62011CC0112
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JÁN MAZÁK
esitatud 1. märtsil 2012 (
1
)
Kohtuasi C-112/11
ebookers.com Deutschland
versus
Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Köln (Saksamaa))
„Määruse (EÜ) nr 1008/2008 artikli 23 lõige 1 — Ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevad ühiseeskirjad — Mõiste „võimalikud hinnalisad” — Sõltumatu kindlustusseltsi pakutava reisitõrkekindlustuse hind, mis moodustab osa koguhinnast ning mis küsitakse reisijalt samal ajal lennu hinnaga”
I. Sissejuhatus
1.
Oberlandesgericht Köln (Kölnis asuv kõrgeim piirkondlik üldkohus, Saksamaa) esitas 2. märtsi 2011. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 4. märtsil 2011, Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 alusel eelotsusetaotluse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 1008/2008 ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta (uuestisõnastamine) (
2
) artikli 23 lõike 1 tõlgendamise kohta.
2.
Eelotsusetaotlus on esitatud Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV (Saksamaa tarbijakaitsekeskuste ja tarbijakaitseliitude liit; edaspidi „BVV”) ning oma online-reisiportaali kaudu lennureise turustava äriühingu ebookers.com Deutschland (edaspidi „ebookers.com”) vahelises vaidluses. Menetlus puudutas ebookers.com’i tegevust seoses tema veebilehel reisitõrkekindlustuse võtmise eelseadistamisega.
3.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib sisuliselt teada, kas sellise reisitõrkekindlustuse hind, mida pakub kolmas isik (käesoleval juhul kindlustusselts), kuid mida võetakse seoses lennuga ning broneeritakse koos lennuga veebilehel, kujutab endast määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 tähenduses „võimalikku hinnalisa”, mille puhul peab tarbijale jääma võimalus seda valida või mitte (opt-in).
II. Õigusaktid
4.
Määruse nr 1008/2008 põhjendus 16 on sõnastatud järgmiselt:
„Tarbijatel peaks olema võimalik tõhusalt võrrelda erinevate lennuettevõtjate lennuteenuste hindu. Seepärast peaksid ühenduses algavate lennuteenuste eest tarbija poolt lõplikud makstavad hinnad olema igal ajahetkel avalikustatud ning sisaldama kõiki makse, tasusid ja lõive. Ühenduse lennuettevõtjaid õhutatakse samuti näitama lõplikku hinda kolmandatest riikidest ühendusse suunduvate lennuteenuste puhul.”
5.
Määruse nr 1008/2008 artikli 2 punktis 18 on „piletihinnad” selle määruse tähenduses määratletud järgnevalt:
„… hinnad eurodes või kohalikus vääringus, mida makstakse lennuettevõtjatele või nende agentidele või teistele piletimüüjatele reisijate veo eest lennuteenuse osutamisel, ning mis tahes tingimused, mille alusel neid hindasid kohaldatakse, sealhulgas agendile makstav tasu ja tema suhtes kohaldatavad muud tingimused ning muud abiteenused.”
6.
Nimetatud määruse artikli 2 punktis 19 on „lastitariifid” määratletud järgmiselt:
„… hinnad eurodes või kohalikus vääringus, mida makstakse lasti veo eest, ning tingimused, mille alusel neid hindasid kohaldatakse, sealhulgas agendile makstav tasu ja tema suhtes kohaldatavad muud tingimused ning muud abiteenused.”
7.
Määruse nr 1008/2008 artiklis 23 „Teave ja mittediskrimineerimine” on lõikes 1 sätestatud:
„Avalikkusele mis tahes vormis pakutavate või avaldatud, sealhulgas Internetis kättesaadavad, asutamislepingut kohaldava liikmesriigi territooriumil asuvast lennujaamast algavate lennuteenuste piletihinnad ja lastitariifid sisaldavad kohaldatavaid tingimusi. Lõplikku makstavat hinda näidatakse alati ja see sisaldab kõiki piletihindu ja lastitariife ning samuti avaldamise ajal kohaldatavaid vältimatuid ja prognoositavaid makse, tasusid, lisatasusid ja lõive. Lisaks lõplikku hinna näitamisele esitatakse vähemalt alljärgnev teave:
a)
piletihind või lastitariif;
b)
maksud;
c)
lennujaamatasud ja
d)
muud (nt julgeoleku või kütusega seotud) tasud, lisatasud ja lõivud,
kusjuures punktides b, c ja d nimetatud maksud, tasud ja lõivud on lisatud piletihinnale või lastitariifile. Võimalikud hinnalisad tuleb näidata selgelt, läbipaistval ning üheselt mõistetaval viisil mis tahes broneerimisprotsessi alguses ja tarbijale peab jääma võimalus neid valida või mitte.”
III. Asjaolud, menetlus ja eelotsuse küsimus
8.
Ebookers.com turustab lennureise oma online-reisiportaali kaudu.
9.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et kui klient valib broneerimise käigus välja konkreetse lennu, kuvatakse kulude loetelu veebilehe ülemises paremas nurgas pealkirja all „Teie reisikulud hetkel”. Selles loetelus on lisaks piletihinnale toodud „maksusid ja tasusid” kajastav summa ning lahter „reisitõrkekindlustus”. Seejärel on ära näidatud „reisi lõplik hind”.
10.
Veebilehe allosas asuvas teates selgitatakse, et kui klient ei soovi võtta kindlustust, siis mida ta peab kindlustusest loobumiseks (opt-out) tegema.
11.
Broneeringu lõplikuks vormistamiseks peab tarbija tasuma lõpliku hinna ebookers.com’ile, kes maksab seejärel lennukulude eest asjaomasele lennuettevõtjale ja kindlustuskulude eest kindlustusseltsile ning teeb maksude ja tasude ülekanded. Kindlustusselts on lennuettevõtjast õiguslikult ja majanduslikult eraldiseisev.
12.
BVV leiab, et eespool kirjeldatud broneerimisviisi puhul ebookers.com’i veebilehel on rikutud määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõiget 1, kuna tarbija nõustumine pakkumusega võtta reisitõrkekindlustus toimub võimaluse raames sellest loobuda või mitte (opt-out). Landgericht Bonn (Bonnis asuv piirkondlik üldkohus) nõustus selle seisukohaga, mis sisaldus BVV poolt talle esitatud hagis.
13.
Oberlandesgericht Köln, kes vaatab läbi selle otsuse peale ebookers.com’i esitatud apellatsioonkaebust, on seisukohal, et määruse nr 1008/2008 sõnastusest ega selle ettevalmistavatest materjalidest ei selgu, kas selle määruse artikli 23 lõige 1 hõlmab põhikohtuasjas kõne all oleva reisitõrkekindlustuse võtmist.
14.
Oberlandesgericht Köln rõhutab selles osas, et ühest küljest reguleeritakse määrusega nr 1008/2008 „lennuteenuste osutamist”, mitte aga selle sõnastusest tulenevalt kindlustuspakkumisi. Lisaks ei pärine kõnealune pakkumine tegelikult lennuettevõtjalt, vaid majanduslikult ja õiguslikult eraldiseisvalt kindlustusseltsilt.
15.
Teisest küljest on eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõiget 1 võimalik tõlgendada ka nii, et sellega on hõlmatud kõik hinnalisad, sealhulgas ka sellised „võimalikud hinnalisad” kolmandate isikute, nagu reisikindlustusettevõtjad, poolt pakutavate teenuste eest, mida pakutakse lennureisijale oma lennu broneerimisel ning mis on selle broneeringuga konkreetselt seotud.
16.
Neil asjaoludel otsustas Oberlandesgericht Köln menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõige 1, mille kohaselt tuleb võimalikud hinnalisad näidata selgelt, läbipaistval ning üheselt mõistetaval viisil mis tahes broneerimisprotsessi alguses ja tarbijale peab jääma võimalus neid valida või mitte [opt-in], hõlmab ka selliseid lennureisidega seotud kulusid, mis tuleb tasuda kolmandate isikute pakutavate teenuste eest (antud juhul reisitõrkekindlustuse eest) ning mille lennureisija tasub lennureisi vahendajale koos piletihinnaga, mis moodustab osa lõplikust hinnast?”
IV. Õiguslik analüüs
17.
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas kulud, mis lennureisil kaasnevad kolmandate isikute poolt osutatavate teenustega, nagu kõnealune reisitõrkekindlustus, ning mille tarbija tasub lennureisi müüvale äriühingule koos piletihinnaga, mis moodustab osa lõplikust hinnast, kujutavad endast määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 tähenduses „võimalikku hinnalisa”, nii et selle hinnaga või täpsemalt asjaomase teenuse pakkumusega nõustumisel peab tarbijale jääma võimalus seda valida või mitte (opt-in).
A. Poolte peamised seisukohad
18.
Käesolevas asjas on kirjalikud märkused esitanud ebookers.com, BVV ning Hispaania, Itaalia, Austria ja Soome valitsus ning komisjon. 11. jaanuaril 2012 toimunud kohtuistungil osalesid BVV ja komisjon.
19.
Eelotsuse küsimusele tuleb ebookers.com’i arvates vastata eitavalt, kuna määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõige 1 ei hõlma selliste teenuste kulusid, mis ei ole osa lennuteenuse lepingust ning mida ei osuta lennuettevõtjad.
20.
Niisugune tõlgendus tuleneb ebookers.com’i arvates nii määruse nr 1008/2008 – eeskätt selle artikli 23 lõike 1 – ettevalmistavatest materjalidest kui ka sõnastusest ning on samuti kooskõlas viidatud eesmärgiga, milleks ei ole reguleerida pakkumusi väljaspool lennuettevõtja ja tarbija vahelisi lepingulisi suhteid.
21.
BVV ning Hispaania, Itaalia, Austria ja Soome valitsus ning komisjon on vastupidisel arvamusel ja ühehäälselt soovitavad vastata eelotsuse küsimusele jaatavalt.
22.
Oma seisukoha toetuseks viitavad kõnealused pooled veidi erinevalt sõnastatud argumentides eeskätt määruse nr 1008/2008 eesmärgile, milleks on – nagu see ilmneb määruse põhjendustest 15 ja 16 – tugevdada tarbijakaitset ning võimaldada tarbijal tõhusalt võrrelda erinevate lennuettevõtjate lennuteenuste hindu. Nende arvates on eeskätt nimetatud määruse artikli 2 punkti 18 ja artikli 23 lõike 1 alusel selge, et määrus kehtib mitte üksnes lennuettevõtjate ja nende endi teenuste suhtes, vaid ka agentide, vahendajate või üldisemalt kolmandate isikute ja teenuste suhtes, mida viimased pakuvad koos lennuteenuste või piletite müümisega.
23.
Seega kinnitavad nimetatud pooled, et käesolevas asjas kõne all oleva reisitõrkekindlustuse kulud tuleb lugeda määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 tähenduses võimalikeks hinnalisadeks, mille tagajärjeks on eeskätt see, et kui tarbija broneerib ebookers.com’i veebilehel lendu, peab talle nõustumise käigus jääma võimalus seda kindlustust valida või mitte (opt-in).
B. Hinnang
24.
Selleks et tuvastada, kas määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 kohast mõistet „võimalikud hinnalisad” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka kulusid, mis kaasnevad selliste teenustega, nagu põhikohtuasjas kõne all olev reisitõrkekindlustus ning mida osutab mõni muu pool, kui lennuettevõtja, tuleb lähemalt analüüsida selle artikli sisu ja eesmärki ning iseäranis selles artiklis viidatud erinevaid hindasid ja hinnakomponente.
25.
Eeskätt näib selles osas üldisemalt, et määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 eesmärk – nagu ilmneb määruse pealkirjast ja sisust – on tagada teave lennuteenuste hindade kohta ja nende läbipaistvus ning et seega püütakse määrusega – nagu teatud pooled käesolevas menetluses õigesti märkisid – üldiselt kaitsta tarbijat või lennuteenuste kasutajat.
26.
Edasi on konkreetsemalt ilmne, et määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõige 1 põhineb kahe peamise hinnakategooria ja nende komponentide eristamisel. Kummagi kategooria suhtes kehtivad erinevad nõuded, mis järgivad konkreetseid eesmärke seoses lennuteenuste kulusid puudutava teabega ning nende teenuste tarbija või kasutaja kaitsega.
27.
Esiteks on määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 esimese ja teise lause keskmeks mõiste „lõplik hind”, mille moodustavad kohaldatav piletihind või lastitariif – nagu need on üksikasjalikult määratletud vastavalt määruse artikli 2 punktis 18 ja punktis 19 – ning kõik kohaldatavad maksud, tasud, lisatasud ja lõivud.
28.
Tulenevalt sellest sättest peab tarbija poolt lennuteenuste eest makstav lõplik hind olema alati näidatud koos selle komponentidega, nagu selles sättes allpool on täpsustatud.
29.
Kõnealuse normi eesmärk – nagu see ilmneb määruse nr 1008/2008 põhjendusest 16 – on võimaldada tarbijatel tõhusalt võrrelda erinevate lennuettevõtjate lennuteenuste hindu.
30.
Tõhusaks hinnavõrdluseks tuleb selles osas tagada, et näidatavad lõplikud hinnad puudutaksid sarnast (lennu)teenust ning sisaldaksid, niivõrd kui see on võimalik, sarnaseid hinnakomponente. Seetõttu on kulukomponendid, nagu tasud ja lõivud, mis peavad alati olema lisatud näidatavasse lõplikku hinda, määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 teises lauses määratletud sellistena, mis on „avaldamise ajal […] vältimatud ja prognoositavad”.
31.
Sel viisil teavitatakse tarbijat konkreetse lennuettevõtjaga tavalistel tingimustel punktist A punkti B lendamise tegelikest kuludest ning tal on seda hinda võimalik võrrelda tegeliku hinnaga, mis on samal lennul teise lennuettevõtjaga või mida pakuvad teised agendid või piletimüüjad.
32.
Teiseks ei saa seevastu „hinnalisasid”, millele on viidatud määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 viimases lauses, käsitleda – nagu komisjon õigesti märkis – osana „lõplikust hinnast” (
3
) selle sätte tähenduses ega osana piletihinnast endast kui ühest lõpliku hinna komponendist.
33.
Neid hinnalisasid peetakse „võimalikeks”: seega on need määratluselt hind või kulu, mis erinevalt määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 teises lauses viidatud piletihinnast ja muudest hinnakomponentidest ei ole vältimatud konkreetse lennu puhul ning mis vastavalt puudutavad lennuteenuse enese puhul „lisasid”, mille osas tarbijal on võimalus valida, kas ta nendega nõustub või mitte. Tulenevalt just tarbijal olevast valikuvõimalusest – mida ei esine siis, kui tegemist on piletihinna enda või maksude ja tasudega –, võivad sellised lisanduvad hinnad olla põhimõtteliselt valitavad (opt-in) või saab neist loobuda (opt-out).
34.
Vastupidi, kui selliseid võimalikke hinnalisasid käsitleda osana lõplikust hinnast, mida tuleb alati näidata määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 esimese ja teise lause tähenduses, siis võivad avalikkusele sel viisil kättesaadavaks tehtud lõplikud hinnad hõlmata väga erinevaid teenuseid või teenuste pakette ning erinevate lennuettevõtjate lennuteenuste hindade võrreldavus oleks tegelikult piiratud.
35.
See on ka põhjus, miks – vastupidi komisjoni arvamusele – ei täida määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 kolmas lause käesolevas asjas kõne all olevate võimalike hinnalisade puhul selle määruse põhjenduses 16 viidatud eesmärki tagada lennuteenuste hindade tõhus võrreldavus.
36.
Pigem sisaldub selles sättes võimalike hinnalisade osas selge ja konkreetne nõue, nimelt et sellised hinnad tuleb näidata selgelt, läbipaistval ning üheselt mõistetaval viisil mis tahes broneerimisprotsessi alguses ning et tarbijale peab jääma võimalus neid – või täpsemalt pakkumust, mille eest hinnalisa tasutakse – valida või mitte (opt-in).
37.
Ilmselgelt on sellel normil konkreetne ja hindade võrreldavust puudutav lisaeesmärk kaitsta tarbijaid seoses lennuteenuste hindadega, nimelt vältida lennu broneerimisel seda, et kuna võimalik hinnakomponent ning aluspakkumus on broneerimisprotsessi automaatselt eelinstalleeritud, siis ei kallutataks tarbijat ostma selliseid täiendavaid teenuseid ja tasuma nende eest, mis ei ole kavandatud lennuks vältimatud või vajalikud, välja arvatud kui tarbija aktiivselt ja sõnaselgelt otsustab nõustuda selliste lisapakkumustega ning nende eest makstavate hindadega.
38.
Eeldusel, et see on määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõikes 1 asuva mõiste „võimalikud hinnalisad” määrav eesmärk, tuleb minu arvates järeldada, et see mõiste peab samuti hõlmama hinda teenuse eest, nagu kõnealuse reisitõrkekindlustuse võtmine, kui seda pakutakse ja broneeritakse koos lennuga eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud viisil.
39.
Nagu mitu poolt õigesti on märkinud, läheks see vastuollu selle sätte eesmärgiga kaitsta tarbijat või teenuse kasutajat, kui kaitse sõltuks sellest, kas võimalikku teenust ja hinda pakub lennu broneerimise käigus lennuettevõtja või õiguslikult eraldiseisev äriühing või kas see teenus moodustab selge osa lennuteenuste lepingust või mitte.
40.
Võiks isegi väita, nagu komisjon seda sisuliselt teeb, et lennureisi broneerimisel – ja eriti siis, kui teenuseid ja hindasid, mis ei ole otseselt ja tavapäraselt seotud lennu endaga, pakutakse lennureisijale, kes neid saab broneerida – peaks selliste teenuste ja hindadega nõustumine tarbijakaitse seisukohast vaadatuna eeldama selget nõustumist võimalusena neid valida või mitte (opt-in).
41.
Määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 kolmanda lause puhul seisneb põhiküsimus minu arvates mitte asjaolus, et asjaomane hinnalisa pärineb lennuettevõtjalt või viimasega seotud agendilt või et see tasutakse konkreetselt lennuteenuste eest, vaid pigem asjaolus, et võimalikku teenust ja selle hinda pakutakse seoses lennuteenuse/lennuga ning seda saab broneerida samas protsessis kui teenust/lendu.
42.
Peale selle ei ole nimetatud tõlgendus vastupidi ebookers.com’i seisukohale vastuolus määruse nr 1008/2008 kohaldamisalaga.
43.
Sellega seoses tuleb esiteks meeles pidada, et selle määruse artikli 1 lõike 1 kohaselt hõlmab määruse sisu, nagu seda määratletakse viitega lennuettevõtjatele (selle sätte kohaselt reguleerib määrus ühenduse lennuettevõtjate tegevuslubade väljaandmist ja nende õigust osutada ühendusesiseseid lennuteenuseid), üldisemalt „ühendusesiseste lennuteenuste hinnakujundust”.
44.
Lisaks, kuigi määruse nr 1008/2008 artikli 2 punkt 18 – nagu Soome valitsus õigesti märkis – puudutab mõistet „piletihinnad” ning hinnakomponente, mis moodustavad piletihindade kulustruktuuri, ning ei ole seega otseselt asjakohane „võimalike hinnalisade” – nagu eespool väidetud – eraldiseisva käsitluse tõlgendamisel, väärib märkimist, et punktis 18 viidatakse ka hindadele ja kuludele, mis tegelikult pärinevad teistelt isikutelt, kui lennuettevõtjad ise, nagu agendid, ning mida kõnealustele teistele isikutele makstakse, ning muudele abiteenustele.
45.
Sarnaselt peab lõplik hind, mida puudutab määruse artikli 23 lõikes 1 sätestatud teavitamiskohustus, sõnaselgelt sisaldama hinnakomponente, mida ei tasuta tingimata lennuettevõtjate endi osutatud teenuste eest ning mis tegelikult pärinevad lennuettevõtjast õiguslikult eraldiseisvalt kolmandalt poolelt, kellele teenuste eest tuleb tasuda: need komponendid sisaldavad makse või ka tasusid, nagu lennujaamatasud, või turvalisusega seotud tasusid.
46.
Määruse nr 1008/2008 eespool nimetatud sätete põhjal näib, et vastupidi ebookers.com’i seisukohale ei ole hind või kulukomponent selle määruse reguleerimisalast välistatud pelgalt seetõttu, et see tekib lennuettevõtjast õiguslikult eraldiseisva kolmanda isiku osutatud teenusest või tasutakse sellise teenuse eest, või seetõttu, et see ei teki otse lennuteenuse osutamisest, nagu on määratletud määruse artikli 2 punktis 4, vaid on üksnes seotud selliste teenustega.
47.
Viimaks ei sea minu arvates asjaolu, et tarbijakaitsenormide kohaselt ei ole üldiselt keelatud nõustumine võimalusena neist loobuda või mitte (opt-out), kahtluse alla tõlgendust, mille kohaselt on määruse nr 1008/2008 tähenduses lennuteenuste ja nende hindade kontekstis keeld nõustuda võimalusena neist loobuda või mitte (opt-out) kohaldatav sellistele kuludele, nagu reisitõrkekindlustus. Minu arvates ei saa tulemuslikult ka väita, et selline tõlgendamine võiks lennuettevõtjaid, võrreldes teiste ettevõtjatega transpordisektoris (nagu raudtee-ettevõtjad) diskrimineerida lihtsalt seetõttu, et vähemalt praegu puudub veel piletite ja võimalike hinnalisade broneerimisel võrreldav kaitse.
48.
Eespool toodut arvestades teen ma ettepaneku vastata eelotsuse küsimusele, et määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 kohast mõistet „võimalikud hinnalisad” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab kolmanda isiku osutatud teenustega kaasnevaid kulusid – näiteks põhikohtuasjas kõne all oleva reisitõrkekindlustuse võtmise kulu –, mille puhul teenust ja selle eest küsitavat hinda pakutakse koos lennuga ja seda saab broneerida koos lennuga ning mille puhul see hind, mida tarbijalt küsib lendu müüv äriühing, on koos piletihinnaga koguhinna osa.
V. Ettepanek
49.
Eespool esitatud põhjendustest lähtudes teen ettepaneku vastata Oberlandesgericht Kölni (Saksamaa) eelotsuse küsimusele järgmiselt:
—
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 1008/2008 ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta (uuestisõnastamine) artikli 23 lõike 1 kohast mõistet „võimalikud hinnalisad” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab kolmanda isiku osutatud teenustega kaasnevaid kulusid – näiteks põhikohtuasjas kõne all oleva reisitõrkekindlustuse võtmise kulu –, mille puhul teenust ja selle eest küsitavat hinda pakutakse koos lennuga ja seda saab broneerida koos lennuga ning mille puhul see hind, mida tarbijalt küsib lendu müüv äriühing, on koos piletihinnaga koguhinna osa.
(
1
)	Algkeel: inglise.
(
2
)	EÜT 2008, L 293, lk 3.
(
3
)	„Lõplikku hinda” määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 tähenduses tuleb eristada lõppsummast või „lõplikust hinnast”, mille tarbija peab tasuma broneerimise lõpus ning mis – nagu käesoleval juhul – koosneb tegelikult lõplikust hinnast, mis tuleb tasuda lennu või lennuteenuste eest, ning hinnast, mis tuleb sellega seoses maksta muude teenuste eest, nagu reisitõrkekindlustus.