62025CJ0313
SODBA SODIŠČA (drugi senat)
z dne 4. septembra 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Nujni postopek predhodnega odločanja – Politika priseljevanja – Vračanje državljanov tretjih držav, ki nezakonito prebivajo v državi članici – Direktiva 2008/115/ES – Izvršitev pravnomočne odločbe o vrnitvi – Člen 5 – Načelo nevračanja – Največje koristi otroka – Družinsko življenje – Člen 15 – Pridržanje za namene odstranitve – Nadzor nad spoštovanjem pogojev za zakonitost – Dolžnost nacionalnega sodišča, da preveri spoštovanje načela nevračanja in drugih interesov iz člena 5 Direktive 2008/115 – Preizkus po uradni dolžnosti – Člena 6 in 7, člen 19(2), člen 24(2) ter člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah“
V zadevi C‑313/25 PPU, [Adrar] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo rechtbank Den Haag, zittingsplaats Roermond (sodišče v Haagu, ki zaseda v Roermondu, Nizozemska), z odločbo z dne 6. maja 2025, ki je na Sodišče prispela 6. maja 2025, v postopku
GB
proti
Minister van Asiel en Migratie,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi K. Jürimäe (poročevalka), predsednica senata, K. Lenaerts, predsednik Sodišča v funkciji sodnika drugega senata, M. Gavalec, Z. Csehi in F. Schalin, sodniki,
generalni pravobranilec: D. Spielmann,
sodna tajnica: A. Lamote, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 1. julija 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za GB N. den Ouden in A. Hol, advocaten,
–
za nizozemsko vlado M. H. S. Gijzen in J. Langer, agenta,
–
za Evropsko komisijo A. Baeckelmans, A. Katsimerou in F. van Schaik, agentke,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 1. avgusta 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 5, člena 13(1) in (2) ter člena 15 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav (UL 2008, L 348, str. 98) v povezavi s členoma 6 in 7, členom 19(2), členom 24(2) ter členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med GB, ki je alžirski državljan, in Minister van Asiel en Migratie (minister za azil in priseljevanje, Nizozemska) (v nadaljevanju: minister) v zvezi z odločbo tega ministra o pridržanju GB za namene njegove odstranitve v Alžirijo.
Pravni okvir
Mednarodno pravo
3
Člen 33 Konvencije o statusu beguncev, podpisane 28. julija 1951 v Ženevi (Recueil des traités des Nations unies, zvezek 189, str. 150, št. 2545 (1954)), kakor je bila spremenjena s Protokolom o statusu beguncev, sklenjenim 31. januarja 1967 v New Yorku, določa:
„1.   Nobena država pogodbenica na nikakršen način begunca ne bo izgnala ali prisilno vrnila na meje ozemlja, kjer bi bila njegovo življenje ali svoboda ogrožena zaradi njegove rase, vere, državljanstva, pripadnosti neki določeni družbeni skupini ali določenega političnega prepričanja.
2.   Na pravico iz te določbe pa se ne more sklicevati begunec, ki zaradi resnih razlogov velja za nevarnega za varnost države, v kateri je, ali ki, glede na to da je bil pravnomočno obsojen za posebno težko kaznivo dejanje, predstavlja nevarnost za skupnost te države.“
Pravo Unije
4
V uvodnih izjavah 2, 4, 8, 16, 22 in 24 Direktive 2008/115 je navedeno:
„(2)
Evropski svet v Bruslju 4. in 5. novembra 2004 je pozval k ustanovitvi učinkovite politike odstranitev in repatriacije, ki temelji na skupnih standardih, da se osebe vrnejo na human način in ob polnem spoštovanju njihovih temeljnih pravic in dostojanstva.
[…]
(4)
Za učinkovito politiko vračanja je treba kot nujen sestavni del migracijske politike z dobrim upravljanjem določiti jasna, pregledna in poštena pravila.
[…]
(8)
Priznava se, da države članice lahko zakonito vrnejo nezakonito prebivajoče državljane tretjih držav, če obstajajo pravični in učinkoviti azilni sistemi, ki v celoti upoštevajo načelo nevračanja.
[…]
(16)
Uporaba pridržanja z namenom odstranitve bi morala biti omejena in bi morala v zvezi z uporabljenimi ukrepi in zastavljenimi cilji upoštevati načelo sorazmernosti. Pridržanje je upravičeno samo z namenom priprave vrnitve ali izvedbe postopka odstranitve in če uporaba milejših prisilnih ukrepov ni zadostna.
[…]
(22)
V skladu z [mednarodno konvencijo o otrokovih pravicah, ki jo je Generalna skupščina Združenih narodov sprejela 20. novembra 1989] bi morale države članice pri izvajanju te direktive največjo pozornost posvečati ‚največjim koristim otroka‘. V skladu z Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin[, podpisano 4. novembra 1950 v Rimu,] bi moralo biti spoštovanje družinskega življenja najpomembnejše vodilo držav članic pri izvajanju te direktive.
[…]
(24)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in sprejeta načela, zlasti načela [Listine].“
5
Člen 3 te direktive, naslovljen „Opredelitev pojmov“, v točkah 4 in 5 določa:
„Za namene te direktive se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
[…]
4.
‚odločba o vrnitvi‘ pomeni upravno ali sodno odločbo ali akt, ki navaja ali opredeljuje, da je prebivanje državljana tretje države nezakonito, ter nalaga ali navaja obveznost vrnitve;
5.
‚odstranitev‘ pomeni izvršitev obveznosti vrnitve, in sicer fizični prevoz iz države članice“.
6
Člen 5 navedene direktive, naslovljen „Nevračanje, največje koristi otroka, družinsko življenje in zdravstveno stanje“, določa:
„Države članice pri izvajanju te direktive ustrezno upoštevajo:
(a)
največje koristi otroka,
(b)
družinsko življenje,
(c)
zdravstveno stanje zadevnega državljana tretje države,
in spoštujejo načelo nevračanja.“
7
Člen 9 iste direktive, naslovljen „Odlog odstranitve“, v odstavku 1(a) določa:
„Države članice odložijo odstranitev:
(a)
če bi odstranitev kršila načelo nevračanja […]“
8
Člen 12 Direktive 2008/115, naslovljen „Oblika“, v odstavku 1, prvi pododstavek, določa:
„Odločbe o vrnitvi in, če so bile izdane, odločbe o prepovedi vstopa in odločbe o odstranitvi se izdajo v pisni obliki ter navajajo dejanske in pravne razloge ter informacije o razpoložljivih pravnih sredstvih.“
9
Člen 13 te direktive, naslovljen „Pravna sredstva“, v odstavkih 1 in 2 določa:
„1.   Zadevnemu državljanu tretje države se zagotovi učinkovito pravno sredstvo, da se pritoži zoper odločbo v zvezi z vrnitvijo iz člena 12(1) ali zagotovi njen ponovni pregled pred pristojnim sodnim ali upravnim organom ali pred pristojnim telesom, katerega člani so nepristranski in neodvisni.
2.   Organ ali telo iz odstavka 1 je pristojno za pregled odločb v zvezi z vrnitvijo iz člena 12(1), vključno z možnostjo začasne odložitve njihove izvršitve, razen če se začasna odložitev že uporablja po nacionalni zakonodaji.“
10
Člen 15 navedene direktive, naslovljen „Pridržanje“, določa:
„1.   Razen če v določenem primeru ni možno učinkovito uporabiti drugih zadostnih, vendar manj prisilnih ukrepov, lahko države članice pridržijo državljana tretje države, ki je v postopku vračanja, le, da pripravijo vrnitev in/ali izvedejo postopek odstranitve, zlasti če:
(a)
obstaja nevarnost pobega, ali
(b)
se zadevni državljan tretje države izogiba ali ovira pripravo vrnitve ali postopek odstranitve.
Obdobje pridržanja je kar se da kratko in traja le toliko časa, kolikor trajajo postopki za ureditev odstranitve, ti pa se izvedejo skrbno.
2.   Pridržanje odredijo upravni ali sodni organi.
Odredba mora biti pisna, v njej morajo biti navedeni dejanski in pravni razlogi.
Če so pridržanje odredili upravni organi, države članice:
(a)
zagotovijo hiter sodni pregled zakonitosti pridržanja, o kateri odločijo kar se da hitro po začetku pridržanja;
(b)
ali zadevnemu državljanu tretje države zagotovijo pravico, da začne postopek, s katerim se zakonitost pridržanja hitro pregleda kar se da hitro po sprožitvi ustreznega postopka. V tem primeru države članice nemudoma obvestijo zadevnega državljana tretje države o možnosti uvedbe takega postopka.
Če je pridržanje nezakonito, se zadevnega državljana tretje države nemudoma izpusti.
3.   V vsakem primeru se na zahtevo zadevnega državljana tretje države ali po uradni dolžnosti pridržanje pregleda v razumnih časovnih presledkih. V primeru podaljšanja pridržanja pregled nadzira sodni organ.
4.   Kadar s pravnega vidika ali iz drugih razlogov ni več upravičeno pričakovati odstranitve ali ker pogoji iz odstavka 1 niso več izpolnjeni, pridržanje ni več upravičeno in zadevna oseba se nemudoma izpusti.
5.   Pridržanje traja, dokler so izpolnjeni pogoji iz odstavka 1 in kolikor je to potrebno, da se zagotovi uspešna odstranitev. Vsaka država članica določi omejeno obdobje pridržanja, ki ne sme presegati šestih mesecev.
6.   Države članice ne smejo podaljšati obdobja iz odstavka 5, razen za omejeno obdobje, ki v skladu z nacionalno zakonodajo ne sme presegati dvanajst mesecev, kadar obstaja verjetnost, da bo postopek odstranitve kljub vsem ustreznim prizadevanjem trajal dlje zaradi:
(a)
nezadostnega sodelovanja zadevnega državljana tretje države, ali
(b)
zamud pri pridobivanju potrebne dokumentacije iz tretjih držav.“
Nizozemsko pravo
11
Člen 59(1)(a) wet tot algehele herziening van de Vreemdelingenwet (zakon o splošni reviziji zakona o tujcih) z dne 23. novembra 2000 (Stb. 2000, št. 495) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, določa:
„Če to zahteva javni red ali nacionalna varnost, lahko [minister] zaradi odstranitve odredi pridržanje tujega državljana, ki […] prebiva nezakonito.“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
12
GB, ki je alžirski državljan, je 11. septembra 2024 na Nizozemskem vložil prošnjo za mednarodno zaščito. Na razgovor v zvezi s preučitvijo razlogov za to prošnjo ni prišel.
13
Minister je zato z odločbo z dne 7. oktobra 2024 navedeno prošnjo zavrnil, ne da bi jo vsebinsko preučil. Ta odločba velja tudi kot odločba o vrnitvi (v nadaljevanju: odločba o vrnitvi). Ker se GB ni pritožil, je ta odločba postala pravnomočna.
14
Francoski organi so 26. marca 2025 GB na podlagi Uredbe (EU) št. 604/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (UL 2013, L 180, str. 31) predali Nizozemski.
15
GB je istega dne na Nizozemskem vložil naknadno prošnjo za mednarodno zaščito, zaradi katere je bila izvršitev odločbe o vrnitvi odložena. Minister je 7. aprila 2025 po zaslišanju GB o razlogih za tožbo GB obvestil, da namerava navedeno prošnjo zavrniti kot očitno neutemeljeno. GB je 9. aprila 2025 to prošnjo umaknil. Odlog izvršitve odločbe o vrnitvi je torej prenehal po samem zakonu.
16
Minister je 10. aprila 2025 na podlagi člena 15 Direktive 2008/115 GB pridržal, da bi pripravil njegovo vrnitev ali izvršil njegovo odstranitev v Alžirijo v okviru izvršitve odločbe o vrnitvi. GB je – preden je bil pridržan – izjavil, po eni strani, da se boji, da bo v primeru vrnitve v Alžirijo izpostavljen nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju, ter po drugi strani, da je oče otroka, ki je bil 18. septembra 2024 rojen v Franciji in za katerega želi skrbeti, čeprav z materjo tega otroka, ki je alžirska državljanka in ima dovoljenje za prebivanje v Franciji, ni več v razmerju.
17
GB je 16. aprila 2025 pri rechtbank Den Haag, zittingsplaats Roermond (sodišče v Haagu, ki zaseda v Roermondu), ki je predložitveno sodišče, vložil pritožbo zoper svoje pridržanje.
18
Navedeno sodišče se sprašuje, ali mora na podlagi prava Unije pri nadzoru spoštovanja pogojev glede zakonitosti pridržanja presoditi, ali načelo nevračanja in drugi interesi iz člena 5 Direktive 2008/115, zlasti družinsko življenje in največje koristi otroka, nasprotujejo odstranitvi GB v Alžirijo na podlagi odločbe o vrnitvi. Na podlagi nizozemskega prava naj namreč ne bi bilo pristojno za tako presojo.
19
Na prvem mestu, navedeno sodišče meni, da je edini sodni organ, ki lahko presoja, ali je odstranitev GB v Alžirijo združljiva z načelom nevračanja in drugimi interesi, določenimi v členu 5 Direktive 2008/115.
20
V postopku naj namreč nikoli ne bi bila opravljena presoja, ali to načelo in ti interesi nasprotujejo odstranitvi GB.
21
Najprej, taka presoja naj ne bi bila opravljena ob sprejetju odločbe o vrnitvi, ker GB ni prišel na razgovor v zvezi s preučitvijo razlogov za njegovo prošnjo za mednarodno zaščito. Ker se GB zoper to odločbo ni pritožil, naj bi ta postala pravnomočna brez kakršne koli preučitve načela nevračanja in drugih interesov iz člena 5 Direktive 2008/115.
22
Dalje, taka presoja naj prav tako ne bi bila opravljena niti ob pridržanju GB za namene odstranitve, čeprav se je zadevni posameznik v bistvu skliceval na pomembno spremembo okoliščin, pri čemer se je na eni strani skliceval na tveganje, da bi bil v primeru vrnitve v Alžirijo obravnavan na način, ki je prepovedan s členom 4 Listine, na drugi strani pa na rojstvo svojega otroka v Franciji, za katerega zatrjuje, da si želi zanj skrbeti.
23
Nazadnje, presoje načela nevračanja in drugih interesov iz člena 5 Direktive 2008/115 naj prav tako ne bi bilo mogoče opraviti v poznejši fazi postopka. Po eni strani naj se namreč v nacionalni pravni praksi za izvršitev odločbe o vrnitvi ne bi zahtevalo sprejetje novega akta, bodisi upravnega bodisi sodnega, pri čemer bi bilo mogoče opraviti tako presojo. Po drugi strani pa naj nizozemsko pravo ne bi določalo samostojnega pravnega sredstva zoper izvršitev odločbe o vrnitvi. GB naj bi pritožbo zoper predvideno in načrtovano dejansko odstranitev lahko vložil šele, ko bi bil obveščen o datumu in uri te odstranitve. Vendar naj bi se takšna pritožba lahko nanašala le na način izvršitve odločbe o vrnitvi in naj ne bi privedla do presoje načela nevračanja in drugih interesov iz člena 5 Direktive 2008/115.
24
Na drugem mestu, predložitveno sodišče meni, da mu pravo Unije nalaga, da izvede posodobljeno presojo načela nevračanja in drugih interesov iz člena 5 Direktive 2008/115, da bi se GB zagotovili učinkovito pravno sredstvo, pravica do svobode ter spoštovanje tega načela in teh interesov.
25
V zvezi s tem navedeno sodišče poudarja, prvič, da člen 5 te direktive pristojnemu nacionalnemu organu nalaga, da v vseh fazah postopka vračanja spoštuje načelo nevračanja. Pridržanje državljana tretje države z namenom njegove odstranitve pa naj bi pomenilo izvajanje navedene direktive in naj bi torej bilo takšna faza.
26
Drugič, zakonodajalec Unije naj bi v členu 9(1)(a) Direktive 2008/115 določil, da je treba odstranitev odložiti, če je v nasprotju z načelom nevračanja. Predhodna odločba o vrnitvi in odlog odstranitve naj bi torej lahko obstajala sočasno, tako da obstoj odločbe o vrnitvi, tudi pravnomočne, ne bi smel preprečevati preverjanja skladnosti odstranitve, ki se izvaja na podlagi te odločbe, z načelom nevračanja. Poleg tega naj bi bila prepoved vračanja absolutna.
27
Temeljne pravice, določene v členu 7 in členu 24(2) Listine, pa naj ne bi bile absolutne pravice. Vendar naj bi iz sodne prakse Sodišča izhajalo, da bi te pravice lahko prav tako nasprotovale sprejetju odločbe o vrnitvi. Po mnenju predložitvenega sodišča bi te pravice lahko podobno nasprotovale odstranitvi državljana tretje države za namene izvršitve take odločbe.
28
Tretjič, pravica zadevnega državljana tretje države do učinkovitega pravnega sredstva naj bi zahtevala tudi, da sodišče, ki mora preveriti spoštovanje pogojev za zakonitost pridržanja za namene odstranitve v okviru izvršitve odločbe o vrnitvi, lahko preveri, ali načelo nevračanja in drugi interesi iz člena 5 Direktive 2008/115 nasprotujejo odstranitvi.
29
Četrtič, pridržanje za namene odstranitve naj ne bi bilo utemeljeno in naj tudi ne bi več ustrezalo svojemu namenu, če odstranitev ne bi bila mogoča zaradi načela nevračanja ali drugih interesov iz člena 5 te direktive. V takem primeru bi v skladu s členom 15(4) navedene direktive zadevna oseba morala biti nemudoma izpuščena. Zato bi bilo treba, preden je zadevni državljan tretje države pridržan za namene odstranitve, preveriti, ali je odstranitev dovoljena.
30
V teh okoliščinah je rechtbank Den Haag, zittingsplaats Roermond (sodišče v Haagu, ki zaseda v Roermondu), prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba člen 5, člen 13(1) in (2) ter člen 15 Direktive 2008/115 v povezavi s členi 6, 19(2) in 47 [Listine] razlagati tako, da se je sodni organ pri pregledu, ali so pogoji za zakonitost pridržanja državljana tretje države, ki izhajajo iz prava Unije, izpolnjeni, dolžan – po potrebi po uradni dolžnosti – prepričati o tem, da načelo nevračanja ne nasprotuje izvršitvi predhodno izdane odločbe o vrnitvi, za izvršitev katere je bil državljan tretje države pridržan?
2.
Ali je treba člen 5, člen 13(1) in (2) ter člen 15 Direktive 2008/115 v povezavi s [členoma 6 in 7], členom 24(2) in členom 47 [Listine] razlagati tako, da se je sodni organ pri pregledu, ali so pogoji za zakonitost pridržanja državljana tretje države, ki izhajajo iz prava Unije, izpolnjeni, dolžan – po potrebi po uradni dolžnosti – prepričati o tem, da interesi, navedeni v členu 5 Direktive 2008/115, ne nasprotujejo izvršitvi predhodno izdane odločbe o vrnitvi, za izvršitev katere je bil državljan tretje države pridržan?“
Predlog za uporabo nujnega postopka predhodnega odločanja
31
Predložitveno sodišče je zaprosilo za uporabo nujnega postopka predhodnega odločanja iz člena 23a Statuta Sodišča Evropske unije in člena 107 Poslovnika Sodišča.
32
Iz teh določb izhaja, da morata biti za uporabo tega postopka izpolnjena dva kumulativna pogoja. Na eni strani je treba v predlogu za sprejetje predhodne odločbe postaviti vprašanja glede razlage v zvezi z območjem svobode, varnosti in pravice, na katero se nanaša naslov V tretjega dela Pogodbe DEU. Na drugi strani mora biti za okoliščine spora o glavni stvari, kot jih je opisalo predložitveno sodišče, značilen obstoj izrednih razmer.
33
Kar zadeva prvi pogoj, je treba poudariti, da se ta predlog za sprejetje predhodne odločbe nanaša na razlago Direktive 2008/115, ki spada na področja iz naslova V, tretji del, Pogodbe DEU, ki se nanaša na območje svobode, varnosti in pravice. Zato se ta predlog lahko obravnava po nujnem postopku predhodnega odločanja.
34
Kar zadeva drugi pogoj glede nujnosti, je treba opozoriti, da je v skladu s sodno prakso Sodišča ta pogoj med drugim izpolnjen, kadar je osebi, na katero se nanaša postopek v glavni stvari, odvzeta prostost in je njeno nadaljnje pridržanje odvisno od rešitve spora o glavni stvari, pri čemer je treba pojasniti, da je treba položaj te osebe presojati glede na stanje na dan preizkusa predloga, naj se predlog za sprejetje predhodne odločbe obravnava po nujnem postopku (sodbi z dne 4. oktobra 2024, Bouskoura, C‑387/24 PPU, EU:C:2024:868, točka 33 in navedena sodna praksa, ter z dne 19. junija 2025, Kamekris, C‑219/25 PPU, EU:C:2025:456, točka 26 in navedena sodna praksa).
35
Prvič, v obravnavani zadevi je iz predložitvene odločbe razvidno, da je bil GB 10. aprila 2025 pridržan za namene odstranitve v Alžirijo in da mu je bila odvzeta prostost.
36
Drugič, predložitveno sodišče želi s svojima vprašanjema izvedeti, ali mu pravo Unije nalaga, da v okviru preverjanja pogojev za zakonitost pridržanja presodi, ali načelo nevračanja in drugi interesi iz člena 5 Direktive 2008/115 nasprotujejo odstranitvi GB v Alžirijo, pri čemer bi v tem primeru moralo odpraviti njegovo pridržanje.
37
V teh okoliščinah je drugi senat Sodišča na predlog sodnice poročevalke in po opredelitvi generalnega pravobranilca 21. maja 2025 odločil, da ugodi predlogu predložitvenega sodišča, naj se ta predlog za sprejetje predhodne odločbe obravnava po nujnem postopku predhodnega odločanja.
Vprašanji za predhodno odločanje
Uvodne ugotovitve
38
V skladu z ustaljeno sodno prakso je postopek, določen s členom 267 PDEU, instrument sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, s katerim prvo zagotavlja drugim elemente razlage prava Unije, ki jih ta potrebujejo za rešitev sporov, o katerih odločajo (glej sklep z dne 26. januarja 1990, Falciola, C‑286/88, EU:C:1990:33, točka 7, in sodbo z dne 15. aprila 2021, État belge (Elementi, nastali po odločbi o predaji), C‑194/19, EU:C:2021:270, točka 21).
39
V skladu s prav tako ustaljeno sodno prakso mora Sodišče v okviru tega postopka sodelovanja predložitvenemu sodišču dati koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča (glej sodbo z dne 17. julija 1997, Krüger, C‑334/95, EU:C:1997:378, točki 22 in 23). S tega vidika mora Sodišče po potrebi preoblikovati vprašanje, ki mu je bilo predloženo (glej sodbi z dne 28. novembra 2000, Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, točka 18, in z dne 3. junija 2025, Kinsa, C‑460/23, EU:C:2025:392, točka 34).
40
Predložitveno sodišče želi z vprašanjema v bistvu pridobiti razlago člena 5, člena 13(1) in (2) ter člena 15 Direktive 2008/115 v povezavi z več določbami Listine.
41
Člen 13(1) in (2) Direktive 2008/115 med drugim določa, da mora zadevni državljan tretje države imeti na voljo učinkovito pravno sredstvo za izpodbijanje odločb o vrnitvi, določenih v členu 12(1) te direktive, in sicer odločb o vrnitvi ter, odvisno od primera, odločb o prepovedi vstopa in odločb o odstranitvi.
42
V obravnavani zadevi pa je iz pojasnil predložitvenega sodišča razvidno, da se spor iz postopka o glavni stvari ne nanaša na zakonitost odločbe o vrnitvi ali druge odločbe, povezane z vrnitvijo, v smislu člena 13(1) in (2) Direktive 2008/115, temveč na zakonitost pridržanja državljana tretje države, ki nezakonito prebiva v državi članici, za namene njegove odstranitve na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi.
43
Kar zadeva pridržanje nezakonito prebivajočega državljana tretje države na podlagi člena 15(1) in (2) Direktive 2008/115, pa so v tem členu 15(2), tretji pododstavek, določeni skupni standardi Evropske unije na področju sodnega varstva (glej v tem smislu sodbo z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 82).
44
Zato člen 13(1) in (2) Direktive 2008/115 ni upošteven za rešitev spora o glavni stvari, tako da ga ni treba razlagati.
Prvo vprašanje
45
Predložitveno sodišče želi s prvim vprašanjem v bistvu izvedeti, ali je treba člena 5 in 15 Direktive 2008/115 v povezavi s členom 6, členom 19(2) in členom 47 Listine razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki mora opraviti nadzor zakonitosti pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države za namene njegove odstranitve na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi, dolžno, po potrebi po uradni dolžnosti, preučiti, ali načelo nevračanja tej odstranitvi nasprotuje.
46
Najprej je treba opozoriti, da je glavni cilj Direktive 2008/115, kot je razvidno iz njenih uvodnih izjav 2 in 4, vzpostavitev učinkovite politike odstranitve in repatriacije ob polnem spoštovanju temeljnih pravic in dostojanstva zadevnih oseb (sodbi z dne 19. junija 2018, Gnandi, C‑181/16, EU:C:2018:465, točka 48, in z dne 22. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Odstranitev – Medicinska konoplja), C‑69/21, EU:C:2022:913, točka 88, in z dne 17. oktobra 2024, Ararat, C‑156/23, EU:C:2024:892, točka 30).
47
Iz tega sledi, da morajo države članice pri izvajanju Direktive 2008/115, tudi kadar sprejmejo ukrepe pridržanja za pripravo odstranitve nezakonito prebivajočega državljana tretje države, spoštovati temeljne pravice, ki so temu državljanu priznane z Listino (glej v tem smislu sodbo z dne 22. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Odstranitev – Medicinska konoplja), C‑69/21, EU:C:2022:913, točka 89).
48
Ob upoštevanju teh uvodnih opozoril je treba, na prvem mestu, poudariti, da vsako pridržanje državljana tretje države na podlagi Direktive 2008/115 v okviru postopka vračanja zaradi nezakonitega prebivanja pomeni resen poseg v pravico zadevne osebe do svobode, določeno v členu 6 Listine (glej v tem smislu sodbo z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 72 in navedena sodna praksa).
49
Ukrep pridržanja namreč pomeni, da se gibanje osebe omeji na določeno mesto, tako da mora ta trajno ostati na omejenem in zaprtem območju, da je izolirana od preostalega prebivalstva in da ji je odvzeta svoboda gibanja (glej v tem smislu sodbo z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 73 in navedena sodna praksa).
50
Namen ukrepov pridržanja v smislu Direktive 2008/115 pa ni pregon ali kaznovanje kaznivih dejanj, ampak uresničitev ciljev te direktive na področju vračanja (glej v tem smislu sodbo z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 74). Pridržanje nezakonito prebivajočega državljana tretje države, kadar je to odrejeno za namene odstranitve, je torej namenjeno le zagotovitvi učinkovitosti postopka vračanja in nima nobenega kaznovalnega namena (glej v tem smislu sodbo z dne 10. marca 2022, Landkreis Gifhorn, C‑519/20, EU:C:2022:178, točka 38).
51
Glede na težo tega posega v pravico do svobode iz člena 6 Listine in ob upoštevanju pomena te pravice je pooblastilo, priznano pristojnim nacionalnim organom, da pridržijo državljane tretjih držav, strogo omejeno. Ukrep pridržanja je torej lahko odrejen ali podaljšan le ob spoštovanju splošnih in abstraktnih pravil, ki določajo pogoje pridržanja in njegovo izvajanje (glej v tem smislu sodbi z dne 10. marca 2022, Landkreis Gifhorn, C‑519/20, EU:C:2022:178, točka 62, ter z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 75).
52
Splošna in abstraktna pravila, ki kot skupne standarde Unije določajo pogoje za zakonitost pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države v skladu z Direktivo 2008/115, tudi z vidika člena 6 Listine, so navedena v členu 15 te direktive (glej v tem smislu sodbo z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točki 76 in 77).
53
Člen 15(1) navedene direktive določa, da če v posameznem primeru ni mogoče učinkovito uporabiti drugih zadostnih, vendar manj prisilnih ukrepov, lahko države članice državljana tretje države, ki je v postopku vračanja, pridržijo le z namenom, da pripravijo vrnitev in/ali da izvedejo postopek odstranitve, zlasti če obstaja nevarnost pobega ali kadar se zadevni državljan tretje države izogiba pripravi vrnitve ali postopku odstranitve oziroma ju ovira. Obdobje pridržanja mora biti čim krajše in trajati le toliko časa, kolikor trajajo postopki za ureditev odstranitve, ti pa se izvedejo skrbno.
54
Če se izkaže, da pogoji za zakonitost pridržanja, opredeljeni v členu 15 Direktive 2008/115, niso bili ali niso več izpolnjeni, mora biti zadevna oseba, kot je poleg tega zakonodajalec Unije izrecno določil v členu 15(2), četrti pododstavek, in (4) te direktive, takoj izpuščena (glej v tem smislu sodbi z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 79, in z dne 4. oktobra 2024, Bouskoura, C‑387/24 PPU, EU:C:2024:868, točka 44).
55
Po eni strani se torej v skladu s členom 15(2), četrti pododstavek, Direktive 2008/115 zadevni državljan tretje države nemudoma izpusti, če pridržanje ni zakonito. Po drugi strani pa v skladu s členom 15(4) te direktive velja enako, kadar s pravnega vidika ali iz drugih razlogov ni več upravičeno pričakovati odstranitve ali če pogoji iz člena 15(1) navedene direktive niso več izpolnjeni.
56
Da bi bilo mogoče šteti, da je še mogoče „upravičeno pričakovati odstranitev“ v smislu te določbe, mora takrat, ko nacionalno sodišče opravlja pregled zakonitosti pridržanja, obstajati stvarno pričakovanje, da bo odstranitev ob upoštevanju obdobij, določenih v členu 15(5) in (6) te direktive, uspešna (glej v tem smislu sodbi z dne 30. novembra 2009, Kadzoev, C‑357/09 PPU, EU:C:2009:741, točka 65, in z dne 5. junija 2014, Mahdi, C‑146/14 PPU, EU:C:2014:1320, točka 60) in da to ni v nasprotju s „pravnimi vidiki“ v smislu te določbe.
57
Zato mora pristojni nacionalni organ med drugim v okviru preverjanja pogojev za zakonitost pridržanja, določenih v členu 15 Direktive 2008/115, preveriti, ali je upravičeno pričakovati odstranitev zadevnega nezakonito prebivajočega državljana tretje države in ali taki pravni vidiki odstranitvi te osebe nasprotujejo.
58
Pojem „pravni vidiki“ v zvezi s tem v Direktivi 2008/115 ni opredeljen. Glede na običajni pomen tega pojma je treba šteti, da ta zajema vsako pravno pravilo, ki ga morajo države članice spoštovati pri odstranitvi nezakonito prebivajočega državljana tretje države.
59
To velja, kot se sicer strinjajo vse stranke in zainteresirani subjekti, ki so predložili pripombe v tej zadevi, za člen 5 Direktive 2008/115, ki je splošno pravilo, zavezujoče za države članice, takoj ko te prenesejo to direktivo.
60
Natančneje, člen 5 Direktive 2008/115 pristojnemu nacionalnemu organu nalaga, da v vseh fazah postopka vračanja spoštuje načelo nevračanja, ki je kot temeljna pravica zagotovljeno v členu 18 Listine v povezavi s členom 33 Konvencije o statusu beguncev, kakor je bila spremenjena s Protokolom o statusu beguncev, in členu 19(2) Listine (sodbi z dne 22. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Odstranitev – Medicinska konoplja), C‑69/21, EU:C:2022:913, točka, in z dne 17. oktobra 2024, Ararat, C‑156/23, EU:C:2024:892, točka 35).
61
V skladu z ustaljeno sodno prakso člen 19(2) Listine v povezavi z njenim členom 4 absolutno prepoveduje, ne glede na vedenje zadevne osebe, odstranitev, izgon ali izročitev državi, v kateri obstaja resna nevarnost, da bo ta oseba podvržena smrtni kazni, mučenju ali drugemu nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju. Zato države članice ne smejo odstraniti, izgnati ali izročiti tujega državljana, če obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da bo v namembni državi izpostavljen resnični nevarnosti, da bodo z njim ravnali na način, ki je s tema določbama Listine prepovedan (sodba z dne 17. oktobra 2024, Ararat, C‑156/23, EU:C:2024:892, točka 36 in navedena sodna praksa).
62
Če torej obstajajo resni in utemeljeni razlogi za prepričanje, da bo nezakonito prebivajoči državljan tretje države v namembni državi izpostavljen resnični nevarnosti, da bodo z njim ravnali na način, ki je s tema določbama Listine prepovedan, zoper tega državljana ni mogoče sprejeti ukrepa odstranitve, dokler taka nevarnost obstaja, kot je to izrecno določeno v členu 9(1)(a) Direktive 2008/115 (glej v tem smislu sodbo z dne 22. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Odstranitev – Medicinska konoplja), C‑69/21, EU:C:2022:913, točki 58 in 59).
63
To velja tudi, če je bila zadevnemu državljanu tretje države izdana odločba o vrnitvi, ki je ni izpodbijal in je tako postala pravnomočna.
64
Pristojni nacionalni organ mora namreč načelo nevračanja upoštevati v vseh fazah postopka, od sprejetja odločbe o vrnitvi do sodnega nadzora nad izvršitvijo te odločbe (glej v tem smislu sodbo z dne 17. oktobra 2024, Ararat, C‑156/23, EU:C:2024:892, točka 46), in sicer, kot je razvidno iz točke 61 te sodbe, ne glede na ravnanje zadevnega državljana tretje države in zlasti ne glede na to, ali je ta navedeno odločbo izpodbijal.
65
Poleg tega morajo države članice takemu državljanu omogočiti, da se sklicuje na vse spremenjene okoliščine, do katerih je prišlo po sprejetju odločbe o vrnitvi, ki bi lahko pomembno vplivale na presojo njegovega položaja, zlasti glede na člen 5 Direktive 2008/115 (glej v tem smislu sodbo z dne 17. oktobra 2024, Ararat, C‑156/23, EU:C:2024:892, točka 37 in navedena sodna praksa).
66
Iz tega sledi, da mora pristojni nacionalni organ, kadar mora odrediti, pregledati ali podaljšati ukrep pridržanja za namene odstranitve nezakonito prebivajočega državljana tretje države, preveriti, ali načelo nevračanja ne nasprotuje odstranitvi tega državljana tretje države.
67
Na drugem mestu, kar zadeva pravico pridržanih državljanov tretjih držav do učinkovitega sodnega varstva, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da morajo države članice v skladu s členom 47 Listine zagotoviti učinkovito sodno varstvo individualnih pravic, ki izhajajo iz pravnega reda Unije (sodba z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 81).
68
Kar zadeva pridržanje nezakonito prebivajočega državljana tretje države na podlagi Direktive 2008/115, je ta pravica določena v členu 15(2), tretji pododstavek, te direktive, v skladu s katerim je treba, če je pridržanje odredil upravni organ, zagotoviti „pospešeni“ sodni nadzor zakonitosti tega pridržanja, bodisi po uradni dolžnosti bodisi na zahtevo zadevne osebe (glej v tem smislu sodbo z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točki 82 in 83).
69
Poleg tega člen 15(3) Direktive 2008/115 – ki v primeru ohranitve ukrepa pridržanja nalaga redni pregled „v razumnih časovnih presledkih“, da se preveri, ali so pogoji za zakonitost pridržanja še vedno izpolnjeni – zahteva, da v primeru podaljšanja pridržanja ta pregled nadzira sodni organ.
70
Zakonodajalec Unije je tako uvedel skupne procesne standarde, katerih namen je zagotoviti, da v vsaki državi članici obstaja ureditev, ki pristojnemu sodnemu organu omogoča, da po potrebi po pregledu po uradni dolžnosti zadevno osebo izpusti, takoj ko se izkaže, da njeno pridržanje ni ali ni več zakonito (sodba z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 86).
71
Da bi se s tako ureditvijo varstva učinkovito zagotavljalo spoštovanje strogih pogojev za zakonitost ukrepa pridržanja iz Direktive 2008/115, mora imeti pristojni sodni organ možnost, da odloči o vseh dejanskih in pravnih elementih, ki so upoštevni za preverjanje te zakonitosti. V ta namen mora imeti možnost upoštevati dejstva in dokaze, na katere se sklicuje upravni organ, ki je odredil začetno pridržanje. Prav tako mora imeti možnost upoštevati dejstva, dokaze in stališča, ki mu jih morebiti predloži zadevna oseba. Poleg tega mora imeti možnost, da preveri vse druge elemente, ki so upoštevni za njegovo odločitev, če meni, da je to potrebno. Pooblastila, ki jih ima v tem okviru nadzora, nikakor ne morejo biti omejena le na elemente, ki jih predloži upravni organ (sodba z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 87 in navedena sodna praksa).
72
Poleg tega mora pristojni sodni organ – glede na pomen pravice do svobode, težo posega v to pravico, ki jo pomeni pridržanje oseb iz razlogov, ki niso pregon ali kaznovanje kaznivih dejanj, in zahtevo, ki jo poudarjajo skupni standardi, ki jih je določil zakonodajalec Unije, in sicer sodno varstvo visoke ravni, ki omogoča skladnost s kogentno zahtevo, da se taka oseba izpusti, če pogoji za zakonitost niso ali niso več izpolnjeni – upoštevati vse elemente, zlasti dejanske, s katerimi je seznanjen, kot so bili dopolnjeni in pojasnjeni v okviru procesnih ukrepov, za katere meni, da jih je treba sprejeti na podlagi njegovega nacionalnega prava, in na podlagi teh elementov po potrebi izpostaviti kršitev pogoja za zakonitost, ki izhaja iz prava Unije, čeprav te kršitve zadevna oseba ne bi izpostavila. Ta obveznost ne posega v obveznost sodnega organa, ki mora tako po uradni dolžnosti preizkusiti tak pogoj za zakonitost, da vsako od strank pozove, naj se v skladu z načelom kontradiktornosti izreče o tem pogoju (sodba z dne 8. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Preizkus pridržanja po uradni dolžnosti), C‑704/20 in C‑39/21, EU:C:2022:858, točka 88).
73
V teh okoliščinah in ob upoštevanju razlogov, navedenih v točkah od 54 do 66 te sodbe, je treba ugotoviti, da se mora sodni organ, pristojen za nadzor nad pridržanjem ali ohranjanjem pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države, po potrebi po uradni dolžnosti prepričati, da načelo nevračanja ne nasprotuje odstranitvi te osebe. Če bi ta sodni organ ugotovil, da to načelo odstranitvi nasprotuje, bi moral v skladu s členom 15(2), četrti pododstavek, in (4) Direktive 2008/115 navedenega državljana nemudoma izpustiti na prostost.
74
Iz navedenega izhaja tudi, da bi bila nacionalno pravilo ali nacionalna praksa, na podlagi katerih je mogoče spoštovanje načela nevračanja popolnoma preučiti le v okviru postopka za mednarodno zaščito, v nasprotju s členoma 5 in 15 Direktive 2008/115 v povezavi s členom 19(2) Listine. Ta direktiva se namreč, vključno z njenim členom 5, uporablja za vse nezakonito prebivajoče državljane tretjih držav, ne glede na razloge za ta položaj (glej v tem smislu sodbi z dne 3. junija 2021, Westerwaldkreis, C‑546/19, EU:C:2021:432, točka 45, in z dne 17. oktobra 2024, Ararat, C‑156/23, EU:C:2024:892, točki 32 in 40).
75
Tako v nasprotju s stališčem nizozemske vlade, ki ga je ta izrazila na obravnavi pred Sodiščem, od GB ni mogoče zahtevati, da mora vložiti prošnjo za mednarodno zaščito, da bi se mu zagotovilo polno spoštovanje načela nevračanja iz člena 5 Direktive 2008/115 v povezavi s členom 19(2) Listine (glej po analogiji sodbo z dne 17. oktobra 2024, Ararat, C‑156/23, EU:C:2024:892, točka 41).
76
Glede na navedeno je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člena 5 in 15 Direktive 2008/115 v povezavi s členom 6, členom 19(2) in členom 47 Listine razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki mora opraviti nadzor zakonitosti pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države za namene njegove odstranitve na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi, dolžno, po potrebi po uradni dolžnosti, preučiti, ali načelo nevračanja tej odstranitvi nasprotuje.
Drugo vprašanje
77
Predložitveno sodišče želi z drugim vprašanjem v bistvu izvedeti, ali je treba člena 5 in 15 Direktive 2008/115 v povezavi s členoma 6 in 7, členom 24(2) in členom 47 Listine razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki mora opraviti nadzor zakonitosti pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države za namene njegove odstranitve na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi, dolžno, po potrebi po uradni dolžnosti, preučiti, ali največje koristi otroka in družinsko življenje iz člena 5(a) in (b) te direktive tej odstranitvi nasprotujejo.
78
V zvezi s tem je treba opozoriti, da iz obrazložitve odgovora na prvo vprašanje izhaja, da mora sodni organ, ki je pristojen za nadzor nad pridržanjem ali ohranitvijo pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države na podlagi člena 15 Direktive 2008/115, opozoriti, po potrebi po uradni dolžnosti, na neizpolnjevanje pogojev za zakonitost pridržanja, določenih v tem členu 15. V okviru preverjanja teh pogojev za zakonitost mora med drugim preveriti, ali je še vedno upravičeno pričakovati odstranitev tega državljana tretje države, ne da bi pravni vidiki njegovi odstranitvi nasprotovali.
79
Člen 5 Direktive 2008/115, ki je, kot je bilo opozorjeno v točki 59 te sodbe, splošno pravilo, ki ga morajo države članice spoštovati takoj, ko to direktivo prenesejo, in spada med „pravne vidike“ v smislu člena 15(4) navedene direktive, države članice zavezuje, da ustrezno upoštevajo največje koristi otroka, družinsko življenje in zdravstveno stanje zadevnega državljana tretje države. Tako kot načelo nevračanja je treba te interese ustrezno upoštevati v vseh fazah postopka vračanja, bodisi ob sprejetju odločbe o vrnitvi, odločbe o prepovedi vstopa ali ukrepa odstranitve (glej v tem smislu sodbe z dne 8. maja 2018, K. A. in drugi (Združitev družine v Belgiji), C‑82/16, EU:C:2018:308, točka 104; z dne 14. januarja 2021, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Vrnitev mladoletnika brez spremstva), C‑441/19, EU:C:2021:9, točka 44; z dne 22. novembra 2022, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Odstranitev – Medicinska konoplja), C‑69/21, EU:C:2022:913, točka 91, in z dne 27. aprila 2023, M. D. (Prepoved vstopa na Madžarsko), C‑528/21, EU:C:2020:341, točke od 89 do 91) bodisi ob pridržanju za namene odstranitve.
80
Iz tega sledi, da mora pristojni pravosodni organ pri preverjanju izpolnjevanja pogojev za zakonitost pridržanja, po potrebi po uradni dolžnosti, preveriti, po eni strani, ali navedeni interesi nasprotujejo pridržanju zadevnega nezakonito prebivajočega državljana tretje države in, po drugi strani, ali navedeni interesi nasprotujejo temu, da se je ta odstranjen na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi.
81
Ta razlaga je podkrepljena s ciljem člena 5 Direktive 2008/115. Kot potrjujeta uvodni izjavi 22 in 24 te direktive, je cilj tega člena 5 to, da se v okviru postopka vračanja, ki ga določa ta direktiva, zagotovi spoštovanje številnih temeljnih pravic, vključno s pravico do družinskega življenja in temeljnimi otrokovimi pravicami, kot so določene v členih 7 in 24 Listine. Iz tega sledi, da navedenega člena 5 glede na njegov cilj ni mogoče razlagati ozko (glej v tem smislu sodbo z dne 11. marca 2021, État belge (Vrnitev enega od mladoletnikovih staršev), C‑112/20, EU:C:2021:197, točka 35).
82
Poleg tega, drugače kot varstvo pred vsakršnim nečloveškim in ponižujočim ravnanjem, ki je določeno v členu 4 Listine, pravice, zagotovljene s členoma 7 in 24 Listine, niso absolutne in so zato lahko predmet omejitev pod pogoji, določenimi v členu 52(1) Listine (sodba z dne 22. februarja 2022, Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Enotnost družine – Že priznana zaščita), C‑483/20, EU:C:2022:103, točka 36).
83
Poleg tega je treba opozoriti, da je nezakonito prebivajoči državljan tretje države dolžan lojalno sodelovati in mora zato pristojni nacionalni organ čim prej obvestiti o vseh upoštevnih spremembah v zvezi s svojim družinskim življenjem (glej v tem smislu sodbo z dne 8. maja 2018, K. A. in drugi (Združitev družine v Belgiji), C‑82/16, EU:C:2018:308, točke od 103 do 105).
84
Glede na navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člena 5 in 15 Direktive 2008/115 v povezavi s členoma 6 in 7, členom 24(2) in členom 47 Listine razlagati tako, da je nacionalno sodišče, ki mora opraviti nadzor zakonitosti pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države za namene njegove odstranitve na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi, dolžno, po potrebi po uradni dolžnosti, preučiti, ali največje koristi otroka in družinsko življenje iz člena 5(a) in (b) te direktive tej odstranitvi nasprotujejo.
Stroški
85
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
1.
Člena 5 in 15 Direktive 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav v povezavi s členom 6, členom 19(2) in členom 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
je treba razlagati tako, da
je nacionalno sodišče, ki mora opraviti nadzor zakonitosti pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države za namene njegove odstranitve na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi, dolžno, po potrebi po uradni dolžnosti, preučiti, ali načelo nevračanja tej odstranitvi nasprotuje.
2.
Člena 5 in 15 Direktive 2008/115 v povezavi s členoma 6 in 7, členom 24(2) in členom 47 Listine o temeljnih pravicah
je treba razlagati tako, da
je nacionalno sodišče, ki mora opraviti nadzor zakonitosti pridržanja nezakonito prebivajočega državljana tretje države za namene njegove odstranitve na podlagi pravnomočne odločbe o vrnitvi, dolžno, po potrebi po uradni dolžnosti, preučiti, ali največje koristi otroka in družinsko življenje iz člena 5(a) in (b) te direktive tej odstranitvi nasprotujejo.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.