VSM Sodba I Cp 443/2024
Sodišče: Višje sodišče v Mariboru
Oddelek: Civilni oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSMB:2024:I.CP.443.2024
Evidenčna številka: VSM00080138
Datum odločbe: 12.11.2024
Senat, sodnik posameznik: mag. Andreja Veselič (preds.), Mirjana Klobasa (poroč.), Branko Reisman
Področje: CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO
Institut: izvedenec - objektivna odgovornost - nevarna dejavnost - (ne)pristojnost slovenskih sodišč -
dopolnitev izvedenskega mnenja - poplavljanje reke - povrnitev premoženjske škode zaradi poplave -
odškodnina zaradi poplave
Zveza: Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti
in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah člen 7. OZ člen 131, 131/2,
149, 153, 153/1
Jedro
Ker je škoda tožniku nastala v Sloveniji, je podana pristojnost slovenskega sodišča. Glede civilnega delikta je
lahko oseba s stalnim prebivališčem oziroma sedežem v eni državi članici tožena tudi v drugi državi članici
pred sodiščem v kraju, kjer je prišlo do škodnega dogodka (2. točka 7. člena Uredbe EU 1215/2012 o
pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah).
Namen vmesne sodbe je prihraniti strankam in sodišču obširno delo z dokazovanjem višine tožbenega
zahtevka.
Sodišče in stranke postopka namreč ne razpolagajo s potrebnim strokovnim znanjem, da bi v vsakem primeru
vedele, kaj in katere listine oziroma podatke potrebuje izvedenec, da lahko izdela pravilno, popolno ter
strokovno mnenje. O tem, da izvedenec lahko sam pridobiva potrebno dokumentacijo, izhaja tudi iz sodne
prakse.
Zmotno je stališče toženke, da je izvedenec dolžan stranke vabiti na informativni ogled. ZPP tega ne
predpisuje, takšna dolžnost pa ne izhaja niti iz strankam zagotovljene pravice do izjave.
Sodišče prve stopnje je odškodninsko obveznost utemeljilo z objektivno odgovornostjo toženke (drugi
odstavek 131. člena Obligacijskega zakonika - v nadaljevanju OZ), pri kateri je trditveno in dokazno breme
še bolj na oškodovalcu kot pri subjektivni (krivdni) odgovornosti, saj se vzročna zveza domneva in se šteje,
da škoda izvira iz nevarne stvari oziroma nevarne dejavnosti, kar pomeni, da imetnik nevarne stvari oziroma
                             1 / 12
ta, ki se z nevarno dejavnostjo ukvarja, za škodo ne odgovarja le, če dokaže, da ta ni bila vzrok (primerjaj
149. člen OZ). Glede škode pa je tudi v primeru zatrjevane objektivne odgovornosti dokazno breme na
oškodovancu.
Ravnanje z zapornicami (spuščanje in dviganje zapornic) je sestavni del obratovanja hidroelektrarne, ki
obsega jez z vodnim zajetjem (akumulacijo) pred jezom, kot je bil primer v obravnavani zadevi. Četudi se je
sodišče prve stopnje oprlo na mnenje izvedenca hidrološke stroke, da se je (pred)praznjenje akumulacije
pred največjo od elektrarn izvajalo v času vrha poplavnega vala, namesto da bi se zaključilo pred njegovim
prihodom, navedenega ravnanja ni presojalo z vidika subjektivne odgovornosti, ampak z vidika povezave
obratovanja elektrarne z nastankom škode (vzročne zveze) v okviru presoje objektivne odgovornosti in
možnostjo njene razbremenitve, kar bo obrazloženo v nadaljevanju.
Pritožba neutemeljeno izpostavlja, da gre za pomembno razlikovanje med pretočnimi elektrarnami, kot so v
obravnavani zadevi, in zadrževalnimi elektrarnami.
Sodišče druge stopnje soglaša z razlogi sodišča prve stopnje, da toženka ni uspela dokazati, da nevarna
dejavnost obratovanja hidroelektrarn ni bila vzrok nastali škodi (149. člen OZ).
Obratovanje hidroelektrarn je vedno povezano z naravnimi (vremenskim) pojavi, saj elektrarna koristi pretok
vode, ki s takimi pojavi nastane. Ravnanje z rečnim tokom je potemtakem znotraj okvira dejavnosti rečnih
hidroelektrarn. Spremljanje in odzivanje na naravne pojave, ki vplivajo na vodnatost reke Drave (padavine,
taljenje snega, namočenost tal), je za toženko kot upravljavko elektrarn temeljni del opravljanja dejavnosti.
Sodišče prve stopnje je pravilno presodilo, kot je že bilo obrazloženo, da je imela toženka možnost vplivati na
pretok tako, da ga je povečala s tem, ko je praznila akumulacije pred elektrarnami (zlasti največjo) še v času
konice poplavnega vala, in tako, da bi ga lahko zmanjšala ob pravočasnem zaključku praznjenja in ustreznem
ravnanju s hidroelektrarnami kot protipoplavnimi objekti.
Izrek
I. Pritožba tožene stranke se zavrne in se vmesna sodba sodišča prve stopnje potrdi.
II. Tožena stranka krije sama svoje stroške pritožbenega postopka.
Obrazložitev
1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da je tožbeni zahtevek po temelju v celoti
utemeljen (I. točka izreka) in odločitev o stroških postopka pridržalo za končno odločbo (II. točka izreka).
2. Tožena stranka (v nadaljevanju toženka) v pravočasni pritožbi zoper sodbo navaja naslednje bistvene
razloge: da sodišče prve stopnje ni imelo trditvene podlage za uporabo določb o objektivni odgovornosti,
kar predstavlja kršitev razpravnega načela, sodba pa je v razlogih glede objektivne odgovornosti
neobrazložena, pri čemer je bilo zmotno uporabljeno materialno pravo in neustrezna sodna praksa; sodišče
prve stopnje ni ustrezno izvedlo dokaza z izvedencem hidrološke stroke, pridobljeno mnenje pa je
                             2 / 12
nestrokovno, neobrazloženo in nekonsistentno; sodišče prve stopnje ni pravilno ugotovilo dejanskega
stanja glede dosega poplavnega vala zaradi napačnega razumevanja hidrološke tematike in pravno
neustreznih zaključkov glede upoštevanja okoliščin, ki pomenijo pretrganje vzročne zveze; sodišče prve
stopnje je prekršilo določbe pravdnega postopka v zvezi z uporabo listin, ki se v spisu ne nahajajo in so
relevantna za ugotavljanje obstoja vzročne zveze; sodišče prve stopnje je odločitev utemeljilo na podlagi
dokazov, ki niso bili predlagani niti izvedeni; sodišče prve stopnje je nepravilno uporabilo materialno
pravo glede višje sile, saj ni upoštevalo INCA metode; ni bilo pogojev za izdajo vmesne sodbe; odločitev o
mednarodni pristojnosti je nepravilna. Predlaga spremembo sodbe tako, da se tožbeni zahtevek zavrne,
podrejeno pa predlaga njeno razveljavitev in vrnitev zadeve v novo sojenje. Zahteva pritožbene stroške.
3. Tožeča stranka (v nadaljevanju tožnik) na pritožbo ni odgovorila.
4. Pritožba ni utemeljena.
Dosedanji potek postopka
5. Tožnik je zahteval plačilo odškodnine 12.690,00 EUR s pripadki zaradi škode, ki mu je nastala v
posledici poplavnega vala reke Drave. Iz navedb tožnika izhaja, da je reka Drava začela zelo hitro naraščati
v jutranjih urah 5. 11. 2012 zaradi povečanega dotoka iz Avstrije, kar je bila posledica upravljanja
hidroenergetskih objektov v upravljanju toženke. Šlo je za največji poplavni val reke Drave v opazovanem
obdobju. Toženka ni sodelovala s hidrološko službo v Celovcu, zavračala pa je tudi neposredno izmenjavo
podatkov. Z manevriranjem na hidroelektrarnah toženke na Dravi je bila spremenjena oblika in konica
hidrograma odtoka, med ravnanjem toženke in škodo, ki je nastala tožniku pa obstaja vzročna zveza.
Najprej se je poplavni dogodek zgodil v Avstriji, nadaljeval pot proti Sloveniji in se med potjo še okrepil
ter nadaljeval pot naprej proti Hrvaški. Toženka se je zavedala izjemno povečanih pretokov in je v tem
času z manevriranjem izpuščala velike količine vode naprej proti Sloveniji. Prav tako je bila toženka s
strani predstavnikov ARSO obveščena, da je pretok v višini 2.000 m3/s in več za Slovenijo prevelik in bo
povzročil poplave, vendar se na to ni ozirala. Tožnik je utrpel škodo na svojih premičninah v skupnem
znesku 12.690,00 EUR. Kot dokaz je predlagal popis škode, ponudbo Navtika A. z dne 3.12.2013,
fotografije in zaslišanje strank (priloga A7). Tekom postopka je še navedel, da so bile v škodnem dogodku
poškodovane oziroma uničene stvari, ki jih je tožnik popisal ob poplavah, ter priložil še račun za motor.
Navedel je, da je vse te stvari reka Drava odnesla iz skladišča tožnika, ki se nahaja neposredno ob reki
Dravi. Tožnik je menil, da je za škodo podana objektivna in tudi subjektivna odgovornost toženke.
6. Toženka se je za razbremenitev svoje odgovornosti sklicevala na višjo silo. Nadalje je ugovarjala
obstoju vzročne zveze med njenimi ravnanji in škodo, ker se objekt nahaja zunaj vplivnega območja
elektrarn, škoda na objektu oziroma premičninah pa bi nastala tudi pri naravnem pretoku reke Drave.
Navedla je, da za škodo ne more biti odgovorna niti objektivno niti subjektivno in da nima možnosti
preveriti zatrjevane škode, saj ni dovolj konkretizirana.
7. Sodišče prve stopnje je po izvedenem dokaznem postopku zaključilo, da so podani vsi elementi
objektivne odgovornosti, toženka pa se tudi ni uspela te odgovornosti razbremeniti, saj dogodek dne 4. in
5. 11. 2012 ni bil nepričakovan niti nepredvidljiv. Zavrnilo je toženkine očitke o pomanjkljivih trditvah
glede obsega škode.
8. V obravnavani zadevi je sodišče druge stopnje že odločilo, vendar je bila VSM sodba I Cp 7/2023 z dne
17. 5. 2023 v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi razveljavljena in sodišču druge stopnje zadeva
                             3 / 12
vrnjena v novo sojenje z VSRS sklepom II Ips 79/2023 in II Ips 25/2024 z dne 22. 5. 2024.
Uvodno pojasnilo
Izpodbijana sodba ima 154 strani ter obširno in poglobljeno odgovarja na v pritožbi navedene očitke, ki
jih je toženka v bistvenem že podala v postopku pred sodiščem prve stopnje. Sodišče druge stopnje je zato
v skladu z ustaljeno ustavnosodno prakso odgovorilo v nadaljevanju na pritožbo tako, da je izpostavilo
bistvena vprašanja in zavzelo do njih svoja stališča, a se pri tem v izogib ponavljanju (v opombah)
sklicevalo na že podane razloge sodišča prve stopnje, s katerimi je soglašalo.1
Uradni preizkus
9. V skladu s 350. členom Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) preizkusi sodišče druge
stopnje sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu ter v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer po
uradni dolžnosti pazi na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. (razen glede
obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje), 12. in 14. točke drugega
odstavka 339. člena ZPP ter na pravilno uporabo materialnega prava. Tak preizkus ni pokazal kršitev.
Glede ugovora mednarodne pristojnosti
10. Sodišče druge stopnje pritrjuje razlogom sodišča prve stopnje glede pristojnosti slovenskega sodišča
(39. točka obrazložitve), saj iz tožbenih navedb izhaja, da je škoda nastala na sedežu tožnika v Malečniku.
Ker je škoda tožniku nastala v Sloveniji, je podana pristojnost slovenskega sodišča. Glede civilnega delikta
je lahko oseba s stalnim prebivališčem oziroma sedežem v eni državi članici tožena tudi v drugi državi
članici pred sodiščem v kraju, kjer je prišlo do škodnega dogodka (2. točka 7. člena Uredbe EU
1215/2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih
zadevah).2O mednarodni pristojnosti slovenskega sodišča je že bilo odločeno v sklepu sodišča prve
stopnje III P 180/2016 z dne 20. 5. 2016 v zvezi s sklepom VSM I Cp 823/2016 z dne 4. 10. 2016.
Pogoji za izdajo vmesne sodbe
11. Toženka neutemeljeno meni, da sodišče prve stopnje ni imelo razlogov za izdajo vmesne sodbe. V
skladu s 315. členom ZPP sodišče izda vmesno sodbo, kadar je glede podlage stvar zrela za razsojo. Takrat
lahko sodišče, če je to smotrno, najprej izda sodbo o podlagi tožbenega zahtevka. Izdaja vmesne sodbe je
praktična predvsem v primeru, kadar je zadeva po mnenju samega sodišča glede temelja problematična in
zato sodišče ne more povsem zanesljivo vedeti, ali bo njegovo stališče o temelju zahtevka na pritožbeni
stopnji potrjeno. V takem primeru je smotrno, da sodišče izda vmesno sodbo in da se tudi v postopku s
pravnimi sredstvi najprej odloči o temelju zahtevka, saj je šele tedaj gotovo, da odločanje o višini
zahtevka ne bo odveč. 3Namen vmesne sodbe je prihraniti strankam in sodišču obširno delo z
dokazovanjem višine tožbenega zahtevka. Sodišče prve stopnje je postopalo pravilno, ko je izdalo
izpodbijano vmesno sodbo, saj gre za zelo zahtevno in obsežno zadevo, kjer je ločeno odločanje o temelju
in višini smiselno.
Mnenje izvedenca hidrološke stroke
12. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da izvedenec hidrološke stroke ni izdelal ustreznega izvedenskega
mnenja. Sodišče druge stopnje pritrjuje sodišču prve stopnje, da je izvedenec dr. A. A. strokovno
                             4 / 12
prepričljivo pojasnil v pisnem izvedenskem mnenju kot tudi ustno, da lahko že ob uporabi bilančne
metode odgovori na vsa vprašanja sodišča in z uporabo hidrološkega modela, za katerega se je zavzemala
toženka, ne bi prišel do bistveno drugačnega rezultata, zaradi česar uporaba metode modeliranja ni bila
potrebna.
13. Izvedenec je prepričljivo pojasnil tudi pomanjkljivosti numeričnih modelov in opozoril na težave pri
natančni parametrizaciji in umerjanju. Natančno modeliranje rečnega sistema Drave, ki ima hidrološko
raznolika in kompleksna prispevna območja, bi bila zelo obsežna naloga, uspešno modeliranje pa bi
dosegli le z dolgoročnim delom na parametrizaciji. Prepričljivo je mnenje izvedenca, da bi model, ki ni
dobro umerjen, kljub svoji natančnosti in dovršenosti, prinesel slabše rezultate kot bilančna metoda, ki jo
je sam uporabil.
14. Izvedenec je še pojasnil, da z metodo modeliranja, ki jo je predlagala toženka, ne bi mogli natančneje
določiti višine vode na kraju škodnega dogodka, za kar si je pravzaprav toženka prizadevala s predlagano
dopolnitvijo izvedenskega mnenja. Kot je obrazložil izvedenec, bi z modeliranjem lahko le natančneje
določili količino dodatnih izpustov iz akumulacij toženke znotraj že ugotovljenega razpona 750 in 900
m3/s, ki ga je sam ugotovil na podlagi bilančne metode, ne bi pa prišli do manjše količine izpustov od 750
m3/s, kar je uporabilo sodišče prve stopnje kot podlago svoje odločitve.
15. Ker je bilo izvedensko mnenje že tako izjemno obsežno in strokovno prepričljivo utemeljeno, bi bilo
dodatno izvedensko delo, ki ne bi prineslo pomembne dodane dokazne vrednosti, neekonomično, zato je
sodišče prve stopnje pravilno zavrnilo dopolnitev izvedenskega mnenja z izvedbo modeliranja, ki ga je
predlagala toženka.
16. Sodišče druge stopnje soglaša z dokazno oceno sodišča prve stopnje, da je zadoščala glede vrednosti
pretoka na kraju nastanka škode metoda izvedenca, ki je med drugim upošteval pretočne vrednosti na
državni meji in bližnjih merilnih mest, tudi na bližnji HE Mariborski otok, ki ni toliko oddaljena, da bi ne
bila meritev relevantna, kot meni toženka, saj vmes ni nobenih pritokov. Tedaj se upoštevanje preteklih
oznak višine poplavljanja na kraju nastanka škode in primerjava pretokov preteklih poplav z obravnavano
poplavo izkaže kot zadostna, pritožbeni očitek, da bi bila navedena primerjava ustrezna le, če bi se
uporabilo modeliranje, pa neuspešen. Tak je tudi očitek, da izvedenec ni mogel povsem natančno ugotoviti
višine poplavnega vala, saj zadošča ocena, da je šlo za dodatni meter višine (glede na dodatni pretok 750
m3/s), torej bistveno višje, kot bi bila višina ob naravnem pretoku brez dodatnih izpustov iz akumulacij
hidroelektrarn v upravljanju toženke, kar je pomembno vplivalo na nastanek škode.
Vpogled izvedenca v dodatno dokumentacijo
17. Toženka neutemeljeno graja ravnanje sodišča prve stopnje, ki je dovolilo izvedencu, da sam pridobi
potrebne podatke za izdelavo izvedenskega mnenja. Sodišče prve stopnje je v tej zvezi podalo obširne
razloge.4V skladu z določili prvega in drugega odstavka 252. člena ZPP sodišče vodi dokazovanje z
izvedencem, lahko mu daje pojasnila in dovoli pregled spisov, lahko se izvedejo tudi dodatni dokazi, da se
ugotovijo okoliščine, ki so pomembne za izdelavo mnenja. Sodišče in stranke postopka namreč ne
razpolagajo s potrebnim strokovnim znanjem, da bi v vsakem primeru vedele, kaj in katere listine oziroma
podatke potrebuje izvedenec, da lahko izdela pravilno, popolno ter strokovno mnenje. O tem, da izvedenec
lahko sam pridobiva potrebno dokumentacijo, izhaja tudi iz sodne prakse.5
18. Kot izhaja iz spisa, sta stranki bili prisotni na naroku na kraju samem dne 17. 8. 2020, ki se je izvedel
                             5 / 12
na naslovu X, Malečnik, kasneje pa na naslovu Y, Malečnik. Na tem naroku je sodišče prve stopnje
odobrilo, da izvedenec vpogleda v dodatno dokumentacijo, da bo lahko odgovoril na postavljena
vprašanja. Prav tako je bilo stranskemu intervenientu naloženo, da omogoči izvedencu vpogled v dodatno
dokumentacijo o pretokih reke Drave dne 5. in 6. 11. 2012. Ta ogled je bil izvedencu omogočen dne 21. 8.
2020, o čemer je izvedenec pravočasno obvestil tudi stranke, kar izhaja iz uradnega zaznamka sodišča z
dne 20. 8. 2020 in elektronskega sporočila pooblaščenca toženke (l. št. 642, 770 spisa). Toženka je imela
možnost biti prisotna na sedežu stranskega intervenienta, kjer se je lahko seznanila, v katero dodatno
dokumentacijo je izvedenec vpogledal. Da je izvedenec vpogledal še v kakšno drugo dokumentacijo, razen
te na sedežu stranskega intervenienta, toženka konkretizirano ne navaja. Sodelovanje toženke v dokaznem
postopku glede izvedbe dokaza z izvedencem ji je bilo po obrazloženem ustrezno omogočeno, neutemeljen
pa je tudi pritožbeni očitek v tej zvezi, da je sodišče prve stopnje oprlo odločitev na procesno gradivo, o
katerem se ni razpravljalo v dokaznem postopku.
Ogled izvedenca
19. Toženka nadalje neutemeljeno graja postopanje sodišča prve stopnje, ki je o ogledu kraja na naslovu
Z, Malečnik, odločilo na naroku 17. 8. 2020 kljub nasprotovanju toženke.
20. Glede na to, da izvedenec v sodnem postopku nastopa kot pomočnik sodnika pri ugotavljanju ali
pojasnjevanju odločilnih dejstev, je sodišče prve stopnje postopalo pravilno, ko je oglede nepremičnin na
vseh treh naslovih prepustilo izvedencu, ki je imel med drugim nalogo ugotoviti gibanje poplavnega vala.
Kot izhaja iz obširnih razlogov sodišča prve stopnje, je izvedenec nadaljeval z ogledom takoj po
končanem naroku sodišča na kraju samem. Na ogledu z izvedencem hidrološke stroke pa je bil prisoten
tudi pooblaščenec toženke (kar priznava toženka v pritožbi v točki 4.2.). Pooblaščenec toženke pa je
prisostvoval tudi ogledu na sedežu stranskega intervenienta.
21. Sodišče prve stopnje je tudi v zvezi z ogledi izvedenca navedlo obširne razloge in med drugim
natančno opisalo potek dogodkov v zvezi s samim ogledom. 6Posebej je izpostavilo, da se je ogled
izvedenca v ... vršil neposredno po ogledu sodišča prve stopnje, na katerem je bil prisoten pooblaščenec
toženke. Izvedenec je na ogled povabil vse prisotne, torej tudi pooblaščenca toženke, ki pa na ogledu
izvedenca ni želel ostati. Z navedenim postopanjem je bila toženki zagotovljena možnost sodelovanja v
postopku, ki pa je sodelovanje sama opustila. Sodišče je dolžno stranki omogočiti sodelovanje, na stranki
pa je, ali bo pri procesnih dejanjih nato sodelovala.
22. Zmotno je stališče toženke, da je izvedenec dolžan stranke vabiti na informativni ogled. ZPP tega ne
predpisuje, takšna dolžnost pa ne izhaja niti iz strankam zagotovljene pravice do izjave. To je tudi
razumljivo, saj informativni ogled izvedenca ni del dokaznega postopka. Dokaze izvaja sodišče in ne
izvedenec s sodelovanjem strank. Šele sodišče bo tisto, ki bo dokaz z izvedencem izvedlo in strankam ob
tem omogočilo uresničitev pravice do izjave tako, da bo mnenje, ki ga je strankam vročilo, na naroku, na
katerega sta obe stranki povabljeni, vpogledalo in izvedenca zaslišalo. 7Po obrazloženem toženki niso bila
kršena procesna jamstva v zvezi z ogledom kraja škodnega dogodka, na katerega je bila pravilno vabljena.
Sklepčnost tožbe in materialnopravna podlaga
23. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da so bile poplave (za katere je odgovornost pripisalo toženki) tisti
vzrok, zaradi katerega je voda odtrgala steno tožnikovega skladišča ter odnesla stvari, ki so bile v njem, ter
je določena škoda tožniku nedvomno nastala. 8Z obravnavano vmesno sodbo je glede škode odločilo, da
                             6 / 12
zatrjevana škoda izvira iz škodljivega dejstva, za katerega toženka odgovarja, kar je predmet pritožbenega
preizkusa, ne pa tudi vprašanje vrednosti škode in s tem vprašanje sklepčnosti po višini.9
24. Sodišče prve stopnje je odškodninsko obveznost utemeljilo z objektivno odgovornostjo toženke (drugi
odstavek 131. člena Obligacijskega zakonika - v nadaljevanju OZ), pri kateri je trditveno in dokazno
breme še bolj na oškodovalcu kot pri subjektivni (krivdni) odgovornosti, saj se vzročna zveza domneva in
se šteje, da škoda izvira iz nevarne stvari oziroma nevarne dejavnosti, kar pomeni, da imetnik nevarne
stvari oziroma ta, ki se z nevarno dejavnostjo ukvarja, za škodo ne odgovarja le, če dokaže, da ta ni bila
vzrok (primerjaj 149. člen OZ). Glede škode pa je tudi v primeru zatrjevane objektivne odgovornosti
dokazno breme na oškodovancu.
25. V zvezi s sklepčnostjo tožbe sledi sodišče druge stopnje razlogom v VSRS sklepu II Ips 79/2023, II Ips
25/2024. Vrhovno sodišče je obrazložilo, da med pravdnima strankama ves čas trajanja postopka ni bilo
sporno, da je tožnik zadostil trditvenemu bremenu glede vseh predpostavk odškodninske odgovornosti, z
izjemo škode, glede katere je po mnenju toženke podal tožnik pomanjkljive trditve o njenem obsegu.
26. Tožnik je navedel, da je zaradi poplav utrpel premoženjsko škodo na svojih premičninah, ki so bile
poškodovane oziroma uničene ter so razvidne iz priloge (skupno vrednost je ocenil na 12.690 EUR); da je
kritičnega dne voda segala do 1,8 metra njegovega skladišča; da je Drava odtrgala steno skladišča in
odnesla stvari, ki so bile v njem in so popisane na tožbi priloženem seznamu (popis škode ob poplavah
(priloga A7). Vrhovno sodišče je potrdilo, da take trditve tožnika glede na materialnopravna stališča o
predpostavkah odškodninske obveznosti prestanejo vse teste sklepčnosti, saj so dovolj individualizirane ter
dovolj substancirane, (29. in 30. točke obrazložitve VSRS sklepa II 79/2023 in II Ips 25/2024). Vrhovno
sodišče je v tem sklepu tudi obrazložilo, da je vprašanje, kako natančno in konkretno mora stranka
opredeliti dejstva, odvisno predvsem od okoliščin posameznega primera, pri čemer sta v obravnavani
zadevi taki upoštevni okoliščini dejstvo, da je tožniku voda vse stvari odnesla ter da je toženka trditve o
nastanku škode prerekala zgolj pavšalno (34. točka obrazložitve).
27. Sodišče druge stopnje soglaša z razlogi sodišča prve stopnje, da je podana objektivna odgovornost
toženke. Objektivna odgovornost je strožja odgovornost od krivdne odgovornosti, zato ob izpolnitvi
zakonskih pogojev za objektivno odgovornost, četudi se sodišče opredelili do ravnanja obratovalca
nevarne dejavnosti, ne moremo več govoriti o krivdni odgovornosti, za kar si neutemeljeno prizadeva
toženka v pritožbi.
28. Toženka v pritožbi nepravilno meni, da je sodišče prve stopnje v svojih razlogih navedlo subjektivno
(krivdno) odgovornost, ki ni podana, in ne objektivne odgovornosti. 10Zgolj to, da je sodišče prve stopnje
opisalo ravnanje toženke glede upravljanja z zapornicami hidroelektrarn, še ne pomeni, da je zavzelo
stališče o njeni subjektivni odgovornosti. Nevarna dejavnost namreč lahko zajema določeno ravnanje, ki
še vedno spada v presojo objektivne odgovornosti. Ravnanje z zapornicami (spuščanje in dviganje
zapornic) je sestavni del obratovanja hidroelektrarne, ki obsega jez z vodnim zajetjem (akumulacijo) pred
jezom, kot je bil primer v obravnavani zadevi. Četudi se je sodišče prve stopnje oprlo na mnenje
izvedenca hidrološke stroke, da se je (pred)praznjenje akumulacije pred največjo od elektrarn izvajalo v
času vrha poplavnega vala, namesto da bi se zaključilo pred njegovim prihodom, navedenega ravnanja ni
presojalo z vidika subjektivne odgovornosti, ampak z vidika povezave obratovanja elektrarne z nastankom
škode (vzročne zveze) v okviru presoje objektivne odgovornosti in možnostjo njene razbremenitve, kar bo
obrazloženo v nadaljevanju.
                             7 / 12
29. Pritožba neutemeljeno izpostavlja, da gre za pomembno razlikovanje med pretočnimi elektrarnami,
kot so v obravnavani zadevi, in zadrževalnimi elektrarnami. Tudi pretočne elektrarne imajo pred jezom
akumulacijo vode, na katero te vplivajo z upravljanjem z zapornicami. V obravnavani zadevi ni bistveno,
da so lahko akumulacije pri hidroelektrarni, ki ni pretočna, večje, temveč je bistvena velikost akumulacij
pred hidroelektrarnami v upravljanju toženke.
30. Sodišče prve stopnje je pri opredelitvi objektivne odgovornosti pravilno izhajalo iz izjemne količine
vode, ki jo lahko aktivira obratovanje (tudi pretočne) hidroelektrarne. 11Skupni obseg akumulacij vseh
elektrarn v upravljanju toženke je 34 milijonov m3, že znižanje zapornic za 1 meter pa na največji od
elektrarn HE Kazaze sprosti 10 milijonov m3 vode. Kritičnega dne je toženka spustila na tej elektrarni
zapornice za 2,51 metra, zaradi česar je zgolj iz te akumulacije izteklo 25,1 milijona m3, iz vseh skupaj v
upravljanju toženke pa 34 milijonov m3. Zaradi tega so ti izpusti povečali naravni pretok reke Drave
(poplavni val kritičnega dne) vsaj za 750 m3/s, s čimer je nastala katastrofalna poplava s povratno dobo
400 let, namesto poplave s povratno dobo 100 let, kot bi kritičnega dne sicer nastala ob naravnem
poplavnem valu.
31. Sodišče druge stopnje soglaša z razlogi sodišča prve stopnje, da je upravljanje s hidroelektrarnami s
tako velikimi kapacitetami akumulacij nevarna dejavnost, saj iz nje izvira večja škodna nevarnost za
okolico (drugi odstavek 131. člena OZ), četudi je morebitna pogostost nastanka škode manjša, vendarle pa
so posledice poplavljanja lahko zelo velike. 12Sodišče prve stopnje se je v tej zvezi pravilno oprlo na
obstoječo sodno prakso in pravno teorijo. 13Čeprav gre za starejšo sodno prakso, jo povzema tudi
pomembna novejša pravna teorija in tako ni utemeljen pritožbeni očitek, da je zastarela in neuporabna.
32. Pri tem ni bistveno, kar sicer izpostavlja pritožba, ali so poplave nastale pred elektrarno (kot v
navedeni sodni praksi) ali za elektrarno, če so te odraz obratovanja elektrarne, kot v obravnavani zadevi,
kjer je ravnanje z zapornicami povzročilo bistveno povečanje poplave za hidroelektrarnami v upravljanju
toženke. Toženka tudi neutemeljeno meni, da je bistveno za razlikovanje nevarnosti, ali upravljavec z
jezom elektrarne v celoti nadzoruje pretok vode in višino akumulacije, kot je primer pri zadrževalni
elektrarni, ki je bila obravnavana v navedeni sodni praksi, ali lahko na pretok vode elektrarna z
obratovanjem zgolj vpliva, kot velja za pretočno elektrarno. Pomembno je, da obstaja vpliv obratovanja
elektrarne, ki poveča škodno nevarnost za okolico, tak vpliv pa je bil v obravnavani zadevi podan.
Glede ugovora razbremenitve odgovornosti
33. Sodišče druge stopnje soglaša z razlogi sodišča prve stopnje, da toženka ni uspela dokazati, da nevarna
dejavnost obratovanja hidroelektrarn ni bila vzrok nastali škodi (149. člen OZ).
34. Sodišče prve stopnje se je pravilno oprlo na mnenje izvedenca hidrološke stroke, da na podlagi količin
padavin, niti na podlagi količin pritokov reke Drave ni mogoče pojasniti poplavnega dogodka tako
velikega obsega za hidroelektrarnami v upravljanju toženke, zato je treba vzrok iskati v izpustih iz
akumulacij v upravljanju toženke, ki (pred)praznjenja, zlasti pred največjo hidroelektrarno Kazaze, ni
zaključila pred nastopom konice poplavnega vala. 14Da ima obratovanje hidroelektrarn v upravljanju
toženke pomemben vpliv na pretok reke Drave, je potrdil izvedenec tudi s tem, da bi lahko z upravljanjem
elektrarn, kot protipoplavnimi objekti, občutno znižala poplavni val.15
35. Sodišče prve stopnje je tudi pravilno upoštevalo, da je dodatno povečan pretok zaradi praznjenja
akumulacij hidroelektrarn v upravljanju toženke (vsaj dodatno 750 m3/s) dvignil višino Drave za dodatni
                             8 / 12
1 meter (namesto 1,2 m je na kraju nastanka škode znašala 2,2 m), kar je bistveno vplivalo na možnost
nastanka škode v skladišču tožnika (višina stranice 2,4 m, ki jo je odneslo; oddaljenost skladišča od reke 5
do 6 m), kjer je bil na strop obešen čoln, ki ga je odneslo. Prepričljivo je stališče sodišča prve stopnje, da
brez dodatno povečanega pretoka taka škoda ne bi nastala.16
36. Toženka se po obrazloženem ni razbremenila svoje odgovornosti, saj je sodišče prve stopnje pravilno
sledilo izvedencu hidrološke stroke, ki ni mogel potrditi, da bi zgolj naravni poplavni val Drave, ki bi segal
do 1,2 m skladišča tožnika, odtrgal stranico in odnesel stvari v njem, vključno s čolnom. 17Domneve
vzročne zveze toženka ni uspela izpodbiti.
37. Prav tako ni pretrgana vzročna zveza zaradi ravnanj tretjega (drugi odstavek 153. člena OZ), kar je
sicer zatrjevala toženka z očitkom, da so škodo povzročile C. d.o.o. (C.) z nepravočasnim in neustreznim
praznjenjem akumulacij elektrarn in zamuljenostjo reke Drave. Sodišče prve stopnje je pravilno
obrazložilo, da navedena razbremenitev odgovornosti ne pride v poštev, če je tretji le soprispeval k
nastanku škode (četrti odstavek 153. člena OZ) in škoda ni nastala izključno zaradi njegovega ravnanja.
38. Sodišče prve stopnje je pravilno izhajalo iz navedb toženke, s katerimi je potrdila določeno povečanje
naravnega toka z izpusti iz akumulacij. 18Ni pritrditi pritožbi, da je bila njena navedba napačno
razumljena. Navedbe, da izpusti niso povečali pretoka za več kot 500 m3/s, ni mogoče razumeti drugače,
kakor da se izpusti do te vrednosti priznavajo. Če je konico poplavnega vala že povečalo ravnanje toženke,
sodišče prve stopnje pravilno zaključuje, da ni mogoče govoriti o izključni povzročitvi škode s strani
tretjega.
39. Pri tem je bistven zaključek sodišča prve stopnje, da C. ni prispeval k povečanju naravnega
poplavnega vala, saj je pravočasno zaključil praznjenje akumulacij in je s svojim ravnanjem celo
minimalno zmanjšal pretok reke Drave. Navedenega zaključka toženka pritožbeno ne graja, razen v tem,
da je sodišče prve stopnje presojalo subjektivno odgovornost C. Sodišče prve stopnje z opredelitvijo do
ravnanj tretjega ni presojalo subjektivnih elementov odgovornosti tretjega, ampak le morebiten vpliv na
vodni tok v pomenu vzročne zveze.19 Drugačno stališče v pritožbi ni utemeljeno.
40. Kot je bilo obrazloženo, je obratovanje elektrarn v upravljanju toženke povzročilo povečanje
naravnega pretoka v času konice poplavnega vala, tako tudi ni bistveno, da so elektrarne v upravljanju C.
bližje kraju škode, kar izpostavlja pritožba, saj se vodna masa, ki je dodana, ohranja dolvodno, kot je
obrazložilo že sodišče prve stopnje.
41. Pravilni so tudi razlogi sodišča prve stopnje glede vpliva zamuljenosti oziroma zaraščenosti rečne
struge, oprti na izvedensko mnenje izvedenca hidrološke stroke. Posplošena pritožbena graja izvedenskega
mnenja izvedenca hidrološke stroke, da se ga v tej zvezi ne da preizkusiti, ni utemeljena. Sodišče druge
stopnje soglaša s sodiščem prve stopnje, da je prepričljivo izvedensko mnenje o tem, da pri veliki poplavi
reka odnaša material v strugi in s tem strugo na novo oblikuje, zato je vpliv zamuljenja in zaraščenosti na
konico poplavnega vala majhen. Zaključek sodišča prve stopnje, da ne gre za izključni vzrok za nastanek
škode, ki bi toženko razbremenil objektivne odgovornosti, je tako pravilen.
42. Prav tako ni podan razbremenilni razlog višje sile. Obratovalec nevarne dejavnosti je prost svoje
odgovornosti, če dokaže, da škoda izvira iz kakšnega vzroka, ki je zunaj okvira nevarne dejavnosti in
njegovega učinka ni bilo mogoče pričakovati, se mu izogniti ali ga odvrniti (prvi odstavek 153. člena OZ).
                             9 / 12
43. Obratovanje hidroelektrarn je vedno povezano z naravnimi (vremenskim) pojavi, saj elektrarna koristi
pretok vode, ki s takimi pojavi nastane. Ravnanje z rečnim tokom je potemtakem znotraj okvira
dejavnosti rečnih hidroelektrarn. Spremljanje in odzivanje na naravne pojave, ki vplivajo na vodnatost
reke Drave (padavine, taljenje snega, namočenost tal), je za toženko kot upravljavko elektrarn temeljni del
opravljanja dejavnosti. Kot je pravilno izpostavilo sodišče prve stopnje, je toženka sama navedla, da je
redno spremljala vremenske napovedi in tudi izvedla praznjenje akumulacij pred elektrarnami z
upravljanjem zapornic.
44. Spremembe vremenskih razmer tako praviloma niso nekaj nepredvidljivega za toženko, kot je pravilno
obrazložilo že sodišče prve stopnje. Glede vremenskih razmer kritičnega dne, se je sodišče prve stopnje
prepričljivo oprlo na izvedensko mnenje izvedenca meteorološke stroke dr. B. B., da so bile vremenske
napovedi glede padavin splošno dovolj dobre za širše področje (avstrijska Koroška), in glede napovedi
temperature v višinah točne (pomembno glede taljenja snega in snežne meje). Sodišče prve stopnje je
navedeno napoved pravilno upoštevalo kot ustrezno podlago za odziv toženke, prav tako pa tudi, da je
vremenske razmere kritičnega dne niso mogle presenetiti, kot je sicer sama navedla, kot tudi ne predhodna
namočenost tal glede na dolgoročno spremljanje vremenskih razmer.20
45. Toženka neutemeljeno meni, da navedeno izvedensko mnenje izvedenca meteorološke stroke ni
ustrezno, ker ni bila uporabljena INCA metoda. Kot je pojasnil izvedenec, z uporabo te metode ne bi prišli
do drugačnih rezultatov, kot jih je sam podal. Sodišče druge stopnje soglaša z razlogi sodišča prve stopnje,
da je bila za pričakovanost vremenskih pojavov primerna že širša napoved (za celotno pokrajino), ki je
bila dovolj natančna, četudi je podcenila padavine v hribovitem svetu.21Napoved po mikrolokacijah, ki bi
se dosegla z INCA metodo, za kar si prizadeva toženka še sedaj v pritožbi, ni bila bistvena oziroma
potrebna.
46. Kot je že bilo obrazloženo, je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da je toženka z odzivanjem na
spremenjene vodne razmere (upravljanjem z zapornicami in praznjenjem akumulacij pred elektrarnami)
prispevala k nastanku navedene škode, in da brez dodatno povečanega pretoka (zgolj zaradi naravnega
toka) taka škoda ne bi nastala. Da je višja sila izključni razlog za nastanek navedene škode, kot je trdila
toženka, dokazni postopek ni potrdil.
47. Toženka v pritožbi neutemeljeno meni, da bi moralo sodišče prve stopnje presojati morebitno krivdno
odgovornost v povezavi z razbremenilnim razlogom višje sile (nezmožnostjo vpliva na zaradi vremenskih
razlogov povečan pretok reke) tako, da bi upoštevalo pravila, ki so opredeljevala ravnanje toženke.
Sodišče prve stopnje je, v zvezi z navedenim razbremenilnim razlogom, pravilno presojalo, ali je lahko
toženka vplivala na pretok reke Drave, ali pa je bil pretok povsem zunaj njene sfere odzivanja in s tem
neobvladljiv. Sodišče prve stopnje je pravilno presodilo, kot je že bilo obrazloženo, da je imela toženka
možnost vplivati na pretok tako, da ga je povečala s tem, ko je praznila akumulacije pred elektrarnami
(zlasti največjo) še v času konice poplavnega vala, in tako, da bi ga lahko zmanjšala ob pravočasnem
zaključku praznjenja in ustreznem ravnanju s hidroelektrarnami kot protipoplavnimi objekti. 22Širša
presoja njenega ravnanja glede upravljanja z elektrarnami, za katero se zavzema toženka, bi že pomenila
presojo krivdne odgovornosti za nastalo škodo, kar pa ni bil primer v obravnavani zadevi, ko je sodišče
prve stopnje že ugotovilo obstoj zakonskih pogojev za objektivno odgovornost, ki je strožja.
Odločitev
48. Po obrazloženem je sodišče druge stopnje neutemeljeno pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve
                            10 / 12
stopnje potrdilo (353. člen ZPP).
49. Toženka, ki ni uspela s pritožbo, krije sama svoje pritožbene stroške (prvi odstavek 154. člena in prvi
odstavek 165. člena ZPP).
-------------------------------
1Zahteva po obrazloženosti meritorne odločitve instančnega sodišča je po ustaljeni presoji Ustavnega
sodišča praviloma nižja od siceršnje zahteve po obrazloženosti sodbe sodišča prve stopnje. Če sodišče
višje stopnje pritrdi pravnemu naziranju sodišča nižje stopnje, mu ni treba izčrpno ponavljati vseh
razlogov za tako odločitev. USRS sklep Up-184/98, USRS odločba Up-590/05, USRS odločba Up-498/15.
Več o tem Galič, A.: Ustavno civilno procesno pravo. GV Založba, Ljubljana, 2004, str. 400-401.
2Sodišče EU (v nadaljevanju SEU) je zavzelo stališče, da se določilo 2. točke 7. člena Uredbe o kraju,
kjer je prišlo do škodnega dogodka, nanaša tako na kraj, kjer je bilo storjeno dejanje, s katerim je bila
povzročena škoda, kakor tudi na kraj, v katerem je škoda nastala (SEU C-509/09, C-161/10), tako da
lahko oškodovanec vloži tožbo pred sodiščem enega ali drugega kraja.
3 A. Galič, Pravdni postopek, zakon s komentarjem, GV Založba, Ljubljana, 2009, 3. knjiga, str. 62.
4 244 . do 255. točka obrazložitve.
5 VSRS sodba III Ips 103/2016 z dne 24.10.2017.
6 257. do 264. točka obrazložitve.
7 VSRS Sodba II Ips 132/2017, 19. točka obrazložitve.
8Glej 204. točko obrazložitve sodbe sodišča prve stopnje in 122. točko - izrecno glede čolna, ki ga ob
nižjem nivoju vode ne bi odneslo ter ta škoda ne bi nastala.
9 VSRS sklep II Ips 79/2023, II Ips 25/2024, 27. točka obrazložitve.
10Sodišče prve stopnje je izrecno zapisalo, da je podana objektivna odgovornost, zato ni treba ugotavljati
predpostavk subjektivne odgovornosti, zlasti ne s vprašanji, ali je toženka ravnala v skladu s predpisi in ali
je podana njena krivda (225. točka obrazložitve). Kolikor se je sodišče prve stopnje sklicevalo na splošno
načelo o prepovedi povzročanja škode in načelo poplavne nevtralnosti (211. točka obrazložitve), ne gre za
nosilne razloge, ki se nanašajo na zakonske pogoje objektivne odgovornosti, ampak dodatne razloge, ki za
pravilnost odločitve in njene obrazložitve niso bistveni.
11 195. in 196. točka obrazložitve.
12Sklicevanje sodišča prve stopnje tudi na jedrsko elektrarno je pravilno razumeti le v kontekstu
pojasnitve velike nevarnosti kljub majhni pojavnosti škode zaradi njenega obratovanja, in ne kot
neposredno primerjavo s hidroelektrarno.
13Zadeva VSS II Ips 79/89, ki je povzeta v Jadek Pensa, D. v: Juhart, M in Plavšak, N. (ur.). Obligacijski
zakonik s komentarjem. GV Založba, Ljubljana, 2003, 1. knjiga, str. 871.
14 114. točka obrazložitve.
15 115. točka obrazložitve.
16Obširno o tem na podlagi zaslišanja izvedenca 167. do 178. točka obrazložitve. Glej tudi 204. točko
obrazložitve.
17 Obširno o tem 205. do 212. točka obrazložitve, posebej 208. točka obrazložitve.
18 215. točka obrazložitve.
19 Kar jasno izhaja iz 220. točke obrazložitve.
20 Obširno o tem 270. do 301. točka obrazložitve, posebej 296., 297. in 301. točka obrazložitve.
21Izvedenec je pojasnil, da so na grebenih napovedi padavin praviloma podcenjene glede na napoved za
celotno regijo, ker napoved za celotno regijo upošteva tudi majhne količine padavin po nižinah in se na
koncu količina padavin za celotno regijo izravna (289. točka obrazložitve).
22Posebej o tem pri razlogih glede razbremenitve odgovornosti zaradi višje sile 303. do 307. točka
                            11 / 12
obrazložitve.
Datum zadnje spremembe: 17.01.2025
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                            12 / 12