62009CC0388_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Настоящото преюдициално запитване се отнася до тълкуването на член 9, параграф 1, на член 15 и на член 28, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността(2) .
2. Това запитване е отправено в рамките на спор между г‑н Da Silva Martins, португалски гражданин, и Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse (Здравноосигурителна каса — осигурителна каса за нуждаещите се от чужда помощ лица, наричана по-нататък „BBKK“) по повод на отказа на последната да запази правата му по германската осигурителна схема за чужда помощ на основание на продълженото осигуряване по избор на лицето и да му изплаща съответната добавка за чужда помощ след окончателното му завръщане в Португалия.
3. С това запитване от Съда се иска да се произнесе по въпроса за запазването на такива осигурителни права, въпреки че заинтересуваното лице вече се осигурява по задължителната португалска схема за социална сигурност, без обаче осигурителните му права в Португалия по тази схема да покриват риска „нужда от чужда помощ“. Със запитването от Съда се иска да се произнесе отново и по въпроса за прехвърляемостта на тази добавка за чужда помощ в държава членка, различна от тази на осигуряването.
4. В настоящото заключение ще посоча, че с оглед на принципите, закрепени в член 9, параграф 1 и в член 15, параграф 1 от Регламент № 1408/71, г‑н Da Silva Martins според мен може да запази правата си по германската осигурителна схема за чужда помощ на основание на продълженото осигуряване по избор на лицето, въпреки че през същия период той се осигурява задължително по португалската схема за социална сигурност, след като в рамките на последната рискът „нужда от чужда помощ“ не се покрива. Освен това с оглед на Решение от 5 март 1998 г. по дело Molenaar(3) и на член 28, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71 считам, че г‑н Da Silva Martins трябва да може да продължи да получава добавката за чужда помощ, за която редовно е правил вноски след 1 януари 1995 г. на основание на продълженото осигуряване по избор на лицето в рамките на германската осигурителна схема за чужда помощ.
I – Правна уредба на Съюза
А – Покриване на нуждата от чужда помощ на възрастните хора
5. Развитието в областта на здравеопазването и в социалната сфера, както и общото увеличаване на продължителността на живота водят до наличието на все по-голям брой възрастни хора, които постепенно губят самостоятелността си и се оказват в положението на лица, нуждаещи се от чужда помощ за извършването на основни действия от ежедневието (ставане от сън, придвижване, обличане, лична хигиена, хранене или лечение). До момента задоволяването на нуждата от чужда помощ обикновено се осигурява неофициално от членовете на семейството.
6. Регламент № 1408/71 не съдържа конкретни норми, приложими при координиране на обезщетенията, покриващи риска „нужда от чужда помощ“. Действително през 1971 г. задоволяването на нуждите на лицата, нуждаещи се от чужда помощ, не се обсъжда, и доколкото ми е известно, в нито една държава членка не съществува схема за социална сигурност, която да покрива този риск. Тъй като процедурата за изменение на Регламента изисква единодушие в рамките на Съвета на Европейския съюз, последният не взема изрично под внимание въведените в някои държави членки нови форми на социални обезщетения, които не отговарят на класическите клонове на социалната сигурност, съдържащи се в посочения регламент. Европейският парламент се опасява, че при наличието на такава празнота тези обезщетения на практика няма да могат да се прехвърлят в държавата по пребиваване на заетото лице(4) . В известието си от 12 март 1997 г., озаглавено „Модернизация и подобряване на социалната защита в Европейския съюз“(5), Европейската комисия също отбелязва, че има опасност предвидената с Регламент № 1408/71 система за координация „скоро да загуби актуалност и връзка с някои промени“, като посочва, че новите видове обезщетения, например предназначените за нуждаещото се от чужда помощ възрастно население, не могат лесно да се впишат сред правните концепции по Регламента, който се основава на класическите клонове на социалната сигурност(6) .
7. Сезиран с няколко преюдициални въпроса относно прехвърляемостта на германската добавка за чужда помощ по дело Molenaar и на австрийската добавка за грижи по дело Jauch(7), Съдът разширява материалното приложно поле на Регламент № 1408/71 по отношение на обезщетенията, покриващи риска „нужда от чужда помощ“, като ги определя като обезщетения за болест по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от този регламент. Според Съда основната цел на такива обезщетения е „да допълнят обезщетенията в здравното осигуряване, с които впрочем са свързани, що се отнася до организацията, за да се подобрят здравословното състояние и животът на нуждаещите се от чужда помощ лица“(8) .
8. Едва с влизането в сила на 1 май 2010 г. на Регламент (ЕО) № 883/2004(9) този въпрос е уреден с конкретна разпоредба, която отразява не само практиката на Съда, но и всички особености на покриването на риска от възникване на нужда от чужда помощ. Този регламент обаче не се прилага по настоящото дело и на поставения от запитващия съд въпрос следователно трябва да се отговори единствено с оглед на разпоредбите на Регламент № 1408/71.
Б – Относимите разпоредби на Регламент № 1408/71
9. Регламент № 1408/71 е приет в изпълнение на член 42 ЕО, съгласно който Съветът „приема такива мерки в областта на социалната сигурност, които са необходими за гарантиране на свободно движение на работниците; за тази цел той създава условия, за да осигури на работниците мигранти […] изплащане на обезщетенията на лицата, пребиваващи на териториите на държавите членки“.
10. Както е изложено във второ и четвърто съображение от Регламент № 1408/71, неговата цел е да се гарантира свободното движение на заетите и самостоятелно заетите лица в Европейския съюз, като едновременно с това се зачитат особеностите на националните законодателства в областта на социалната сигурност. За тази цел, както се установява от пето, шесто и десето съображение, този регламент възприема принципа на равно третиране на работниците съгласно националните законодателства на различните държави членки и се стреми да гарантира във възможно най-голяма степен равно третиране на всички работници, наети на територията на държава членка, както и да не поставя в по-неизгодно положение работниците, които упражняват своето право на свободно движение. За да се избегне припокриване на приложимите национални законодателства и усложненията, които биха могли да произтекат от това, осмо съображение от Регламент № 1408/71 уточнява, че неговите разпоредби имат за цел по принцип за заинтересуваните лица да се прилага схемата за социална сигурност на една-единствена държава членка.
11. Общите разпоредби на този регламент се намират в дял I, членове 1—12.
12. В съответствие с член 2, параграф 1 от Регламента той се прилага „за заети лица, самостоятелно заети лица и студенти, към които се прилага или е било прилагано законодателството на една или повече държави членки и които са граждани на държава членка“. В случая не се спори, че г‑н Da Silva Martins попада в приложното поле на Регламент № 1408/71 по отношение на лицата, тъй като Съдът многократно се е произнасял, че понятието „заето лице“ по смисъла на член 2, параграф 1 от този регламент включва и пенсионираните заети лица(10) .
13. По силата на член 4, параграф 1, буква а) от Регламента той се прилага за цялото законодателство във връзка с клоновете на социалната сигурност, което се отнася до обезщетенията за болест и майчинство. В настоящия случай не се спори и че обезщетенията, предоставяни в рамките на германската осигурителна схема за чужда помощ, представляват „обезщетения за болест“ по смисъла на посочената разпоредба, и по-специално „парични обезщетения“ по здравното осигуряване, посочени наред с други такива в член 28, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71(11) .
14. Що се отнася до възможността за доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор на лицето, текстът на член 9, параграф 1 от този регламент е следният:
„Разпоредбите на законодателството на която и да е държава членка, съгласно които [възможността за] доброволно осигуряване или [за] продължено осигуряване по избор на лицето зависи от пребиваването на територията на тази държава, не се прилагат за пребиваващи лица на територията на друга държава членка, при условие че в определен период от отминалия им трудов стаж са били подчинени на законодателството на първата държава като заети или самостоятелно заети лица“.
15. Член 12 от този регламент забранява да се предоставя или запазва правото на няколко обезщетения от един и същи вид за един и същ период на задължително осигуряване, освен при някои изключения, които са без значение за спора в главното производство.
16. След това разпоредбите на дял II от Регламент № 1408/71 определят приложимото законодателство по отношение на заетите лица, които се движат в рамките на Общността. Тези правила се съдържат в членове 13—17 от Pегламента.
17. В съответствие с член 13, параграф 1 от Pегламента лицата, за които той се прилага, са подчинени на законодателството на една-единствена държава членка. Що се отнася до лице, за което престане да бъде приложимо законодателството на дадена държава членка, съгласно параграф 2, буква е) от същия член то е подчинено на законодателството на държавата членка, на чиято територия пребивава.
18. Текстът на член 15 от Регламент № 1408/71, озаглавен „Правила за доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор на лицето“, е следният:
„Разпоредбите на членове от 13 до 14г не се прилагат за доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор на лицето, освен ако по отношение на някой от посочените в член 4 клонове в дадена държава членка […] съществува само схема за доброволно осигуряване.
Когато прилагането на законодателството на две или повече държави членки води до натрупване на осигуровки:
– съгласно схема за задължително осигуряване и една или повече схеми за доброволно или продължено осигуряване по избор на лицето, съответното лице подлежи само на схемата за задължително осигуряване,
– съгласно две или повече схеми за доброволно или продължено осигуряване по избор на лицето, съответното лице може да се включи само в избраната от него схема за доброволно или продължено осигуряване по избор.
[…]“
19. Специалните разпоредби за обезщетенията за болест, сред които попадат обезщетенията, покриващи риска „нужда от чужда помощ“, се съдържат в дял III, членове 18—36 от Регламент № 1408/71.
20. Що се отнася до пенсионерите, които имат право да получава пенсии съгласно законодателството на няколко държави членки, правилата за координация, които се отнасят до обезщетенията за болест, се съдържат в членове 27 и 28 от Регламента. Тези разпоредби въвеждат „стълкновителна норма“, която позволява например за лице, което получава две пенсии за осигурителен стаж и възраст, да се определи институцията, задължена да изплаща обезщетенията, както и приложимото законодателство.
21. Член 27 от посочения регламент урежда случая, при който е налице право на обезщетение в държавата членка по пребиваване. Той гласи следното:
„Пенсионер, който има право да получава пенсии съгласно законодателството на две или повече държави членки, едното от които е законодателството на държавата членка, на чиято територия пенсионерът пребивава, и който има право на обезщетения съгласно законодателството на последно посочената държава членка, като при необходимост се вземат под внимание разпоредбите на член 18 и приложение VI, получава, заедно с членовете на семейството си, такива обезщетения от и за сметка на институцията по мястото на пребиваване като пенсионер, чиято пенсия е платима единствено съгласно законодателството на последно посочената държава членка“.
22. Член 28, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71 от своя страна урежда случая, в който в държавата членка по пребиваване не съществува право на парично обезщетение. Текстът на разпоредбата е следният:
„Пенсионер, който има право на пенсия съгласно законодателството на една държава членка или на пенсии съгласно законодателството на две или повече държави членки и който няма право на обезщетения съгласно законодателството на държавата членка, на чиято територия пребивава, въпреки всичко получава такива обезщетения за себе си и за членовете на своето семейство, доколкото би имал право на това, като при необходимост се вземат под внимание разпоредбите на член 18 и приложение VI, съгласно законодателството на държавата членка или поне на една от държавите членки, които са компетентни по отношение на пенсиите, ако той е пребивавал на територията на тази държава. Обезщетенията се предоставят при следните условия:
[…]
б) [когато са налице условията за това] паричните обезщетения се предоставят от определената в съответствие с правилата на параграф 2 компетентна институция, съобразно прилаганото от нея законодателство. Въпреки това, по споразумение между компетентната институция и институцията по мястото на пребиваване, такива обезщетения могат да се предоставят от последно посочената институция от името на първата, в съответствие със законодателството на компетентната държава“.
II – Германското законодателство
А – Добавка за чужда помощ
23. В Германия осигуряването за чужда помощ е въведено, считано от 1 януари 1995 г., със Закона за социалното осигуряване за риска „нужда от чужда помощ“ (Pflegeversicherungsgesetz), който съставлява книга XI от Кодекса за социална сигурност (Sozialgesetzbuch, наричан по-нататък „SGB XI“).
24. Целта на тази осигурителна схема е да покрива разходите, възникнали от състоянието на нуждаещите се от чужда помощ осигурени лица, т.е. от постоянната им нужда до голяма степен да се ползват от помощта на други лица за осъществяване на действия от ежедневието (лична хигиена, хранене, придвижване, домакинска работа и пр.). Тази схема предвижда различни форми на намеса в полза на нуждаещите се от чужда помощ лица, по-специално помощ в натура („Pflegesachleistung“), уредени в член 36 от SGB XI, от които жалбоподателят могъл да се ползва, преди да пребивава в Португалия, както и добавка за чужда помощ за грижите, които се осигуряват лично („Pflegegeld“, наричана по-нататък „добавка за чужда помощ“), уредена с член 37 от SGB XI(12), изплащана на г‑н Da Silva Martins от 1 януари 2002 г.
25. Добавката за чужда помощ дава възможност на нуждаещите се от чужда помощ лица да получават месечна добавка за грижи, когато самите те си осигуряват самостоятелно необходимите им грижи и помощ. Тази добавка може да се ползва свободно от получателя и следователно може да бъде използвана и за заплащане на услуги, които не се покриват по осигурителната схема за чужда помощ или се предоставят от доставчици на услуги, които не са сключили договор с осигурителна каса.
26. Нуждата от чужда помощ се оценява от медицинската служба на системата за здравно осигуряване, която въз основа на четири показателя (лична хигиена, хранене, придвижване и домакинска работа) въвежда три категории нужда от чужда помощ. Размерът на добавката за чужда помощ варира според степента на нуждата от чужда помощ. Към момента на настъпване на фактите по делото в главното производство този размер е 205 EUR на месец за категория I, т.е. за лицата, които се нуждаят от съдействие поне веднъж дневно за полагането на грижи за тялото, за хранене и придвижване.
27. Всяко лице, което има доброволна или задължителна здравна осигуровка, трябва да прави вноски по схемата за осигуряване за чужда помощ(13) . Както посочва германското правителство в съдебното заседание, правото на добавка за чужда помощ зависи от наличието на минимален осигурителен период, който по-рано е бил с продължителност пет години, а към момента — две години. След като това условие бъде изпълнено, размерът на добавката не се променя в зависимост от времето, през което са правени вноски.
Б – Условия за запазване на продълженото осигуряване по избор на лицето
28. Член 26 от SGB XI, чийто текст е възпроизведен в становището на германското правителство, предвижда следното:
„(1) Лицата, които вече не подлежат на задължително осигуряване по някоя от схемите по член 20 или 21 и които са били осигурени в продължение най-малко на 24 месеца в рамките на петте години или дванадесетте месеца, предхождащи преустановяването на осигуряването, могат да запазят осигурителните си права по схемата за осигуряване за чужда помощ на основание на продължено осигуряване, освен ако подлежат на задължително осигуряване по някоя от схемите по член 23, параграф 1 […] [И]скането трябва да се направи пред компетентната осигурителна каса за нуждаещи се от чужда помощ лица в рамките на три месеца след преустановяване на осигуряването […].
(2) Лицата, за които схемата за задължително осигуряване не се прилага, поради това че се установяват или пребивават обичайно в чужбина, могат да поискат продължено осигуряване“.
В – Условия за запазване на правото да се получава добавката
29. Член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI(14) предвижда, че изплащането на обезщетения се спира:
– докато осигуреното лице пребивава в чужбина. При временно пребиваване в чужбина с продължителност до 6 седмици годишно добавката за чужда помощ трябва да се запази при условията по член 37 от SGB XI или пропорционално, в съответствие с член 38 от него,
– ако осигуреното лице получава непосредствено на основание член 35 от Федералния закон за социално подпомагане (Bundesversorgungsgesetz) или по силата на законите, които предвиждат по аналогия с този федерален закон, обезщетения, свързани с нуждата от чужда помощ, изплащани по законоустановена схема за осигуряване при злополука или от публични осигурителни каси на основание на схема за задължително осигуряване или за задължително подпомагане при злополука. Същото важи при изплащане на сходни обезщетения от чужбина или от междуправителствена или наднационална институция.
III – Фактическа обстановка
30. Г‑н Da Silva Martins, който към днешна дата е на 75 г., упражнява професионална дейност в Португалия, преди да се установи и да започне работа в Германия. На това основание той прави вноски по германската осигурителна схема за чужда помощ след въвеждането ѝ на 1 януари 1995 г.
31. От септември 1996 г. г‑н Da Silva Martins получава пенсия за осигурителен стаж и възраст в размер на около 700 EUR. В качеството си на титуляр на тази пенсия той е осигурен за нужда от чужда помощ в рамките на задължителната осигурителна схема на Krankenversicherung der Rentner (здравноосигурителна каса на пенсионерите)(15) . От май 2000 г. г‑н Da Silva Martins получава пенсия за осигурителен стаж и възраст в размер на около 150 EUR и от португалските органи.
32. След август 2001 г. BBKK отпуска на г‑н Da Silva Martins обезщетения в натура за чужда помощ от категория І. След това поради пребиваване в Португалия от декември 2001 г., първоначално представено като временно, BBKK му отпуска добавка за чужда помощ в размер на 205 EUR, считано от 1 януари 2002 г., и я изплаща до 31 декември 2002 г.
33. Когато BBKK установява, че г‑н Da Silva Martins е подал декларация за окончателно напускане на Германия, считано от 31 юли 2002 г., с решение от 5 февруари 2003 г. тя прекратява изплащан ето на обезщетенията въз основа на осигурителните му права, считано от 31 юли 2002 г., и с решение от 12 февруари 2003 г. иска от него да възстанови. добавките за чужда помощ, изплатени за периода август—декември 2002 г., в размер общо на 1025 EUR. С решение от 4 февруари 2004 г. BBKK отхвърля подаденото от г‑н Da Silva Martins възражение.
34. Sozialgericht Frankfurt am Main (Съд по социални спорове, Франкфурт на Майн) уважава подадената срещу това решение жалба. Като отменя обжалваните решения, той установява, че по силата на продълженото осигуряване по избор на лицето г‑н Da Silva Martins все още е включен в осигурителната схема на BBKK, която следователно трябва да продължи да му отпуска добавката за чужда помощ след 1 януари 2003 г. С решение от 13 септември 2007 г. Hessische Landessozialgericht отхвърля въззивната жалба, подадена от BBKK, в частта относно възстановяването на добавките за чужда помощ. За сметка на това посочената юрисдикция изменя решението на Sozialgericht Frankfurt am Main в останалата част и отхвърля жалбата на г‑н Da Silva Martins, поради това че в съответствие с член 26, параграф 1 от SGB XI не е възможно да се ползва от осигурителни права на основание продължено осигуряване по избор на лицето, тъй като в определения срок не е направил необходимото за целта искане.
35. След това г‑н Da Silva Martins подава ревизионна жалба до Bundessozialgericht (Федерален съд по социални спорове), като се позовава на нарушение на членове 18 ЕО, 39 ЕО и 42 ЕО, както и на членове 19, 27 и 28 от Регламент № 1408/71. Той твърди, че обезщетенията по осигурителната схема за чужда помощ трябвало да могат да се прехвърлят в друга държава членка именно когато придобиването на право за получаване на обезщетение се финансира с вноски, правени от лицето, и в държавата членка по произход, а именно Португалската република, не съществуват сходни обезщетения.
IV – Преюдициалният въпрос
36. Ревизионната жалба се отнася до запазването на продълженото осигуряване по избор на г‑н Da Silva Martins в рамките на германската осигурителна схема за чужда помощ след 1 август 2002 г., както и до предоставянето на добавка за чужда помощ след 1 януари 2003 г.(16)
37. Всъщност запитващата юрисдикция подчертава, че в съответствие с член 26 от SGB XI г‑н Da Silva Martins би трябвало да има право да запази осигурителните си права по германската осигурителна схема за чужда помощ на основание на продължено осигуряване по избор на лицето и след 31 юли 2002 г., въпреки че задължителното му включване към германската здравноосигурителна каса е изключено поради окончателното му отпътуване от Германия. Тя обаче отбелязва, че стълкновителните норми, предвидени с Регламент № 1408/71, и по-специално член 15, параграф 2 от него, изглежда не допускат такова запазване на осигурителните права. Освен това тя отбелязва, че съгласно член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI действието на правото на добавка за чужда помощ се спира за времето на трайното пребиваване на получателя в чужбина.
38. Поради това запитващата юрисдикция счита, че разрешаването на настоящия спор зависи от тълкуването на членове 39 ЕО и 42 ЕО, както и на членове 27 и/или 28 от Регламент № 1408/71.
39. Ако настоящото дело трябва да се разгледа от гледна точка на член 28 от Регламента, запитващата юрисдикция иска да установи дали тази разпоредба не трябва при това положение да се тълкува в смисъл, че позволява на жалбоподателя да получава в Португалия германската добавка за чужда помощ. Всъщност тя отбелязва, че португалската система за социална сигурност не предвижда добавка за чужда помощ. Освен това счита, че г‑н Da Silva Martins е придобил право да получава германската добавка за чужда помощ, тъй като е правил вноски от 1995 г. Накрая тя подчертава, че според постановените от Съда решения по посочените по-горе делo Molenaar и делo Jauch не е допусимо по силата на законодателството на държава членка субективното право да се получава тази добавка да бъде поставяно в зависимост от условието нуждаещото се от чужда помощ лице да пребивава на нейна територия.
40. Обратно, ако настоящото дело трябва да се разгледа през призмата на член 27 от Регламент № 1408/71, според запитващата юрисдикция това предполага да се приеме, че е достатъчно жалбоподателят общо да получава обезщетения по схемата за здравно осигуряване в Португалия. При това положение запитващата юрисдикция иска да установи дали, както твърди BBKK, тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че изключва по отношение на г‑н Da Silva Martins възможността да се ползва от германската добавка за чужда помощ, като той може единствено да претендира за получаването на обезщетенията, предвидени от португалската правна уредба. Според нея този подход отива твърде далеко, доколкото би лишил работника мигрант от правата, които е финансирал със своите вноски, а това би било в разрез с целта на член 42 ЕО. Освен това този подход би установил разлика в третирането на титуляря само на една пенсия за осигурителен стаж и възраст, който би могъл да прехвърли германската добавка за чужда помощ, и титуляра на две пенсии за осигурителен стаж и възраст, какъвто е г‑н Da Silva Martins.
41. При това положение Bundessozialgericht решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Съвместимо ли е с разпоредбите на първичното и/или вторичното право на Европейската общност за свободно движение и за социална сигурност на работници мигранти (по-специално на член 39 [ЕО], член 42 [ЕО] и на членове 27 и 28 от Регламент № 1408/71) бивше заето лице, което получава пенсия за осигурителен стаж и възраст както от държавата, в която е полагало труд, така и от държавата по произход, като в държавата, в която е полагало труд, е придобило право на добавка за чужда помощ поради състояние на нужда от чужда помощ, да загуби това свое право след връщането си в държавата по произход?“.
42. Писмени и устни становища са представили страните в главното производство, както и чешкото, германското и португалско правителство, правителството на Обединеното кралство и Европейската комисия.
V – Анализ
43. Спорът в главното производство се отнася до запазване на правото на добавка за чужда помощ, придобито от бивш работник мигрант поради задължителното му осигуряване по германската осигурителна схема за чужда помощ.
44. По същество въпросът е дали членове 39 ЕО и 42 ЕО, отнасящи се до свободното движение на работниците, както и членове 27 и 28 от Регламент № 1408/71 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат запазването на това право в рамките на продължено осигуряване по избор на лицето по германската осигурителна схема за чужда помощ, при положение че заинтересованото лице, което се е установило в Португалия и получава пенсия за осигурителен стаж и възраст от тази държава, вече е включено към португалската схема за задължителна социална сигурност.
45. Отговорът на този въпрос зависи най-напред от това дали португалската схема за социална сигурност действително включва положенията, при които е налице нужда от чужда помощ, каквото е това на г‑н Da Silva Martins.
46. От някои от изложените пред Съда обстоятелства се установява, че в Португалия пенсионерите, инвалидите и преживелите лица, които се нуждаят от чужда помощ, могат да получават добавка към пенсията в зависимост от степента, в която се нуждаят от чужда помощ. При прегледа на португалската правна уредба всъщност се установява, че Декрет-закон № 265/99(17) въвежда, считано от 1 август 1999 г., „добавка за чужда помощ“ (complemento por dependência). В съответствие с член 1, параграф 2 и с член 2 от Декрет-закон № 265/99 тази добавка е парична престация, която може да се предостави на титулярите на пенсия за старост, на инвалидна пенсия и на пенсия за преживяло лице, които се нуждаят от чужда помощ.
47. Нуждата от чужда помощ се оценява от медицинска комисия, която работи като част от системата за контрол на нетрудоспособността към Социалното осигуряване. По силата на член 7, параграф 1, буква а) от този декрет-закон размерът на добавката за чужда помощ се определя в зависимост от едната или другата от двете степени на нужда от чужда помощ, към която се причисляват заинтересуваните лица, и представлява процент от размера на социалната пенсия по схемата, независеща от вноски, чиято стойност се определя със закон. Първата степен е за лицата, които не са в състояние да извършват самостоятелно необходими ежедневни действия. Размерът на добавката за чужда помощ възлиза на 50 % от размера на социалната пенсия. Втората степен е за лицата, които освен че са в положение на нуждаещи се от първа степен на чужда помощ, са на легло или страдат от тежко психическо разстройство. Размерът на добавката за чужда помощ в такъв случай възлиза на 90 % от размера на социалната пенсия. Добавката се изплаща ежемесечно и в съответствие с член 8 от Декрета-закон компетентните органи правят допълнително плащане през юли и декември. Изглежда за ползването от тази добавка не съществува нито изискване за минимална продължителност на осигуряването, нито условие за възраст(18) .
48. В акта си за преюдициално запитване националната юрисдикция обаче отбелязва, че г‑н Da Silva Martins не получава добавка за чужда помощ в Португалия. Тя посочва, че системата за социална сигурност не предвижда такава престация, тъй като помощите за нуждаещи се от чужда помощ лица се осигуряват, най-много под формата на престации в натура в рамките на социални проекти или на здравноосигурителната схема (за прием в специализирано заведение). В писменото си становище португалското правителство не споменава тази правна уредба. То посочва, че в Португалия не съществуват специални престации, парични или в натура, които да покриват риска от възникване на нужда от чужда помощ, като потвърждава същото в отговор на отправен му от Съда въпрос по време на заседанието.
49. Следователно естеството и обемът на покриване на риска от възникване на нужда от чужда помощ в Португалия не са известни. Освен това не е известно дали г‑н Da Silva Martins има право по смисъла на португалската правна уредба да получава такива престации. Накрая, в преписката по делото няма никакви данни дали заинтересуваното лице е поискало да получава добавката за чужда помощ в рамките на португалската схема за социална сигурност или получава престации в натура като описаните накратко от запитващия съд.
50. При тези условия и доколкото само националният съд е компетентен да направи преценка на фактите по спора в главното производство(19), ще анализирам преюдициалния въпрос, изхождайки от предпоставката, на която се основават Bundessozialgericht и португалското правителство, че към настоящия момент г‑н Da Silva Martins не се ползва от осигуряване в рамките на португалската схема за социална сигурност за риска „нужда от чужда помощ“.
51. Тази предпоставка позволява най-напред да се определи коя от двете държави членки, Федерална република Германия или Португалската република, по принцип е компетентна да покрие риска от възникване на чужда помощ по отношение на г‑н Da Silva Martins.
52. За целта, както отбелязва запитващият съд, е необходимо да се приложат правилата за координация, съдържащи се в членове 27 и 28 от Регламент № 1408/71. Тези разпоредби се отнасят конкретно до положението на лицата, които получават пенсия за осигурителен стаж и възраст по силата на законодателството на няколко държави членки. Те позволяват да се определи коя от тези две държави членки е компетентна да изплаща обезщетенията за болест.
53. Считам, че в настоящия случай проверката трябва да се направи в светлината на правилата, съдържащи се в член 28, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71, обратно на становищетоq застъпено от BBKK и от чешкото и германското правителство.
54. Действително с оглед на информацията, с която разполагам, член 27 от Регламент № 1408/71 според мен е неприложим към настоящия спор. Тази разпоредба изрично урежда положението, при което пенсионер, който има право да получава пенсии съгласно законодателството на две държави членки, едното от които е законодателството на държавата членка, на чиято територия пенсионерът пребивава, получава обезщетения за болест съгласно законодателството на последната посочена държава членка. Независимо че г‑н Da Silva Martins действително „има право на обезщетения за болест“ в Португалия, доколкото е осигурен за класическите рискове в сектора на здравното осигуряване, все пак, в съответствие с информацията, с която разполагам, той не е осигурен за особения риск „нужда от чужда помощ“, тъй като посочената схема изглежда не предвижда осигуряването за такъв риск. Следователно според мен трудно може да се приеме, че по смисъла на член 27 от Регламент № 1408/71 заинтересуваното лице има право на разглежданата престация в държавата членка по пребиваване.
55. Обратно, член 28, параграф 1, буква б) от този регламент урежда положението, при което в държавата членка по пребиваване не съществува право на обезщетения. По силата на тази разпоредба, когато пенсионер, който има право на пенсия съгласно законодателството на две или повече държави членки и който няма право на обезщетения съгласно законодателството на държавата членка, на чиято територия пребивава, той въпреки това получава паричните обезщетения, предоставяни от една от държавите членки, задължени за изплащането на пенсията му, доколкото би имал право на това съгласно законодателството на една от тези държави. В случая е безспорно, че г‑н Da Silva Martins отговаря на изискванията на германското законодателство за получаване на добавка за чужда помощ, тъй като BBKK му изплаща това обезщетение от декември 2001 г. При това положение и в съответствие с правилата за координация по член 28, параграф 1, буква б) от този регламент считам, че следователно г‑н Da Silva Martins по принцип има право да получава тази добавка в Португалия, след като в тази държава не получава такива обезщетения.
56. Като се изхожда от този принцип, следва да се провери дали, както твърди националната юрисдикция, съдържащите се в член 15, параграф 2 от Регламент № 1408/71 стълкновителни норми все пак са пречка г‑н Da Silva Martins да запази осигурителните си права по германската осигурителна схема за чужда помощ в рамките на продълженото осигуряване по избор на лицето, след като се осигурява в рамките на португалската схема за задължително социално осигуряване(20) .
57. Според мен това не е така с оглед на принципите, които установяват член 9, параграф 1 и член 15, параграф 1 от Pегламента.
58. Вярно е, че в съответствие с осмо съображение от този регламент той има за цел по отношение на заинтересуваните лица по принцип да се прилага схемата за социална сигурност само на една държава членка, за да се избегне припокриване на приложимите национални законодателства, по-специално усложненията, които биха могли да произтекат от това. Този принцип намира проявление в член 13, параграф 1 от Регламент № 1408/71, който гласи, че лицето, за което се прилага посоченият регламент, се подчинява на законодателството само на една-единствена държава членка(21) .
59. Въпреки това в член 9, параграф 1 и в член 15, параграф 1 този регламент ce предвижда изключение по отношение на правото на доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор на лицето.
60. Член 9 от Регламент № 1408/71 се намира в дял I, озаглавен „Общи разпоредби“. Самият член е озаглавен „Придобиване на право на доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор на лицето“. Този член се прилага по настоящия спор, доколкото обхваща всички видове осигуровки, при които има възможност за доброволно осигуряване(22), каквото е продълженото осигуряване по избор на лицето, предвидено в член 26, параграф 2 от SGB XI.
61. Член 9, параграф 1 от Регламент № 1408/71 предвижда, че разпоредбите на законодателството на която и да е държава членка, съгласно които придобиването на правото на доброволно осигуряване или на продължено осигуряване по избор на лицето зависи от пребиваването на територията на тази държава, не се прилагат за лицата, пребиваващи на територията на друга държава членка, при условие че в определен период от отминалия им трудов стаж са били подчинени на законодателството на първата държава като заети или самостоятелно заети лица. Според мен тази разпоредба означава, че заето лице като г‑н Da Silva Martins, което по време на професионалната си дейност е било подчинено на законодателството на държава членка, може да поиска по негов избор продължено осигуряване в тази държава, въпреки че понастоящем е подчинено на законодателството на друга държава членка.
62. Според мен този принцип се потвърждава от разпоредбите на член 15, параграф 1 от Регламент № 1408/71. Тази разпоредба се намира в дял II, озаглавен „Определяне на приложимото законодателство“. Тя е озаглавена „Правила за доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор на лицето“.
63. По силата на тази разпоредба „[член] 13 [който установява принципа, че заетите лица са подчинени на законодателството само на една-единствена държава членка, не се прилага] за доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор на лицето“, като от този принцип се въвежда едно изключение, което според мен е без значение за спора в главното производство. Прочитът на член 15, параграф 1 от Регламент № 1408/71 показва, че въпреки задължителното прилагане по отношение на работник на законодателството за социална сигурност на държавата, в която е полагал труд или в която пребивава, той може да бъде подчинен на законодателството на друга държава членка във връзка с доброволното си осигуряване или продълженото си осигуряване по свой избор.
64. Вярно е, че в акта за запитване националната юрисдикция сочи член 15, параграф 2 от Pегламента. Напомням, че съгласно тази разпоредба, когато прилагането на законодателството на две или повече държави членки води до натрупване на осигуровки съгласно схема за задължително осигуряване и схема за доброволно или продължено осигуряване по избор на лицето, съответното лице подлежи на осигуряване само по схемата за задължително осигуряване. Според запитващата юрисдикция следователно може тази разпоредба да не допуска запазването на осигурителните права по избор на заинтересуваното лице в рамките на германската осигурителна схема за чужда помощ.
65. Не споделям това опасение, тъй като според мен член 15, параграф 2 от Регламент № 1408/71 не намира приложение по настоящото дело. Всъщност считам, че разгледана в светлината на осмо съображение и на член 12 от същия регламент, тази разпоредба цели да избегне едно лице да бъде задължено да прави два пъти вноски за един и същ риск в рамките на две различни схеми за социална сигурност, едната задължителна, а другата по негов избор, като по този начин да може да кумулира обезщетения от едно и също естество. В случая обаче, ако действително се окаже, че г‑н Da Silva Martins не е осигурен за риска „нужда от чужда помощ“ по португалската схема за задължително осигуряване, няма опасност да възникнат такива затруднения. Осигурителните права по негов избор в рамките на германската осигурителна схема за чужда помощ единствено допълват правата му във връзка с риск, който през същия период не се покрива в Португалия.
66. Ето защо считам, че в съответствие с принципите, установени в член 9, параграф 1 и в член 15, параграф 1 от Регламент № 1408/71, при обстоятелства като тези по спора в главното производството г‑н Da Silva Martins може да запази осигурителните си права по свой избор съгласно германската осигурителна схема за чужда помощ, въпреки че през същия период се ползва от осигурителни права по португалската схема за задължително социално осигуряване.
67. Участието в тази схема, по която минималната вноска през 2010 г. възлиза на 16,61 EUR(23), следователно би трябвало да доведе до изплащане на добавката за чужда помощ на заинтересуваното лице. Въпреки това запитващата юрисдикция иска да установи каква е възможността тази добавка да се прехвърли в Португалия, доколкото член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI спира нейното изплащане, докато получателят трайно пребивава в чужбина.
68. Действително германското правителство твърди, че макар формално да отговаря на условията за осигуряване по свой избор на основание член 26, параграф 2 от SGB XI, г‑н Da Silva Martins не може да получава тази добавка в Португалия. Тази разпоредба позволявала единствено да се запазят осигурителните права по схемата за социална сигурност, което давало възможност на временно пребиваващите в чужбина лица да изпълнят изискването за продължителност на осигуряването по член 33, параграф 2 от SGB XI. Освен това в отговор на въпрос, поставен от Съда в съдебното заседание, германското правителство посочва, че приложимостта на член 26, параграф 2 от SGB XI е ограничена от принципа на териториалност, тъй като Федерална република Германия е единствената държава, в която можело да се получи право на такива обезщетения. Във връзка с това германското правителство се позовава на член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI, който предвижда изрично, че изплащането на обезщетения се спира, докато осигуреното лице пребивава в чужбина.
69. Последната посочена разпоредба обаче трябва да се тълкува в светлината на посоченото по-горе Решение по дело Molenaar и на възприетото тогава от Съда тълкуване на член 28, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71(24) .
70. Делото, по което е постановено това решение, се отнася до положението на съпрузите Molenaar, които упражняват дейност като заети лица в Германия, като същевременно пребивават във Франция. И двамата имат доброволно здравно осигуряване в Германия и също като г‑н Da Silva Martins след 1 януари 1995 г. са осигурени по германската осигурителна схема за чужда помощ. Въпреки това компетентната каса за социална сигурност ги уведомява, че в съответствие с член 34, параграф 1, точка 1 от SGB XI, докато пребивават във Франция, не могат да искат изплащане на обезщетенията по осигурителната схема за чужда помощ
71. В решението си Съдът постановява, че разпоредба, която забранява изплащането на парични обезщетения по осигурителната схема за чужда помощ в държавата членка, в която пребивава работникът мигрант, не е съобразена с член 28, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71 по отношение на пенсионерите, за които се прилага законодателството на държава членка, различна от тази, в която пребивават.
72. Както посочих, тази разпоредба предвижда, че лице, което има право на пенсия съгласно законодателството на две или повече държави членки и което отговаря на изискванията на законодателството на едната от тези държави, за да се ползва от правото на парични обезщетения, трябва да получава тези обезщетения в държавата членка, в която пребивава, дори нейното законодателство да не предвижда такъв вид обезщетения. В такъв случай паричните обезщетения се изплащат от институцията на компетентната държава при условията, предвидени в законодателството на тази държава. Тези обезщетения могат да се изплащат и от институцията по мястото на пребиваване за сметка и съгласно законодателството на компетентната държава.
73. От посоченото по-горе Решение по дело Molenaar следва, че изплащането на германската добавка за чужда помощ следователно не може да зависи от пребиваването на осигуреното лице на територията на държавата, в която се осигурява. Добавката трябва да може да се прехвърли в държавата членка по пребиваване на получателя. След като г‑н Da Silva Martins получава добавката за чужда помощ, предвидена в член 37 от SGB XI, от 1 януари 2002 г., следователно няма никаква пречка той да продължи да получава такава добавка след окончателното си завръщане в Португалия. В това отношение не изглежда такава прехвърляемост да създава особени практически затруднения, тъй като германските органи са приели да изплащат такава добавка, докато жалбоподателят е пребивавал временно в Португалия между 1 януари 2002 г. и 31 декември 2002 г.
74. С оглед на всички тези обстоятелства считам, че по силата на член 9, параграф 1 и на член 15, параграф 1 от Регламент № 1408/71 г‑н Da Silva Martins може да запази осигурителните си права по свой избор в рамките на германската осигурителна схема за чужда помощ и в съответствие с член 28, параграф 1, буква б) от същия регламент да се ползва от добавката за чужда помощ, изплащана по тази схема.
75. Според мен този извод се налага с оглед на целите, които законодателят на Съюза иска да преследва в тази област.
76. Напомням, че разпоредбите на Регламент № 1408/71 трябва да се тълкуват в светлината на целите, преследвани c членове 39 ЕО и 42 ЕО. Съгласно постоянната съдебна практика упражняването на правото на свободно движение от работниците мигранти предполага те да не бъдат поставяни в по-неблагоприятно положение от лицата, които упражняват дейност изцяло в една държава членка(25) . В този смисъл Регламент № 1408/71 има за цел да не поставя в неблагоприятно положение работниците мигранти, които разпростират дейността си извън територията само на една държава членка, и се стреми да осигури запазването на вече придобитите права и предимства или на правата и предимствата, които са в процес на придобиване. Според Съда това означава, че упражняването на правото на свободно движение не трябва да води чисто и просто до внасяне на невъзвръщаеми осигурителни вноски(26) . Това означава, че работниците мигранти не трябва нито да търпят намаляване на размера на обезщетенията за социална сигурност, които им гарантира законодателството на държава членка, нито да бъдат лишавани от получаването на тези обезщетения, особено когато предимствата представляват насрещна престация срещу направени от тях вноски(27) .
77. Що се отнася до възрастните хора, които се нуждаят от чужда помощ, според мен преследването на тези цели придобива особено значение. Действително, както днес е закрепено в член 25 от Хартата на основните права на Европейския съюз, възрастните хора имат право да водят достоен и независим живот. Зачитането на тази независимост по отношение на онези възрастни хора, които са загубили независимостта си, според мен трябва да намери израз във възможно най-широко право на избор относно начина на живот и грижите, които им се оказват(28) . Ако много от тези хора решат да се върнат в държавата си по произход, за да бъдат близо до семейството си и да се ползват от неговата подкрепа, при движението си те не трябва да бъдат възпрепятствани, освен от своето увреждане, а понякога и от несигурното си положение, допълнително и от загубата на правата, които законосъобразно са придобили по време на професионалната си дейност.
78. С оглед на посочените цели следователно не мога да приема становището, че г‑н Da Silva Martins не би могъл нито да запази осигурителните си права по германската осигурителна схема за чужда помощ, нито да получава добавката за чужда помощ в Португалия.
79. От една страна, това би довело до внасяне на невъзвръщаеми осигурителни вноски от заинтересуваното лице. Действително от 1 януари 1995 г. г‑н Da Silva Martins прави вноски по германската осигурителна схема за чужда помощ, преди, считано от месец август 2001 г., да може за първи път да се ползва от обезщетение за чужда помощ (под формата на обезщетение в натура), тъй като първоначално правото на обезщетение зависи от осигуряване в продължение на минимален осигурителен период от пет години.
80. От друга страна, това би поставило г‑н Da Silva Martins в по-неблагоприятно положение в сравнение с работник, който също се нуждае от чужда помощ, но не е упражнил свободата си на движение. Действително от акта за преюдициално запитване е видно, че лице, чиято професионална дейност е протекла изцяло в Германия и което получава само една германска пенсия за осигурителен стаж и възраст, запазва осигурителните си права по германската осигурителна схема за чужда помощ в рамките на задължителното осигуряване и получава съответната добавка за чужда помощ дори когато е напуснало територията на страната(29) . Запитващата юрисдикция уточнява, че тогава то се третира като пребиваващо все още на територията на страната. Г‑н Da Silva Martins обаче, поради това че е упражнявал професионална дейност в Португалия, колкото и незначителна да е тя, не би имал право нито на това обезщетение, нито на друго сходно обезщетение в Португалия и по този начин би се оказал лишен от необходимото му поемане на разходи.
81. Очевидно е, че има опасност такива последици да го подтикнат, дори да го принудят да остане в Германия, което би представлявало препятствие за упражняване на правото му на свободно движение и по този начин би го поставило в още по-силна зависимост от чужда помощ.
82. С оглед на всички тези обстоятелства считам, че членове 39 ЕО и 42 ЕО, както и член 9, параграф 1 и член 15, параграф 1 от Регламент № 1408/71 трябва да се тълкуват в смисъл, че бивш работник мигрант, който задължително се осигурява по схемата за социална сигурност в държавата, в която пребивава, може, след като осигурителните му права не покриват риска „нужда от чужда помощ“, да запази през същия период продължено осигуряване по свой избор съгласно осигурителната схема за чужда помощ, организирана от държавата членка, в която е полагал труд. В съответствие с Решение по дело Molenaar, посочено по-горе, както и с член 28, параграф 1, буква б) от този регламент, изплащането на заинтересуваното лице на добавката за чужда помощ, по силата на това продължено по избор на лицето осигуряване, трябва да се осъществява в държавата членка по пребиваването му.
VI – Заключение
83. По изложените по-горе съображения предлагам на Съда да отговори на поставения от Bundessozialgericht преюдициален въпрос по следния начин:
„1) Членове 39 ЕО и 42 ЕО, както и член 9, параграф 1 и член 15, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1386/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че бивш работник мигрант, който задължително се осигурява по схемата за социална сигурност в държавата, в която пребивава, може, след като осигурителните му права не покриват риска „нужда от чужда помощ“, да запази през същия период продължено по свой избор осигуряване съгласно осигурителната схема за чужда помощ, организирана от държавата членка, в която е полагал труд.
2) В съответствие с Решение от 5 март 1998 г. по дело Molenaar (С‑160/96), както и с член 28, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71, изменен с Регламент № 1386/2001, изплащаната по силата на това продължено по избор на лицето осигуряване добавка за чужда помощ на заинтересуваното лице трябва да се осъществява в държавата членка по пребиваването му“.
(1) .
(2)  –	ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26, изменен с Регламент (ЕО) № 1386/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 г. (ОВ L 187, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 51, с поправка на Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г. за изменение и актуализация на Регламент (ЕИО) № 1408/71 в OB L 32, 6.2.2008 г., стр. 31 (наричан по-нататък „Регламент № 1408/71“).
(3)  –	С‑160/96, Recueil, стр. I‑843.
(4)  –	Вж. „Les travailleurs frontaliers dans l’Union européenne [Пограничните работници в Европейския съюз]“, май 1997 г., достъпно в интернет на адрес: http://www.europarl.europa.eu/workingpapers/soci/default_en.htm.
(5)  –	Известието е достъпно в интернет на адрес: http://ec.europa.eu/employment_social/social_protection/docs/com102_fr.pdf.
(6)  –	Точка 2.5. Поради липсата на конкретни норми някои държави членки правят опит да запълнят тези празноти чрез двустранни спогодби, установяващи правила за приоритет в случай на натрупване на права за получаването на обезщетения при нужда от чужда помощ. Вж. по-специално Конвенцията между правителството на Френската република и правителството на Великото херцогство Люксембург относно социалната сигурност, в сила от 1 септември 2008 г. Осигурителната схема за чужда помощ се урежда от две разпоредби, едната относно признаването на състоянието на нуждаещо се от чужда помощ лице, в която се урежда подходящо сътрудничество между органите и институциите (член 6), а другата за определяне на правила за приоритет в случай на натрупване на права за получаването на обезщетения при нужда от чужда помощ (член 7).
(7)  –	Решение от 8 март 2001 г. (С‑215/99, Recueil, стр. I‑1901).
(8)  –	Вж. Решение по дело Molenaar, посочено по-горе (точки 24 и 25) и Решение по дело Jauch, посочено по-горе (точка 28). За последен път тази съдебна практика е потвърдена в Решение от 16 юли 2009 г. по дело Von Chamier-Glisczinski (С‑208/07, Сборник, стр. I‑6095, точка 40).
(9)  –	Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82, поправка в OB L 33, 7.2.2008 г., стр. 12), изменен с Регламент (ЕО) № 988/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. (ОВ L 284, стр. 43).
(10)  –	Решение от 5 март 1998 г. по дело Kulzer (С‑194/96, Recueil, стр. I‑895, точки 24 и 26, както и цитираната съдебна практика).
(11)  –	Решение по дело Molenaar, посочено по-горе (точка 36), впоследствие потвърдено с Решение по дело Jauch, посочено по- горе, и с Решение по дело Von Chamier-Glisczinski, посочено по-горе.
(12)  –	Съществуват други видове помощ, например смесените престации („Kombinationsleistung“), уредени с член 38 от SGB XI, както и цялостни грижи в лечебно заведение („vollstationäre Pflege“), уредена с член 43 от SGB XI.
(13)  –	Вноската в размер на 1,95 % към 1 януари 2010 г. се поема поравно от осигуреното лице и от работодателя.
(14)  –	Член 1, параграф 34 от Закона от 26 май 1994 г. (BGBI.1994, стр. 1014) в редакцията, в сила считано от 1 октомври 2009 г.
(15)  –	Запитващата юрисдикция се позовава на член 20, параграф 1, второ изречение, точка 11 от SGB XI във връзка с член 5, параграф 1, точка 11 от книга V на Кодекса за социална сигурност.
(16)  –	Запитващата юрисдикция счита, че прекратяването на осигурителните права на жалбоподателя по германската осигурителна схема за чужда помощ поради наличието на задължително осигуряване не може да се оспорва от гледна точка на член 12, параграф 1, първо изречение и на член 13, параграф 2, буква е) от Регламент № 1408/71, доколкото г‑н Da Silva Martins окончателно се е преместил и вече пребивава в Португалия.
(17)  –	Декрет-закон от 14 юли 1999 г. ( Diário da República
I, серия A, № 162, 14 юли 1999 г., стр. 4397), изменен с Декрет-закон № 309-A/2000 от 30 ноември 2000 г. ( Diário da República
I, серия A, № 277, 30 ноември 2000 г., стр. 6906-2, наричан по-нататък „Декрет-закон № 265/99“). Вж. също уебсайта на португалското социално осигуряване (Segurança social) (http://www2.seg-social.pt/), и по-специално раздела, посветен на добавката за чужда помощ, уебсайта на Missoc (Европейска комисия — Трудова заетост, социални въпроси и равни възможности) — системата за взаимно информиране за социалната закрила, въведена от Съюза, която разполага с пълни и актуални данни относно националните системи за социална закрила.
(18)  –	Към 1 януари 2010 г. например размерът на социалната пенсия по схемата, независеща от вноски, възлиза на 189,52 EUR. Размерът на добавката за чужда помощ, изплащана на лице с първа степен на нужда от чужда помощ, следователно би бил съгласно моите изчисления 94,77 EUR, а на добавката, предоставена на лице с втора степен на нужда от чужда помощ, би бил в размер на 170,58 EUR. По силата на членове 20 и 14 от Наредба № 1514/2002 на министъра на социалната сигурност и труда от 28 октомври 2002 г. размерът на социалната пенсия по схемата, независеща от вноски, възлиза на 143,80 EUR за 2003 г. Вж. интернет страницата (http://www.isp.pt/winlib/cgi/winlibimg.exe?key= & doc=12704 & img=1246). Стига да не греша, към 1 януари 2003 г. добавката за чужда помощ възлиза следователно на 71,90 EUR и на 129,42 EUR за лице, което съответно е с първа и втора степен на нужда от чужда помощ.
(19)  –	Решение от 3 юни 2010 г. по дело Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid (С‑484/08, все още непубликувано в Сборника, точка 18 и цитираната съдебна практика).
(20)  –	От акта за преюдициално запитване е видно, че член 26 от SGB XI дава възможност на лицата, които са преустановили напълно професионалната си дейност в Германия и пребивават в друга държава членка, да запазят осигурителните си права в рамките на продължено осигуряване по техен избор за клоновете, в които са преустановили задължителното си осигуряване.
(21)  –	Вж. Решение от 20 май 2008 г. по дело Bosmann (С‑352/06, Сборник, стр. I‑3827, точка 16 и цитираната съдебна практика).
(22)  –	Решение от 18 май 1989 г. по дело Hartmann Troiani (368/87, Recueil, стр. 1333, точка 12 и цитираната съдебна практика).
(23)  –	По данни на германското правителство в точка 13 от неговото писмено становище.
(24)  –	Точки 39 и 44.
(25)  –	Решение от 1 октомври 2009 г. по дело Leyman (С‑3/08, Сборник, стр. I‑9085, точка 45 и цитираната съдебна практика).
(26)  –	Вж. в това отношение Решение от 14 октомври 2010 г. по дело Schwemmer (С‑16/09, все още непубликувано в Сборника), в което Съдът изрично отбелязва, че „правната уредба на Съюза в областта на координирането на националните законодателства в областта на социалната сигурност, с оглед на стоящите в основата ѝ цели, не може, освен при изрично предвидено изключение в съответствие с тези цели, да се прилага по начин, който да лишава работника мигрант […] от правото на обезщетения, предоставени само съгласно законодателството на дадена държава членка“ (точка 58 и цитираната съдебна практика). Вж. също Решение от 14 октомври 2010 г. по дело Van Delft и др. (С‑345/09, все още непубликувано в Сборника, точка 101 и цитираната съдебна практика).
(27)  –	Вж. Решение по дело Bosmann, посочено по-горе (точка 29 и цитираната съдебна практика).
(28)  –	Вж. в това отношение Kessler, F. Les normes du Conseil de l’Europe et la législation française sur la dépendance. — Le vieillissement comme processus. Revue française des Affaires sociales, 10/1997, 215—222.
(29)  –	Това положение е сходно с положението по делото Jauch, по което е постановено посоченото по-горе решение. По това дело г‑н Jauch, германски гражданин, който винаги е пребивавал в Германия, е осъществил цялата си професионална дейност в Австрия. Поради това той получава пенсия за осигурителен стаж и възраст от австрийските органи и не получава никаква германска пенсия. В това решение Съдът постановява, че г‑н Jauch, който е в състояние на нуждаещо се от чужда помощ лице, трябва да получава в Германия австрийската добавка за грижи.