62023TJ0503
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (peti senat)
z dne 4. septembra 2024 (
*1
)
„Skupna zunanja in varnostna politika – Omejevalni ukrepi glede na razmere v Siriji – Zamrznitev sredstev – Omejitve glede vstopa na ozemlje držav članic – Ohranitev imena tožeče stranke na seznamih zadevnih oseb, subjektov in organov – Merilo povezanosti s člani družin Assad ali Makhlouf – Ugovor nezakonitosti – Napake pri presoji – Nepogodbena odgovornost“
V zadevi T‑503/23,
Ammar Sharif, stanujoč v Bejrutu (Libanon), ki ga zastopata G. Karouni in K. Assogba, odvetnika,
tožeča stranka,
proti
Svetu Evropske unije, ki ga zastopata S. Lejeune in V. Piessevaux, agenta,
tožena stranka,
SPLOŠNO SODIŠČE (peti senat),
v sestavi J. Svenningsen, predsednik, J. Laitenberger in J. Martín y Pérez de Nanclares (poročevalec), sodnika,
sodni tajnik: L. Ramette, administrator,
na podlagi pisnega dela postopka,
na podlagi obravnave z dne 16. aprila 2024
izreka naslednjo
Sodbo (
1
)
1
Tožeča stranka Ammar Sharif s tožbo, prvič, na podlagi člena 263 PDEU predlaga razglasitev ničnosti Sklepa Sveta (SZVP) 2023/1035 z dne 25. maja 2023 o spremembi Sklepa 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2023, L 139, str. 49) in Izvedbene uredbe Sveta (EU) 2023/1027 z dne 25. maja 2023 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (UL 2023, L 139, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: izpodbijana akta) v delu, v katerem se ta akta nanašata nanjo, in drugič, na podlagi člena 268 PDEU zahteva povračilo škode, ki naj bi jo utrpela zaradi sprejetja izpodbijanih aktov. Podredno predlaga, naj se na podlagi člena 277 PDEU ugotovi, da se člen 27(2)(b) in (3) in člen 28(2)(b) in (3) Sklepa Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (UL 2013, L 147, str. 14), kakor je bil spremenjen s Sklepom Sveta (SZVP) 2015/1836 z dne 12. oktobra 2015 (UL 2015, L 266, str. 75), ter člen 15(1a)(b) Uredbe Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 442/2011 (UL 2012, L 16, str. 1), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EU) 2015/1828 z dne 12. oktobra 2015 (UL 2015, L 266, str. 1), ne uporabljajo.
I. Dejansko stanje
[…]
A. Prvoten vpis imena tožeče stranke na zadevna seznama in ohranitev tega vpisa do 1. junija 2019
11
Z Izvedbenim sklepom Sveta (SZVP) 2016/1897 z dne 27. oktobra 2016 o izvajanju Sklepa 2013/255 (UL 2016, L 293, str. 36) in Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2016/1893 z dne 27. oktobra 2016 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (UL 2016, L 293, str. 25) (v nadaljevanju skupaj: akta iz leta 2016) je bilo ime tožeče stranke vpisano v vrstico 212 seznama iz oddelka A (Osebe) Priloge I k Sklepu 2013/255 in v vrstico 212 seznama iz oddelka A (Osebe) Priloge II k Uredbi št. 36/2012 (v nadaljevanju skupaj: zadevna seznama), pri čemer so bili navedeni ti razlogi:
„Vodilni sirski poslovnež, ki v Siriji posluje na področju bančništva in zavarovalništva ter v gostinskih sektorjih. Ustanovitelj družbe Byblos Bank Syria, glavni delničar družbe Unlimited Hospitality Ltd in član upravnega odbora družb Solidarity Alliance Insurance Company in Al-Aqueelah Takaful Insurance Company.“
[…]
13
Svet je 29. maja 2017 sprejel Sklep (SZVP) 2017/917 o spremembi Sklepa 2013/255 (UL 2017, L 139, str. 62), s katerim je bila uporaba navedenega sklepa podaljšana do 1. junija 2018, in Izvedbeno uredbo (EU) 2017/907 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (UL 2017, L 139, str. 15) (v nadaljevanju skupaj: akta iz leta 2017).
[…]
15
Svet je 28. maja 2018 sprejel Sklep (SZVP) 2018/778 o spremembi Sklepa 2013/255 (UL 2018, L 131, str. 16), s katerim je bila uporaba navedenega sklepa podaljšana do 1. junija 2019, in Izvedbeno uredbo (EU) 2018/774 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (UL 2018, L 131, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: akta iz leta 2018).
[…]
17
Splošno sodišče je s sodbo z dne 4. aprila 2019, Sharif/Svet (T‑5/17, EU:T:2019:216), zavrnilo tožbo, ki jo je tožeča stranka vložila zoper akte iz let 2016, 2017 in 2018 v delih, v katerih se nanašajo nanjo. Splošno sodišče je v točki 70 navedene sodbe menilo, da je vpis imena tožeče stranke na zadevna seznama utemeljen s tem, da je Svet predložil sklop konkretnih, natančnih in skladnih indicev, na podlagi katerih je mogoče dokazati, da je bila tožeča stranka vodilni poslovnež, ki posluje v Siriji. Tožeča stranka zoper to sodbo ni vložila pritožbe.
B. Ohranitev imena tožeče stranke na zadevnih seznamih
18
Svet je 17. maja 2019 sprejel Sklep (SZVP) 2019/806 o spremembi Sklepa 2013/255 (UL 2019, L 132, str. 36), s katerim je bila uporaba navedenega sklepa podaljšana do 1. junija 2020, in Izvedbeno uredbo (EU) 2019/798 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (UL 2019, L 132, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: akta iz leta 2019). V teh aktih ni omenjeno ime tožeče stranke niti niso bili spremenjeni razlogi za vpis njenega imena na zadevna seznama.
[…]
20
Svet je 28. maja 2020 sprejel Sklep (SZVP) 2020/719 o spremembi Sklepa 2013/255 (UL 2020, L 168, str. 66), s katerim je bila uporaba navedenega sklepa podaljšana do 1. junija 2021, in Izvedbeno uredbo (EU) 2020/716 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (UL 2020, L 168, str. 1) (v nadaljevanju skupaj: akta iz leta 2020).
21
Z aktoma iz leta 2020 so bili razlogi za vpis imena tožeče stranke na zadevna seznama, kot izhajajo iz aktov iz let 2016, 2017, 2018 in 2019, nadomeščeni s tem razlogom:
„Povezan z družinskim članom družine Makhlouf (svak Ramija Makhloufa).“
[…]
23
Splošno sodišče je s sodbo z dne 28. aprila 2021, Sharif/Svet (T‑540/19, neobjavljena, EU:T:2021:220), zavrnilo tožbo, ki jo je tožeča stranka vložila zoper akta iz let 2019 in 2020 v delu, v katerem se nanašata nanjo. Splošno sodišče je v točki 144 te sodbe ugotovilo, da so bili razlogi za vpis imena tožeče stranke na zadevna seznama, kot izhajajo iz aktov iz leta 2019, dovolj utemeljeni, tako da je bil glede na merilo vodilnega poslovneža, ki posluje v Siriji, vpis imena tožeče stranke na zadevna seznama utemeljen. Poleg tega je Splošno sodišče v točki 174 navedene sodbe menilo, da je razlog za vpis imena tožeče stranke na zadevna seznama na podlagi aktov iz leta 2020 dovolj utemeljen, tako da je glede na merilo povezave s člani družin Assad ali Makhlouf vpis imena tožeče stranke na navedena seznama utemeljen. Tožeča stranka zoper to sodbo ni vložila pritožbe.
24
Svet je 25. maja 2023 sprejel izpodbijana akta. Razlog za vpis imena tožeče stranke je ostal nespremenjen glede na razlog iz aktov iz leta 2020. Svet je z dopisom z dne 26. maja 2023 zastopnika tožeče stranke obvestil o ohranitvi njegovega imena na zadevnih seznamih.
II. Predlogi strank
25
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
ugotovi nezakonitost člena 27(2)(b) in (3), člena 28(2)(b) in (3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, in člena 15(1a)(b) Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, ter ugotovi, da se ne uporabljajo za tožečo stranko v delu, v katerem se te določbe nanašajo nanjo;
–
izpodbijana akta razglasi za nična v delu, v katerem se nanašata nanjo;
–
Svetu naloži plačilo 10.000 EUR kot odškodnino za vso škodo, ki ji je nastala;
–
Svetu naloži plačilo stroškov.
26
Svet Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
tožbo zavrne;
–
tožeči stranki naloži plačilo stroškov;
–
podredno, v primeru razglasitve ničnosti izpodbijanih aktov, odredi, da se za tožečo stranko ohranijo učinki Sklepa 2023/1035 do začetka učinkovanja razglasitve delne ničnosti Izvedbene uredbe 2023/1027.
III. Pravo
A. Predlogi za razglasitev ničnosti
[…]
1.
Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti zaradi kršitve načela enakega obravnavanja
28
Tožeča stranka se sklicuje na nezakonitost člena 27(2)(b) in (3) in člena 28(2)(b) in (3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, ter člena 15(1a)(b) Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, ker naj bi bili ti členi v bistvu v nasprotju z načelom enakega obravnavanja.
29
Svet prereka trditve tožeče stranke.
30
V skladu s členom 277 PDEU lahko vsaka stranka v sporu, v katerem gre za pravni akt, ki se splošno uporablja in ga je sprejela institucija, organ, urad ali agencija Unije, pred Sodiščem Evropske unije uveljavlja, da se ta akt iz razlogov, navedenih v členu 263, drugi odstavek, PDEU, ne uporablja.
31
Člen 277 PDEU je izraz splošnega načela, ki vsaki stranki zagotavlja pravico, da za dosego razglasitve ničnosti odločbe, ki je nanjo naslovljena, posredno izpodbija veljavnost splošnih aktov, ki so pravna podlaga za tako odločbo, če ta stranka ni imela pravice, da na podlagi člena 263 PDEU vloži neposredno tožbo zoper te akte, katerih posledice tako čuti, ne da bi imela možnost predlagati razglasitev njihove ničnosti. Splošni akt, zoper katerega se uveljavlja ugovor nezakonitosti, se mora neposredno ali posredno uporabljati za zadevo, ki je predmet tožbe, obstajati pa mora tudi neposredna pravna povezava med izpodbijano individualno odločbo in zadevnim splošnim aktom (glej sodbo z dne 17. februarja 2017, Islamic Republic of Iran Shipping Lines in drugi/Svet, T‑14/14 in T‑87/14, EU:T:2017:102, točka 55 in navedena sodna praksa).
32
Kar zadeva intenzivnost sodnega nadzora, morajo v skladu z ustaljeno sodno prakso sodišča Unije – v skladu s svojimi pristojnostmi na podlagi Pogodbe DEU – zagotoviti načeloma celovit nadzor nad zakonitostjo vseh aktov Unije z vidika temeljnih pravic, ki so del pravnega reda Unije. Ta zahteva je izrecno določena v členu 275, drugi odstavek, PDEU (glej sodbi z dne 28. novembra 2013, Svet/Fulmen in Mahmoudian, C‑280/12 P, EU:C:2013:775, točka 58 in navedena sodna praksa, in z dne 28. novembra 2013, Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C‑348/12 P, EU:C:2013:776, točka 65 in navedena sodna praksa).
33
Vendar ima Svet, kot je ta pravilno opozoril, široko diskrecijsko pravico pri splošni in abstraktni opredelitvi pravnih meril in načinov sprejemanja omejevalnih ukrepov (glej v tem smislu sodbo z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet, C‑605/13 P, EU:C:2015:248, točka 41 in navedena sodna praksa). V nasprotju s trditvami tožeče stranke pa je določitev obsega diskrecijske pravice Sveta upoštevna za opredelitev obsega sodnega nadzora. Ob upoštevanju široke diskrecijske pravice Sveta so namreč splošna pravila, s katerimi se opredeljujejo ta merila in ti načini, kot so določbe izpodbijanih aktov, ki določajo sporno merilo, na katero se nanaša ta tožbeni razlog, predmet omejenega sodnega nadzora, ki zajema le preverjanje spoštovanja postopkovnih pravil in zahtev obrazložitve, pravilnosti ugotovljenega dejanskega stanja, neobstoja napačne uporabe prava, neobstoja očitne napake pri presoji dejstev in zlorabe pooblastil (glej v tem smislu sodbi z dne 9. julija 2009, Melli Bank/Svet, T‑246/08 in T‑332/08, EU:T:2009:266, točki 44 in 45, in z dne 12. februarja 2020, Amisi Kumba/Svet, T‑163/18, EU:T:2020:57, točka 149 (neobjavljena)).
34
V obravnavanem primeru je ime tožeče stranke vpisano na zadevna seznama zaradi njene povezave z Rami Makhloufom, saj je tožeča stranka njegov svak.
35
Iz tega je treba sklepati, da je bilo ime tožeče stranke ohranjeno na zadevnih seznamih zaradi njene povezanosti s članom družine Makhlouf. Drugače povedano, vpis navedenega imena temelji na merilu, opredeljenem v členu 27(2), zadnji del stavka, in členu 28(2), zadnji del stavka, Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, v povezavi z merilom, opredeljenim v odstavku 2(b) vsake od navedenih določb, ki je v zvezi z zamrznitvijo sredstev povzeto v členu 15(1a), zadnji del stavka, Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, v povezavi z merilom, opredeljenim v odstavku 1a(b) navedene določbe, to je na merilu povezave s člani družin Assad ali Makhlouf.
36
Najprej je treba navesti, da se tožeča stranka sklicuje na nezakonitost člena 27(2)(b), člena 28(2)(b) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, in člena 15(1a)(b) Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, ki se nanašajo na merilo članstva v družini Assad ali Makhlouf. Vendar je iz pisanj tožeče stranke zelo jasno razvidno – česar Svet ni izpodbijal – da je ta nameravala osporavati zakonitost merila za vpis, na podlagi katerega je bilo njeno ime ohranjeno na zadevnih seznamih, in sicer merila povezave s člani družin Assad ali Makhlouf. Zato je treba šteti, da ugovor nezakonitosti, ki ga uveljavlja tožeča stranka, poleg člena 27(3) in člena 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, zajema tudi člen 27(2), zadnji del stavka, in člen 28(2), zadnji del stavka, tega sklepa v povezavi z odstavkom 2(b) vsake od navedenih določb in člen 15(1a), zadnji del stavka, Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, v povezavi z odstavkom 1a(b) te določbe.
37
Tožeča stranka zatrjuje kršitev načela enakega obravnavanja, ker v nasprotju z drugimi kategorijami oseb iz člena 27(2), člena 28(2) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, in člena 15(1a) Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, za katere veljajo določbe člena 27(3) in člena 28(3) navedenega sklepa, osebe, ki so na zadevna seznama vpisane zaradi svojih povezav s člani družin Assad ali Makhlouf, niti teoretično niti v praksi ne morejo ovreči domneve o povezavi s sirskim režimom.
38
V zvezi s tem je treba opozoriti, da načelo enakega obravnavanja, ki je temeljno pravno načelo, prepoveduje, da bi se primerljivi položaji obravnavali različno ali da bi se različni položaji obravnavali enako, razen če je tako obravnavanje objektivno utemeljeno (sodba z dne 9. julija 2009, Melli Bank/Svet, T‑246/08 in T‑332/08, EU:T:2009:266, točka 135).
39
Iz člena 27(3) in člena 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, pa je jasno razvidno, da se ti določbi uporabljata za vse kategorije oseb, navedene v odstavku 2 teh dveh členov, torej vključno z osebami, ki so na zadevnih seznamih vpisane zaradi njihovih povezav s člani družin Assad ali Makhlouf, če so v njih navedene.
40
Zato je treba zavrniti trditev tožeče stranke v zvezi s teoretično nezmožnostjo oseb, ki so na zadevna seznama uvrščene zaradi njihove povezave s člani družin Assad ali Makhlouf, da bi se sklicevale na člen 27(3) in člen 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836.
41
V zvezi z zatrjevano nezmožnostjo v praksi je res, kot trdi tožeča stranka in kot priznava Svet, da družinska vez načeloma ne more prenehati. Vendar po eni strani iz člena 27(3) in člena 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, ne izhaja, da se od oseb, ki so na zadevna seznama uvrščene zaradi njihovih družinskih vezi s člani družin Assad ali Makhlouf, pričakuje, da morajo predložiti dokaz o prenehanju te družinske vezi, da bi dokazale, da niso ali niso več povezane s sirskim režimom ali da nimajo vpliva nanj ali da ne pomenijo realne nevarnosti za izognitev.
42
Poleg tega je treba ugotoviti, da če bi bilo tako, člani družin Assad ali Makhlouf ne bi imeli popolnoma nobene možnosti, da se sklicujejo na člena 27(3) in 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836. S tem bi se torej vzpostavila neizpodbojna domneva njihove povezave s sirskim režimom. Razsojeno pa je bilo, da Sklep 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, ne uvaja neizpodbojne domneve o podpori ali povezavi s sirskim režimom za člane družin Assad ali Makhlouf, ker se imena oseb, ki pripadajo tema družinama, ne vpišejo na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, če se dokaže, da te osebe s tem režimom niso ali niso več povezane (sodba z dne 1. oktobra 2020, Makhlouf/Svet, C‑157/19 P, neobjavljena, EU:C:2020:777, točka 98). Če pa se za take osebe lahko uporabita člen 27(3) in člen 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, pa se lahko ta člena uporabljata tudi za osebe, ki so z njimi povezane.
43
Po drugi strani je treba opozoriti, da je treba šteti, da je domneva o povezavi s sirskim režimom ovržena, če tožeča stranka navede trditve ali elemente, s katerimi lahko resno ovrže verodostojnost dokazov, ki jih je predložil Svet, ali njihovo presojo, zlasti glede na pogoje iz členov 27(3) in 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, ali če sodišču Unije v skladu s členom 27(3) in členom 28(3) tega sklepa predloži sklop indicev o neobstoju ali prenehanju povezave z navedenim režimom, o tem da nima vpliva nanj ali o tem, da ne pomeni realne nevarnosti za izognitev omejevalnim ukrepom (sodba z dne 8. julija 2020, Zubedi/Svet, T‑186/19, EU:T:2020:317, točka 71).
44
Zato ima tožeča stranka na voljo različna sredstva za ovrženje domneve o povezavi s sirskim režimom in torej ni omejena niti na dokazovanje prenehanja družinske povezave z Ramijem Makhloufom niti na čakanje, da se njegovo ime izbriše iz zadevnih seznamov.
45
Poleg tega se osebe, ki so povezane s člani družin Assad ali Makhlouf, v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, s svojim individualnim ravnanjem lahko oddaljijo od sirskega režima in tako predložijo indice, da z njim niso več povezane. To velja tudi za osebe, kot je tožeča stranka, ki so s temi člani povezane zaradi sklenitve zakonske zveze. Dejstvo, da je svak Ramija Makhloufa, tožeči stranki namreč nikakor ne preprečuje, da dokaže, da je prekinila vse vezi s sirskim režimom, na primer z javno obsodbo dejanj tega režima, zoperstavljanjem navedenim dejanjem ali zavrnitvijo upoštevanja navodil, ki bi jih prejela, ali da ne pomeni realne nevarnosti za izognitev, z navedbo indicev, da nima več nobenega stika z osebami, ki so blizu sirskemu režimu, v obravnavanem primeru z Ramijem Makhloufom.
46
Take trditve in dokaze, ki bi osebam, uvrščenim na zadevna seznama, lahko omogočili, da se sklicujejo na člen 27(3) in člen 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, pa lahko predložijo vse osebe, ki spadajo v različne kategorije, navedene v členu 27(2) in členu 28(2) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, ter členu 15(1a) Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828.
47
Tako v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka, za osebe, ki so povezane s člani družin Assad ali Makhlouf, ne velja, da v praksi ne morejo uporabiti člena 27(3) in člena 28(3) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836.
48
V zvezi s tem je treba poleg tega navesti, da je tožeča stranka v okviru te tožbe navedla trditve, ki po njenem mnenju omogočajo ovrženje domneve o povezanosti s člani družin Assad ali Makhlouf. Te trditve bodo preučene pri analizi drugega tožbenega razloga, ki se nanaša na neobstoj zadostne dejanske podlage in napako pri presoji.
49
V teh okoliščinah so osebe, ki so povezane s člani družin Assad ali Makhlouf, s pravnega vidika obravnavane enako kot osebe, ki spadajo v druge kategorije, navedene v členu 27(2) in členu 28(2) Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, in členu 15(1a) Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828.
50
Zato tožeča stranka ni dokazala, da so člen 27(2), zadnji del stavka, člen 28(2), zadnji del stavka, Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, v povezavi z odstavkom 2(b) vsake od navedenih določb, člen 27(3) in člen 28(3) prvega sklepa ter člen 15(1a), zadnji del stavka, Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, v povezavi z odstavkom 1a(b) navedene določbe, v nasprotju z načelom enakega obravnavanja.
[…]
63
Glede na zgoraj navedeno je treba ugovor nezakonitosti in s tem prvi tožbeni razlog zavrniti.
2.
Drugi tožbeni razlog: neobstoj zadostne dejanske podlage in napaka pri presoji
[…]
b)
Prvi del: neobstoj zadostne dejanske podlage
[…]
2) Utemeljenost prvega dela
82
Tožeča stranka trdi, da je njen položaj zaradi razloga, na podlagi katerega je bilo njeno ime uvrščeno na zadevna seznama, nujno odvisen od položaja Ramija Makhloufa. Njegov položaj pa naj bi se v zadnjih letih nenehno spreminjal, tako da naj ne bi bil več v vladajočem krogu in naj bi bil popolnoma zunaj gospodarskega, političnega ali finančnega kroga v Siriji. V zvezi s tem tožeča stranka v repliki poudarja, da mora vsako novo dejstvo, ki vpliva na položaj Ramija Makhloufa, vplivati tudi na njen položaj.
83
Tožeča stranka v bistvu trdi, da je spremenjeni položaj Ramija Makhlouf razviden iz splošno znanih dejstev, za katera bi Svet moral vedeti, in to še toliko bolj, ker so bila ta dejstva objavljena v medijih, ki jih Svet ob vpisu ali ohranitvi imena neke osebe na zadevne sezname sistematično in redno uporablja kot referenco pri izpopolnjevanju svojih spisov.
84
Svet prereka trditve tožeče stranke.
85
V obravnavani zadevi tožeča stranka s svojimi trditvami predlaga, naj se ugotovi, da Svet ni ustrezno ponovno preučil položaja Ramija Makhloufa, čeprav je bil to dolžan storiti. Če pa bi Svet opravil to ponovno preučitev, naj bi ugotovil, da se je njegov položaj spremenil, kar bi vplivalo tudi na položaj tožeče stranke.
86
V zvezi s tem je treba navesti, kot je navedel tudi Svet, da se lahko nadzor Splošnega sodišča v tej zadevi nanaša le na utemeljenost vpisa imena tožeče stranke na zadevna seznama in torej ne more vplivati na zakonitost sklepov, s katerimi je Svet ime Ramija Makhloufa uvrstil na navedena seznama (glej v tem smislu sodbi z dne 11. maja 2017, Barqawi/Svet, T‑303/15, neobjavljena, EU:T:2017:328, točka 42, in z dne 18. maja 2022, Foz/Svet, T‑296/20, EU:T:2022:298, točka 115).
87
Okoliščina, na katero se sklicuje tožeča stranka, da naj bi bil njen položaj povezan s položajem Ramija Makhloufa, ne more upravičiti drugačnega pristopa, prav tako ne njena trditev, da od nje ni mogoče zahtevati, naj čaka na to, da bo Rami Makhlouf vložil tožbo, in tvega, da bo njena tožba postala popolnoma brezpredmetna.
88
V skladu z ustaljeno sodno prakso namreč domneva zakonitosti aktov institucij Unije pomeni, da imajo ti pravne učinke toliko časa, dokler niso preklicani, razglašeni za nične v okviru ničnostne tožbe ali razglašeni za neveljavne v okviru postopka predhodnega odločanja ali ugovora nezakonitosti (glej sodbo z dne 18. maja 2022, Foz/Svet, T‑296/20, EU:T:2022:298, točka 116 in navedena sodna praksa).
89
Vendar, prvič, tožeča stranka ne trdi, da je naslovnik aktov, s katerimi je bilo ime Ramija Makhloufa vpisano na zadevna seznama, in s to tožbo tudi ne predlaga razglasitve njihove ničnosti. Tako se v okviru tega postopka ne more sklicevati niti na to, da je Svet kršil obveznost ponovne preučitve položaja Ramija Makhloufa, niti na to, da je Svet napačno razlagal vsebino prilog, ki jih je predložila, da bi dokazala, da Rami Makhlouf ni več povezan s sirskim režimom.
90
Drugič, tožeča stranka je sicer podala ugovor nezakonitosti glede člena 27(2), zadnji del stavka, člena 28(2), zadnji del stavka, Sklepa 2013/255, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2015/1836, v povezavi z odstavkom 2(b) vsake od navedenih določb, člena 27(3), člena 28(3) tako spremenjenega Sklepa 2013/255 in člena 15(1a), zadnji del stavka, Uredbe št. 36/2012, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/1828, v povezavi z odstavkom 1a(b) navedenega člena. Vendar je pri tem trdila, da se s temi členi krši načelo enakega obravnavanja, ker se skupina oseb, povezanih s člani družin Assad ali Makhlouf, niti teoretično niti v praksi ne more sklicevati na člena 27(3) in 28(3) spremenjenega Sklepa 2013/255. Tožeča stranka je sicer trdila tudi, da merilo člana družin Assad ali Makhlouf ni več primerno. Vendar je bila ta trditev, ki je bila podana v fazi replike, zavržena kot nedopustna, ker je bilo v točkah 59 in 62 zgoraj ugotovljeno, da gre za novo trditev. Vsekakor pa je treba navesti, da na primernost in zakonitosti tega merila za vpis, ki se nanaša na vse vplivne člane teh dveh družin, ne more vplivati zgolj položaj Ramija Makhloufa.
91
Poleg tega akti, ki se nanašajo na Ramija Makhloufa, niso bili preklicani, njihovi učinki pa tudi v postopku s predlogom za izdajo začasne odredbe niso bili odloženi. Zato akti, s katerimi je bilo na zadevna seznama vpisano ime Ramija Makhloufa, še naprej ustvarjajo pravne učinke.
92
Poleg tega je tožeča stranka na obravnavi navedla trditev, da Splošno sodišče v okviru tega dela tožbenega razloga ne bi smelo preveriti nadaljnjega obstoja povezave med Ramijem Makhloufom in sirskim režimom, ampak le, ali se je njegov položaj spremenil. Te trditve ni mogoče sprejeti. Po eni strani je treba namreč ugotoviti, da je ta trditev v nasprotju s tezo, ki jo je tožeča stranka navedla v svojih vlogah, v katerih najprej Splošno sodišče in fine poziva, naj ugotovi, da Rami Makhlouf ni več del kroga oblasti – kar se nanaša na njegovo povezavo s sirskim režimom – nato Svetu očita, da ni spremenil razloga za uvrstitev Ramija Makhloufa, in nazadnje izrecno omenja obveznost Sveta, da ponovno preuči položaj Ramija Makhloufa. Po drugi strani pa bi lahko imela zgolj ugotovitev, da se je položaj Ramija Makhloufa spremenil, posledice – pa čeprav le kar zadeva spoštovanje pravice do obrambe in pravne varnosti – ker bi to vsekakor pomenilo, da bi Splošno sodišče presojalo položaj osebe, ki ni stranka v tem sporu.
93
Dodati je treba še, da čeprav Splošno sodišče v okviru te tožbe ni pristojno za odločanje o utemeljenosti uvrstitve imena Ramija Makhloufa na zadevna seznama, tožeči stranki nič ni preprečevalo, da pred sprejetjem izpodbijanih aktov Svet pozove, naj ponovno preuči njen položaj glede na položaj Ramija Makhloufa, in mu predloži dokaze, ki jih je predložila v okviru tega postopka. Kot je namreč razvidno iz člena 32(2) in (3) Uredbe št. 36/2012, lahko tožeča stranka kadar koli vloži zahtevo za ponovno preučitev ali predloži pripombe (glej v tem smislu sodbo z dne 22. septembra 2021, Al-Imam/Svet, T‑203/20, EU:T:2021:605, točka 95). Ugotoviti pa je treba, kot trdi Svet, ne da bi mu tožeča stranka nasprotovala, da ta ni izkoristila te možnosti.
94
Ob upoštevanju vsega navedenega je treba prvi del drugega tožbenega razloga zavrniti.
[…]
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (peti senat)
razsodilo:
1.
Tožba se zavrne.
2.
Ammarju Sharifu se naloži plačilo stroškov.
Svenningsen
Laitenberger
Martín y Pérez de Nanclares
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 4. septembra 2024.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.
(
1
)	Navedene so le točke zadevne sodbe, za katere Splošno sodišče meni, da je njihova objava koristna.