62018TJ0432_RES
Kohtuasi T‑432/18
Peeter Palo
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (teine koda) 16. oktoobri 2019. aasta otsus
Avalik teenistus – Ajutised teenistujad – Pensionid – Pensioniskeemi tingimused – Lahkumistoetus – Personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõige 2 – Võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtted – Õiguspärane ootus – Hea halduse põhimõte – Hoolitsemiskohustus
Ametnikud – Ajutised teenistujad – Lahkumistoetus – Maksmise tingimused – Personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõige 2 – Kitsalt tõlgendamine
(Ametnike personalieeskirjad; VIII lisa, artikli 12 lõige 2)
(vt punktid 23–25, 27 ja 28)
Ametnikud – Võrdne kohtlemine – Piirid – Õigusvastaselt antud soodustus
(vt punktid 37–39)
Ametnikud – Põhimõtted – Õiguspärase ootuse kaitse – Tingimused
(Ametnike personalieeskirjad; VIII lisa, artikli 12 lõige 2)
(vt punktid 45, 46 ja 49)
Ametnikud – Administratsiooni hoolitsemiskohustus – Ulatus – Piirid
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 41)
(vt punktid 60–62)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis 16. oktoobri 2019. aasta kohtuotsuses Palo vs. komisjon (T‑432/18) rahuldamata hagi, milles endine ajutine teenistuja palus esiteks, et tühistataks komisjoni otsus mitte maksta talle personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõikes 2 ette nähtud lahkumistoetust ning otsus jätta tema kaebus esimesena nimetatud otsuse peale rahuldamata, ja teiseks, et mõistetaks välja hüvitis varalise ja mittevaralise kahju eest, mis talle nimetatud otsustega väidetavalt tekitati.
Hageja oli Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ameti (Europol) ajutine teenistuja 1. detsembrist 2010 kuni 31. augustini 2017. Ta esitas 19. juunil 2017 taotluse lahkumistoetuse saamiseks personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõike 2 alusel. Sellega seoses kinnitas hageja esiteks, et on alates Europolis tööle asumisest teinud pensioniõiguste saamiseks või säilitamiseks 14200 euro ulatuses makseid eraõiguslikule kindlustusseltsile, ja teiseks, et ta oli 1. detsembril 2014 sõlminud selle kindlustusseltsiga veel teisegi kindlustuslepingu, mille alusel on ta teinud sissemakseid summas 87460 eurot. Komisjon jättis hageja taotluse 5. oktoobril 2017 rahuldamata, selgitades, et personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõike 2 alusel eraõiguslikku pensioniskeemi tehtud sissemaksed peavad olema „vastavuses“ samal ajavahemikul Euroopa Liidu institutsioonide pensioniskeemi (edaspidi „liidu pensioniskeem“) tehtud sissmaksetega, kuid käesoleval juhul ei ole see nii, sest liidu pensioniskeemi on tehtud sissmakseid summas 65334,95 eurot. Lisaks ei saa teist lepingut arvesse võtta seetõttu, et seda ei sõlmitud alates hageja ametisse asumisest. Viimaseks märkis komisjon, et hageja puhul on siiski täidetud personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõike 1 punktis b ette nähtud tingimused tehtud sissemaksete teise pensioniskeemi ülekandmiseks. Selles kontekstis väitis hageja muu hulgas, et rikutud on personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõiget 2.
Üldkohus märkis alustuseks, et personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõikes 2 ette nähtud lahkumistoetus ei kujuta endast teenistussuhte lõppemise hüvitist, mida asjasse puutuval teenistujal oleks automaatselt õigus saada tema lepingu ülesütlemise või lõppemise korral, vaid rahalist erandmeedet, mis kuulub sotsiaalkindlustust käsitlevate personalieeskirjade sätete hulka. Seega tuleb seda sätet tõlgendada kitsalt. Üldkohus leidis, et selle sätte sõnastusest ilmneb, et sissemakseid teenistuja valitud riiklikku või eraõiguslikku pensioniskeemi tuleb teha pensioniõiguste saamiseks või säilitamiseks. See säte nõuab seega, et vältimaks olukordi, kus teenistuja jääb pensionieas piisava sissetulekuta ja peab pöörduma liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi poole, kuigi ta on omandanud liidu pensioniskeemis pensioniõigused, mille saab teise skeemi üle kanda, peavad need maksed tagama teenistujale vanaduspensioni, s.o igakuise pensioni alates pensionieast. Sellest järeldub, et personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõike 2 kitsas tõlgendus nõuab, et teenistuja valitud riiklikku või eraõiguslikku pensioniskeemi tehtavad sissemaksed oleksid sellised, et need suudaksid tagada piisavad pensioniõigused pensionieas, tagades teenistujale vanaduspensioni, mille korral oleks välistatud vajadus pöörduda liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi poole.
Üldkohus täpsustas sellega seoses, et seda, kas personalieeskirjade alusel tehtavad sissemaksed suudavad tagada sellise vanaduspensioni, mis täielikult välistab liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi poole pöördumise vajaduse, tuleb hinnata juhtumipõhiselt. Selle hindamise raames tuleb arvesse võtta konkreetset juhtumit iseloomustavaid asjakohaseid faktilisi asjaolusid, sealhulgas kõnealuse pensionikindlustuse laadi, teenistuja poolt sel otstarbel alates teenistusse asumisest tehtud sissemaksete summat või selliste sissemaksete tegemisel mõistlikult ettenähtavat sissetulekut, mida pensionieas on võimalik saada.
Käesoleval juhul järeldas Üldkohus, et hageja poolt alates teenistusse asumisest eraõiguslikule kindlustusseltsile 14200 euro suuruses summas tehtud sissemaksed ei ole ilmselgelt sellised, mis suudaks talle tagada rahuldava vanaduspensioni, välistades täielikult liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi poole pöördumise vajaduse. Mis puudutab hageja poolt sama eraõigusliku kindlustusseltsiga sõlmitud teise lepingu alusel tehtud sissemakseid, siis Üldkohus kinnitas, et komisjon ei saanud neid arvesse võtta, sest neid ei tehtud alates hageja teenistusse asumisest, nagu on nõutud personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 lõikes 2.
Seetõttu jättis Üldkohus pärast seda, kui ta oli tagasi lükanud ka hageja ülejäänud väited, mis puudutasid võrdse kohtlemise põhimõtte ja diskrimineerimiskeelu, õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte, hea halduse põhimõtte ja hoolitsemiskohustuse rikkumist, hagi tervikuna rahuldamata.