62019TJ0334_RES
Kohtuasi T‑334/19
Google LLCjaAlphabet Inc.
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu 18. septembri 2024. aasta kohtuotsus
Konkurents – Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine – Veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turg EMPs – Otsus, millega tuvastatakse ELTL artikli 102 ja EMP lepingu artikli 54 rikkumine – Ainuõiguslik hankimiskohustus – Lepingulised piirangud
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Mõiste – Objektiivne mõiste, mis peab silmas tegevust, mis võib turustruktuuri mõjutada ja mis takistab konkurentsi säilimist või arengut – Turgu valitsevas seisundis ettevõtja kohustused – Ainult saavutustel põhinev konkurents – Hindamiskriteeriumid
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 102–110 ja 673)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus esitada tõendeid rikkumise ja selle kestuse kohta – Ettevõtja ammendavad vastused otsesele küsimusele, mille komisjon esitas teabenõudes – Suur tõenduslik väärtus
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 18 ja artikli 23 lõige 1)
(vt punktid 111 ja 796)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Kohtulik kontroll – Õiguspärasuse kontroll – Kõikide asjakohaste asjaolude üksikasjalik kontroll – Ese ja ulatus
(ELTL artiklid 102 ja 263)
(vt punktid 112 ja 113)
Turgu valitsev seisund – Asjaomane turg – Piiritlemine – Kriteeriumid – Veebiotsingutega seotud reklaamiturg – Kaupade või teenuste asendatavus nii pakkumise kui ka nõudluse seisukohast – Igakülgne hindamine – Kõigi asjakohaste tegurite arvessevõtmine – Ettevõtjate poolt teabenõuetele antud vastuste arvessevõtmine
(ELTL artikkel 102; komisjoni teatis 97/C 372/03, punktid 15, 17, 25 ja 36)
(vt punktid 124–127, 131–136, 139–144, 155–166, 202–208, 214–216, 220–222, 226–228, 232–240, 244–247, 251–253, 257, 258, 264–273, 278–285, 317–324, 328–331, 334, 335, 338–341 ja 347–350)
Turgu valitsev seisund – Asjaomane turg – Piiritlemine – Komisjoni varasema otsustuspraktika mõju – Puudumine
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 238, 300, 304, 361, 568–570 ja 851)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Veebiotsingupõhise reklaami vahendamise teenuse lepingutes sisalduvad ainuõiguslikkuse tingimused – Kuritarvitav laad – Suutlikkus konkurentsi piirata ja väljatõrjuv mõju – Vaidlustamine puudutatud ettevõtja poolt – Konkurentsiasutuse kohustus tõendada, et etteheidetava tegevusega suudetakse konkurentsi piirata – Kõigi juhtumi asjaolude arvessevõtmine
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 379–390, 399, 400, 406, 411–415, 464–466, 501, 502, 548–557, 558–562, 581–583, 595, 607–617, 622, 694–715, 776–779, 787–789, 831, 832, 835–840, 843–848, 890–901, 927, 938–944, 948–953, 980, 987–991, 998)
Konkurents – Liidu eeskirjad – Ettevõtja – Mõiste – Majandustegevusega tegelemine – Määrav kriteerium – Üksuse õiguslik vorm ja rahastamisviis – Asjakohasuse puudumine
(vt punkt 487)
Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kohustused – Hoolikas ja erapooletu uurimine – Kohustuse ulatus – Vastuväiteteatise adressaadi kogutud teabe arvessevõtmine – Tõendusjõud
(ELTL artikkel 102; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 41; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 18 ja artikli 23 lõike 1 punkt a)
(vt punktid 512–514)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Mõiste – Turu olulise osa sulgemine turgu valitseva ettevõtja poolt – Tase, mil määral asjaomast turgu valitsetakse – Mõju puudumine – Turu sulgemise täpse ulatuse kindlakstegemise vajadus – Puudumine
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 596 ja 621)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Veebiotsingupõhise reklaami vahendamise teenuse lepingutes sisalduvad ainuõiguslikkuse tingimused – Kuritarvitav laad – Konkurentsiasutuse kohustus kasutada sama tõhusa konkurendi testi – Puudumine – Puudutatud ettevõtja poolt sellel testil põhineva analüüsi esitamine – Konkurentsiasutuse kohustus analüüsida tõenduslikku väärtust
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 660–667, 880–883 ja 979)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Mõiste – Objektiivne mõiste, mis peab silmas tegevust, mis võib turustruktuuri mõjutada ja mis takistab konkurentsi säilimist või arengut – Nõue tuvastada konkurentsivastase kavatsuse esinemine – Puudumine
(ELTL artikkel 102)
(vt punktid 678, 679 ja 981)
Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Objektiivne põhjendus – Tingimused – Tõendamiskoormise ulatus
(ELTL artikkel 102)
(vt punkt 947)
Kokkuvõte
Üldkohus tühistas oma kohtuotsusega Euroopa Komisjoni otsuse, millega määrati Google’ile (
1
) trahv selle eest, et ta kuritarvitas kolmel viisil oma turgu valitsevat seisundit veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turul. Üldkohus täpsustas seejuures asjaolusid, mida tuleb arvesse võtta lepingutingimuste väljatõrjuva mõju hindamisel, eelkõige neid, mis kehtestavad ainuõigusliku hankimiskohustuse.
Google, kes on interneti kasutamisega seotud kaupadele ja teenustele spetsialiseerunud info- ja kommunikatsioonitehnoloogiasektori ettevõtja, on tuntud eelkõige oma üldotsingumootori poolest, mis võimaldab saada otsingutulemusi kuvatuna netikasutajate ekraanidele ilmuvatel lehekülgedel. Mõned neist tulemustest on seotud reklaamijate maksekohustustega, mille nad on võtnud Google’i enampakkumisplatvormi kaudu, ning neid tulemusi tähistatakse selliste sõnadega nagu „reklaam“ või „sponsitud“. Google haldab alates 2003. aastast ka reklaamivahendusplatvormi nimega AdSense, mille jaoks ta on välja töötanud teenuse nimetusega AdSense for Search (edaspidi „AFS“).
AFS nagu muud veebiotsingupõhise reklaami vahendamise teenused võimaldab kolmandatest isikutest veebisaitide avaldajatel levitada veebiotsingute – käesoleval juhul Google’i – põhiseid reklaame, kui kasutajad teevad otsinguid integreeritud otsingumootorit sisaldaval veebisaidil. Nii jagavad selliste vahendusteenuste pakkujad (edaspidi „vahendajad“) ja avaldajad omavahel reklaamide kuvamisest saadava tulu. AFSi puhul pidid reklaamijad seostama oma reklaamid otsingusõnadega, mida asjaomaste veebisaitide kasutajad võisid veebiotsingu käigus kasutada, ning nad maksid oma reklaamide kuvamise hinna põhimõtteliselt ainult siis, kui kasutajad tõesti nendele reklaamidele klõpsasid.
AFSi kasutamiseks võisid avaldajad nimelt saada kas Google’i „veebipartneriteks“, sõlmides temaga tüüplepingu, st „veebilepingu“, mille üle läbirääkimisi ei peetud, või „otsesteks partneriteks“, sõlmides „Google’i teenuste lepingu“ (edaspidi „ASG“), mis räägiti individuaalselt läbi. ASG sõlmimiseks pidid otsesed partnerid täitma ka tellimuse vormi, milles olid märgitud veebisaidid, mille jaoks nad soovisid AFSi või mõnda muud AdSense’i teenust kasutada.
Kuigi ASGd olid eraldi läbi räägitud, koostati need vormide alusel, mis sisaldasid muu hulgas järgmisi tingimusi:
–
kuni 2009. aasta märtsini „ainuõiguslikkuse tingimus“, mis keelas täpselt samade, sisuliselt sarnaste või Google’i poolt ASG alusel osutatavate teenustega otseselt konkureerivate teenuste ostmise tellimuse vormil nimetatud veebisaitide jaoks;
–
alates 2009. aasta märtsist esiteks „asukohatingimus“, mis kohustas otseseid partnereid kuvama veebisaitidel, mille suhtes kasutatakse AFSi, minimaalse arvu Google’ilt pärinevaid veebiotsingupõhiseid reklaame ja keelas konkureerivate reklaamide kuvamise Google’ilt pärinevate reklaamide kohal või vahetult nende kõrval, ning teiseks „eelneva loa tingimus“, mis kohustas otseseid partnereid saama Google’ilt nõusoleku enne, kui nad muutsid seda, kuidas veebiotsingupõhiseid reklaame, sh konkureerivaid reklaame kuvatakse.
Komisjon leidis 20. märtsi 2019. aasta otsuses (
2
), et Google on toime pannud kolm turgu valitseva seisundi kuritarvitamist, mis tulenesid vastavalt ainuõiguslikkuse tingimusest, mis sisaldus ASGdes, mis olid sõlmitud otseste partneritega, kes olid kõik oma veebisaidid üldiselt hõlmanud vähemalt ühega oma ASGdest (edaspidi „kõikide saitide otsesed partnerid“), asukohatingimusest ja eelneva loa tingimusest (edaspidi koos „vaidlusalused tingimused“).
Komisjoni sõnul oli nendel kolmel tingimusel sama eesmärk, nimelt Google’i konkurentidest vahendajate väljatõrjumine, et säilitada ja tugevdada tema turgu valitsevat seisundit veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turul ja veebiotsingupõhise reklaami turgudel ning seega tema seisundit üldotsingu turul. See ühine eesmärk ja asjaolu, et need tingimused on üksteist täiendavad, viisid komisjoni järelduseni, et kolm turgu valitseva seisundi kuritarvitamist olid koos käsitletavad ELTL artikli 102 ühe ja vältava rikkumisena, mis kestis 1. jaanuarist 2006 kuni 6. septembrini 2016.
Seetõttu määras komisjon Google’ile peaaegu 1,5 miljardi euro suuruse trahvi.
Google palus Üldkohtule esitatud hagis vaidlustatud otsus tühistada või teise võimalusena trahv tühistada või selle summat vähendada.
Üldkohtu hinnang
1. Asjaomaste turgude määratlemine
Kõigepealt lükkas Üldkohus tagasi Google’i väite, et komisjon määratles valesti asjaomased turud, jagades need veebiotsingupõhise reklaami turgudeks ja nende otsingutega seotud reklaami vahendamise turgudeks.
Veebiotsingupõhise reklaami turu määratlemise kohta väitis Google eelkõige, et komisjon ei võtnud arvesse kõiki tegureid, mis on asjakohased selleks, et eristada veebiotsingupõhiseid reklaame nendest, mis seda ei ole (edaspidi „kaks asjasse puutuvat reklaamiliiki“).
Sellega seoses märkis Üldkohus, et nagu nähtub kohtupraktikast ja teatisest turu mõiste kohta (
3
), ei tule asendatavuse analüüsimisel arvesse võtta mitte ainult asjaomaste toodete ja teenuste objektiivseid tunnuseid, vaid ka konkurentsitingimusi ning nõudluse ja pakkumise struktuuri turul. Seevastu tooteturu määratlemisel ei ole komisjon kohustatud analüüsima kõiki hindamistegureid, mis on loetletud selles teatises, ega järgima kaudsete tõendite jäika hierarhilist järjekorda.
Käesoleval juhul võttis komisjon lisaks kahe asjasse puutuva reklaamiliigi tunnustele ja kasutusele oma üldise hinnangu andmisel arvesse ka mitut muud tegurit, nagu muu hulgas kõnealuste reklaamide hind, teenuste osutamiseks vajalikud investeeringud veebiotsingupõhiste reklaamide puhul ja nende avaldajate käitumine, kes vähendasid väidetavalt oma veebiotsingupõhiste reklaamide kasutamist. Lisaks kogus komisjon asjatundlikelt turuosalistelt seisukohti ja tugines nendele asjaomase turu määratlemisel.
Järelikult ei tõendanud Google, et komisjon eiras oma üldises hinnangus sellele, kas kaks asjasse puutuvat reklaamiliiki asendavad teineteist, teatavaid asjakohaseid tegureid või et ta rikkus õigusnormi, pühendades suure osa oma analüüsist erinevustele nende reklaamide omadustes ja kasutamises.
Ka lükkas Üldkohus tagasi Google’i argumendid, mille kohaselt ei viinud komisjon veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turu määratlemiseks läbi hindade asjakohast analüüsi, kasutades eelkõige testi, mille abil analüüsitakse veebiotsingupõhiste reklaamide hinna tuntava ja püsiva 5–10-protsendilise tõusu mõju (edaspidi „SSNIP-test“).
Käesolevas asjas saatis komisjon oma hinnaanalüüsi raames reklaamijatele, avaldajatele ja meediaagentuuridele teabenõuded, esitades neile muu hulgas küsimuse, kuidas nad reageeriksid veebiotsingupõhiste reklaamide hinna tõusu või avaldajate puhul nendest reklaamidest saadava tulu vähenemisele.
Selle küsimuse sisu arvestades tõdes Üldkohus, et komisjon ei viinud läbi SSNIP-testi, nagu see on määratletud komisjoni teatises turu mõiste kohta. Üldkohus tuletas siiski meelde, et kuigi see test on tunnustatud vahend, mille tulemusi võib turu määratlemiseks läbi viidavas kõikehõlmavas hindamises koos teiste asjaoludega arvesse võtta, ei ole selle testi süstemaatiline kasutamine turu määratlemisel kohustuslik.
Üldkohus kinnitas ka, et komisjoni hinnaanalüüs on asjakohane. Nimelt on turul tegutsejate vastused komisjoni teabenõuetele koos nende vastuste põhjustega asjaolud, mida on komisjoni teatises turu mõiste kohta turu määratlemisel sõnaselgelt asjakohaseks peetud, sest need võimaldavad hinnata klientide ja konkurentide seisukohti ning kujutavad endast seega vahendit, mida võib asjaomase turu määratlemisel arvesse võtta.
Kokkuvõttes kinnitas Üldkohus vaidlustatud otsuses esitatud asjaomase turu määratluse pärast seda, kui ta oli märkinud, et Google ei ole suutnud seada kahtluse alla nende tõendite täpsust, usaldusväärsust ja sidusust, millele komisjon üldises asendatavuse hinnangus tugines, ega tõendanud, et komisjon ei ole võtnud arvesse selle hinnangu seisukohast asjasse puutuvaid asjaolusid. Ta nõustus ka järeldusega, et Google’il oli turgu valitsev seisund veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turul, kuna Google vaidles sellele turgu valitsevale seisundile vastu üksnes põhjusel, et asjaomane turg oli valesti määratletud.
2. Vaidlusaluste tingimuste võime konkurentsi piirata
Seejärel analüüsis Üldkohus Google’i väiteid, milles vaieldakse vastu sellele, et vaidlusalused tingimused kujutavad endast turgu valitseva seisundi kuritarvitamist.
Mis puudutab kõigepealt ainuõiguslikkuse tingimust kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud ASGdes, siis heitis Google komisjonile ette seisukohta, et ta ei pea kontrollima, kas sellel tingimusel oli võime konkurentsi piirata.
Selles küsimuses märkis Üldkohus, et Google vaidles haldusmenetluses tõenditele tuginedes vastu eespool viidatud ainuõiguslikkuse tingimuse võimele konkurentsi piirata. Ta väitis ka, et see tingimus oli objektiivselt põhjendatud.
Neil asjaoludel ei saanud vastavalt kohtupraktikale komisjon erinevalt sellest, mida ta põhiargumendina väitis, piirduda ELTL artikli 102 rikkumise tõendamiseks selle tuvastamisega, et kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud teenuslepingutes sätestatud ainuõiguslikkuse tingimus kohustas neid partnereid katma kõik oma veebiotsingupõhise reklaami vahendamise teenuste vajadused või märkimisväärse osa nendest Google’i abil, nagu see tuleneb kohtuotsusest Hoffmann-La Roche vs. komisjon (
4
). Ta pidi lisaks tõendama, et see tingimus võis piirata konkurentsi, võttes arvesse käsitletava juhtumi kõiki asjakohaseid asjaolusid.
Seejärel analüüsis Üldkohus, kas komisjon leidis teise võimalusena esitatud argumentatsioonis vääralt – nagu väitis Google –, et ainuõiguslikkuse tingimus, mis sisaldus kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud ASGdes, oli võimeline konkurentsi piirama.
Mis puudutab küsimust, kas see tingimus pärssis kõikide saitide otseste partnerite soovi hankida reklaame teistelt vahendajatelt, et kuvada oma veebisaitidel või teatavatel oma lehtedel konkureerivaid reklaame, siis heitis Google komisjonile eelkõige ette, et viimane viitas vaidlustatud otsuses ainult osa otseste partnerite vastustele haldusmenetluses esitatud teabenõuetele.
Selles kontekstis märkis Üldkohus, et komisjon võis vaidlustatud otsuses õigustatult võtta arvesse teatud näiteid kõikide saitide otseste partnerite vastustest kui asjaolusid, mis võisid kinnitada tema hinnangut, et kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud teenuslepingutes sätestatud ainuõiguslikkuse tingimus võis pärssida nende soovi hankida reklaame vahendajatelt, kes olid Google’i konkurendid, vähemalt oma vajaduste ühe osa ulatuses.
Selleks et vaielda vastu asjaolule, et ainuõiguslikkuse tingimusel oli niisugune pärssiv mõju, tugines Google ka ühe otsese partneri avaldusele, mille ta ise oli haldusmenetluses hankinud. Komisjon leidis, et sellel avaldusel oli väike tõenduslik väärtus eelkõige seetõttu, et talle ei olnud teada, kuidas Google selle sai. Ent kuigi Google’il ei ole komisjoni uurimis- ja karistamispädevust ning ta peab seega tingimata tuginema otseste partnerite vabatahtlikule koostööle, leidis Üldkohus, et sellest ei saa siiski järeldada, et Google’i kogutud teave ei puutu tingimata asjasse põhjusel, et selle tõenduslik väärtus on piiratum.
Mis puudutab küsimust, kas ainuõiguslikkuse tingimus kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud ASGdes tõkestas Google’i konkurentidel pääseda märkimisväärsele osale veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turust EMPs, siis väitis Google eelkõige, et komisjoni analüüs selle kohta, mis ulatuses see tingimus turgu kattis, oli vastuoluline, kuna selles võeti kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud ASGdes sisalduva ainuõiguslikkuse tingimuse väljatõrjuva mõju kindlakstegemiseks arvesse tulu, mis tekkis kõigist asukohatingimust ja eelneva loa tingimust sisaldavatest ASGdest, sh ASGdest, millega otsesed partnerid ei ole hõlmanud üldiselt kõiki oma veebisaite.
Sellega seoses märkis Üldkohus eelkõige, et ainuõiguslikkuse tingimuse mõju hindamiseks pidi komisjon arvesse võtma juhtumi kõiki asjaolusid ja muu hulgas kindlaks tegema, kas määr, mille ulatuses see ainuõiguslikkuse tingimus turgu kattis, oli piisav, et see tingimus võiks avaldada väljatõrjuvat mõju. Vaidlustatud otsuses tuvastas komisjon esiteks, et ainuõiguslikkuse tingimus ja asukohatingimus täiendavad teineteist, eelkõige seetõttu, et need kalduvad pärssima otseste partnerite soovi hankida konkureerivaid reklaame, ja teiseks, et ASGdes asendati ainuõiguslikkuse tingimus järk-järgult asukohatingimusega ning seega katsid need kaks tingimust asjasse puutuval ajal turu erinevaid osasid. Järelikult ei saanud komisjon vastupidi Google’i väidetule analüüsida teineteisest lahutatuna seda, mil määral ainuõiguslikkuse tingimus ja asukohatingimus turgu katsid, eiramata nende faktilist ja õiguslikku konteksti ja jaotamata turu kaetuse analüüsi kunstlikult osadeks.
Üldkohus märkis pärast seda, kui ta oli analüüsinud, mil määral need tingimused turgu katsid, et komisjon võis põhjendatult asuda seisukohale, et võttes arvesse määra, mille ulatuses asukohatingimus turgu kattis, võis määr, mille ulatuses kattis turgu ainuõiguslikkuse tingimus ASGdes, millega olid otsesed partnerid hõlmanud üldiselt kõik oma veebisaidid, olla piisav selleks, et see viimane tingimus võis avaldada väljatõrjuvat mõju ajavahemikul 1. jaanuarist 2006 kuni 31. detsembrini 2015.
Seejärel analüüsis Üldkohus Google’i argumenti, et komisjon ei ole tõendanud sama tõhusa konkurendi testi (
5
) abil, et ainuõiguslikkuse tingimus kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud ASGdes takistas sama tõhusal konkurendil kui Google asjaomasele turule tulla või tõrjus ta sealt välja. Selles küsimuses märkis ta, et komisjon ei olnud kohustatud sellist testi kasutama, kuivõrd see on vaid üks meetod paljudest, mille abil tegevuse väljatõrjuvat mõju hinnata. Kui aga Google oleks esitanud sama tõhusa konkurendi testil põhineva analüüsi – mida käesoleval juhul ei tehtud –, oleks komisjon pidanud selle analüüsi läbi vaatama.
Ent pärast seda, kui Üldkohus oli nõustunud enamusega komisjoni hinnangutest, tõdes ta, et komisjoni läbi viidud väljatõrjuva mõju analüüs sisaldab vigu seoses ainuõiguslikkuse tingimuse kaetuse määra arvessevõtmisega 2016. aasta osas ja ASGde kestusega.
Nimelt märkis Üldkohus esiteks, et vaidlustatud otsuses ei ole tehtud kindlaks veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turu osa, mida kattis kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud ASGdes sätestatud ainuõiguslikkuse tingimus 2016. aastal. Seega ei ole komisjon tõendanud, et see tingimus võis avaldada määra tõttu, mille ulatuses see turgu kattis, väljatõrjuvat mõju ajavahemikul 1. jaanuarist 2016 kuni 31. märtsini 2016.
Teiseks ei võtnud komisjon selles analüüsis nõuetekohaselt arvesse otseste partneriga sõlmitud iga ASG kestust ega viimaste õigust ühepoolselt leping üles öelda.
Üldkohus tuletas meelde, et selleks, et teha kindlaks, kas tegevusel oli tegelik võime avaldada väljatõrjuvat mõju Google’iga vähemalt sama tõhusa konkurendi suhtes, pidi komisjon arvesse võtma kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid. Mis puudutab täpsemalt ainuõiguslikku hankimiskohustust, siis pidi komisjon arvesse võtma selle kohustuse kestust ning selle majanduslikku ja õiguslikku konteksti.
Nimelt kehtis suur osa ASGdest, mida need otsesed partnerid pidid täitma, individuaalselt vaid mõne aasta, kuigi neid hiljem mitu korda uuendati või pikendati, mõnikord lausa mitu korda. Vaidlustatud otsuses võttis komisjon aga arvesse üksnes nende ASGde kumuleeritud kestust, millega olid otsesed partnerid hõlmanud üldiselt kõik oma veebisaidid, mitte iga nimetatud ASG kestust eraldi ega iga võimaliku pikendamise kestust. Ta ei võtnud arvesse ka tegelikke tingimusi ja korda, mille kohaselt pikendamised olid kokku lepitud, ega nende tingimuste sisu, mis nägid ette õiguse leping ühepoolselt lõpetada, mis teatavatel kõikide saitide otsestel partneritel oli, ega nende õiguste kasutamise tingimusi.
Seda arvestades võis komisjon asjasse puutuva asjaoluna küll arvesse võtta nende ASGde kumuleeritud kestust, millega olid otsesed partnerid hõlmanud üldiselt kõik oma veebisaidid. Kuid ta ei saanud välistada, et nendel otsestel partneritel võis olla võimalus hankida reklaame vahendajatelt, kes olid Google’i konkurendid, iga ASG lõppedes, ega seega tuvastada, et need otsesed partnerid olid kohustatud hankima reklaame Google’ilt, et katta kogu oma vajaduse või suure osa sellest kogu nende ASGde kumuleeritud kestuse jooksul.
Üldkohus järeldas, et komisjon ei ole õiguslikult piisavalt tõendanud, et see tingimus võis pärssida otseste partnerite soovi hankida reklaame vahendajatelt, kes olid Google’i konkurendid, või et see võis tõkestada nende vahendajate juurdepääsu märkimisväärsele osale veebiotsingupõhise reklaami vahendamise turust Euroopa Majanduspiirkonnas ja seega võis avaldada selles otsuses tuvastatud väljatõrjuvat mõju.
Üldkohtu hinnangul tegi komisjon samu vigu nii asukohatingimuse kui ka eelneva loa tingimuse väljatõrjuva mõju analüüsis. Komisjon leidis selles küsimuses õigesti, et asukohatingimus oli lähedane paindlikumale ainuõiguslikkuse tingimusele veebisaitide osas, mis olid hõlmatud seda tingimust sisaldavate ASGdega, sest sellega reserveeriti otseste partnerite tulemustelehtede nähtavaimad kohad Google’i reklaamidele. Mis puudutab eelneva loa tingimust, siis leidis komisjon vaidlustatud otsuses, et see avaldas samalaadset väljatõrjuvat mõju, nagu avaldasid esiteks kõikide saitide otseste partneritega sõlmitud ASGdes sätestatud ainuõiguslikkuse tingimus ja teiseks asukohatingimus.
Järelikult, nagu ainuõiguslikkuse tingimuse puhul, kujutab asukohatingimusega kehtestatud otseste partnerite kohustuse reserveerida Google’ile oma tulemustelehtede nähtavaimad kohad kestus endast asjakohast asjaolu selle tingimuse väljatõrjuva mõju hindamisel. Sama kehtib ka otsestele partneritele eelneva loa tingimusega kehtestatud kohustuse kohta taotleda Google’ilt luba enne, kui nad muudavad konkureerivate reklaamide kuvamist. Komisjon ei võtnud aga nende kohustuste kestust nõuetekohaselt arvesse.
Üldkohus leidis, et eespool viidatud vead puudutavad kõiki piiranguid, mille komisjon on vaidlustatud otsuses tuvastanud, mistõttu ei ole ta õiguslikult piisavalt tõendanud, et vaidlusalused tingimused võisid avaldada vaidlustatud otsuses tuvastatud väljatõrjuvat mõju, ega seega ka seda, et need mõlemad tingimused eraldi kujutasid endast ELTL artikli 102 rikkumist.
Seega, kuna komisjon leidis vaidlustatud otsuses, et üks ja vältav rikkumine oli piisavalt selge vaid kolmest eespool viidatud eraldi rikkumisest koosnevana, tühistas Üldkohus selle otsuse tervikuna.
(
1
)	Käesoleval juhul tähistab „Google“ äriühingut Google LLC, varem Google Inc., koos tema emaettevõtjaga Alphabet Inc.
(
2
)	Komisjoni 20. märtsi 2019. aasta otsus C(2019) 2173 (final) ELTL artikli 102 ja EMP lepingu artikli 54 kohaldamise menetluses (juhtum AT.40411 – Google Search (AdSense)) (edaspidi „vaidlustatud otsus“).
(
3
)	Komisjoni teatis asjaomase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguses (EÜT 1997, C 372, lk 5; ELT eriväljaanne 08/01, lk 155).
(
4
)	13. veebruari 1979. aasta kohtuotsus Hoffmann-La Roche vs. komisjon (85/76, EU:C:1979:36). Selle kohtuotsuse punktis 89 on märgitud, et „[k]ui turgu valitsevas seisundis ettevõtja seob ostjaid kas või nende taotlusel kohustuse või lubadusega katta kogu nende vajadus või märkimisväärne osa sellest ainult turgu valitsevas seisundis ettevõtjalt soetatava kaubaga, kujutab see endast turgu valitseva seisundi kuritarvitamist [ELTL artikli 102] tähenduses“.
(
5
)	Kohtupraktika kohaselt on selle testi eesmärk uurida, kas turgu valitsevas seisundis ettevõtja tegevus võib selle ettevõtjaga sama tõhusa konkurendi turult välja tõrjuda.