62003CO0555_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-555/03,
katere predmet je predlog za sprejem predhodne odločbe Tribunal du travail de Charleroi (Belgija), naslovljen na Sodišče na podlagi člena 68 ES, naj v postopku
Magali Warbecq
proti
Ryanairu Ltd
sprejme predhodno odločbo o razlagi Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2001 L 12, str. 1),
SODIŠČE (četrti senat),
v sestavi J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), predsednik senata, K. Schiemann in E. Juhász, sodnika,
generalni pravobranilec: A. Tizzano,
sodni tajnik: R. Grass,
po opredelitvi generalnega pravobranilca,
sprejema naslednji
Sklep
Razlogi za odločitev
1. Tribunal du travail de Charleroi (delovno sodišče iz Charleroija) je s sodbo z dne 15. decembra 2003, ki jo je Sodišče prejelo 24. decembra 2003, v skladu s členom 68 ES predložilo vprašanji za predhodno odločanje o razlagi Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL 2001 L 12, str. 1).
2. Vprašanji sta bili postavljeni v okviru spora, ki poteka med go. Warbecq, belgijsko državljanko, in družbo irskega prava Ryanair Ltd (v nadaljevanju: Ryanair).
Pravni okvir
3. Člen 61 ES določa:
„Za postopno vzpostavitev območja svobode, varnosti in pravice Svet sprejme:
[…]
c) ukrepe na področju pravosodnega sodelovanja v civilnih zadevah, kakor je predvideno v členu 65;
[…]“
4. Člen 19 Uredbe št. 44/2001 določa:
„Delodajalec s stalnim prebivališčem v državi članici je lahko tožen:
1. pred sodišči v državi članici, kjer ima stalno prebivališče, ali
2. v drugi državi članici:
a) pred sodišči v kraju, kjer delavec običajno opravlja svoje delo, ali pred sodišči v kraju, kjer je nazadnje opravljal svoje delo; ali
[...]“
Postopek v glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
5. Na podlagi pogodbe o zaposlitvi, sklenjene v Dublinu dne 19. aprila 2001, je bila ga. Warbecq zaposlena v Ryanairu kot „customer services agent-inflight“.
6. Ryanair je dne 10. aprila 2002 odpovedal pogodbo in izplačal ge. Warbecq nadomestilo za odpoved pogodbe, ki ustreza plačilu za sedem delovnih dni.
7. Ga. Werbecq je pri Tribunal du travail de Charleroi vložila tožbo proti Ryanairu; dan vložitve tožbe v predložitveni sodbi ni naveden. V tožbi od tožene stranke v postopku v glavni stvari zahteva plačilo določenih zneskov na podlagi neizrabljenega dopusta zaradi odpovedi pogodbe, dodatnega nadomestila za odpoved pogodbe in odškodnine.
8. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari meni, da ima na podlagi člena 19 Uredbe št. 44/2001 možnost tožiti svojega delodajalca pred sodišči v državi članici, kjer ima slednji stalno prebivališče, ali pred sodišči v kraju, kjer je sama običajno opravljala delo, v tem primeru je to letališče iz Charleroija.
9. Ryanair meni, da belgijska sodišča niso pristojna za odločanje o tožbi, ki jo je vložila ga. Warbecq.
10. Ker je Tribunal du travail menilo, da je v navedenih okoliščinah za rešitev v sporu, v katerem odloča, potrebna razlaga člena 19 Uredbe št. 44/2001, je prekinilo odločanje in postavilo Sodišču naslednji vprašanji za predhodno odločanje:
„1. Za namene uporabe člena 19, točka 2, Uredbe št. 44/2001 […], katera so upoštevna merila, ki omogočajo določiti državo pogodbenico, na ozemlju katere delavec običajno opravlja delo, v primerih ko je ta delavec zaposlen kot član letalskega osebja v podjetju, ki opravlja mednarodne letalske potniške prevoze?
2. Kateri kraj je treba šteti za kraj, v katerem oziroma iz katerega ta delavec za delodajalca izpolni bistveni del svojih obveznosti, kadar se obveznosti, ki izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi, izpolnjujejo deloma na tleh (letališču) ene države pogodbenice in deloma na krovu letala, ki pripada drugi državi pogodbenici, ki je med drugim zaposlila tega delavca?“
Pristojnost Sodišča
11. V skladu s členom 92(1) Poslovnika lahko Sodišče, če očitno ni pristojno za odločanje o tožbi ali če je tožba očitno nedopustna, po opredelitvi generalnega pravobranilca, odloči z obrazloženim sklepom, ne da bi nadaljevalo postopek.
12. Poudariti je treba, da se na podlagi člena 68(1) ES „člen 234 uporablja za ta naslov [IV o ‚Vizumih, azilu, priseljevanju in drugih politikah v zvezi s prostim gibanjem oseb‘] v naslednjih okoliščinah in pod naslednjimi pogoji: če se postavi vprašanje o razlagi […] aktov institucij Skupnosti na podlagi tega naslova v postopku, ki teče pred sodiščem države članice, zoper odločitev katerega po nacionalnem pravu ni pravnega sredstva, to sodišče, če meni, da je za izrek njegove sodbe potrebna odločitev, od Sodišča zahteva, naj odloči o tem vprašanju.“
13. Uredba št. 44/2001 je bila sprejeta na podlagi člena 61(c) ES, ki je v naslovu IV tretjega dela Pogodbe ES. V teh okoliščinah lahko le sodišče države članice, zoper odločitev katerega po nacionalnem pravu ni pravnega sredstva, od Sodišča zahteva, da odloči o vprašanju o razlagi te uredbe.
14. V konkretenm primeru ni sporno, da po nacionalem pravu zoper odločitve Tribunal du travail de Charleroi v okviru spora, kakršen je postopek v glavni stvari, obstaja pravno sredstvo.
15. Ker se sodišče iz člena 68 ES ni obrnilo na Sodišče, to ni pristojno za odločanje o razlagi Uredbe št. 44/2001.
16. Posledično je treba uporabiti člen 92(1) Poslovnika in ugotoviti, da Sodišče očitno ni pristojno za odločanje o vprašanjih, ki ju je postavilo Tribunal du travail de Charleroi.
Stroški
17. Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred nacionalnim sodiščem, to odloči o stroških.
Izrek
Iz teh razlogov je
SODIŠČE (četrti senat)
sklenilo:
Sodišče Evropskih skupnosti očitno ni pristojno za odločanje o vprašanjih, ki mu ju je zastavilo Tribunal du travail de Charleroi (Belgija) s sodbo z dne 15. decembra 2003.
V Luxembourgu, dne 10. junija 2004.