съюза, тъй като при изчисляването на СБПО на стопанството реалните „работни единици“ се отчитат за определяне на долния праг, но не и на горния.
37.      Накрая, той поддържа, че в този случай е налице двойна дискриминация: произтичащата от прилагането на този метод на изчисление на прага и тази, на която той е подложен в сравнение с всеки друг млад земеделски стопанин, който при същите обстоятелства е предпочел семейното стопанство да се раздели.
38.      Валонският регион най-напред посочва, че не е отказал подпомагането поради избраната правна форма (фактическо сдружение), а защото стопанството надвишава предвидения в националната норма СБПО.
39.      Той допълва, че целта на европейската правна уредба не е подпомагането да се предоставя безусловно на младите земеделски стопани, независимо от СБПО на стопанството, а само на тези, които поради своята структура отговарят на критерия за СБПО.
40.      Валонският регион счита, че стартовата помощ за млад земеделски стопанин не е придобито право, независимо от структурата на земеделското стопанство.
41.      В този контекст използването на работните единици би било несъвместимо с понятието за СБПО, който се определя въз основа на характеристиките на земеделското стопанство, а не на тези работни единици.
42.      Според Валонския регион, като предлага да се приложи критерият за работните единици, жалбоподателят се опитва изкуствено да раздели едно неделимо земеделско стопанство.
43.      Комисията твърди, че макар Регламент „Омнибус“ да е влязъл в сила след подаване на заявлението, предмет на спора, неговите разпоредби трябва да се вземат предвид при тълкуването на посочените в акта за преюдициално запитване(13).
44.      Според нея членове 2, 5 и 19 от Регламент № 1305/2013 във връзка с член 2 от Делегиран регламент № 807/2014 допускат за определяне на долните и горните прагове държавите членки да вземат предвид цялото земеделско стопанство, а не само дела на младия земеделски стопанин в него или в работните единици, когато земеделското стопанство е организирано под формата на фактическо сдружение, от което младият земеделски стопанин придобива неделима част и което ръководи, но не като единствен ръководител.
45.      Комисията обаче счита, че неотчитането на придобития от млад земеделски стопанин дял от съсобствеността с други земеделски стопани, които не са млади, по принцип би могло да нарушава принципа на равнопоставеност. Младият земеделски стопанин, който установява неделимо стопанство със земеделски стопанин, който не е млад, би се намирал в положение, сходно с това на младия земеделски стопанин, който също установява неделимо стопанство с друг млад земеделски стопанин(14).
IV.    Анализ
1.      Предварителни уточнения
46.      Преди да се разгледат въпросите по същество, трябва да се направят две уточнения.
47.      Първото се отнася до позоваването от запитващата юрисдикция на приложимия към земеделските стопанства долен праг. Тъй като единственият предмет на разискване е анализът на значението на горния праг на СБПО на земеделското стопанство, споделям становището на Комисията, че отговорът на Съда трябва да се концентрира върху този фактор, а не върху долния праг.
48.      Второто уточнение е свързано с приложимите норми от правото на Съюза.
49.      Въпросите на запитващата юрисдикция се свеждат до тълкуването на Регламент № 1305/2013 и Делегиран регламент № 807/2014. И двата са в сила към момента (27 януари 2016 г.) на подаване на заявлението, чийто отказ е в основата на спора.
50.      Комисията обаче счита, че тълкуването на двата регламента следва да се извърши с оглед на „поясненията“ на първия от тях, предоставени с Регламент „Омнибус“, чиято дата на влизане в сила е 1 януари 2018 г. (т.е. след приемането на решението за отказ на подпомагането).
51.      В съображение 1 от Регламент „Омнибус“ се посочва, че „правилата за съвместно установяване на стопанства от млади земеделски стопани и праговете за достъп до подпомагане, предвидени в член 19, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, следва да бъдат пояснени“(15).
52.      Регламент „Омнибус“ обаче далеч не се изчерпва с „поясняването“ на разпоредбите на Регламент № 1305/2013, а внася в него съществени изменения, включително следните:
–        Регламент № 1305/2013 предвижда възможността държавите членки да въведат горни и долни прагове само на стопанство, докато Регламент „Омнибус“ вече им дава възможност да въведат такива и на бенефициер.
–        Регламент „Омнибус“ изменя определението за „млад земеделски стопанин“, съдържащо се в член 2, параграф 1, буква н) от Регламент № 1305/2013, като предвижда, че установяването може да се извършва „самостоятелно или съвместно с други земеделски стопани, независимо от правната му форма“.
53.      Безспорно тези изменения нямат съществено значение за настоящия спор, тъй като:
–        В спорната национална правна уредба е предвидено прилагането на обективния критерий за стопанството (а не субективния за бенефициера), което се е допускало от Регламент № 1305/2013 и продължава да се допуска от Регламент „Омнибус“. Следователно от тази гледна точка националната норма е съобразена и с двата регламента.
–        Нововъведението в понятието за млад земеделски стопанин се съдържа още в член 2, параграф 1 от Делегиран регламент № 807/2014. В това отношение Регламент „Омнибус“ възприема изменението на „някои несъществени елементи“ от Регламент № 1305/2013, което е направено от Делегиран регламент № 807/2014(16).
54.      Независимо от материалноправното съответствие между Регламент № 1305/2013 и Регламент „Омнибус“, правилата, които са приложими ratione temporis по отношение на предмета на настоящия спор всъщност са съдържащите се в първия от тези регламенти и в Делегиран регламент № 807/2014 по делегиране.
2.      По съществото на спора
1.      Цел и предмет на Регламент № 1305/2013
55.      С Регламент № 1305/2013 са въведени редица общи правила относно подпомагането на развитието на селските райони посредством ЕЗФРСР. В него освен това са определени целите, за които следва да допринася политиката за развитие на селските райони, и съответните приоритети на Съюза, като са предвидени подходящите мерки за нейното осъществяване.
56.      В този контекст в член 5 от Регламент № 1305/2013 са уточнени шест приоритета за развитие на селските райони. От тях за настоящия случай е от значение вторият, който се отнася до повишаването на жизнеспособността на земеделските стопанства.
57.      Съгласно член 5, параграф 2, букви а) и б) от Регламент № 1305/2013 този приоритет трябва да поставя „акцент“ върху две цели:
–        „подобряване на икономическите резултати на всички земеделски стопанства и улесняване на преструктурирането и модернизирането на стопанствата […]“, и
–        „улесняване на навлизането на земеделски стопани с подходяща квалификация в селскостопанския сектор, и по-специално приемствеността между поколенията“.
58.      След определянето на приоритетите на Съюза за развитие на селските райони в дял III от Регламент № 1305/2013 са предвидени помощите, които следва да допринасят конкретно за постигането на един или повече от тези приоритети (член 13).
1)      Подпомагане на развитието на стопанството и стопанската дейност
59.      Член 19, параграф 1 от Регламент № 1305/2013 урежда мерките за „развитие на стопанството и стопанската дейност“, които включват, наред с други, мерките „при стартиране за […] млади земеделски стопани […] или за развитието на малки стопанства“(17).
60.      Спорната по настоящото дело помощ е помощта при стартиране за млади земеделски стопани.
61.      Анализът на член 19, параграф 1, буква a) от Регламент № 1305/2013 показва, че този вид подпомагане не се предоставя, за да се подпомогне създаването на всякакви земеделски предприятия без изключение, а само на такива, при които са налице редица условия по отношение на техните ръководители, дейности или размери.
62.      Член 19, параграф 1, буква a) от Регламент № 1305/2013 запазва изрично този вид подпомагане за: i) млади земеделски стопани; ii) неселскостопански дейности в селските райони и iii) развитието на малки стопанства.
63.      Параграф 4, трета алинея in fine от същия член 19 предвижда, че този вид подпомагане „се ограничава до стопанства, отговарящи на определението за микро- и малки предприятия“(18).
64.      Всъщност съвкупността от помощите, предвидени в член 19 от Регламент № 1305/2013, е запазена за малките стопанства. Очевидно и по дефиниция това е така при помощите, изразяващи се в подпомагане на дребни земеделски стопани, но също и при състоящите се в инвестиции за установяване и развитие на неселскостопански дейности, предоставяни на микропредприятия и малки предприятия, както е предвидено в член 19, параграф 2, четвърта алинея от Регламент № 1305/2013(19).
65.      При всички случаи и доколкото това е от значение за настоящия случай, член 19, параграф 4 от Регламент № 1305/2013 е изчерпателен, като предвижда, че помощта при стартиране се ограничава до стопанства, отговарящи на определението за микро- и малки предприятия(20).
66.      Изхождайки от тази предпоставка, може да се заключи, че малките стопанства са единствените получатели на помощите, предвидени в Регламент № 1305/2013 в рамките на политиката за повишаване на жизнеспособността на земеделските стопанства.
2)      В частност помощите при стартиране за млади земеделски стопани
67.      От структурата на член 19, параграф 4 от Регламент № 1305/2013 става ясно, че помощите за млади земеделски стопани са обвързани с помощите за земеделски стопанства.
68.      Следвайки тези общи насоки, държавите членки трябва да определят горни и долни прагове за разрешаване на достъп до подпомагане на земеделските стопанства съгласно член 19, параграф 1, буква a), подточка i) от Регламент № 1305/2013 (помощ за млади земеделски стопани).
69.      В крайна сметка законодателят на Съюза е избрал да насърчи достъпа на младите хора до земеделската дейност като променлив параметър на политиката за насърчаване на създаването на предприятия за развитието на малки стопанства.
70.      Това следва от начина, по който член 19, параграф 4 от Регламент № 1305/2013 обуславя свободата на държавите членки при прилагането на горни и долни прагове за достъп до този вид подпомагане.
71.      Съгласно тази разпоредба долният праг за разрешаване на достъп до подпомагане на млад земеделски стопанин трябва да е по-висок от горния праг за разрешаване на достъп до подпомагане на развитието на малки стопанства.
72.      Член 19, параграф 4 от Регламент № 1305/2013 подпомага установяването на млади земеделски стопани, като им гарантира, че евентуално долният праг за получаване на подпомагането ще е по-висок от горния праг, предвиден за микропредприятия и малки стопанства. С други думи, ги уверява, че ако установят малко стопанство, ще могат да получат достъп до подпомагане при по-благоприятни условия в сравнение с предвидените за земеделските стопани, които не са млади.
73.      Поради това споделям становището на Валонския регион, че Регламент № 1305/2013 допуска националните законодателства да не предвиждат самостоятелно и безусловно подпомагане на млади земеделски стопани въз основа само на личните им обстоятелства (възраст и умения), а с оглед на характеристиките на стопанствата, които установяват.
74.      Предвидената в Регламент № 1305/2013 схема за подпомагане, която позволява на държавите членки да определят горни прагове като ограничение за помощта, може да намери израз в национална правна уредба, която свързва младите земеделски стопани с характеристиките на земеделските стопанства, които те установяват.
75.      Да се твърди противното, би означавало да се откаже условията за предоставяне на подпомагането за млади земеделски стопани да се определят въз основа на обективните данни (площи, продукция и други фактори) на стопанствата и да се наложи критерият за субективните качества на бенефициерите като единствен критерий. Напротив, Регламент № 1305/2013, повтарям, насърчава националната правна уредба да се придържа само към (обективния) критерий за стопанството(21).
76.      Неотчитането на обективните характеристики би създало възможност подпомагането да се предоставя на всички видове стопанства. Както на стопанствата, които отговарят на определението за микро- или малко предприятие и надвишават СБПО (с който съгласно член 5, параграф 2 от Делегиран регламент № 807/2014 се измерва производственият потенциал, за да се определи горният праг, посочен в член 19, параграф 4 от Регламент № 1305/2013), така и на стопанствата, които не попадат напълно в обхвата на определението.
77.      В тази хипотеза за малките стопанства — за чието развитие в крайна сметка става въпрос — би се намалил размерът на наличните помощи, който ще трябва да делят с по-малко нуждаещите се стопанства.
78.      В обобщение от всички разпоредби на Регламент № 1305/2013 следва, че законодателят на Съюза е искал да обвърже помощта за младите земеделски стопани със създаването и развитието на малки земеделски стопанства.
79.      По този начин се удовлетворяват едновременно две потребности: типичните за този вид стопанства поради значимостта им за икономиката и тези, които като цяло изпитват младите хора, които решат да извършват стопанска дейност по-специално в областта на земеделието.
80.      От гореизложеното следва, че националната норма (в случая член 7, параграф 2 от OME, във връзка с член 25, първа алинея, точка 6 от AGW) е съобразена с Регламент № 1305/2013, приемайки като обективен критерий СБПО на стопанството, което младият земеделски стопанин иска да установи.
3)      Значение на фактора „работни единици“
81.      В жалбата си пред администрацията на Валонския регион C.J. изтъква, че „би било по-логично [горният] праг на стопанството да се определя в зависимост от РЕ [работните единици] в него“(22).
82.      В писменото си становище пред Съда C.J. подчертава, че в регионалната правна уредба не е предвидена възможност да се вземат предвид работните часови при изчислението на горния праг в зависимост от СБПО на стопанството. Тези работни единици обаче се използват за определянето на долния праг.
83.      Разликата в установяването на факторите, допринасящи за определянето на горните и долните прагове, може евентуално да подлежи на критика от други гледни точки, но не нарушава Регламент № 1305/2013, чийто член 19, параграф 4 дава свобода на държавите членки да конкретизират определящите фактори за горните и долните прагове, в чиито граници трябва да попадат стопанствата, които ще бъдат установени от младите земеделски стопани.
2.      Младият земеделски стопанин, който не се установява като единствен ръководител на земеделско стопанство
84.      Член 2, параграф 1 от Делегиран регламент № 807/2014 предвижда, че „държавите членки определят и прилагат специфични условия за достъп до подпомагане, когато млад земеделски стопанин […] не се установява като единствен ръководител на стопанството, независимо от неговата правна форма. Тези условия са еквивалентни на условията, приложими за млад земеделски стопанин, който се установява като единствен ръководител на стопанството“.
85.      Едно от съмненията, които запитващата юрисдикция изпитва при тълкуването, се отнася до еквивалентността на условията, която в крайна сметка е въпрос на равнопоставеност. Следователно за анализирането му е необходимо първо да се идентифицират субектите, чието положение се сравнява.
86.      В член 2, параграф 1 от Делегиран регламент № 807/2014 се говори, от една страна, за млад земеделски стопанин, който се установява съвместно с други лица, и от друга страна, за млад земеделски стопанин, който се установява самостоятелно като единствен ръководител на стопанството.
87.      Член 2, параграф 3 от Регламент № 1305/2013 дава на Комисията правомощието да определи условията, при които дадено юридическо лице може да се счита за „млад земеделски стопанин“. На това основание член 2, параграф 2 от Делегиран регламент № 807/2014 предвижда, че ако заявлението за подпомагане се отнася до стопанство, притежавано от юридическо лице, „младият земеделски стопанин […] упражнява ефективен и дългосрочен контрол върху юридическото лице по отношение на решенията, свързани с управлението, ползите и финансовите рискове“.
88.      В настоящия случай подпомагането не е поискано от юридическо лице, което може да се счита за „млад земеделски стопанин“, а от физическо лице, което упражнява дейността си в земеделско стопанство чрез фактическо сдружение с баща си.
89.      В хипотезата, при която това фактическо сдружение може да се квалифицира съгласно белгийското право като юридическо лице (което Валонският регион и Комисията оспорват), би трябвало то да притежава стопанството и C.J. да упражнява „ефективния контрол“ върху това (предполагаемо) юридическо лице.
90.      Въпреки че това са обстоятелства, които в крайна сметка запитващата юрисдикция следва да установи, от данните в преписката по делото явно следва, че: а) собствеността върху стопанството не принадлежи на юридическо лице, а на три физическа лица, и б) C.J. не упражнява ефективен контрол върху него, а е един от управителите на стопанството(23).
91.      Във всички случаи, както Валонският регион посочва, поисканото подпомагане не е отказано поради правната форма, която C.J. е избрал, за да установи земеделското стопанство с родителите си, а защото СБПО на това стопанство надвишава установения горен праг.
92.      Така съмнението се свежда до съпоставянето на две групи условия:
–        тези, на които трябва да отговаря млад земеделски стопанин (физическо лице), който, както е в случая, се установява с други земеделски стопани,
–        тези, на които трябва да отговаря млад земеделски стопанин, който се установява самостоятелно.
93.      Съгласно член 2, параграф 1 от Делегиран регламент № 807/2014 двете групи условия следва да са еквивалентни. Следователно става въпрос да се провери дали приетата от Валонския регион система отговаря на това изискване за еквивалентност.
94.      Както вече бе повторено, горният праг, предвиден в националната норма за достъп до подпомагане, е прагът от един милион евро за СБПО на стопанството, в което се установява млад земеделски стопанин (с уговорката, която сега ще направя).
95.      Този обективен критерий, който взема предвид само продукцията на стопанството, не отчита лицето и броя на ръководителите на стопанството, за което се иска подпомагането. Следователно той не изключва възможността бенефициерите на подпомагането да са няколко ръководители, независимо от правната форма, ако референтният критерий за определяне на прага винаги е СБПО на стопанството.
96.      Така младият земеделски стопанин, който не се установява като единствен ръководител на стопанство (какъвто е случаят на C.J.), трябва да отговаря на същото условие, което се изисква и от млад земеделски стопанин, който се установява самостоятелно: и в двата случая горният праг за достъп до подпомагане е СБПО на стопанството, в което се установява както единият, така и другият.
97.      Поради това условията, които се изискват от C.J., са не само „еквивалентни“ на изискваните от младия земеделски стопанин, който се установява самостоятелно, но и еднакви.
98.      Защитаваната от C.J. позиция се основава на това, че целената от законодателя на Съюза еквивалентност задължава да не се прилага единният критерий за стопанството, а когато млад земеделски стопанин се установява заедно с други, той да се замени с критерия за участието му в общото стопанство.
99.      Възприемането на този подход би означавало да се замени критерият за стопанството с този за бенефициера. Независимо от СБПО на стопанството, което C.J. установява, той би имал право на подпомагане, ако собственият му дял в собствеността върху стопанството не надвишава установения СБПО в националната норма.
100. Подобен подход — който Валонският регион и Комисията отхвърлят — не съответства нито на националната норма, нито на целта на Регламент № 1305/2013, която разгледах в предходните точки от настоящото заключение.
101. Вярно е обаче, че действащата във Валонския регион правна уредба предвижда изключение в случай на млад земеделски стопанин, който се установява заедно с друг или с други млади земеделски стопани. В този случай горният праг не е един милион евро, а 1 500 000 EUR.
102. Става въпрос за относително изключение, тъй като горният праг не се увеличава с броя на младите земеделски стопани, установяващи едно и също стопанство; независимо дали са двама, или петима, увеличението е ограничено до 500 000 EUR (т.е. не се умножава по броя на бенефициерите). Критерият за стопанството отново е основата на системата, колкото и да се коригира съобразно броя на бенефициерите.
103. От данните в преписката по делото следва, че СБПО на стопанството (от което жалбоподателят притежава една трета) значително надвишава 1 500 000 EUR. Поради това не е необходимо да се разглежда прилагането му към настоящия случай.
104. Предвид гореизложеното настоящото заключение би следвало да приключи тук, тъй като разглежданият отказ на подпомагането произтича от прилагането на национална норма, в която в съответствие с правото на Съюза законосъобразно е избран обективният критерий за СБПО на стопанството.
105. В писменото си заключение Комисията насочва разискванията към по-абстрактна област, изтъквайки евентуалния дискриминационен резултат, до който може да доведе посочената национална норма в различни хипотези, никоя от които обаче не се вписва в контекста на спора.
106. Впрочем самата Комисия потвърждава в съдебното заседание становището си, което е изложила писмено: че възприетият в член 25 от DGV обективен критерий (и в OME за изпълнението му) е в съответствие с правото на Съюза и при обстоятелствата по това дело отвежда директно към становището, защитавано от Валонския регион.
107. Поради това само при условията на евентуалност ще изложа съображенията по-нататък, ако Съдът приеме, че макар самата Комисия да е съгласна с еднозначния изход на делото, има смисъл да се навлиза в разискванията (които, повтарям, са по-скоро теоретични), повдигнати във втората част от писменото ѝ становище.
108. Тези разисквания се отнасят до преценката за равнопоставеност, полагаща се на различното третиране на 1) младия земеделски стопанин, който се установява със земеделски стопани, които не са млади, спрямо третирането на 2) младия земеделски стопанин, който се установява с млади земеделски стопани. За да се вземе отношение по тях, е необходимо да се установи дали двамата са в еквивалентно положение.
109. Според мен не са, така че националната правна норма може да ги третира по различен начин.
110. Младият земеделски стопанин, който се установява с други земеделски стопани, които не са млади (които, както в случая, вече управляват земеделско стопанство), има редица предимства, от които не се ползва младият земеделски стопанин, който се установява с друг млад земеделски стопанин.
111. Най-очевидното предимство е съдействието, което може да получи от земеделските стопани, които не са млади, от техните познания за пазара и присъствието им в търговската мрежа. Тъкмо обратното, младият земеделски стопанин, който се установява за пръв път с друго лице в същото като неговото положение, по принцип не разполага с тази подкрепа като основа, което обосновава изключването в негова полза (ограничено) на изискваните условия за предоставяне на подпомагането.
112. Наблягам, също в това отношение, че предвиденото в член 19, параграф 4 от Регламент № 1305/2013 подпомагане има за цел създаването на предприятия. Съгласно съображение 17 от този регламент то следва да обхваща единствено първоначалния период от жизнения цикъл на предприятието и да не се превръща в оперативна помощ.
113. В крайна сметка целта е да се помогне на младия земеделски стопанин и ако е предвидено в националната норма, да му се предостави по-голяма помощ, когато се установява с друг млад земеделски стопанин. Тази допълнителна помощ позволява да се направи разграничение между неговото положение и това на младия земеделски стопанин, който се установява със земеделски стопани, които не са млади, тъй като последните допринасят със своя опит да се компенсира изходното му положение(24).
114. Установяването със земеделски стопани, които не са млади, предполага, повтарям, редица предимства за младия земеделски стопанин, от каквито не се ползва установяващият се с други млади земеделски стопани. Освен това притежаваният от младия земеделски стопанин дял от стопанство, в което осъществяват дейността си други земеделски стопани, които не са млади, участва в синергията, породена от всички части, съставляващи цялото това стопанство.
115. Този дял от съсобствеността, притежаван от млад земеделски стопанин, в крайна сметка не е напълно самостоятелен. Следователно неотчитането му за определяне на горния праг, от който зависи предоставянето на разглежданото подпомагане, не е необосновано, нито противоречи на принципа на равнопоставеност.
V.      Заключение
116. С оглед на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на Tribunal de première instance de Namur (Първоинстанционен съд, Намюр, Белгия) по следния начин:
„Членове 2, 5 и 19 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета, във връзка с член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 807/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 1305/2013 и за въвеждане на преходни разпоредби, трябва да се тълкуват в смисъл, че:
Допускат за определянето на горния праг за достъп до стартовата помощ за млади земеделски стопани държавите членки да използват фактора „стандартен брутен производствен обем“ на земеделското стопанство.
Допускат за определянето на посочения горен праг националната норма да взема предвид цялото стопанство, а не дела на младия земеделски стопанин в собствеността, нито в работните единици“.
1      Език на оригиналния текст: испански.
2      Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 487 и поправка в ОВ L 130, 2016 г., стр. 1).
3      Приложен към младите земеделски стопани, изразът „ръководител на стопанство“ по смисъла на Регламент № 1305/2013 обозначава лицето, което упражнява ефективен и дългосрочен контрол както върху земеделското стопанство, така и върху неговото управление.
4      Прагът е увеличен на 1 500 000 EUR, когато двама или повече млади земеделски стопани създават едновременно стопанство.
5      Според редакцията, приложима към момента на подаването на заявлението по настоящото дело.
6      Регламент на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и за въвеждане на преходни разпоредби (ОВ L 227, 2014 г., стр. 1).
7      Регламент на Комисията от 8 декември 2008 година за установяване на типология на Общността за земеделските стопанства (ОВ L 335, 2008 г., стр. 3).
8      Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2017 година за изменение на Регламент (ЕС) № 1305/2013 относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика, Регламент (ЕС) № 1307/2013 за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика, Регламент (ЕС) № 1308/2013 за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и Регламент (ЕС) № 652/2014 за установяване на разпоредби за управлението на разходите, свързани с хранителната верига, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, здравето на растенията и растителния репродуктивен материал (ОВ L 350, 2017 г., стр. 15; наричан по-нататък „Регламент „Омнибус“).
9      Делегиран регламент на Комисията от 30 октомври 2018 година за изменение на Делегиран регламент (ЕС) № 807/2014 на Комисията за допълнение на някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и за въвеждане на преходни разпоредби (ОВ L 19, 2019 г., стр. 5).
10      Постановление на валонското правителство относно помощите за развитие и инвестиции в селскостопанския сектор от 10 септември 2015 г. (Moniteur
от 25 октомври 2015 г.), наричано по-нататък „DGV“.
11      Министерска наредба за изпълнение на DGV от 10 септември 2015 г. (наричана по-нататък „OME“), изменена с Министерска наредба от 21 март 2016 г., Moniteur
от 4 април 2016 г.
12      Дело C‑61/09, ЕU:C:2010:606.
13      В подкрепа на тази теза тя изтъква, че съгласно съображение 1 от Регламент „Омнибус“ неговите изменения се ограничават до „поясняване“ на правилата за съвместно установяване на стопанства от млади земеделски стопани и праговете за достъп до подпомагане, предвидени в член 19, параграф 4 от Регламент № 1305/2013.
14      В съдебното заседание Комисията поясни, че тези съображения всъщност не оказват влияние върху отговора, който следва да се даде на преюдициалния въпрос. Вж. точки 105 и 106 по-долу от настоящото заключение.
15      Курсивът е мой.
16      При приемането на Делегиран регламент № 807/2014 Комисията е действала в рамките на правомощието, което Регламент № 1305/2013 изрично ѝ е делегирал съгласно член 290 ДФЕС.
17      Към този вид подпомагане спадат помощите за насърчаване на инвестициите в установяването и развитието на неселскостопански дейности и подпомагането на земеделски стопани, които прехвърлят стопанствата си на други земеделски стопани.
18      Това определение се съдържа в член 2 от приложение 1 към Регламент (ЕО) № 70/2001 на Комисията от 12 януари 2001 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи за малките и средните предприятия (ОВ L 10, 2001 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 98), изменен с Регламент (ЕО) № 364/2004 на Комисията от 25 февруари 2004 година (ОВ L 63, 2004 г., стр. 22; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 225). Съгласно посочената разпоредба „категорията микро-, малки и средни предприятия (МСП) е съставена от предприятия, които наемат под 250 души персонал и които имат годишен оборот, който не надвишава 50 милиона EUR, и/или с общ годишен балансов отчет, ненадвишаващ 43 милиона EUR“ (параграф 1). В рамките на категорията МСП съгласно параграф 2 от посочения член малко предприятие се дефинира като предприятие, което „наема под 50 души персонал и чи[й]то годишен оборот и/или общ годишен балансов отчет не надвишава 10 милиона EUR“. Накрая, параграф 3 от разпоредбата определя микропредприятието като предприятие, което „наема под 10 души персонал и чи[й]то годишен оборот и/или общ годишен балансов отчет не надвишава 2 милиона EUR“.
19      Последните помощи се предоставят и най-общо на „физически лица в селските райони“ и на „земеделски стопани или членове на земеделско домакинство“, както е посочено в същата разпоредба. Съображение 17 от Регламент № 1305/2013 обаче поставя акцент върху необходимостта да се поощрява „създаването и развитието на неселскостопански МСП в селските райони“, като по този начин според мен е изразена волята на законодателя усилията за финансиране в областта на създаването и развитието на неселскостопанските дейности да се насочат и към малките стопанства.
20      Правило, което е запазено и след изменението на разпоредбата с Регламент „Омнибус“.
21      Регламент № 2017/2393, който не е приложим в случая, позволява да се прилага критерият за бенефициера, но без да се изключва този за стопанството, който е избрал националният законодател в разглежданата правна уредба.
22      В член 1, параграф 26 от DGV работната единица е определена като „съотношението между, от една страна, броя на работните часове, отработени годишно в рамките на стопанството — като този брой не надвишава 1800 часа, без да се взема предвид броят на работните часове, отработени през същия период извън стопанството — и от друга страна, стойността на 1800 работни часа“.
23      Писмено становище на C.J., точка 1, в която е посочено допълнението от 22 декември 2015 г. към договора, подписан с баща му на 1 март 2015 г.
24      При обстоятелства като тези на C.J. предимството на младия земеделски стопанин е, че неговият дял от общото стопанство е част от едно цяло, от чиято продуктивност се ползват всички негови части.