Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
R. NORKUS
представено на 12 февруари 2026 година(1)
Дело C‑67/25
Staatsanwaltschaft Saarbrücken
Наказателно производство
срещу
R,
N,
K
(Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Saarbrücken (Областен съд Саарбрюкен, Германия)
„ Преюдициално запитване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна — Регламент (ЕС) № 833/2014 — Член 2е, параграф 1 — Забрана за разпространяване на съдържание от някои юридически лица, образувания или органи — Разпространяване на това съдържание от физически лица на уебсайт, от който генерират приходи само под формата на доброволни вноски “
I.      Въведение
1.        Настоящото преюдициално запитване, отправено от Landgericht Saarbrücken (Областен съд Саарбрюкен, Германия) на основание член 267 ДФЕС, има за предмет тълкуването на член 2е, параграф 1 от Регламент (ЕС)
№ 833/2014 на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна(2), изменен с Регламент (ЕС) 2022/350 на Съвета от 1 март 2022 година(3) (наричан по-нататък „Регламент № 833/2014“). С тази разпоредба на операторите се забранява излъчването или предоставянето на възможност, улесняването или допринасяне по друг начин за излъчването на каквото и да е съдържание от образуванията или органите, изброени в приложение XV към този регламент, по-специално чрез способи като кабел, сателит, телевизия през интернет протокол, доставчици на интернет услуги, платформи или приложения за споделяне на видеоклипове в интернет.
2.        Запитването е отправено в рамките на наказателно производство срещу няколко лица, заподозрени, че са образували организирана престъпна група и са излъчили чрез публичен блог различно съдържание, включително видеоматериали от медиен канал, за който се прилага тази забрана. Въпреки че достъпът до уебсайта е безплатен, управляващите го лица искат дарения, които са им донесли общо сума над 60 000 евро. В този контекст запитващата юрисдикция иска да се установи обхватът на понятието „оператор“, съдържащо се в посочената разпоредба, и по-специално дали то обхваща и физическите лица, които управляват уебсайт, без да генерират от него други приходи освен доброволни вноски.
3.        Ключовият въпрос ще бъде да се определи обхватът на понятието „оператор“ по смисъла на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 в контекст, белязан от необходимостта за засилване на ефективността на мерките на Съюза за противодействие на дезинформацията(4) и пропагандата от държавни източници. Съдът ще трябва да уточни дали това понятие може да се прилага спрямо физически лица, които управляват уебсайт, без да извършват икономическа дейност, но като излъчват забранено съдържание, и по този начин да определи границите на отговорността на онлайн участниците при прилагането на европейските санкции. Така целта ще бъде да се осигури последователно и оперативно прилагане на ограничителните мерки в цифровото пространство, като същевременно се гарантира спазването на принципите на правовата държава и на правната сигурност, за да се избегне твърде тясно или непредвидимо тълкуване, което би застрашило тяхната ефективност.
II.    Правна уредба
А.      Правото на Съюза
1.      Регламент № 833/2014
4.        Съгласно член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014:
„На операторите се забранява излъчването или предоставянето на възможност, улесняването или допринасяне по друг начин за излъчването на каквото и да е съдържание от юридическите лица, образуванията или органите, изброени в приложение XV, включително чрез предаване или разпространение чрез какъвто и да е способ, като кабел, сателит, телевизия през интернет протокол, доставчици на интернет услуги, платформи или приложения за споделяне на видеоклипове в интернет, независимо дали са нови или вече инсталирани“.
5.        Член 8, параграф 1 от този регламент предвижда:
„Държавите членки установяват правила относно санкциите, включително по целесъобразност наказателно-правните
санкции, приложими за нарушение на разпоредбите на настоящия регламент, и вземат всички необходими мерки, за да осигурят тяхното прилагане […]“.
6.        Член 12 от посочения регламент гласи:
„Забранява се съзнателното и умишлено участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на забрани в настоящия регламент […]“.
7.        В приложение XV към същия регламент, озаглавено „Списък на юридическите лица, образуванията или органите, посочени в член 2е“, фигурира по-специално наименованието „RT — Russia Today Germany“.
2.      Регламент 2022/350
8.        В съображения 4—10 от Регламент 2022/350 се посочва следното:
„(4)      В заключенията си от 24 февруари 2022 г. Европейският съвет осъди по възможно най-категоричен начин непровокираната и неоправдана военна агресия на Руската федерация срещу Украйна. […] Европейският съвет призова Русия и подкрепяните от Русия въоръжени формирования да прекратят своята дезинформационна кампания.
(5)      В заключенията си от 10 май 2021 г. Съветът [на Европейския съюз] подчерта необходимостта от по-нататъшно укрепване на устойчивостта на Съюза и на държавите членки, както и на способността им да се борят с хибридните заплахи, включително дезинформацията, като се гарантират координираното и интегрирано използване на съществуващите и възможните нови инструменти за борба с хибридните заплахи на равнището на Съюза и на държавите членки, както и възможни ответни действия в областта на хибридните заплахи, включително, наред с другото, на чуждестранна намеса и операции за оказване на влияние, които могат да включват превантивни мерки, както и налагането на разходи на враждебни държавни и недържавни участници.
(6)      Руската федерация предприе системна международна кампания за медийна манипулация и изопачаване на фактите, за да засили стратегията си за дестабилизация на съседните ѝ държави и на Съюза и неговите държави членки. По-специално мишена на пропагандата многократно и последователно бяха европейски политически партии, особено по време на изборите, като мишена са и гражданското общество, лицата, търсещи убежище, руски етнически малцинства, полови малцинства, както и функционирането на демократичните институции в Съюза и неговите държави членки.
(7)      С цел да обоснове и подкрепи агресията си срещу Украйна, Руската федерация предприе продължителни и съгласувани пропагандни дейности, насочени към гражданското общество в Съюза и в съседните държави, като сериозно изопачава и манипулира фактите.
(8)      Тези пропагандни дейности се осъществяват чрез редица медии под постоянния пряк или непряк контрол на ръководството на Руската федерация. Подобни действия представляват съществена и пряка заплаха за обществения ред и сигурността на Съюза.
(9)      Споменатите медии са от съществено значение и допринасят за обосноваването на агресията срещу Украйна и за подкрепата на тази агресия, както и за дестабилизирането на съседните на Украйна държави.
(10)      С оглед на сериозната обстановка и в отговор на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, е необходимо в съответствие с основните права и свободи, признати в Хартата на основните права, по-специално с правото на свобода на изразяване на мнение и на свобода на информация, както е признато в член 11 от нея, да се въведат допълнителни ограничителни мерки за спешно преустановяване на дейността по излъчване на такива медии в Съюза, или на излъчванията им, насочени към Съюза. Тези мерки следва да се запазят докато се сложи край на агресията срещу Украйна и докато Руската федерация и свързаните с нея медии престанат да извършват пропагандни действия срещу Съюза и неговите държави членки“.
Б.      Германското право
9.        Съгласно член 18, параграф 1, точка 1, буква b) от Außenwirtschaftsgesetz (Закон за външната търговия) от 6 юни 2013 г.(5), в приложимата му към спора по главното производство редакция, всеки, който наруши забрана за излъчване, предаване, разпространение или за предоставяне на други услуги, съдържаща се в пряко приложим правен акт на Европейските общности или на Европейския съюз, който е публикуван в Официален вестник на Европейските общности или в
Официален вестник на Европейския съюз и служи за изпълнение на мярка за икономическа санкция, приета от Съвета в областта на общата външна политика и политика на сигурност, се наказва с лишаване от свобода от три месеца до пет години.
10.      Съгласно член 18, параграф 7, точка 2, първо предложение от този закон, който извършва действията по параграф 1 по занятие, се наказва с лишаване от свобода не по-малко от една година.
III. Обстоятелствата в основата на спора в главното производство, главното производство и преюдициалният въпрос
11.      Главното производство е образувано след разследване на три физически лица — R, N и K, които през 2023 г. са разпространявали четири пъти чрез блога „Live-Ticker“, публично достъпен на уебсайта www.traugott-ickeroth.com (наричан по-нататък „уебсайтът traugott-ickeroth“), видеоматериали от канала RT Deutschland. Тъй като за публикациите на този канал се прилага забраната за излъчване, предвидена в член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014, съгласно приложимото национално законодателство фактът, че са направени публично достъпни, представлява нарушение, за което се предвижда наказателноправна санкция.
12.      R, който под псевдонима „Traugott Ickeroth“ впрочем издава книги, разпространявани чрез платформата за онлайн търговия „Amazon“, признава в досъдебното производство, че е отговорен за редакционния дизайн на уебсайта traugott-ickeroth.
13.      Публикуваното на този уебсайт съдържание е свободно достъпно. Потребителите обаче са призовавани да подкрепят финансово функционирането на уебсайта чрез дарения. В периода от 1 април 2022 г. до 3 август 2023 г. по съответните банкови сметки на подсъдимите
R и N постъпват множество преводи от различни потребители, отговорили на призива — предимно от едноцифрени до трицифрени суми — на обща стойност от 60 038,65 евро.
14.      Запитващата юрисдикция посочва, че тълкуването на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 е от изключителната компетентност на Съда и че той все още не се е произнесъл по този въпрос. Тя добавя, че тълкуването на понятието „оператор“ по смисъла на тази разпоредба не е очевидно, така че да се изключи всяко основателно съмнение.
15.      В това отношение запитващата юрисдикция се позовава на изготвения от службите на Комисията документ, озаглавен „Consolidated FAQs on the implementation of Council Regulation No 833/2014 and Council Regulation No 269/2014“ (Отговори на най-често задаваните въпроси за прилагането на регламенти № 833/2014 и № 269/2014 на Съвета (консолидиран текст), наричан по-нататък „Насоките на Комисията“), съгласно който понятието „оператор“ визира всяко физическо или юридическо лице или образувание, чиято търговска или професионална дейност е насочена към това да излъчва съдържание или да предоставя възможност, да улеснява или да допринася по друг начин за излъчването на неразрешено съдържание.
16.      По мнение на тази юрисдикция частното събиране на суми, които от гледна точка на гражданското право съставляват дарения, също може да се квалифицира като „професионална дейност“, ако се извършва в такава степен (както в настоящия случай), че да се събират немалки суми, които да позволяват на получателите по този начин да финансират, поне частично, и издръжката си. Според нея такова тълкуване се потвърждава от факта, че целта на призива за дарения е да се генерират финансови средства, предназначени за продължаване на функционирането на уебсайта traugott-ickeroth, и следователно да се създаде траен източник на приходи, което е характерно за професионалната дейност.
17.      Посочената юрисдикция обаче отбелязва, от една страна, че достъпът до този уебсайт по принцип е бил безплатен, т.е. не е зависел от предоставянето на насрещна парична престация от потребителите, и от друга страна, че функционирането му не се е финансирало със средства, независими от доброволните вноски от потребителите, каквито са например обичайните в тази област приходи от реклама. Следователно дейността на подсъдимия R би могла да се квалифицира и като чисто частна дейност.
18.      При тези обстоятелства Landgericht Saarbrücken (Областен съд Саарбрюкен) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 2е, параграф 1 от [Регламент № 833/2014] да се тълкува в смисъл, че „оператори“ за целите на тази разпоредба са и физически лица, които чрез управляван от тях уебсайт генерират приходи само под формата на доброволни вноски от трети лица (дарения или подаръци)?“.
IV.    Производството пред Съда
19.      Актът за преюдициално запитване от 20 декември 2024 г. постъпва в секретариата на Съда на 31 януари 2025 г.
20.      К и R като подсъдими в главното производство, Staatsanwaltschaft Saarbrücken (Прокуратура Саарбрюкен, Германия), френското, естонското и латвийското правителство, както и Европейската комисия представят писмени становища в срока по член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз.
21.      В съответствие с член 76, параграф 2 от процедурния си правилник Съдът решава да не провежда съдебно заседание за изслушване на устните състезания.
V.      Правен анализ
А.      Предварителни бележки
22.      Европейският съюз, който се основава на ценностите, прогласени в член 2 ДЕС — и по-конкретно свободата, демокрацията и плурализма — отдава основно значение на зачитането на свободата на изразяване на мнение и на информация. Правото на Съюза утвърждава това схващане, като в член 11 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) признава защитата на тези свободи като основен елемент от правния ред на Съюза. Отворените и демократични общества обаче продължават да бъдат уязвими по отношение на излъчването на дезинформация, особено когато тя се използва умишлено за манипулиране на общественото мнение и оказване на влияние върху демократичния процес(6).
23.      Агресивната война, водена от Руската федерация срещу Украйна в нарушение на международното право, изправя Съюза пред безпрецедентни предизвикателства(7). С цел Русия да плати по-висока цена за действията си за подкопаване на териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, както и с цел насърчаване на мирното уреждане на кризата(8) Съюзът приема редица ограничителни мерки срещу някои физически и юридически лица(9). Той прилага и инструменти за повишаване на устойчивостта на Съюза на хибридни заплахи, включително на кампаниите за дезинформация и манипулиране на информацията, оркестрирани от Руската федерация.
24.      По-конкретно, тези инструменти включват мерките, предвидени в Регламент № 833/2014, които преустановяват дейността по излъчване на някои медии, действащи от името на Руската федерация и провеждащи чрез дезинформационни кампании стратегия за дестабилизация на Съюза и на неговите държави членки, сред които каналът RT Deutschland(10). Обосноваването на тези мерки, които, по-конкретно, ограничават правото на свобода на изразяване и информация, се състои в сериозна и пряка заплаха за обществения ред и сигурността на Съюза, каквато представляват такива пропагандни дейности(11). Член 52, параграф 1 от Хартата допуска такива ограничения(12).
25.      Разглежданото дело се вписва в по-широкия контекст на борбата на Съюза с дезинформационните кампании във връзка с руско-украинския конфликт, тъй като от Съда се иска да се произнесе по въпроса дали член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 трябва да се разбира в смисъл, че „оператори“ за целите на тази разпоредба са и физически лица, които чрез управляван от тях уебсайт генерират приходи само под формата на доброволни вноски от трети лица (дарения или подаръци).
26.      Както отбелязах по-горе, във въведението си(13), ефективността на ограничителните мерки е поставена на изпитание, както и основните принципи на правовата държава, поради което с оглед на принципа nullum crimen, nulla poena sine lege certa следва да се определят точно действията, които могат да доведат до налагане на санкции с наказателноправен характер. Този принцип, закрепен в член 49, параграф 1 от Хартата, изисква законодателят да определи с достатъчна точност действията, които представляват нарушение, както и приложимите за тях санкции, за да се гарантира, че определянето на наказуемите деяния е от компетентността на законодателния орган, без обаче да се изключва тълкуването на съда, при условие че то остава предвидимо и строго ограничено от правния текст(14).
27.      Както припомня Съдът, принципът на законоустановеност на престъпленията и наказанията, който изисква яснота и предвидимост на наказателноправната разпоредба, не допуска да се образува наказателно производство за действия, чиято укоримост не произтича ясно и недвусмислено от закона(15). Този принцип има за цел и да гарантира предвидимостта и правната сигурност на гражданите, като им дава възможност да установят към момента на действията си наказателноправните последици, които биха могли да последват от тях. Този въпрос е от особено значение в контекст като разглеждания по настоящото дело, в който член 8 от Регламент № 833/2014 задължава държавите членки да установят системата от санкции, включително, когато е уместно, от наказателноправен характер, приложими при нарушение на разпоредбите на този регламент. Настоящото заключение има за цел да изясни обхвата на член 2е, параграф 1 от посочения регламент.
28.      Ще разгледам този въпрос, след като изложа изразените от Staatsanwaltschaft Saarbrücken (Прокуратура Саарбрюкен) резерви относно допустимостта на преюдициалното запитване.
Б.      По допустимостта
29.      Без да посочва формално недопустимостта на преюдициалния въпрос, Прокуратура Саарбрюкен все пак оспорва необходимостта от него. От една страна, Прокуратурата поддържа, че решението за започване на съдебната фаза на производството пред компетентния състав на запитващата юрисдикция все още може да бъде обжалвано по съдебен ред съгласно националното право, поради което не било окончателно. От друга страна, Прокуратурата счита, че не е необходимо Съдът да бъде сезиран с преюдициален въпрос относно тълкуването на понятието „оператор“ по смисъла на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014, тъй като класическите методи за тълкуване на правото на Съюза според нея позволяват да се изведе значението, което впрочем изглежда очевидно.
30.      В това отношение, на първо място, следва да се припомни, че в рамките на преюдициално производство с оглед на разпределението на функциите между Съда и националните юрисдикции не е от компетентността на последния да проверява дали актът за преюдициално запитване е постановен в съответствие с националните съдоустройствени и съдопроизводствени правила. Съдът е длъжен да се съобразява с акта за преюдициално запитване, постановен от юрисдикция на държава членка, доколкото той не е отменен в рамките на евентуално предвидените в националното право способи за правна защита(16).
31.      Нищо в представените на Съда материали по делото не позволява да се предположи, че в случая актът за преюдициално запитване е отменен.
32.      На второ място, макар Прокуратура Саарбрюкен да е целяла да поддържа, че преюдициално запитване може да бъде отправено след изчерпване на вътрешноправните средства за защита, подобна теза не може да бъде възприета. Всъщност възможността да се оспорват национални актове съгласно нормите на вътрешното право, не може да ограничи правомощието на националния съд да сезира Съда с преюдициално запитване, ако той счита, че висящо пред него дело повдига въпроси относно тълкуването на разпоредби на правото на Съюза, изискващи решение на Съда(17). Напротив, предвид функционирането на системата за сътрудничество между Съда и националните юрисдикции, установена с член 267 ДФЕС, трябва да се признае на националната юрисдикция правомощието да сезира Съда на всеки етап от производството, който счита за подходящ, с преюдициални въпроси, които намира за необходими за решаването на отнесения до нея спор(18).
33.      В този контекст е важно да се подчертае, че това правомощие е в помощ на националната юрисдикция, независимо от преценката на страните за необходимостта от подобен подход. Следователно по никакъв начин не е забранено на национална юрисдикция да постави на Съда преюдициален въпрос, отговорът на който по мнението на страните в главното производство не оставя място за никакво разумно съмнение. Дори да се приеме за установено, че такъв въпрос не е свързан със затруднения при тълкуването, той обаче не може да бъде обявен за недопустим(19).
34.      На трето място, следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика, когато преюдициален въпрос, отправен от национална юрисдикция, се отнася до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе по този въпрос. Съдът може да откаже да се произнесе по такъв въпрос само когато е съвсем очевидно, че исканото тълкуване или преценката на валидността на разпоредба на правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или предмета на спора по главното производство, когато проблемът е от хипотетично естество или когато Съдът не разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси(20).
35.      Настоящият случай обаче не е такъв, тъй като запитващата юрисдикция е изложила в достатъчна степен релевантността на преюдициалния въпрос за преценката на наказателната отговорност на подсъдимите.
36.      Както е видно от акта за преюдициално запитване, запитващата юрисдикция изразява несигурност по въпроса дали подсъдимите могат да се считат за „оператори“ по смисъла на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014. С оглед на обстоятелството, че Насоките на Комисията предполагат наличието на „търговска или професионална дейност“, според тази юрисдикция не е очевидно, че на този въпрос трябва да се отговори утвърдително. От една страна, използването на уебсайта по принцип е безплатно, а от друга страна, функционирането му се финансира чрез доброволни вноски. Макар посочената юрисдикция да е склонна да приеме, че
поведението на подсъдимите попада в материалното приложно поле на тази разпоредба, тя отправя до Съда искане за окончателно изясняване.
37.      Поради това според мен преюдициалното запитване трябва да се приеме за допустимо.
В.      По същество
1.      По тълкуването на понятието „оператор“ по смисъла на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014
38.      С единствения си въпрос запитващата юрисдикция иска от Съда да определи обхвата на понятието „оператор“, съдържащо се в член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014. Тук следва да се отбележи, че този термин не е определен нито в този регламент, нито чрез препращане към евентуални определения в правото на държавите членки. Също така до момента посоченият термин не е тълкуван в практиката на Съда.
39.      Съгласно постоянната съдебна практика както от изискването за еднакво прилагане на правото на Съюза, така и от принципа за равенство следва, че разпоредба от правото на Съюза, чийто текст не съдържа изрично препращане към правото на държава членка с оглед на определяне на нейния смисъл и обхват, трябва по принцип да получи самостоятелно и еднакво тълкуване навсякъде в Съюза. Такова тълкуване трябва да се направи, като се отчетат не само текстът на разпоредбата, но и нейният контекст и целта на правната уредба, от която тя е част(21). Ето защо по-нататък в настоящото заключение за тълкуването на понятието „оператор“
ще се основавам на признатите от практиката на Съда методи за тълкуване.
а)      Граматическо тълкуване
40.      Що се отнася до метода на граматическо тълкуване, следва да се припомни, че определянето на значението и на обхвата на термините, за които правото на Съюза не дава никакво определение, следва да се осъществява в съответствие с обичайното им значение в общоупотребимия език, като се държи сметка за контекста, в който те се използват, и за целите, преследвани от правната уредба, от която те са част(22).
41.      В обичайното си значение понятието „оператор“ се отнася до всяко физическо или юридическо лице, което експлоатира, управлява или осигурява функционирането на дадена услуга или дейност, което предполага функционален контрол или активна намеса в нейното прилагане. Когато се прилага в областта на разгласяването и излъчването на съдържание, то се отнася до всеки участник, който пряко или косвено участва в предоставянето на разположение или предаването на това съдържание на обществеността. Както отбелязват няколко заинтересовани страни в писмените си становища, това понятие се вписва преди всичко в техническа и функционална област. Изходният материал за целите на настоящия анализ се доближава до функционално, а не до строго правно разбиране на това понятие, което включва всеки участник, който чрез техническата си дейност, като например експлоатацията на оборудване, или организационно прави практически възможно излъчването на съдържание, независимо от неговия статут, структура или цел(23).
42.      Въз основа на това тълкуване изглежда, че понятието не е свързано с икономическата дейност, нито a fortiori с търсенето на печалба, а по-скоро с упражняването на контролни, ръководни функции или по управление на процеса на излъчване. Според мен този прочит се подкрепя от използването на понятието „оператор“ в член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 в контекста на излъчващата организация, използвано без определението „икономически“(24). Този терминологичен избор предполага, че законодателят на Съюза е възнамерявал да придаде на това понятие по-широк обхват от този, който се свежда до субектите, преследващи икономическа цел, така че да обхване и физическите лица или образуванията, които фактически участват в излъчването на съдържание, независимо дали дейността им има търговски характер.
43.      Освен това следва да се отбележи, че забраната за излъчване се отнася изрично за платформите и онлайн приложения за споделяне на видеоклипове, т.е. за съвременни начини на излъчване, често използвани от частни лица в рамките на дейности, които не е необходимо да са срещу възнаграждение, включително тези на създатели на онлайн съдържание, например създатели на видеоклипове или инфлуенсъри. Според мен това разширяване на обхвата потвърждава волята на законодателя на Съюза да възприеме едновременно функционален и технологично неутрален подход към понятието „оператор“.
44.      Така от граматическото тълкуване на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 може да се заключи, че понятието „оператор“ трябва да се разбира и като обхващащо физически лица, които разпространяват съдържанието, визирано в тази разпоредба, в рамките на дейност, която не е срещу възнаграждение, като например дейността на оператор на интернет сайт, финансиран с доброволни вноски от трети лица.
45.      Тази преценка не може да бъде поставена под въпрос от факта, че Насоките на Комисията, на които се позовава запитващата юрисдикция в преюдициалното си запитване(25), изглежда, показват противното. Всъщност в тях се уточнява, че „забраната се прилага за всяко физическо или юридическо лице, или орган, упражняващ търговска или професионална дейност“ (курсивът е мой), което би могло да навежда на мисълта, че те въвеждат изискване, което не е предвидено в текста на посочената разпоредба и е насочено да ограничи неоснователно приложното поле ratione personae на разпоредбата.
46.      Това не променя факта, че от една страна, тези насоки не са издадени от Съвета, който е автор на Регламент № 833/2014 и единствено е компетентен да приема ограничителни мерки по силата на предвиденото в член 215, параграф 2 ДФЕС правно основание(26), и от друга страна, както е видно от самото им съдържание, те представляват само „работен документ“, изготвен от службите на Комисията, който има за цел да предостави насоки на националните органи, операторите на Съюза и гражданите относно прилагането и тълкуването на този регламент.
47.      Впрочем в Насоките Комисията изрично признава, че единствено Съдът е компетентен да тълкува правото на Съюза(27). Накрая, следва да се отбележи, както прави Комисията в писменото си становище, че в посочените насоки се подчертава също, че посоченият регламент въвежда широка и пълна забрана, в смисъл че забранява излъчването (lato sensu), като същевременно забранява и на операторите да разрешават, улесняват или по друг начин да допринасят за излъчването(28).
48.      Следователно тези насоки на Комисията не могат нито да променят нормативния обхват на предвидените в Регламент № 833/2014 ограничителни мерки, нито да бъдат определящи за целите на разглежданото в настоящото дело тълкуване.
б)      Контекстуално тълкуване
49.      Възприетото в настоящия случай тълкуване на понятието „оператор“ се подкрепя и от контекстуалното тълкуване. В това отношение следва да се отбележи, че член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 забранява на операторите определени форми на поведение, а именно излъчване на съответното съдържание или даване на възможност, улесняване или допринасяне по какъвто и да е начин за неговото излъчване, по-специално чрез предаване или излъчване чрез различни изрично посочени средства за комуникация. Така текстът на тази разпоредба се отнася до дейност от техническо или организационно естество.
50.      Този член обаче не изисква нито тази дейност да преследва стопанска цел, нито операторът да излъчва съответното съдържание в рамките на професионална дейност, която е от сферата на публичната комуникация. От това следва, че понятието „оператор“ може да обхваща и физически лица, които излъчват информация за развлекателни цели или желаят по концептуални основания или по убеждения да допринесат за формирането на общественото мнение.
51.      Важно е да се отбележи, че материалният обхват на тази разпоредба е особено широк, тъй като, както вече бе посочено, тя забранява разнообразен набор от условия за излъчване на съответното съдържание, независимо дали това излъчване се осигурява пряко от оператора, или с посредничеството на трети лица. Степента на точност на текста ѝ, както и използването на няколко глагола, предназначени да опишат забраненото поведение, свидетелстват за намерението на законодателя на Съюза да възпрепятства излъчването или предоставянето на достъп до посоченото съдържание на територията на Съюза. При това положение тази разпоредба трябва да се разбира като забранителна норма с общ охват, с превантивен характер, предназначен да предотврати всякаква форма на излъчване, независимо дали чрез технически средства, или чрез намесата на трети лица.
52.      Следователно нейната ефективност би била осуетена, ако се приеме, че приложното ѝ поле може да бъде ограничено от допълнителни условия, които не са изрично предвидени в Регламент
№ 833/2014, като например изискването за излъчване на съдържание с цел печалба или в рамките на професионална дейност. Всъщност наличието на икономическо или професионално измерение не следва от нито един елемент от посочената разпоредба, тъй като предвидената в нея забрана е свързана изключително с функцията по излъчване, независимо от правния или икономическия статут на съответния субект. Следователно понятието „оператор“ трябва да се тълкува функционално и технологично неутрално в съответствие с целта на разпоредбата. С други думи, възприетата квалификация зависи изключително от изпълняваната от съответния субект функция в процеса на излъчване, като това тълкуване трябва да се прилага еднакво, независимо от използваните технически средства или използвания начин на финансиране.
53.      Освен това следва да се отбележи, че член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 се различава от други разпоредби на този регламент, които в рамките на въведените с тях ограничителни мерки изрично се позовават на дейности от икономическо естество, дори пряко на икономически оператори. Такъв е по-специално случаят с член 3с, параграф 4 от посочения регламент(29), в който се споменава държавата, в която са регистрирани съответните икономически оператори, в контекста на приемането на национални правила за надлежна проверка във връзка с прилагането на забраната за трансбордиране на втечнен природен газ с произход от Русия или изнасян от Русия(30). Тази редакционна разлика показва, че когато законодателят на Съюза е искал да определи ограничителна мярка до определено икономическо приложно поле, той го е направил изрично. Очевидно обаче не е такъв случаят с член 2е, параграф 1 от същия регламент, чийто общ обхват е израз на волята за възприемане на функционален и технологично неутрален подход към понятието „оператор“, независим от каквито и да било икономически или професионални съображения.
54.      Това тълкуване е в съответствие със системата и последователността на правото на Съюза. Всъщност в други правни актове на Съюза законодателят възприема функционален, а не икономически или институционален подход, за да определи приложното поле на аналогични понятия. Такъв е по-специално случаят с Директива 2010/13/ЕС за аудио-визуалните медийни услуги(31), в член 1, параграф 1, буква г) от която понятието „доставчик на медийна услуга“ е дефинирано като обозначаващо „физическото или юридическото лице, което носи редакционна отговорност за избора на аудио-визуалното съдържание на аудио-визуалната медийна услуга и определя начина, по който тя е организирана“. В това определение не се прави никакво разграничение според правния статут, нито според икономическата цел на дейността на съответния субект, а то се основава изключително на упражняването на ефективен контрол върху подбора и излъчването на съдържание.
55.      Това разглеждане в светлината на Директива 2010/13 се обосновава от систематична гледна точка с факта, че тези два инструмента имат една и съща функционална цел, тъй като имат за цел да ограничат субектите, упражняващи контрол върху излъчването на съдържание пред обществеността. Докато Директива 2010/13 определя редакционните отговорности на „доставчиците на медийни услуги“, член 2е от Регламент № 833/2014 определя „операторите“, чиито дейности по излъчване могат да бъдат предмет на ограничения, когато служат за пропагандни цели, противоречащи на сигурността и обществения ред на Съюза. И в двата случая решаващият критерий е не икономическият характер на дейността, а ефективният контрол над процеса на излъчване(32).
56.      Дори да се вземе предвид нормативният контекст, в който е приет Регламент № 833/2014, е очевидно, че за да се определи дали даден субект може да бъде квалифициран като „оператор“, не може да се вземе предвид дали той упражнява икономическа или професионална дейност. Както естонското правителство уместно отбелязва в писменото си становище, този регламент не цели регламентация на вътрешния пазар, т.е. да уреди вътрешния пазар, а именно отношенията между икономически оператори и потребители, което евентуално би могло да обоснове налагането на забрана на професионалисти да излъчват съдържание, произхождащо от определени пропагандни канали. Напротив, както вече посочих в предварителните си бележки, Регламент № 833/2014 е част от набор от ограничителни мерки, основани на член 215 ДФЕС, чиято цел е по съображения за обществен ред и сигурност незабавно да се прекратят дейностите по излъчване на медии, поставени под постоянния пряк или непряк контрол на ръководителите на Руската федерация(33).
в)      Телеологично тълкуване
57.      Това ни води до тълкуване в светлината на преследваните от законодателя на Съюза цели. В този контекст следва да се припомни, че член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 е въведен с Регламент
2022/350, приет на 1 март 2022 г., като незабавна реакция на започнатата седмица по-рано непровокирана и неоправдана военна агресия на Руската федерация срещу Украйна. При въвеждането на забраната, предвидена в тази разпоредба, Съветът се основава на призива на Европейския съвет към Русия от 24 февруари 2022 г. за прекратяване на кампанията за дезинформация, както и на собствените си заключения от 10 май 2021 г., в които се посочва необходимостта от повишаване на устойчивостта на Съюза и на държавите членки, както и на техния капацитет за борба с хибридните заплахи, включително дезинформацията, както и от засилване на възможните ответни действия в областта на хибридните заплахи, в частност чуждестранната намеса и операциите за информационно влияние.
58.      Забраната с общ характер по член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 отразява волята на законодателя на Съюза да сложи край на водената от Русия кампания за дезинформация, като изключи от територията на Съюза излъчването на определено съдържание. Ефективната защита на обществения ред и сигурността обаче изисква това да не се ограничава само до медиите под държавен контрол, а да се вземат предвид и така наречените „алтернативни“ медии, чиито оператори — съзнателно или не — поемат посока към тази дезинформационна кампания. Пренебрегването на този аспект би означавало да се позволи излъчването на забранено съдържание постепенно да се премести към тези алтернативни канали, като по този начин в крайна сметка се избегне всякакъв вид държавен контрол или надзор(34).
59.      В допълнение, следва да се отбележи, че фактът, че член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 визира доставчиците на интернет услуги, както и платформите и онлайн приложенията за споделяне на видеоклипове, свидетелства за волята на законодателя на Съюза да вземе предвид нарастващото значение, което днес имат цифровите медии за излъчване на информация и новини. Използването на каналите на тези медии обаче крие опасност потребителите да бъдат повлияни при своите мнения, без да разполагат със средства, позволяващи им да оценяват критично истинността на предоставяната им информация. В това отношение някои категории лица, като подрастващи(35) или възрастни хора, са конкретно изложени на риск от манипулация. Следователно наличието на посочения риск, чийто обхват следва да бъде измерен в своята цялост, налага да се приеме, че уебсайтове като разглеждания в главното производство попадат в приложното поле на тази разпоредба.
60.      Дори ако за целите на квалифициране като „оператор“ не е необходимо никакво наличие на икономическа дейност, нито генериране на приходи, контекстът на целта на призива за дарения, който дава възможност за събирането на такива суми, заслужава коментар. Фактът, че някои уебсайтове се финансират по-скоро чрез дарения, отколкото чрез вписан предмет на търговска дейност, оправдава повишена бдителност по отношение на възможното им използване като инструменти за пропагандни цели, по-специално когато става дума за дезинформационни кампании с държавен произход. Всъщност този начин на финансиране се характеризира с липсата на ясно определена правна или институционална рамка, тъй като не се съпътства нито от задължения за финансова прозрачност, нито от контролни механизми, сравними с тези, които се прилагат за професионални медийни оператори. Тази непрозрачност затруднява идентифицирането на финансовите потоци, а оттам и на участниците, които могат да повлияят на редакционната линия или на излъчваното съдържание. По този начин се създава благоприятна среда за намеса на външни интереси, включително на трети държави, които могат да се намесват пряко или непряко в продукции или излъчване на съдържание.
61.      Освен това представянето на тези платформи като „независими“ или „алтернативи“ повишава доверието в тях сред определена общественост, често изпитваща подозрения по отношение на традиционните медии или публичните институции. Тази привидна автентичност придава на посланията им по-голяма убедителна сила, което ги прави още по-трудни за опровергаване, когато разпространяват частично манипулирани или заблуждаващи послания(36). От тази гледна точка искането за независимост, далеч от това да бъде гаранция за неутралност, парадоксално може да се превърне в инструмент за ефективност в услуга на стратегиите за дезинформация.
62.      В този контекст нетърговският характер на финансирането не може да се счита за обикновен неутрален елемент, а като определящ фактор за оценка на риска от манипулиране на информация(37). Този характер е индикатор за структурна уязвимост, който, в съчетание с липсата на надзор и установяването на намерение за „алтернативна“ легитимност, благоприятства излъчването на съдържание, съобразено с целите на чужда пропаганда. Тази конфигурация позволява по-специално да се заобиколят ограничителните мерки, наложени на медиите под държавен контрол, като се използват канали, представени като независими, но функционално интегрирани в стратегията за дезинформация.
63.      Въвеждането чрез тълкуване на изискване за преследване на икономическа цел и дори на търговска цел би могло значително да отслаби обхвата на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014. Подобно изискване, което не е свързано с текста и функционалната логика, възприети от законодателя на Съюза, би довело до изключване от приложното поле на мярката на значителна част от онлайн медиите, които, макар да нямат икономическа цел, участват активно в излъчване на съответното съдържание. Освен това то би създало риск от заобикаляне, тъй като някои оператори биха могли да се позовават на липсата на икономическа цел, за да продължат да разпространяват дезинформационни послания. Така подобно тълкуване би застрашило ефективността и превантивната цел на разпоредбата, която е насочена към възпрепятстване на излъчването на пропагандно съдържание на територията на Съюза, независимо от икономическия статут или начина на финансиране на неговите оператори за радиоизлъчване.
64.      Критерий, основан на преследването на икономическа цел, при всички положения би бил лишен от яснота и предвидимост и поради това би бил трудно съвместим с изискванията за правна сигурност. На практика би било особено сложно да се определи финансовият праг, над който дадена дейност по излъчване би могла да се квалифицира като „икономическа“. Формите на финансиране на онлайн медиите действително са многобройни и често хибридни, тъй като някои платформи разчитат изключително на частни дарения, докато други съчетават приходи от реклама, абонаменти, случайни партньорства или кампании за колективно финансиране(38). При тези условия разграничението между „икономическа“ и „неикономическа“ дейност по необходимост би станало произволно и подлежащо на тълкуване.
65.      Подобна несигурност би застрашила еднаквото прилагане на разпоредбата и би дала възможност за чести спорове, тъй като всеки оператор може да се позове на несигурния, страничен или неправомерен характер на своите ресурси, за да избегне забраната. Въвеждането на количествен или пропорционален праг, основан например на общия размер на даренията или на съотношението между приходите и оперативните разходи, също не би гарантирало правна сигурност, тъй като икономическите положения на операторите варират в зависимост от тяхната големина, структура и целева аудитория.
66.      Освен това въвеждането на такъв критерий би създало очевиден риск от заобикаляне. Съответните оператори биха могли да адаптират модела си на финансиране, за да останат под определения праг, или да използват непреки механизми за финансиране, включително чрез използване на чуждестранни трети страни или платформи. Подобно развитие би лишило мярката от нейната същност и би накърнило нейната превантивна ефективност, като позволи по-нататъшното излъчване на посоченото съдържание под привидна липса на икономическа цел. При това положение приемането на толкова несигурен и лесно манипулируем критерий би било в противоречие с целта за постигане на съгласуваност, прозрачност и ефективност, преследвана с Регламент № 833/2014.
67.      Следва да се приеме, че операторите на уебсайтове, които излъчват забранено съдържание, попадат в приложното поле на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014, включително когато дейността им се финансира изключително или главно чрез доброволни вноски. Такова финансиране всъщност може да играе решаваща роля за поддържането на съществуването и функционирането на тези уебсайтове и следователно да накърни ефективността на ограничителните мерки, приети срещу руските пропагандни медии.
68.      Важно е също така да се предотврати рискът добросъвестни граждани да бъдат подтикнати чрез целенасочени дезинформационни кампании да дадат такъв принос, като по този начин без свое знание бъдат подведени под отговорност за нарушаване на санкционния режим на Съюза и следователно за възможно нарушение или престъпление съгласно националното право. Накрая, умишленото използване на призив за частни дарения в рамките на пропагандно послание, основано на положение на превръщане в пострадал, би довело не само до неутрализиране на практика на приетите от Съюза ограничителни мерки, но и до засилване на обхвата и доверието в дезинформацията на руските държавни медии чрез използването на гражданската подкрепа като средство за информационно влияние.
69.      Макар според мен преследването на икономическа цел да не представлява условие за прилагането на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014, считам, че размерът на получените от оператора дарения все пак може да бъде взет предвид при конкретната преценка на неговата дейност. Всъщност значителна сума — какъвто е случаят по настоящото дело, при който над 60 000 евро са събрани за една година — може да разкрие структурирана организация, както и дейност по редовно излъчване, надхвърляща рамките на обикновено индивидуално или доброволно изразяване.
70.      Такова равнище на финансиране може също така да е признак за икономическа зависимост за обществеността или някои участници, което може да повлияе на излъчваното съдържание или да увеличи реактивността на медиите към външен натиск. В този смисъл, без да се поставя под въпрос неутралността на функционалния критерий, този елемент може да се приеме за релевантен контекстуален показател за преценката на обхвата на извършваната дейност и евентуално на риска от манипулиране на информация или от заобикаляне на ограничителните мерки, наложени на медиите под държавен контрол.
71.      Посочените по-горе аспекти могат да се окажат особено релевантни при разглеждането на евентуалното прилагане на член 12 от Регламент № 833/2014, който забранява дейности, които имат за цел или резултат заобикаляне на приетите от Съюза ограничителни мерки. В този контекст липсата на финансова прозрачност, зависимостта от източници на колективно финансиране или пък твърдението за редакционна независимост могат да бъдат релевантни улики, за да се прецени дали разглежданото поведение обективно може да неутрализира последиците от мерките, предвидени в член 2е от този регламент, и дали субективно се вписва в логиката на заобикаляне на санкциите, наложени на медиите, действащи от името на Руската федерация.
72.      Изглежда обаче трудно да се възприеме предложеното от подсъдимия R тълкуване, че понятието „оператор“ по смисъла на член 2е от Регламент № 833/2014 трябва да зависи от продължителността, обхвата или интензивността на упражняваната дейност. Всъщност текстът на този регламент не съдържа никакво позоваване на такива критерии, което изключва всякакво разграничение между физическите и юридическите лица, участващи в редовна дейност, и тези, чието участие в излъчването е точно определено. Напротив, тълкуването на това понятие трябва да се основава на изключително функционален критерий, свързан с действителната роля в процеса на излъчване или предоставяне на разположение на съответното съдържание.
73.      Преследваната от законодателя на Съюза цел обосновава подобен подход. Член 2е от Регламент № 833/2014 има за цел да предотврати и да забрани всяка форма на излъчване на визираното съдържание, независимо от обхвата или честотата на извършваната от оператора дейност. В настоящия цифров контекст изолирано или от малък мащаб излъчване може да достигне до широка аудитория и да има същия ефект като редовната дейност. Поставянето на прилагането на мярката в зависимост от определена степен на интензивност би означавало да се лиши забраната от нейната ефективност и би създало зони на безнаказаност, които могат да бъдат използвани, за да се заобиколи правната уредба.
74.      Накрая, въвеждането на такъв количествен критерий би било в противоречие с принципа на правна сигурност, тъй като би създало несигурност относно приложното поле на мярката и би застрашило еднаквото ѝ прилагане в рамките на Съюза. Освен това подобен подход би създал опасност да се насърчат практики на укриване или изкуствено раздробяване на дейностите по излъчване, несъвместими с превантивната цел и ефективността, целена с Регламента. Следователно за „оператор“ следва да се счита всяко физическо или юридическо лице, което участва, дори в отделни случаи, в излъчването, предаването или предоставянето на разположение на визираното съдържание, независимо от използваните технически средства и обхвата на намесата. За целите на тази квалификация е без значение дали от това участие такова лице генерира приходи под каквато и да било форма.
75.      Поради това ми се струва, че телеологичното тълкуване на член 2е от Регламент № 833/2014 също подкрепя широкото тълкуване на предвидената в него забрана.
Г.      Допълнителни съображения относно нормативния обхват на забраната по член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014
76.      Предходният анализ, проведен в светлината на текста(39), контекста(40) и целите(41), преследвани с член 2е от Регламент n° 833/2014, води до извода, че понятието „оператор“ в областта на телекомуникациите трябва да се тълкува в широк смисъл. Това понятие се отнася до всяко физическо или юридическо лице, което осигурява техническото и оперативното управление на съобщителни мрежи или услуги или упражнява ефективен контрол върху тяхното функциониране или предоставяне.
77.      Освен това квалификацията „оператор“ по смисъла на тази разпоредба не може да бъде обусловена нито от преследването на икономическа цел, нито от упражняването на професионална дейност, нито пък от нейната продължителност. Тя се отнася и до физически лица, които
управляват уебсайт или излъчват съдържание онлайн, независимо дали генерират приходи само под формата на доброволни вноски от трети лица (дарения или подаръци).
78.      Разбира се, широкото тълкуване на член 2е от Регламент № 833/2014, възприето в настоящия анализ, непременно предполага намеса в упражняването на свободата на изразяване и информация, гарантирана в член 11 от Хартата(42). Всъщност, произтичащата от това забрана за излъчване до известна степен ограничава възможността на съответните оператори да съобщават информация, както и на обществеността да получава информацията. В това отношение следва да се признае релевантността на възраженията на двамата подсъдими относно обхвата на такава забрана.
79.      Следва обаче да се припомни, че съгласно член 52, параграф 1 от Хартата такава намеса е допустима, ако отговаря на предвидените в тази разпоредба условия, а именно да е предвидена в закон, да зачита основното съдържание на съответното право и да отговаря на признати от Съюза цели от общ интерес, при спазване на принципа на пропорционалност. В случая намесата произтича пряко от Регламент № 833/2014, приет на основание член 215 ДФЕС за прилагане на Решение 2014/512/ОВППС(43). Следователно тя е „предвидена в закон“ по смисъла на член 52, параграф 1 от Хартата и се вписва в ясна, достъпна и предвидима нормативна рамка(44).
80.      Целта, която се преследва, е легитимна и от обществен интерес, тъй като става дума за запазване на обществения ред и сигурността на Съюза срещу дезинформационните кампании, които имат за цел да дестабилизират европейските институции и държавите членки чрез манипулиране на информацията(45). Накрая, въпросната мярка спазва принципа на пропорционалност(46), тъй като се ограничава до временна забрана на излъчването на съдържание, което е конкретно определено като пропаганда и дезинформация, без да ограничава свободното движение на друга информация или мнения(47). Следователно тя не засяга същественото съдържание на правото, гарантирано в член 11 от Хартата, а има за цел единствено да предотврати сериозно и пряко засягане на сигурността и обществения ред в Съюза(48).
81.      Ето защо следва да се приеме становището на френското правителство, че възприетото в случая широко тълкуване се вписва в рамката, определена от правото на Съюза. Всъщност това тълкуване остава в съответствие с изискванията, произтичащи както от самия Регламент № 833/2014, така и от общите принципи на правото на Съюза, и по-специално от принципите на законност, правна сигурност и пропорционалност. Освен това то осигурява подходящ баланс между необходимостта от защита на обществения ред и сигурността на Съюза от организирани кампании за дезинформация от името на Руската федерация, от една страна, и защитата на свободата на изразяване на мнение и на информация, закрепена в член 11 от Хартата, от друга страна.
VI.    Заключение
82.      С оглед на всички гореизложени съображения предлагам на Съда да отговори на поставения от Landgericht Saarbrücken (Областен съд Саарбрюкен, Германия) преюдициален въпрос по следния начин:
„Член 2е, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 833/2014 на Съвета от 31 юли 2014 година
относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, изменен с Регламент (ЕС) 2022/350 на Съвета от 1 март 2022 година,
трябва да се тълкува в смисъл, че
понятието „оператори“ за целите на тази разпоредба обхваща и физическите лица, които управляват уебсайт. За целите на тази квалификация е без значение дали от това управление такива лица генерират приходи под каквато и да е форма“.
1      Език на оригиналния текст: френски.
2      ОВ L 229, 2014 г., стр. 1.
3      ОВ L 65, 2022 г., стр. 1.
4      Терминът „дезинформация“ е превод на руската дума „дезинформация“, измислена от съветските разузнавателни служби в началото на 20‑те години на миналия век. Авторството на този термин се приписва на Йосиф Сталин, който умишлено му придал френско звучене, за да му придаде западен произход и по този начин да засили убедителността му. Терминът обозначава стратегическа пропагандна тактика, използвана от КГБ и други съветски агенции за разпространяване на фалшива или подвеждаща информация с цел манипулиране на общественото мнение. За разлика от обикновените лъжи, дезинформацията често смесва истина и неистина, за да предизвика объркване, да подкопае доверието и да дестабилизира противниците (Barela, S., J. Duberry.
Understanding Disinformation Operations in the Twenty-First Century. —
Defending Democracies: Combating Foreign Election Interference in a Digital Age. Oxford, 2021, p. 41).
5      BGBl. 2013 I, стр. 1482.
6      Както отбелязва Общият съд в решения от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 56), и от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 53), пропагандата и дезинформационните кампании могат да разклатят стълбовете на демократичните общества и са неразделна част от модерния военен арсенал.
7      Вж. решение от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 86 и сл.).
8      Вж. съображение 2 от Регламент № 833/2014. Вж. също решение от 28 март 2017 г., Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, т. 123).
9      Вж. заключението ми по дело Čiekuri-Shishki (C‑480/24, EU:C:2025:672, т. 26 и сл.).
10      Приемането на Регламент 2022/350 въз основа на член 215 ДФЕС е в резултат на Решение (ОВППС) 2022/351 на Съвета от 1 март 2022 година за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 65, 2022 г., стр. 5), прието въз основа на член 29 ДЕС.
11      Вж. съображения 8, 10 и 11 от Регламент 2022/350.
12      Вж. решения от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 161 и сл.), и от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 140).
13      Вж. точка 3 от настоящото заключение.
14      Wabnitz, H.‑B., T. Janovsky, L. Schmitt. Handbuch des Wirtschafts- und Steuerstrafrechts, Munich, 2025, vol. 2, pt. 288.
15      Вж. решения от 12 декември 1996 г., X (C‑74/95 и C‑129/95, EU:C:1996:491, т. 25), и от 26 юни 2025 г., Makeleio и Zougla (C‑555/23 и C‑556/23, EU:C:2025:484, т. 89).
16      Решения от 7 ноември 2024 г., Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (C‑326/23, EU:C:2024:940, т. 22), и от 10 юли 2025 г., Farmacija (C‑715/23, EU:C:2025:548, т. 39).
17      Вж. в този смисъл решение от 16 декември 2008 г., Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, т. 93).
18      Вж. в този смисъл решение от 16 юли 2020 г., Adusbef и др. (C‑686/18, EU:C:2020:567, т. 30 и цитираната съдебна практика).
19      Вж. решения от 24 февруари 2022 г., Вива Телеком България (C‑257/20, EU:C:2022:125, т. 42), и от 22 декември 2022 г., Inspectoratul General pentru Imigrări (Закупуване на очила от работник) (C‑392/21, EU:C:2022:1020, т. 26).
20      Вж. решения от 14 октомври 2021 г., Viesgo Infraestructuras Energéticas (C‑683/19, EU:C:2021:847, т. 23), и от 14 май 2024 г., Stachev (C‑15/24 PPU, EU:C:2024:399, т. 82).
21      Вж. решения от 30 април 2014 г., Kásler и Káslerné Rábai (C‑26/13, EU:C:2014:282, т. 37), и от 13 март 2025 г., АПС бета България и Агенция за контрол на просрочени задължения (C‑337/23, EU:C:2025:183, т. 49).
22      Вж. решения от 22 април 2021 г., Austrian Airlines (C‑826/19, EU:C:2021:318, т. 22), и от 16 февруари 2023 г., Заместник изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“ (C‑343/21, EU:C:2023:111, т. 35).
23      В речника Larousse понятието „оператор“ се определя като „предприятие, което експлоатира далекосъобщителна мрежа“. В същия смисъл речникът Duden описва понятието „Betreiber“ като „предприятие, което експлоатира технически съоръжения, икономически предприятия или извършва други подобни дейности“. В Diccionario panhispánico del español jurídico се уточнява, че с понятието „operador“ се обозначава „физическо или юридическо лице, което експлоатира обществени далекосъобщителни мрежи или предоставя далекосъобщителни услуги, достъпни за обществеността“. От своя страна в Cambridge Dictionary понятието „operator“ означава „лице, което по занятие използва и контролира машина или превозно средство“. Накрая, в речника Treccani понятието „operatóre“ се дефинира като „лице, което извършва някои дейности или операции, най-често по обичаен начин“. При класификацията на професиите по принцип става дума за „лицето, което отговаря за функционирането и контрола на някои видове машини, апарати или инсталации, като радио- и телевизионен оператор или оператор на телефонни мрежи“.
24      Следва да се отбележи, че в текста на член 2е, параграф 1 от Регламент № 833/2014 на литовски език се използва терминът „ūkio subjektas“, който препраща към образуванието или лицето, което извършва икономическа дейност. Това препращане обаче не се потвърждава от текстовете на други езици. В текста на полски език на този регламент изобщо не се уточнява към кого е насочена съдържащата се в тази разпоредба забрана, като не се използва никакво допълнение: „Zakazuje się nadawania lub umożliwiania, ułatwiania lub w inny sposób przyczyniania się do nadawania jakichkolwiek treści przez osoby prawne, podmioty lub organy wymienione w załączniku XV […]“. („Забранява се излъчването или предоставянето на възможност, улесняването или допринасяне по друг начин за излъчването на каквото и да е съдържание от юридическите лица, образуванията или органите, изброени в приложение XV“), което предполага обща забрана, независима от адресата ѝ.
25      Вж. точка 15 от настоящото заключение.
26      Вж. решение от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 61 и 62).
27      Обстоятелство, отбелязано и от генерален адвокат Medina в заключението ѝ по дело Jemerak (C‑109/23, EU:C:2024:307, т. 69).
28      Вж. отговора на шестия въпрос в раздел „G.
Sector-specific questions — 1. Media“, на стр. 311 от Насоките.
29      Тази разпоредба е въведена с Регламент (ЕС) 2024/1745 на Съвета от 24 юни 2024 година за изменение на Регламент (ЕС) № 833/2014 относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L, 2024/1745).
30      Важно е да се отбележи, че този довод се основава на граматическо тълкуване, което се потвърждава от текстовете на някои, но не и на всички езици на правния акт на Съюза.
31      Директива на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудио-визуални медийни услуги (Директива за аудио-визуалните медийни услуги) (ОВ L 95, 2010 г., стр. 1).
32      Действително съгласно съображение 21 от Директива 2010/13 тя се отнася до дейности от икономическо естество по смисъла на членове
56 и 57 ДФЕС. Възприетото в него определение за „доставчик на медийна услуга“ обаче се основава на функционален критерий — редакционната отговорност и ефективният контрол върху излъчването — който по аналогия остава релевантен за тълкуването на понятието „оператор“ в член 2е от Регламент № 833/2014.
33      Ferreau, F.
Das EU-Verbot russischer Staatsmedien aus der Perspektive des Medienrechts. —
Verfassungsblog (10.03.2022), подчертава, че предоставянето на аудио-визуални медийни услуги несъмнено може да представлява икономическа дейност. Авторът обаче правилно отбелязва, че въпросните мерки — за разлика от наскоро приетите икономически и финансови санкции — нямат за цел да дисциплинират Русия. Напротив, истинската им цел е „насочена навътре“: те имат за цел да предотвратят дестабилизирането на Съюза чрез излъчване на дезинформация.
34      Spahn, S.
Russia’s Narratives and Disinformation in the War on Ukraine. —
Russia’s War of Aggression against Ukraine,
Baden-Baden, 2023, p. 40, обяснява, че въпреки санкциите, наложени на руските пропагандни медии, те остават достъпни в интернет. RT Deutschland е създало редица уебсайтове с нови имена на домейни, където телевизионната програма също може да се гледа на живо чрез виртуална частна мрежа (VPN). Освен това видеоклиповете на RT са достъпни на няколко онлайн платформи.
35      Garner, I.
Putin’s youth and the TikTok war —
Creating the militarized self in Russian adolescents. —
The Russian-Ukrainian Conflict and War Crimes,
vol. 6, London, 2024, p. 99, обяснява начина, по който руските власти се стремят да милитаризират обществото, като подготвят младите хора за война, по-специално чрез механизмите за социализация, описани в неговия анализ на млади патриотично настроени „тиктокери“.
36      Boberg, S., T. Quandt, T. Schatto-Eckrodt, L. Frischlich.
Pandemic Populism: Facebook Pages of Alternative News Media and the Corona Crisis. — New Media &
Society,
vol. 23, No. 11, 2021, p. 2945.
37      Wright, K., M. Scott, M. Bunce.
Foundation-funded Journalism, Philanthrocapitalism and Tainted Donors —
Journalism Studies, vol. 20, No. 5, 2019, p. 690, разглеждат финансирането на медии с нестопанска цел от фондации и изтъкват редица етични рискове, сред които са зависимостта от лица, които предоставят капитала, както и възможно сближаване между редакционните приоритети на медиите и програмите на фондациите.
38      Vara-Miguel, A., C. Sánchez-Blanco,
C. Sádaba Chalezquer, S. Negredo.
Funding Sustainable Online News: Sources of Revenue in Digital-Native and Traditional Media in Spain —
Sustainability, No. 20, 2021, p. 2, обясняват различните настоящи форми на финансиране на онлайн медиите.
39      Вж. точка 40 и сл. от настоящото заключение.
40      Вж. точка 49 и сл. от настоящото заключение.
41      Вж. точка 57 и сл. от настоящото заключение.
42      Вж. решения от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 143), и от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 111).
43      Решение на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (OB L 229, 2014 г., стр. 13).
44      Вж. решения от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 152), и от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 112).
45      Вж. решения от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 162), и от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 52 и 53).
46      Вж. решения от 27 юли 2022 г., RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 213), и от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 135 и 140).
47      Вж. в този смисъл Baade, B.
The EU’s “Ban” of RT and Sputnik: A Lawful Measure Against Propaganda for War. —
Verfassungsblog (8.03.2022), който подчертава, че съгласно Регламент 2022/350 използването на уебсайтове не е забранено, при условие че те не излъчват забраненото съдържание и не дават възможност, не улесняват или по друг начин не допринасят за неговото излъчване.
48      Вж. решения от 27 юли 2022 г, RT France/Съвет (T‑125/22, EU:T:2022:483, т. 159), и от 26 март 2025 г., A2B Connect и др./Съвет (T‑307/22, EU:T:2025:331, т. 121).