62022CJ0240_RES
Kohtuasi C‑240/22 P
Euroopa Komisjon
versus
Intel Corporation Inc.
Euroopa Kohtu (viies koda) 24. oktoobri 2024. aasta otsus
Apellatsioonkaebus – Konkurents – Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine – Mikroprotsessorite turg – Otsus, milles tuvastatakse ELTL artikli 102 ja EMP lepingu artikli 54 rikkumine – Püsikliendisoodustused – Kuritarvitavaks tegevuseks kvalifitseerimine – Turgu valitsevas seisundis ettevõtjaga vähemalt sama tõhusa konkurendi väljatõrjumise strateegia
Apellatsioonkaebus – Väited – Keelu teha otsus ultra petita rikkumine – Tühistamishagi komisjoni otsuse peale, milles tuvastatakse konkurentsiõiguse normide rikkumine – Puudumine – Menetluse algatusdokumendis väidetavalt esitamata jäetud argumentide analüüsimine Üldkohtu poolt – Olemasoleva väite täiendus, mis on väitega tihedalt seotud – Lubatavus
(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 21; Üldkohtu kodukord, artikkel 76 ja artikli 84 lõige 1)
(vt punktid 96–106)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus, milles tuvastatakse rikkumine – Kohtulik kontroll – Õiguspärasuse kontroll – Ulatus – Vaidlustatud akti põhjenduste asendamine – Välistamine
(ELTL artiklid 102 ja 263)
(vt punktid 138, 158, 163, 166, 293, 316 ja 317)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Mõiste – Objektiivne mõiste, mis peab silmas tegevust, mis võib turustruktuuri mõjutada või mis takistab konkurentsi säilimist või arengut – Turgu valitsevas seisundis ettevõtja kohustused – Ainult saavutustel põhinev konkurents – Hindamiskriteeriumid
(ELTL artikkel 102; EMP leping, artikkel 54)
(vt punktid 175–180)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustuse või püsikliendi allahindlus – Võime piirata konkurentsi ja põhjustada väljatõrjumist – Sama tõhusa konkurendi analüüs – Hindamiskriteeriumid
(ELTL artikkel 102; EMP leping, artikkel 54)
(vt punktid 181, 182, 201 ja 203)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustuse või püsikliendi allahindlus – Võime piirata konkurentsi ja põhjustada väljatõrjumist – Sama tõhusa konkurendi analüüs – Sellise turgu valitsevas seisundis ettevõtja tõendamiskoormis, kes vaidlustab selle analüüsi raames tehtud arvutuste õigsuse
(ELTL artikkel 102; EMP leping, artikkel 54)
(vt punktid 204–208)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustuse või püsikliendi allahindlus – Võime piirata konkurentsi ja põhjustada väljatõrjumist – Komisjoni tõendamiskoormis – Sama tõhusa konkurendi analüüs – Kohtulik kontroll – Ulatus – Keeruline majanduslik hinnang – Tõendite sisulise paikapidavuse, usaldatavuse ja sidususe kontroll – Asjakohaste andmete ammendavuse kontroll
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 267–271)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustuse või püsikliendi allahindlus – Võime piirata konkurentsi ja põhjustada väljatõrjumist – Sama tõhusa konkurendi analüüs – Kohtulik kontroll – Niisuguste faktiliste või õiguslike asjaolude arvessevõtmine, millele haldusmenetluses vastu ei vaieldud – Lubatavus
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 273–279)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustuse või püsikliendi allahindlus – Võime piirata konkurentsi ja põhjustada väljatõrjumist – Sama tõhusa konkurendi analüüs – Mitterahalise teenuse kujul antav hinnaalandus – Hinnaalanduse väärtuse kindlaksmääramine – Kriteeriumid
(ELTL artikkel 102; EMP leping, artikkel 54)
(vt punktid 309–315)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Ainuvarustuse või püsikliendi allahindlus – Võime piirata konkurentsi ja põhjustada väljatõrjumist – Sama tõhusa konkurendi analüüs – Selle analüüsi tegemiseks aluseks võetud andmete ebapiisavus – Üldkohtu kohustus analüüsida muid asjaolusid, mille alusel võib väljatõrjumise võime tuvastada – Puudumine
(ELTL artiklid 102 ja 263)
(vt punktid 328–343)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus jättis oma otsusega rahuldamata apellatsioonkaebuse, mille Euroopa Komisjon esitas Üldkohtu 26. jaanuari 2022. aasta otsuse (
1
) peale, millega Üldkohus tühistas osaliselt komisjoni otsuse, millega Intelit karistati tema turgu valitseva seisundi kuritarvitamise eest mikroprotsessorite ülemaailmsel turul, kuna ta oli rakendanud tervikstrateegiat, mille eesmärk oli kõrvaldada turult tema peamine konkurent. Nii lahendas Euroopa Kohus selles küsimuses lõplikult vaidluse, mis oli Inteli ja komisjoni vahel kestnud alates 2009. aastast, jättes asjas muutmata Üldkohtu põhjenduskäigu, mida järgides ta otsustas, et vaidlusaluste ainuvarustusallahindluste väljatõrjumise võime ei ole piisavalt tõendatud, ja seega tühistas selles küsimuses tuvastatud rikkumise. Ta täpsustas seejuures Üldkohtu õiguspärasuse kontrolli ulatust, kui ta peab tegema otsuse sellise tegevuse võimalikke konkurentsivastaseid tagajärgi käsitleva analüüsi kohta ning sama tõhusa konkurendi testi (edaspidi „AEC test“) rakendamise kohta.
Euroopa Komisjon määras 13. mai 2009. aasta otsusega (
2
) mikroprotsessorite tootjale Intel trahvi summas 1,06 miljardit eurot turgu valitseva seisundi kuritarvitamise eest 2002. aasta oktoobrist kuni 2007. aasta detsembrini ülemaailmsel niisuguste mikroprotsessorite (Central Processing Units) (
3
) turul, millel on x86-põhine käsustik (edaspidi „x86 CPUd“) (
4
), kuna ta rakendas oma peamise konkurendi suhtes turult väljatõrjumise strateegiat.
Oma otsuses luges komisjon Inteli kuritarvitamiseks kahte liiki kaubandustegevust tema äripartneritega kauplemisel, nimelt ilmselgete konkurentsipiirangute ja tingimuslike allahindluste kohaldamist. Konkreetsemalt seoses viimastega leidis ta, et Intel tegi allahindlusi neljale strateegiliselt tähtsale algseadmete tootjale (Dell, Hewlett-Packard (HP), NEC ja Lenovo), tingimusel et nad ostavad temalt kõik või peaaegu kõik neile vajalikud x86 CPUd. Samuti tegi Intel makseid ühele mikroelektrooniliste seadmete Euroopa edasimüüjale (edaspidi „MSH“) tingimusel, et viimane müüb ainult arvuteid, mis on varustatud Inteli toodetud x86 CPUdega. Need allahindlused ja maksed (edaspidi „vaidlusalused allahindlused“) tagasid nelja algseadmetootja ja Media-Saturni lojaalsuse, vähendades nii tuntavalt Inteli konkurentide võimet pakkuda nende endi x86 CPUdega saavutustel põhinevat konkurentsi.
12. juuni 2014. aasta kohtuotsusega (
5
) jättis Üldkohus vaidlustatud otsuse peale Inteli esitatud tühistamishagi tervikuna rahuldamata. Euroopa Kohus, kellele Intel esitas apellatsioonkaebuse, tühistas 6. septembri 2017. aasta kohtuotsusega (
6
) esialgse kohtuotsuse ja saatis kohtuasja uueks arutamiseks tagasi Üldkohtule. Apellatsiooniastme kohtuotsuses märkis Euroopa Kohus, et Üldkohus lähtus sama moodi nagu komisjon eeldusest, et turgu valitsevas seisundis ettevõtja tehtavad püsikliendisoodustused on juba oma laadilt sellised, et need võivad konkurentsi piirata, mistõttu puudus vajadus analüüsida juhtumi kõiki asjaolusid ja täpsemalt vajadus viia läbi AEC test. Kuna aga komisjon selle testi siiski tegi ja sellel oli tegelik tähtsus hinnangus sellele, kas need allahindlused olid võimelised Inteliga sama tõhusa konkurendi turult välja tõrjuma, otsustas Euroopa Kohus, et Üldkohtul oleks tulnud analüüsida kõiki Inteli argumente, mille viimane selle testi komisjonipoolse läbiviimise kohta esitas, ning komisjonil oli kohustus analüüsida mitte ainult ettevõtja turgu valitseva seisundi olulisust asjaomasel turul, vaidlusaluste allahindluste osakaalu turul ning nende allahindluste tingimusi ja andmise korda, kestust ja suurust, vaid ta oli ka kohustatud hindama, kas võidi rakendada selle ettevõtjaga vähemalt sama tõhusate konkurentide väljatõrjumise strateegiat.
Vaidlustatud kohtuotsuses lähtus Üldkohus järeldustest, mis olid tehtud esialgses kohtuotsuses ilmselgete konkurentsipiirangute ja nende õigusvastasuse kohta ELTL artikli 102 seisukohast, ning selles kohtuotsuses antud hinnangutest seoses vaidlusaluste allahindluste kvalifitseerimisega „ainuvarustusallahindlusteks“.
Seevastu analüüsis ta apellatsiooniastme kohtuotsuses lahendatud õigusküsimusi järgides Inteli argumente, mis olid esitatud AEC testi rakendamise kohta komisjoni poolt. Nii tuvastas Üldkohus vigu selles, kuidas komisjon oli seda testi kohaldanud nelja algseadmete tootja ja MSH suhtes. Ta tuvastas vigu ka komisjoni analüüsis vaidlustatud allahindluste turu osakaalu ja nende kohaldamise kestuse kohta, millest tulenevalt tühistas ta vaidlusaluse otsuse osas, milles vaidlusalused allahindlused kvalifitseeriti ELTL artikli 102 rikkumist kujutavaks tegevuseks, ning tühistas Intelile määratud trahvi (
7
).
Komisjon esitas Üldkohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse. Ta väitis esiteks, et AEC testi analüüsimisel on Üldkohus eksinud, ja teiseks, et eiratud on Üldkohtu teostatava kohtuliku kontrolli piire seoses vaidlusaluste allahindluste konkurentsi piiramise võime analüüsimisega.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus käsitles kõigepealt etteheiteid, mis esitati kahes esimeses väites, mis puudutavad sisuliselt Üldkohtu kohtuliku kontrolli piire seoses vaidlusaluste allahindluste konkurentsi piiramise võime analüüsiga. Sellega seoses leidis ta, et Üldkohtule ei saa ette heita, et ta jättis analüüsimata, kas vaidlusaluse otsuse elemendid, mis erinevad nendest, millele komisjon ELTL artikli 102 rikkumise tuvastamisel tugines, võimaldavad tõendada, et vaidlusalused allahindlused võivad avaldada konkurentsivastast väljatõrjuvat mõju, kuna Üldkohus ei saa asendada selle akti vastuvõtja põhjendusi, mille õiguspärasust ta kontrollib, enda omadega. Lisaks, mis puudutab toimikumaterjale, mida Üldkohus võib oma hinnangutes arvesse võtta, siis tuletas Euroopa Kohus meelde, et Üldkohus ei saa tugineda asjaoludele, mida ei ole komisjonile haldusmenetluse käigus edastatud, ega asjaoludele, mis ei nähtu vaidlusalusest otsusest. Käesoleval juhul ei näita aga vaidlustatud kohtuotsuse kritiseeritud põhjenduste analüüs mingit viidatud põhimõtete rikkumist.
Komisjoni läbi viidud AEC testi hindamine
Seejärel analüüsis Euroopa Kohus üksteise järel komisjoni etteheiteid seoses sellega, kuidas Üldkohus oli hinnanud AEC testi kasutamist teatud algseadmetootjate suhtes.
Delli osas analüüsis Euroopa Kohus täpsemalt seda, kas Üldkohus oli teinud vea – nagu väitis komisjon – nende tõendite analüüsimisel, mis võimaldasid seada kahtluse alla komisjoni poolt läbi viidud AEC testi tulemuse.
Käesolevas asjas kasutas komisjon AEC testi selleks, et hinnata vaidlusaluste allahindluste võimet tõrjuda turult välja konkurent, kes on sama tõhus kui Intel, kuid kes ei ole turgu valitsevas seisundis. Selle kohta täheldas Euroopa Kohus, et läbi viidud AEC testi eesmärk oli kindlaks teha hind, millega Inteliga sama tõhus konkurent, kelle kulud on võrdsed Inteli kuludega, peaks oma x86 CPUsid müüma, et hüvitada strateegiliselt tähtsatele algseadmete tootjatele ja MSH-le vaidlusaluste allahindluste kaotus, et kindlaks teha, kas sel juhul suudab see konkurent ikkagi oma kulud katta.
See test põhineb seega iga algseadmete tootja ja MSH suhtes läbi viidud eraldi vaieldava (
8
) ja nõutava osa (
9
) võrdlusel. Sellega seoses märkis Euroopa Kohus, et komisjon tugines oletustele, mille puhul tuli arvesse võtta hulgaliselt arvandmeid.
Täpsustades tõendatuse taset, mis on nõutav selleks, et turgu valitsevas seisundis ettevõtja saaks kahtluse alla seada tulemuse, milleni komisjon jõudis, rõhutas Euroopa Kohus, et ettevõtja ei või piirduda sellega, et ta seab kahtluse alla AEC testis tehtud mõne arvutuse õigsuse, vaid ta peab tõendama, et tegemist on puuduse või veaga, mis muudab testi tulemust nii, et see muutub negatiivsest positiivseks, mistõttu tekib põhjendatud kahtlus saadud tulemuse põhjendatuses.
Käesolevas asjas märkis Euroopa Kohus, et Üldkohus järeldas Inteli esitatud tõendite sõltumatu hindamise tulemusel, et kõik asjakohased andmed, mida tuleb Delli vaieldava osa hindamisel arvesse võtta, näitasid, et see vaieldav osa võib väga tõenäoliselt olla suurem suurusest 7,1%, milleni jõudis komisjon – kes otsustas tugineda vaid osale andmetest –, mistõttu AEC testi tulemus oleks võinud olla erinev, muutudes negatiivsest positiivseks, kui kõiki neid andmeid oleks arvesse võetud. Niisugune vaieldav osa oli mõeldav ka komisjoni enda jaoks, kes otsustas siiski tugineda ainult teatud andmetele.
Seega võis Üldkohus põhjendatult asuda seisukohale, et komisjon ei olnud õiguslikult piisavalt tõendanud Delli vaieldava osa suhtes antud hinnangu põhjendatust.
Pärast seda, kui Euroopa Kohus oli lükanud tagasi ka etteheited, mis puudutasid õigusnormi rikkumisi ja komisjoni kaitseõiguste rikkumist seoses HP suhtes läbi viidud AEC testiga, analüüsis Euroopa Kohus etteheiteid, mis puudutasid Lenovo suhtes läbi viidud AEC testi analüüsi, keskendudes täpsemalt sellele algseadmete tootjale tehtud allahindluste summa hindamisele.
Käesolevas asjas andis Intel Lenovole ühe osa allahindlustest kahe mitterahalise eelisena, nimelt Inteli standardgarantii pikendamisena aasta võrra ja ettepanekuna muuta Inteli Hiina turustusplatvormi kasutus paremaks.
Ent nagu täpsustas Üldkohus, on Lenovole tehtud vaidlusaluste allahindluste ulatus ja laad tegurid, mida võeti AEC testi tulemuste määratlemiseks nõutava osa arvutamisel arvesse. Järelikult, kui need allahindlused on kas või osaliselt mitterahalised, tuleb neid hinnata.
Selle kohta märkis Euroopa Kohus, et Inteliga sama tõhusa konkurendi pakutav kompensatsioon ei pea siiski tingimata olema rahaline hüvitis, mis vastab asjaomasele kliendile antava mitterahalise soorituse väärtusele, vaid see võib olla samaväärne mitterahaline teenus. Samuti ei ole kliendi subjektiivsest vaatepunktist oluline, et teenuse väärtus erineb kulust, mis oleks turgu valitsevas seisundis ettevõtjaga sama tõhusal konkurendil tekkinud selle teenuse kliendile osutamisest.
Järelikult tuleb AEC testi aluspõhimõtete kohaselt hinnata mitterahalise teenuse kujul antavat hinnaalandust nii, et aluseks võetakse hüpoteetiline konkurent, kelle kulustruktuur on sarnane Inteli omaga. Euroopa Kohus lisas, et vajalikuks võib aga osutuda nende kulude kohandamine, et arvesse võtta asjaolu, et sama tõhusa konkurendi kulu võib mõjutada see, et ta täidab ainult klientide vaieldava osa nõudlusest, mis on väiksem kui Inteli mittevaieldav osa.
Sellest tuleneb, et komisjon, kes ei võtnud oma põhjenduskäigus arvesse hüpoteetilist konkurenti, kes on võimeline Lenovole müüma x86 CPUsid, andes talle samas mitterahalisi eeliseid Inteliga samadel tingimustel, lähtus eeldusest, mis oli vastuolus AEC testi põhialustega, nagu need olid määratletud vaidlusaluses otsuses. Seega ei asendanud Üldkohus komisjoni hinnangut enda omaga, kui ta tõi vaidlustatud kohtuotsuses esile AEC testi sisemise vastuolu.
Järeldused, mis tuleb teha AEC testis tuvastatud vigadest
Viimaks analüüsis Euroopa Kohus komisjoni etteheiteid, mille kohaselt oli Üldkohus vääralt hinnanud järeldusi, mis tuleb teha AEC testis tuvastatud vigadest.
Selles kontekstis täpsustas Euroopa Kohus, milline on Üldkohtu kohtuliku kontrolli ulatus, kui ta hindab komisjoni analüüsi vaidlusaluste allahindluste turult väljatõrjumise võime kohta.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad rikkumise koosseisu tunnused ilmnema rikkumise tuvastanud akti põhjendustest, sest liidu kohtud ei või neid muuta nii, et nad asendavad ELTL artiklis 263 ette nähtud seaduslikkuse kontrolli raames asjaomase akti andja põhjendused enda omadega.
Käesolevas asjas leidis Üldkohus, ilma et komisjon tema hinnangu konkreetsetele osadele apellatsioonkaebuses vastu oleks vaielnud, et komisjon oli AEC testis vigu teinud, sest ta ei analüüsinud nõuetekohaselt kriteeriumi, milline oli vaidlustatud tegevuse osakaal turul, ega analüüsinud õigesti vaidlusaluste allahindluste kestust.
Arvestades neid hinnanguid, ei pidanud Üldkohus analüüsima arutluskäigu abil, milles ei esine vaidlustatud kohtuotsuses tema poolt tuvastatud vigu, kas vaidlusalustel allahindlustel on võime tõrjuda välja sama tõhus konkurent kui Intel, tuginedes selle uurimise käigus asjaoludele, mis erinevad nendest asjaoludest, millele komisjon selle võime tõendamiseks tugines.
Eelkõige ei piisanud ainult vaidlusaluses otsuses tehtud pelgast viitest ajavahemikule, mille jooksul Intel vaidlusaluseid allahindlusi andis, ja nende allahindluste ajakavale, iseenesest –ning vaatamata järeldustele, mida oli võimalik teha AEC testist – selleks, et põhjendada lõplikke järeldusi nendega tekitatud väljatõrjuva mõju kohta. Üldkohus ei pidanud arvesse võtma ka Inteli peamise konkurendi tegelikku suutlikkust turule jääda tänu tema toodete tõhususele, innovatiivsusele ja atraktiivsusele, kuna see analüüs oli AEC testist sõltumatu.
(
1
)	26. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus Intel Corporation vs. komisjon (T‑286/09 RENV, EU:T:2022:19, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“).
(
2
)	Komisjoni 13. mai 2009. aasta otsus K(2009) 3726 (lõplik) [ELTL artikli 102] ja EMP lepingu artikli 54 kohaldamise menetluses (juhtum COMP/C‑3/37.990 – Intel; edaspidi „vaidlusalune otsus“).
(
3
)	Protsessor on iga arvuti põhikomponent, nii süsteemi üldise toimimise kui ka arvuti kogukulu aspektist.
(
4
)	Arvutites kasutatavad mikroprotsessorid võib jagada kahte kategooriasse, nimelt x86 mikroprotsessorid ja muul käsustikul põhinevad mikroprotsessorid. x86 käsustik on Inteli välja töötatud standard, mis võimaldab toimida operatsioonisüsteemidel Windows ja Linux.
(
5
)	12. juuni 2014. aasta kohtuotsus Intel vs. komisjon (T‑286/09, EU:T:2014:547, edaspidi „esialgne kohtuotsus“).
(
6
)	6. septembri 2017. aasta kohtuotsus Intel vs. komisjon (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, edaspidi „apellatsiooniastme kohtuotsus“).
(
7
)	Leides, et tal ei ole võimalik kindlaks teha trahvisumma osa, mis puudutab üksnes ilmselgeid konkurentsipiiranguid, tühistas Üldkohus tervikuna vaidlustatud otsuse artikli, milles määrati tuvastatud rikkumise eest Intelile trahv summas 1,06 miljardit eurot.
(
8
)	See mõiste tähistab käesolevas asjas turuosa, mida Inteli kliendid olid valmis ja suutelised oma varustusvajadusest alternatiivsele tarnijale üle kandma ning mis oli paratamatult väike, arvestades eriti asjasse puutuva Inteli toote laadi, tema kaubamärgi mainet ja profiili.
(
9
)	See mõiste tähistab käesolevas asjas seda osa kliendi nõudlusest, mille Inteliga sama tõhus konkurent peab saama, et siseneda turule kahjumita.