62023CJ0785
TEISINGUMO TEISMO (dešimtoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. birželio 19 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Apmokestinimas – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema – Direktyva 2006/112/EB – Tam tikros su visuomenės interesais susijusios veiklos neapmokestinimas PVM – 132 straipsnis – Viešojo pašto tarnybos – Direktyva 97/67/EB – 12 straipsnis – Universaliųjų pašto paslaugų teikėjas – Sąvokos „viešojo pašto tarnyba“ ir „viešojo intereso paslauga“
Byloje C‑785/23
dėl Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija) 2023 m. gruodžio 18 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2023 m. gruodžio 19 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite
prieš
„Bulgarian posts“ EAD,
dalyvaujant
Varhovna administrativna prokuratura,
TEISINGUMO TEISMAS (dešimtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas D. Gratsias, teisėjai E. Regan (pranešėjas) ir B. Smulders,
generalinis advokatas M. Szpunar,
posėdžio sekretorė R. Stefanova-Kamisheva, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. sausio 24 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalna agentsia za prihodite, atstovaujamo M. Bakalova ir E. Pavlova,
–
„Bulgarian posts“ EAD, atstovaujamos advokati V. D. Gerdzhikov ir M. Peneva,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Herold, M. Ilkova ir J. Szczodrowski,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (OL L 347, 2006, p. 1) 132 straipsnio ir 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo (OL L 15, 1998, p. 14; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 3 t., p. 71), iš dalies pakeistos 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB (OL L 52, 2008, p. 3), 12 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Sofijos skundų ir praktikos mokesčių ir socialinio draudimo srityje direkcijos prie Nacionalinės pajamų agentūros centrinės administracijos direktorius, Bulgarija) (toliau – mokesčių administratorius) ir „Bulgarian posts“ EAD ginčą dėl pranešimo apie mokėtiną papildomą pridėtinės vertės mokestį (PVM), kurio reikalaujama iš šios bendrovės už mokestinį laikotarpį nuo 2015 m. sausio 1 d. iki gruodžio 31 d.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2006/112
3
Direktyvos 2006/112 IX antraštinėje dalyje „Neapmokestinimas PVM“, be kita ko, yra 2 skyrius „Tam tikros su visuomenės interesais susijusios veiklos neapmokestinimas PVM“, kuriame yra 132 straipsnis, o tame straipsnyje numatyta:
„1.   Sandoriai, kurių valstybės narės neapmokestina PVM:
a)
paslaugų, išskyrus keleivių gabenimo ir telekomunikacijų paslaugas, teikimas ir su tuo susijusių prekių tiekimas, kai šį tiekimą ir teikimą vykdo viešojo pašto tarnybos;
<…>“
Direktyva 97/67
4
Direktyvos 97/67 15 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„kadangi su universaliųjų paslaugų teikimu susijusios šios direktyvos nuostatos nepažeidžia universaliųjų paslaugų teikėjų teisės individualiai derėtis dėl sutarčių su klientais sudarymo“.
5
Šios direktyvos 2 straipsnyje nustatyta:
„Šioje direktyvoje vartojamos sąvokos:
1.
pašto paslaugos: paslaugos, kurias sudaro pašto siuntų surinkimas, rūšiavimas, vežimas ir pristatymas;
1a)
pašto paslaugų teikėjas: įmonė, teikianti vieną ar kelias pašto paslaugas;
<…>
13)
universaliųjų paslaugų teikėjas: valstybinis arba privatus pašto paslaugų teikėjas, valstybėje narėje teikiantis universaliąsias pašto paslaugas arba jų dalį, apie kurį pagal 4 straipsnį buvo pranešta [Europos] Komisijai;
<…>
17)
naudotojas: bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris naudojasi teikiamomis pašto paslaugomis būdamas siuntėju arba gavėju;
<…>
19)
pagrindiniai reikalavimai: bendros neekonominio pobūdžio priežastys, dėl kurių valstybė narė gali nuspręsti taikyti tam tikras pašto paslaugų teikimo sąlygas. Šios priežastys yra siunčiamos korespondencijos konfidencialumas, su pavojingų medžiagų vežimu susijęs tinklo saugumas, darbo nuostatų ir sąlygų laikymasis, socialinės apsaugos sistemos, nustatyti įstatymais, taisyklėmis ar administracinėmis nuostatomis ir (arba) nacionalinių socialinių partnerių suderėtomis kolektyvinėmis sutartimis, laikantis Bendrijos ir nacionalinės teisės dokumentų ir, pagrįstais atvejais, duomenų apsauga, aplinkos apsauga bei regioninis planavimas. Duomenų apsauga gali apimti asmens duomenų apsaugą, perduodamos arba saugomos informacijos konfidencialumą bei privataus gyvenimo neliečiamumą;
20)
paslaugos, teikiamos pagal vienetinį tarifą: pašto paslaugos, kurių tarifas už individualias pašto siuntas nustatytas universaliųjų paslaugų teikėjo (‑ų) bendrosiose paslaugų nuostatose ir sąlygose“.
6
Minėtos direktyvos 3 straipsnyje nustatyta:
„1.   Valstybės narės užtikrina, kad naudotojai turėtų teisę į universaliąsias paslaugas, apimančias apibrėžtos kokybės visoje teritorijoje visiems naudotojams prieinamomis kainomis nenutrūkstamai teikiamas pašto paslaugas.
<…>
3.   Valstybės narės imasi priemonių, skirtų užtikrinti, kad universaliosios paslaugos būtų garantuojamos ne mažiau kaip penkias darbo dienas per savaitę, išskyrus išskirtinėmis laikomas aplinkybes ar geografines sąlygas, ir kad jos apimtų bent:
–
vieną surinkimą,
–
vieną pristatymą į kiekvieno fizinio arba juridinio asmens namus ar patalpas, arba, taikant leidžiančią nukrypti nuostatą, – į tam tikslui įrengtas vietas, laikantis nacionalinės reguliavimo institucijos nuožiūra nustatytų sąlygų.
Apie bet kokią išimtį arba nukrypimą nuo reikalavimų, kuriuos pagal šią straipsnio dalį leidžia nacionalinė reguliavimo institucija, privalu pranešti Komisijai ir visoms nacionalinėms reguliavimo institucijoms.
4.   Kiekviena valstybė narė užtikrina būtinas priemones šių universaliųjų paslaugų teikimui:
–
pašto siuntų iki 2 kg surinkimą, rūšiavimą, pervežimą ir pristatymą,
–
siuntinių iki 10 kg, surinkimą, rūšiavimą, pervežimą ir pristatymą,
–
registruotųjų ir įvertintųjų siuntų paslaugas.
5.   Nacionalinės reguliavimo institucijos gali padidinti universaliosioms paslaugoms priskiriamų pašto siuntinių svorio ribą iki bet kurio svorio, neviršijančio 20 kg, bei nustatyti specialią tokių siuntinių pristatymo į namus tvarką.
Neatsižvelgiant į konkrečios valstybės narės nustatytą universaliosioms paslaugoms priskiriamų siuntinių svorio ribą, valstybės narės turi užtikrinti, kad jų teritorijoje būtų pristatomi iš kitų valstybių narių gauti pašto siuntiniai, sveriantys iki 20 kg.
6.   Didžiausi ir mažiausi tokių pašto siuntų matmenys turi atitikti matmenis, nustatytus Pasaulinės pašto sąjungos priimtose atitinkamose nuostatose.
7.   Šiame straipsnyje apibrėžtos universaliosios paslaugos apima vidaus ir tarptautines paslaugas.“
7
Tos pačios direktyvos 5 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa suformuluota taip:
„Kiekviena valstybė narė imasi priemonių užtikrinti, kad universaliųjų paslaugų teikimas atitiktų tokius reikalavimus:
<…>
–
ta pati paslauga naudotojams būtų siūloma panašiomis sąlygomis“.
8
Direktyvos 97/67 12 straipsnyje nustatyta:
„Valstybės narės imasi priemonių, užtikrinančių, kad kiekvienos paslaugos, sudarančios dalį universaliųjų paslaugų, tarifai atitiktų šiuos principus:
–
kainos privalo būti prieinamos ir tokios, kad visi naudotojai, neatsižvelgiant į jų geografinę buvimo vietą ir atsižvelgiant į konkrečias nacionalines sąlygas, galėtų naudotis teikiamomis paslaugomis. Valstybės narės gali toliau taikyti arba nustatyti nemokamų pašto paslaugų teikimą akliesiems ir silpnaregiams,
–
kainos privalo būti orientuotos į sąnaudas ir skatinti veiksmingą universaliųjų paslaugų teikimą. Kai tai būtina dėl su visuomenės interesais susijusių priežasčių, valstybės narės gali nuspręsti taikyti vienodą tarifą vidaus ir (ar) tarptautinėms pašto paslaugoms, teikiamoms pagal vienetinį tarifą, taip pat kitoms pašto siuntoms,
–
vienodo tarifo taikymas neatima iš universaliųjų paslaugų teikėjo (‑ų) teisės sudaryti su naudotojais individualias sutartis dėl kainų,
–
tarifai privalo būti skaidrūs ir nediskriminaciniai,
–
taikydami specialius tarifus, pavyzdžiui, paslaugoms verslo klientams, didelių kiekių siuntėjams ir tiems, kurie surenka įvairių naudotojų paštą, šiems tarifams ir su jais susijusioms sąlygoms universaliųjų paslaugų teikėjai turi taikyti skaidrumo ir nediskriminavimo principus. Tarifai ir su jais susijusios sąlygos vienodai taikomi tarp skirtingų trečiųjų šalių bei tarp trečiųjų šalių ir universaliųjų paslaugų teikėjų, teikiančių lygiavertes paslaugas. Tokiais, tarifais taip pat gali naudotis naudotojai, ypač individualūs naudotojai bei mažos ir vidutinės įmonės, siunčiantys paštą panašiomis sąlygomis.“
Bulgarijos teisė
ZDDS
9
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (Pridėtinės vertės mokesčio įstatymas; toliau – ZDDS) 49 straipsnio 2 punkte numatyta, kad universaliųjų pašto paslaugų teikimas Zakon za poshtenskite uslugi (Pašto paslaugų įstatymas; toliau – ZPU) nustatytomis sąlygomis ir tvarka yra neapmokestinamas PVM paslaugų teikimas.
Pridėtinės vertės mokesčio įstatymo įgyvendinamasis teisės aktas
10
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Pravilnik za prilagane na Zakona za danak varhu dobavenata stoynost (Pridėtinės vertės mokesčio įstatymo įgyvendinamasis teisės aktas) 43 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Universaliosios pašto paslaugos, kaip jos suprantamos pagal [ZDDS] 49 straipsnio 2 punktą, yra universaliosios pašto paslaugos, kaip jos suprantamos pagal ZPU 4 skyriaus I skirsnį.“
ZPU
11
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos ZPU 15 straipsnis suformuluotas taip:
„1. [Komisia za regulirane na saobshteniata (Ryšių reguliavimo komisija, toliau – Reguliavimo komisija)] reglamentuoja pašto paslaugų teikimą pagal šį įstatymą ir:
<…>
7.
nustato standartus, atitinkančius galiojančius Bulgarijos ir Europos standartus dėl universaliųjų pašto paslaugų kokybės ir paslaugų veiksmingumo, ir savo sąskaita užtikrina, kad jų įgyvendinimą kasmet vertintų nepriklausoma organizacija;
<…>
20.
susitaria dėl prieigos prie pašto operatoriaus, įpareigoto teikti universaliąsias pašto paslaugas, tinklo kainų;
21.
transporto, informacinių ir ryšių technologijų ministrui pateikus motyvuotą prašymą raštu, teikia informaciją, būtiną valstybės politikai pašto paslaugų srityje vykdyti.
<…>“
12
Pagal pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šio įstatymo 21 straipsnio 1 dalį:
„Pašto operatoriai užtikrina, kad naudotojai turėtų vienodas galimybes naudotis pašto paslaugomis pašto paslaugų teikimo vietose, ir privalomai nustato su naudotojais sudarytos sutarties bendrąsias sąlygas. Individualių sutarčių su naudotojais pasirašyti nebūtina.“
13
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šio įstatymo 24 straipsnyje nustatyta:
„Universaliųjų pašto paslaugų teikimą užtikrina pašto operatorius, kuriam pagal įstatymą nustatytas įpareigojimas teikti šias paslaugas visoje šalies teritorijoje per jo organizuojamą ir valdomą pašto tinklą.“
14
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šio įstatymo 32 straipsnyje nustatyta:
„Universalioji pašto paslauga – tai paslauga, kuri yra nenutrūkstamai teikiama nustatytomis darbo valandomis ir kurios kokybė atitinka 15 straipsnio 1 dalies 7 punkte nurodytus standartus prieinamomis kainomis, kiekvienam naudotojui šalies teritorijoje suteikiant galimybę ja naudotis, nepriklausomai nuo jo geografinės padėties.“
15
Pagal pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos ZPU 33 straipsnio 1 dalį:
„Universaliosios pašto paslaugos teikiamos kiekvieną darbo dieną, ne mažiau kaip 5 dienas per savaitę <…>“
16
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šio įstatymo 34 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Universaliosios pašto paslaugos apima šias pašto paslaugų rūšis:
1.
nacionalinių ir tarptautinių pašto siuntų priėmimas, vežimas ir pristatymas:
a)
korespondencijos siuntų – iki 2 kg;
b)
mažų siuntinių – iki 2 kg;
<…>
d)
spaudinių – iki 5 kg;
e)
akliesiems ir silpnaregiams skirtų siuntų – iki 7 kg;
2.
nacionalinių ir tarptautinių pašto siuntinių iki 20 kg priėmimas, vežimas ir pristatymas;
<…>
4.
papildomos „registruotos“ ir „deklaruotos vertės“ paslaugos.“
17
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šio įstatymo 36 straipsnio 1 ir 2 dalys suformuluotos taip:
„1.   34 straipsnyje nurodytos pašto siuntos ir pašto siuntiniai pristatomi: į gavėjų pašto dėžutes, įrengtas paskirties adresu; pašto skyrius; kitus pašto tinklo padalinius; vietas ar patalpas, dėl kurių susitarė pašto operatoriai ir naudotojai.
2.   Šio straipsnio 1 dalyje nurodytų pašto siuntų ir pašto siuntinių pristatymo sąlygos nustatomos [Reguliavimo komisijos] nustatytomis bendrosiomis taisyklėmis.“
18
Pagal pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šio įstatymo 38 straipsnį:
„Neuniversaliosios pašto paslaugos apima:
1.
reklaminių pašto siuntų priėmimą, vežimą ir pristatymą;
2.
hibridines pašto paslaugas;
3.
kurjerių paslaugas,
4.
pašo perlaidas.“
19
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos ZPU 66 straipsnyje nustatyta:
„1. Kiekvienos rūšies universaliųjų pašto paslaugų kainos nustatomos ir taikomos pagal Ministrų tarybos nutarime nustatytas taisykles. Nutarimo projektą parengia [Reguliavimo komisija].
2. 1 dalyje nurodytos taisyklės turi atitikti šiuos principus:
1)
vienodos kainos už vienodas paslaugas visoje nacionalinėje teritorijoje;
2)
vartotojų lygybė;
3)
prieinamos kainos;
4)
atsižvelgiama į paslaugų teikimo sąnaudas;
5)
ryšys su paslaugos kokybe;
6)
užtikrinamas ekonomiškai pagrįstas pelnas pagal priimtą investicijų politiką;
7)
sudaromos vartojimo skatinimo sąlygos;
8)
atsižvelgiama į kainų lygį tarptautinėse rinkose, kiek tai leidžia nacionalinės aplinkybės;
9)
kainų viešumas.
3. 1 dalyje nurodytame nutarime nustatomos sąlygos ir tvarka, pagal kurias pašto operatorius, įpareigotas teikti universaliąsias pašto paslaugas, gali derėtis dėl kiekvienos rūšies universaliajai pašto paslaugai priskiriamų paslaugų kainų, išskyrus pagal taisykles nustatytas kainas, laikydamasis viešumo ir vienodo požiūrio principų.“
Papildomos ZPU nuostatos
20
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Dopalnitelni razporedbi kam ZPU (Papildomos ZPU nuostatos) numatyta:
„1. Šiame įstatyme:
1)
„Pašto siuntų priėmimas“ – tai pašto operatorių veikla, kurią sudaro pašto siuntų, kurias siuntėjai pristato į pašto paslaugų teikimo vietas, priėmimas.
<…>
4)
„Pašto paslaugų teikimo vieta“ – tai stacionari pašto tarnyba ar mobilusis laiškininkas, pašto agentūra arba išorės pašto skyrius, kuriame siuntėjai palieka, o operatorius gauna pašto siuntas ir pašto pavedimus, taip pat pašto dėžutės ir kiti viešo naudojimo įrenginiai siuntėjams prieinamose vietose.
<…>
18.
„Greitojo pašto paslauga“ – pridėtinės vertės pašto paslauga, palyginti su universaliąja pašto paslauga. Greitojo pašto paslauga užtikrina ne tik greitesnį ir patikimesnį siuntų surinkimą, vežimą ir pristatymą gavėjui, bet ir visų ar dalies šių papildomų paslaugų teikimą:
a)
surinkimas siuntėjo adresu;
b)
pristatymas iki nustatytos datos;
c)
galimybė pakeisti pristatymo adresą ir adresatą siuntos vežimo metu;
d)
patvirtinimas siuntėjui, kad siunta pristatyta;
e)
išsiųstų siuntų stebėjimas ir sekimas;
f)
individualiai vartotojams pritaikytos paslaugos ir (neprivalomai) pasirenkamų paslaugų teikimas reikiamu būdu ir laiku („pagal prašymą“ ir „pagal susitarimą“).
<…>
28.
„Stacionari pašto tarnyba“ – esminis pašto tinklų elementas, organizuojamas atskiroje erdvėje, kur visas universaliosioms pašto paslaugoms priskiriamas paslaugas, neuniversaliąsias pašto paslaugas ir kitą komercinę veiklą teikia pašto operatoriaus darbuotojai, naudodamiesi technologiškai sujungtomis darbo vietomis.
29.
„Mobilusis laiškininkas“ – pašto tinklų elementas, organizuojamas specializuotose transporto priemonėse, kur darbuotojai teikia visas universaliosioms pašto paslaugoms priskiriamas pašto paslaugas keliose vietovėse pagal nustatytą maršrutą ir tvarkaraštį.
30.
„Pašto agentūra“ – darbo vieta vietoje, kurioje nėra stacionarios pašto tarnybos, kuri įrengiama atskiroje erdvėje, kur konkretaus pašto operatoriaus darbuotojas teikia tam tikras pašto paslaugas.
31.
„Išorės pašto skyrius“ – darbo vieta, įrengiama pašto paslaugoms teikti erdvėje, kurioje taip pat siūlomos kitų rūšių viešosios paslaugos. Teisė teikti pašto paslaugas suteikiama remiantis sutartimi su konkrečiu pašto operatoriumi.
<…>“
Nutarimas, kuriuo nustatomos universaliųjų pašto paslaugų kainos apskaičiavimo ir taikymo taisyklės
21
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Naredba za opredelyane na pravila za obrazuvane i prilagane na tsentata na universalnata poshtenska usluga (Nutarimas, kuriuo nustatomos universaliųjų pašto paslaugų kainos apskaičiavimo ir taikymo taisyklės) II skirsnio „Kainų nustatymo pagal universaliųjų pašto paslaugų rūšis taisyklės“ 4 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Kiekvienos universaliųjų pašto paslaugų rūšies kainos nustatomos remiantis paslaugų teikimo sąnaudomis, atsirandančiomis taikant sąnaudų paskirstymo sistemą laikantis Pasaulinės pašto sąjungos aktų.“
22
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šio nutarimo 14 straipsnis suformuluotas taip:
„1.
Operatorius, įpareigotas teikti universaliąsias paslaugas, gali derėtis su naudotojais dėl kainų, kurios skiriasi nuo nustatytųjų pagal II skirsnį.
2.
1 dalyje nurodytos kainos yra viešos, jos negali būti mažesnės už kiekvienos rūšies paslaugos teikimo sąnaudas ir nustatomos taikant nuolaidas pagal universaliųjų pašto paslaugų rūšį, atsižvelgiant į naudotojų įvykdytas sąlygas, kurias iš anksto nustato operatorius, įpareigotas teikti universaliąsias pašto paslaugas.
3.
Operatorius, įpareigotas teikti universaliąsias paslaugas, paskelbia šio straipsnio 1 dalyje nurodytas kainas ir jų taikymo sąlygas pagal 2 dalį, kartu laikydamasis vienodo požiūrio į naudotojus principo, kai sudaro sutartis dėl jų taikymo.
4.
Operatorius, įpareigotas teikti universaliąsias paslaugas, pateikia [Reguliavimo komisijai] apskaitos duomenis apie pajamas, išlaidas ir siuntų, susijusių su 3 dalyje nurodytų sutarčių vykdymu, skaičių. Duomenys pateikiami pagal universaliųjų pašto paslaugų rūšį kartu su [ZPU] 29a straipsnio 1 dalyje nurodytu prašymu kompensuoti nesąžiningą finansinę naštą, atsiradusią dėl universaliųjų pašto paslaugų teikimo.
5.
Operatorius, įpareigotas teikti universaliąsias paslaugas, per 14 dienų nuo 3 dalyje nurodytų sutarčių sudarymo dienos pateikia [Reguliavimo komisijai] patvirtintas šių sutarčių kopijas, jų pakeitimus ir papildymus.“
Universaliųjų pašto paslaugų kokybės ir paslaugų efektyvumo standartai
23
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Normativi za kachestvo na universalnata poshtenska usluga i efikasnostta na obsluzhvane (Universaliųjų pašto paslaugų kokybės ir paslaugų veiksmingumo standartai) buvo priimti 2011 m. liepos 14 d. Reguliavimo komisijos sprendimu Nr. 655, o jis paskelbtas 2011 m. rugpjūčio 19 d. DV Nr. 64.
24
Pagal pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos šių standartų 8 straipsnį „Pašto siuntų ir siuntinių surinkimo reguliarumo kokybės standartai“:
„Vietovė
Savaitės dienos
Surinkimų skaičius per dieną
Sofija
nuo pirmadienio iki penktadienio
2
Sofija
šeštadienis ir sekmadienis
1
su RSTS
nuo pirmadienio iki šeštadienio
1
be RSTS
nuo pirmadienio iki penktadienio
1
[Pastaba: RSTS – mainų ir rūšiavimo centras.]“
25
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos minėtų standartų 9 straipsnyje „Pašto siuntų ir siuntinių pristatymo reguliarumo kokybės standartai“ nustatyta:
„Vietovė
Savaitės dienos
Pristatymų per dieną skaičius
Sofija
nuo pirmadienio iki šeštadienio
2
su RSTS
nuo pirmadienio iki šeštadienio
1
be RSTS
nuo pirmadienio iki penktadienio
1“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
26
Bulgarian posts yra pagal Bulgarijos teisę įsteigta bendrovė, turinti individualią licenciją teikti universaliąsias pašto paslaugas visoje Bulgarijos teritorijoje.
27
Ši bendrovė, kaip universaliųjų pašto paslaugų teikėja, yra PVM mokėtoja ir vykdydama savo ekonominę veiklą vykdo sandorius, suteikiančius teisę į PVM atskaitą.
28
Per mokestinį patikrinimą buvo konstatuota, kad Bulgarian posts per prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nenurodytą laikotarpį deklaravo tam tikrų paslaugų teikimą kaip universaliųjų pašto paslaugų dalį, neapmokestinamą PVM, kaip tai suprantama pagal ZDDS.
29
Vis dėlto, remiantis mokestinį patikrinimą atlikusia tarnyba, atitinkamų paslaugų teikimas negalėjo būti laikomas universaliųjų pašto paslaugų dalimi. Iš tiesų, kai kurie teikimai neatitiko paslaugos apibrėžties, esančios pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos ZPU. Kiti paslaugų teikimai buvo numatyti sutartyse, kuriose įtvirtintos sąlygos, kuriomis siekiama, pirma, atsižvelgti į specifinius atitinkamų klientų poreikius, kaip antai: siuntų surinkimo vieta, pristatymo vieta, surinkimo dažnumas, darbo valandos, ir, antra, jiems taikyti mažesnes kainas nei tos, kurias patvirtino Reguliavimo komisija.
30
Taigi 2021 m. rugpjūčio 3 d. mokestinį patikrinimą atlikusi tarnyba pateikė pranešimą apie mokėtiną mokestį, kuriuo Bulgarian post nustatė papildomą PVM sumą su delspinigiais.
31
Bulgarian posts dėl šio pranešimo pateikė skundą Administrativen sad Sofia-grad (Sofijos miesto administracinis teismas, Bulgarija), šis jį patenkino ir panaikino minėtą pranešimą.
32
Šio teismo teigimu, tai, kad siuntos surenkamos ne pašto paslaugų teikimo vietose, laikantis specialių taisyklių ir, be kita ko, už mažesnę nei Reguliavimo komisijos patvirtinta kainą, nėra veiksnys, leidžiantis nustatyti nagrinėjamų pašto paslaugų pobūdį. Vis dėlto remiantis tuo, kad didelė šių paslaugų dalis buvo teikiama viešosios teisės reglamentuojamoms įstaigoms, kad jos galėtų vykdyti savo viešosios valdžios užduotį, galima daryti išvadą, kad minėtos paslaugos nebuvo skirtos specialiems šių subjektų poreikiams tenkinti, todėl joms galėjo būti taikoma ZDDS 49 straipsnio 2 punkte numatyta neapmokestinimo tvarka.
33
Mokesčių administratorius pateikė kasacinį skundą dėl pirmosios instancijos teismo sprendimo Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija), t. y. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Šis teismas mano, kad nors tam tikruose Teisingumo Teismo sprendimuose, susijusiuose su universaliųjų pašto paslaugų teikimu, yra reikšmingų elementų jo nagrinėjamam ginčui išspręsti, vis dėlto šiuose sprendimuose nagrinėtos aplinkybės skiriasi nuo šioje byloje susiklosčiusių aplinkybių, o tai neleidžia atsakyti į visus jam pateiktus klausimus.
34
Konkrečiai kalbant, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Bulgarian posts teikiama paslauga nėra identiška 2019 m. spalio 16 d. Sprendime Winterhoff ir Eisenbeis (C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860) nagrinėtai paslaugai, susijusiai su oficialiu teismų ir administracinių institucijų dokumentų įteikimu pagal konkrečias Vokietijos teisės nuostatas. Todėl jam kyla klausimas, kiek tame sprendime padaryta išvada yra reikšminga jo nagrinėjamam ginčui išspręsti, atsižvelgiant į tai, kad Bulgarian posts individualios sutartys sudarytos ne vien su viešosios teisės reglamentuojamomis įstaigomis ir nėra susijusios su teisminių ir administracinių dokumentų įteikimu.
35
Atsižvelgdamas į tai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad iš 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo TNT Post UK (C‑357/07, EU:C:2009:248) matyti, jog 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145, 1977, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23) 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies a punkte, kurio formuluotė identiškai perteikta Direktyvos 2006/112 132 straipsnyje, numatytas neapmokestinimas PVM taikomas ne visiems paslaugų teikimams, kuriuos vykdo viešojo pašto tarnybos, jei šioms paslaugoms akivaizdžiai nėra netaikoma ši nuostata, neatsižvelgiant į jų pobūdį. Šiame sprendime patikslinta, kad tokio paslaugų teikėjo teikiamos paslaugos, dėl kurių sąlygų buvo atskirai derėtasi, negali būti atleistos nuo mokesčio, nes dėl savo pobūdžio šios paslaugos atitinka konkrečius atitinkamų naudotojų poreikius.
36
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar galima manyti, kad jo nagrinėjamoje byloje nagrinėjami pašto paslaugų teikimai atitinka konkrečius atitinkamų naudotojų poreikius, ir ar dėl to jie negali būti atleisti nuo mokesčio todėl, kad individualiai sudarytose sutartyse dėl šių paslaugų gavimo numatyta viena ar kelios iš šių sąlygų:
–
paslaugų kainos yra mažesnės nei Reguliavimo komisijos patvirtintos universaliųjų pašto paslaugų teikimo kainos ir neįrodyta, kad jos padengia jų teikimo sąnaudas;
–
paslaugų teikimo kainos nustatomos taikant nuolaidą, kuri nėra nustatoma pagal viešai prieinamas tokių nuolaidų gavimo sąlygas;
–
pašto siuntos surenkamos ir pristatomos kliento adresu;
–
pašto siuntų surinkimo dažnis yra didesnis už numatytą mažiausią ribą, už kurią negali būti mažesnis surinkimo ir pristatymo dažnis pagal pagrindinei bylai taikytinos redakcijos ZPU 33 straipsnio 2 dalį, ir yra didesnis, nei numatyta Universaliųjų pašto paslaugų kokybės ir paslaugų veiksmingumo standartuose;
–
taip pat numatomas papildomas surinkimas, jei klientas to pageidauja, ne anksčiau sutartu laiku;
–
dalyje individualiai sudarytų sutarčių buvo susitarta, kad pašto siuntos bus priimamos ir po atitinkamų miestų pašto skyrių darbo valandų.
37
Šiomis aplinkybėmis Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar universaliųjų pašto paslaugų teikėjo Bulgarijos Respublikos teritorijoje licencijos turėtojo pagal individualias sutartis su pašto paslaugų naudotojais teikiamos paslaugos laikytinos paslaugomis, kurias teikia „viešojo pašto tarnybos“, ir yra susijusios „su visuomenės interesais“, kaip tai suprantama pagal [Direktyvos 2006/112] IX antraštinės dalies 2 skyriuje [esantį] 132 straipsnį, jei šiose individualiose sutartyse numatyta, kad paslauga turi atitikti vieną ar visas toliau nurodytas sąlygas: siuntų surinkimas už pašto paslaugų teikimo vietų ribų (siuntos surenkamos ir pristatomos kliento adresu); siuntų surinkimas ir pristatymas iš anksto su klientais suderintu laiku; siuntų surinkimo ir pristatymo dažnumas viršija dažnumą, kurį reglamentuoja teisės aktuose nustatyti universaliųjų pašto paslaugų kokybės ir paslaugų veiksmingumo standartai, įskaitant papildomą, sutartyje aiškiai sutartą dažnumą viršijantį siuntų surinkimą kliento prašymu ne pašto skyrių darbo valandomis; paslaugos teikimas mažesne kaina nei ta, kurią patvirtino Reguliavimo komisija, arba su didesnėmis nuolaidomis nei tos, kurias patvirtino ši komisija?
2.
Ar iš [Direktyvos 97/67] 12 straipsnio antros įtraukos išplaukia, kad universaliųjų pašto paslaugų teikėjo licencijos turėtojo teikiamos paslaugos nėra universaliųjų pašto paslaugų pobūdžio, kaip tai suprantama pagal [šią] direktyvą, jei jos teikiamos pagal individualią sutartį už mažesnę kainą, nei patvirtinta atitinkamos rūšies universaliosioms pašto paslaugoms, ir nėra įrodyta, kad taip nustatyta kaina padengia paslaugų teikimo sąnaudas?
3.
Ar [Direktyvos 97/67] 12 straipsnio ketvirtoje įtraukoje įtvirtint[i] skaidrumo ir nediskriminavimo principa[i] yra pažeidžiam[i], jei universaliųjų pašto paslaugų teikėjo licencijos turėtojas sudaro individualias universaliųjų pašto paslaugų teikimo sutartis, kuriose numato kitokias, palankesnes nei viešai paskelbtos ir visuotinai pasiekiamos, paslaugų teikimo sąlygas?
4.
Jei į [trečiąjį] klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar tai yra pagrindas paslaugų teikimų nelaikyti neapmokestinamais PVM, kaip tai suprantama pagal [Direktyvos 2006/112] 132 straipsnį?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl priimtinumo
38
Bulgarian posts iš esmės teigia, kad prejudiciniai klausimai yra nepriimtini, nes, pirma, jie grindžiami klaidinga prielaida, t. y. kad pagrindinėje byloje nagrinėjamų pašto paslaugų teikimo sutarčių ir bendrųjų pardavimo sąlygų turinys buvo išnagrinėtas mokesčių administratoriaus ir per teismo procesą. Antra, kadangi, kaip ir byloje, kurioje priimtas 2019 m. spalio 16 d. Sprendimas Winterhoff ir Eisenbeis (C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860), daug šių sutarčių buvo sudaryta su teisminėmis ir administracinėmis institucijomis, tame sprendime Teisingumo Teismo pateiktą išaiškinimą galima taikyti, todėl nereikia naujo Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimo.
39
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją, vykstant SESV 267 straipsnyje numatytam procesui, pagrįstam aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo jurisdikcijos atskyrimu, pagrindinėje byloje nagrinėjamų faktinių aplinkybių konstatavimas ir vertinimas ir nacionalinės teisės aiškinimas ir taikymas priklauso tik nacionalinio teismo jurisdikcijai. Be to, tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į konkrečios bylos aplinkybes, turi įvertinti Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų reikalingumą ir svarbą. Todėl iš esmės, jeigu pateikti klausimai susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu, Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą (2022 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Varhoven administrativen sad (Ginčijamos nuostatos panaikinimas), C‑289/21, EU:C:2022:920, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Pirma, kadangi Teisingumo Teismas yra įgaliotas priimti sprendimą tik dėl Sąjungos teisės akto išaiškinimo ar galiojimo, jis negali tikrinti minėto teismo nurodytų faktinių aplinkybių tikslumo ar priimti sprendimo dėl kai kurių šalių teiginių, kuriais jos ginčija prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašyme aprašytų faktinių aplinkybių svarbą, pagrįstumo (2024 m. liepos 29 d. Sprendimo Banco BPN/BIC Português ir kt., C‑298/22, EU:C:2024:638, 31 punktas).
41
Taigi nereikia priimti sprendimo dėl Bulgarian posts pastabų, susijusių su prielaida, kuria grindžiami Teisingumo Teismui pateikti prejudiciniai klausimai.
42
Antra, pagal suformuotą jurisprudenciją SESV 267 straipsniu nacionaliniams teismams suteikiama plačiausia galimybė kreiptis į Teisingumo Teismą, kai jie mano, kad jų nagrinėjamoje byloje kyla klausimų, dėl kurių reikia išaiškinti Sąjungos teisės nuostatas. Iš to matyti, jog tai, kad egzistuoja suformuota jurisprudencija dėl kokio nors Sąjungos teisės klausimo, kuria remdamasis Teisingumo Teismas galėtų priimti nutartį pagal Procedūros reglamento 99 straipsnį, negali daryti jokio poveikio prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumui tuo atveju, kai nacionalinis teismas naudodamasis savo diskrecija nusprendžia kreiptis į Teisingumo Teismą pagal SESV 267 straipsnį (šiuo klausimu žr. 2014 m. lapkričio 26 d. Sprendimo Mascolo ir kt., C‑22/13, C‑61/13–C‑63/13 ir C‑418/13, EU:C:2014:2401, 48 ir 49 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją ir 2017 m. vasario 1 d. Sprendimo Tolley, C‑430/15, EU:C:2017:74, 34 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
43
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad, priešingai, nei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodyto 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis (C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860) 59 punkte minėta aplinkybė, pagrindinėje byloje nagrinėjamas pašto paslaugų teikimas nėra vien formalus teismų ir administracinių institucijų procesinių dokumentų įteikimas.
44
Taigi, šie prejudiciniai klausimai yra priimtini.
Dėl esmės
45
Pirmiausia reikia pažymėti, kad nors pirmojo klausimo formuluotėje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo sutartis, kurios buvo „sudarytos individualiai“, iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad šiomis formuluotėmis jis nurodo, jog iš esmės egzistuoja atskiros Bulgarian Posts ir kiekvieno atitinkamo kliento sutartys, neatmetant galimybės, kad tokios sutartys gali būti susijusios su paslaugomis, kurioms taikoma speciali teisinė tvarka, ir kad iš to negalima daryti išvados, jog šios sutartys yra individualių derybų rezultatas ar jose nustatyti įsipareigojimai, būdingi jomis sukuriamiems sutartiniams santykiams.
46
Taigi reikia suprasti, kad savo keturiais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punktas, siejamas su Direktyvos 97/67 12 straipsnio antra ir ketvirta įtraukomis, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama, jog individualios licencijos teikti universaliąsias pašto paslaugas turėtojo pagal atskiras sutartis teikiamos pašto paslaugos būtų neapmokestinamos PVM, jei tenkinama viena ar visos šios sąlygos:
–
pašto siuntos surenkamos ir pristatomos kliento adresu arba iš anksto su juo sutartu laiku;
–
paslaugos teikiamos neįrodžius, kad taip sutarta kaina padengia paslaugos teikimo sąnaudas;
–
paslaugos teikiamos kitokiomis sąlygomis nei tos, kurias patvirtino nacionalinė valdžios institucija, paskirta atitinkamoje valstybėje narėje reguliuoti universaliąsias pašto paslaugas, arba nei tos, kurios numatytos universaliųjų pašto paslaugų standartuose.
47
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punktą valstybės narės neapmokestina PVM „paslaugų <…> teikimo ir su tuo susijusių prekių tiekimo, kai šį tiekimą ir teikimą vykdo viešojo pašto tarnybos“.
48
Vadovaujantis suformuota jurisprudencija, Sąjungos teisės nuostatoje, kurioje nėra aiškios nuorodos į valstybių narių teisę dėl jos prasmės ar apimties, vartojamos sąvokos paprastai visoje Sąjungoje turi būti aiškinamos autonomiškai ir vienodai, atsižvelgiant į šios nuostatos tekstą, kontekstą ir teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus (šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 13 d. Sprendimo M2Beauté Cosmetics, C‑616/20, EU:C:2022:781, 40 punktą ir 2024 m. spalio 24 d. Sprendimo Kwantum Nederland ir Kwantum Belgiė, C‑227/23, EU:C:2024:914, 56 punktą).
49
Kalbant apie Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotę, viena vertus, iš šią nuostatą sudarančio sakinio sintaksės aiškiai matyti, kad žodžiai „viešojo pašto tarnybos“ reiškia įstaigas, kurios vykdo neapmokestinamą paslaugų teikimą. Taigi tam, kad būtų taikoma šios nuostatos formuluotė, reikia, kad nagrinėjamas paslaugas teiktų operatorius, kuris gali būti laikomas „viešojo pašto tarnyba“, kaip tai organiškai suprantama pagal šios sąvokos reikšmę (pagal analogiją žr. 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, 27 punktą).
50
Kita vertus, šių žodžių vartojimas reiškia, kad, skirtingai nei kitiems ūkio subjektams, šioms įstaigoms taikoma speciali teisinė tvarka, apimanti specialias pareigas. Iš tiesų skirtumas tarp „viešojo pašto tarnybų“ ir kitų operatorių susijęs ne su teikiamų paslaugų pobūdžiu, o su tuo, kad operatoriams, kurie teikia universaliąsias pašto paslaugas ar jų dalį, taikoma speciali teisinė tvarka, apimanti specialias pareigas (šiuo klausimu žr. 2015 m. balandžio 21 d. Sprendimo Komisija / Švedija, C‑114/14, EU:C:2015:249, 33 punktą ir 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis, C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 55 punktą).
51
Kiek tai susiję su Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkto kontekstu ir šia nuostata siekiamais tikslais, iš to, kad ši nuostata yra šios direktyvos IX antraštinės dalies 2 skyriuje „Tam tikros su visuomenės interesais susijusios veiklos neapmokestinimas PVM“, galima daryti išvadą, kad šiame 132 straipsnyje numatytais neapmokestinimo atvejais siekiama skatinti tik tokią veiklą, kuri atitinka bendrąjį interesą, kaip antai minėtoje nuostatoje nurodytą viešojo pašto tarnybų vykdomą paslaugų teikimą (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis, C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 46 punktą).
52
Šis bendras tikslas pašto srityje reiškia daug specialesnį tikslą siūlyti nedidelėmis kainomis pašto paslaugas, kurios atitinka pagrindinius visuomenės poreikius. Pagal šiuo metu galiojančią Sąjungos teisę šis tikslas iš esmės sutampa su Direktyvos 97/67, kurioje nustatytos Sąjungos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrosios taisyklės, tikslu, t. y. teikti universaliąsias pašto paslaugas (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis, C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 49 punktą).
53
Taigi praktiškai tik valstybiniai ar privatūs operatoriai, kurie įsipareigojo valstybėje narėje teikti universaliąsias pašto paslaugas ar jų dalį, kaip jos apibrėžtos Direktyvos 97/67 3 straipsnyje, gali pretenduoti į Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkte numatytą neapmokestinimą PVM (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis, C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 50 punktą).
54
Vis dėlto iš Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkto negalima daryti išvados, kad visi viešojo pašto tarnybų paslaugų teikimai, kurie nėra aiškiai pašalinti iš šios nuostatos taikymo srities, yra neapmokestinami PVM, neatsižvelgiant į jų pobūdį (pagal analogiją žr. 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, 43 punktą).
55
Iš tiesų, kadangi šis neapmokestinimas turi būti aiškinamas griežtai ir taip, kad atitiktų šia nuostata siekiamą tikslą, Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas neapmokestinimas gali būti taikomas tik tiems paslaugų teikimams, kuriais siekiama patenkinti pagrindinius gyventojų poreikius (šiuo klausimu žr. 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, 44 punktą).
56
Konkrečiai kalbant, iš šio tikslo pobūdžio matyti, kad minėtas neapmokestinimas neturi būti taikomas specialioms paslaugoms, kurias galima atskirti nuo bendrojo intereso paslaugų, tarp kurių yra paslaugos, kurios tenkina konkrečius atitinkamų naudotojų poreikius (2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis, C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 47 punktas). Taigi tam, kad būtų taikoma tos pačios nuostatos formuluotė, taip pat būtina, kad nagrinėjamas pašto paslaugų teikimas patektų į sąvoką „viešojo pašto tarnybos“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punktą.
57
Taigi negalima laikyti, kad pagal Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punktą neapmokestinamos PVM viešojo pašto tarnybų teikiamos paslaugos, kurių sąlygos buvo suderėtos individualiai. Iš tiesų dėl savo pobūdžio tokios paslaugos atitinka specialius atitinkamų naudotojų poreikius, o tai prieštarauja universaliosiomis pašto paslaugomis siekiamam tikslui (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis, C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 48 punktą).
58
Atsižvelgiant į tai, tam, kad būtų taikomas Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas neapmokestinimas, nereikalaujama, kad nagrinėjamos paslaugos nacionalinės teisės aktuose būtų formaliai nurodytos kaip universaliųjų pašto paslaugų dalis, jeigu jos gali būti tokios. Iš tiesų, konkretaus sandorio klasifikavimas pagal nacionalinę teisę neturi įtakos jo apmokestinimui PVM, nes neapmokestinimas PVM jam taikomas pagal Sąjungos teisę (šiuo klausimu žr. 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo Winterhoff ir Eisenbeis, C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 66 punktą).
59
Todėl pašto paslaugų teikimas, kurį vykdo operatorius, įsipareigojęs valstybėje narėje teikti universaliąsias pašto paslaugas ar jų dalį, gali būti neapmokestinamas PVM pagal Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punktą, jeigu dėl jam būdingų savybių jis bet kuriuo atveju gali būti šių universaliųjų pašto paslaugų dalis.
60
Direktyvos 97/67 3 straipsnio 1 dalyje universaliosios pašto paslaugos apibūdinamos kaip apibrėžtos kokybės visoje teritorijoje visiems naudotojams prieinamomis kainomis nenutrūkstamai teikiamos pašto paslaugos.
61
Atsižvelgiant į tai, kadangi Direktyvos 97/67 3 straipsnio 3 ir 4 dalyse tik pateikiamas paslaugų, kurios minimaliai turi būti įtrauktos į universaliąsias pašto paslaugas, sąrašas ir dėl to valstybės narės gali išplėsti šių paslaugų apimtį, kad į ją patektų ir kitos paslaugos, išskyrus pagal šios direktyvos 3 straipsnio 5 dalį paslaugas, susijusias su pašto siuntiniais, kurių svoris viršija 20 kilogramų, atsižvelgiant į šią išlygą, tik minėtos direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje pateikta sąvokos „universaliosios pašto paslaugos“ apibrėžtis turi būti laikoma svarbia siekiant nustatyti, ar paslaugai gali būti taikomas Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas neapmokestinimas.
62
Konkrečiai kalbant, kadangi Direktyvos 97/67 12 straipsnio antroje ir ketvirtoje įtraukose, kurias prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė savo antrajame ir trečiajame klausimuose, apibrėžiami ne sąvokos „universaliosios pašto paslaugos“ elementai, o tarifų principai, kurių valstybės narės turi reikalauti laikytis iš operatorių, įsipareigojusių teikti šias paslaugas ar jų dalį; aplinkybė, kad operatorius nesilaiko šių principų, negali panaikinti atitinkamo paslaugų teikimo neapmokestinimo PVM, numatyto Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkte.
63
Dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimuose nurodytų prielaidų visų pirma galima pažymėti, kad jis remiasi prielaida, jog pagrindinėje byloje nagrinėjamas pašto paslaugas teikia operatorius, turintis individualią universaliųjų pašto paslaugų teikėjo licenciją.
64
Be to, reikia konstatuoti, jog vien dėl to, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos pašto paslaugos teikiamos pagal atskiras sutartis, negalima atmesti galimybės, kad tokios paslaugos patenka į sąvoką „universaliosios pašto paslaugos“, kaip ji apibrėžta Direktyvos 97/67 3 straipsnio 1 dalyje. Iš tiesų, kaip jau buvo pažymėta šio sprendimo 45 punkte, tai, kad operatorius sudarė atskiras sutartis su kiekvienu savo klientu, neleidžia manyti, kad šioms paslaugoms negali būti taikoma speciali teisinė tvarka, ir nereiškia, kad šiose sutartyse nustatyti abipusiai įsipareigojimai yra individualių derybų rezultatas, nes tokių sutarčių įforminimu gali būti siekiama įrodyti, kad atitinkamas klientas sutiko su nagrinėjamų pašto paslaugų pasiūlymu, ir priminti šiam klientui svarbius šios tvarkos aspektus.
65
Kadangi, kaip konstatuota šio sprendimo 61 punkte, valstybės narės į universaliąsias pašto paslaugas gali įtraukti ir kitas, nei nurodytosios Direktyvos 97/67 3 straipsnio 3 ir 4 dalyse, paslaugas kaip numatytą minimumą, šios valstybės gali nustatyti, kad pašto siuntos surenkamos ir pristatomos kliento adresu arba iš anksto su klientu sutartu laiku, jeigu tokios pašto paslaugų teikimo sąlygos yra tos, kurios numatytos universaliosioms pašto paslaugoms, o tai pagrindinėje byloje turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
66
Dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos aplinkybės, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos pašto paslaugos teikiamos neįrodžius, kad šalių sutarta kaina padengia jų sąnaudas, pažymėtina, jog Direktyvos 97/67 3 straipsnio 1 dalyje kaip pašto paslaugų įtraukimo į universaliąsias pašto paslaugas sąlyga nustatyta, kad šis paslaugų teikimas turi būti prieinamas. Vis dėlto tokių paslaugų prieinamumas priklauso ne nuo to, ar prašoma kaina už tokią paslaugą padengia jos sąnaudas, o nuo to, ar ribotus išteklius turintys fiziniai ar juridiniai asmenys, atsižvelgiant į atitinkamoje valstybėje narėje vyraujantį gyvenimo lygį, gali ją sumokėti. Taigi ši aplinkybė savaime negali pateisinti to, kad pašto paslaugų teikimas, kuris dėl jam būdingų savybių turi būti laikomas universaliųjų pašto paslaugų dalimi, būtų iš jų pašalintas.
67
Vis dėlto, jeigu pašto paslaugų teikimas nėra susijęs su specialios teisinės tvarkos, taikomos operatoriams, teikiantiems universaliąsias pašto paslaugas ar jų dalį, kai teikia tokias paslaugas, įgyvendinimu, bet vykdomas kitokiomis ir palankesnėmis sąlygomis nei tos, kurias patvirtino atitinkamoje valstybėje narėje paskirta nacionalinė institucija tokio pobūdžio paslaugoms reglamentuoti, arba nei tos, kurios numatytos su šiomis paslaugomis susijusiuose standartuose, pavyzdžiui, galimybė surinkti siuntas kitose vietose, kitomis valandomis, kitu dažnumu ar kita kaina, nei ši institucija nustatė ar yra numatyta šiuose standartuose, turi būti laikoma, kad šiam paslaugų teikimui netaikomas Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas neapmokestinimas PVM.
68
Iš tiesų iš kiekvienos iš šių aplinkybių galima daryti išvadą, kad, priešingai, nei reikalaujama pagal Direktyvos 97/67 3 straipsnio 1 dalį, tokia paslauga teikiama ne „visiems naudotojams“, o yra skirta specifiniams atitinkamų naudotojų poreikiams tenkinti.
69
Nors visų pirma pagal Direktyvos 97/67 15 konstatuojamąją dalį universaliųjų pašto paslaugų teikėjams leidžiama individualiai derėtis su klientais dėl sutarčių sudarymo, reikia pažymėti, kad šios direktyvos 5 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje aiškiai numatyta, jog valstybės narės turi užtikrinti, kad tos pačios universaliosios pašto paslaugos naudotojams būtų siūlomos panašiomis sąlygomis, todėl ši 15 konstatuojamoji dalis turi būti suprantama kaip nurodanti šių paslaugų teikėjų teisę derėtis su savo klientais dėl individualių sutarčių, nesusijusių su šiomis paslaugomis, taigi ir dėl paslaugų teikimų, kurių neapima šios paslaugos.
70
Be to, Direktyvos 97/67 12 straipsnio trečioje įtraukoje įtvirtinta universaliųjų pašto paslaugų teikėjo ar teikėjų teisė sudaryti individualias sutartis dėl kainų su naudotojais nereiškia, kad paslaugos, dėl kurių teikimo sąlygų, įskaitant tarifus, buvo deramasi ir kurios dėl to nėra tapačios bet kuriam naudotojui, esančiam panašioje padėtyje, siūlomoms sąlygoms, turi būti laikomos priklausančiomis šioms paslaugoms. Iš tiesų, individualių sutarčių dėl kainų sudarymas gali būti būtinas, kai, be kita ko, bendrosiose pardavimo sąlygose, patvirtintose atitinkamoje valstybėje narėje paskirtos nacionalinės valdžios institucijos pašto paslaugoms reguliuoti arba numatytose su šia paslauga susijusiuose standartuose, taigi siūlomose visiems, siūlomos nuolaidos už kiekį, kad paslaugų gavėjai įsipareigotų už lengvatinį tarifą išsiųsti tam tikrą pašto siuntų kiekį, tačiau tai nebūtinai reiškia, kad dėl šio kiekio ir (arba) nuolaidų buvo deramasi tik tam tikrų naudotojų naudai.
71
Galiausiai, priešingai, nei teigia Bulgarian Posts, reikia pabrėžti, kad šio sprendimo 70 punkte pateiktas aiškinimas taikomas ir tuo atveju, kai tam tikros pašto paslaugos teikiamos viešųjų įstaigų prašymu.
72
Tiesa, 2019 m. spalio 16 d. Sprendime Winterhoff ir Eisenbeis (C‑4/18 ir C‑5/18, EU:C:2019:860, 59–61 punktai) Teisingumo Teismas nusprendė, kad pašto paslaugų teikimas, kurį sudaro teisminių ir administracinių dokumentų įteikimas vykdant viešųjų įstaigų įgaliojimus, išduotus kai jos vykdo veiklą, skirtas ne jų poreikiams patenkinti, bet geram teisingumo vykdymui užtikrinti, turi būti laikomas vykdomu visų asmenų, kuriems suteikta galimybė įteikti tokius dokumentus, įskaitant jų adresatus, vardu, taigi turi būti laikoma, kad jis teikiamas visiems tokio pasiūlymo naudotojams, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 97/67 2 straipsnio 17 punktą. Remdamasis šiais argumentais Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad minėtos dokumentų įteikimo paslaugos gali būti laikomos teikiamomis „visiems naudotojams“, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalį, todėl gali būti neapmokestinamos PVM kaip „viešojo pašto tarnybų“ teikiamos paslaugos pagal Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punktą.
73
Vis dėlto iš to negalima daryti išvados, kad pašto paslaugų teikimui kitokiomis, palankesnėmis sąlygomis nei tos, kurios siūlomos bendrosiose pardavimo sąlygose, kurias patvirtino atitinkamoje valstybėje narėje paskirta nacionalinė institucija tokio pobūdžio paslaugoms reglamentuoti, arba nei tos, kurios numatytos su šiomis paslaugomis susijusiuose standartuose, gali būti taikomas toks neapmokestinimas PVM vien dėl to, kad jis atliekamas viešosios teisės reglamentuojamos institucijos prašymu. Prireikus nacionalinis teismas turi patikrinti, ar tokia paslauga gali būti laikoma atitinkančia Direktyvos 97/67 3 straipsnio 1 dalyje numatytą sąlygą, pagal kurią universaliosios pašto paslaugos teikiamos „visiems naudotojams“.
74
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti: Direktyvos 2006/112 132 straipsnio 1 dalies a punktas, siejamas su Direktyvos 97/67 12 straipsnio antra ir ketvirta įtraukomis, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama, jog individualios universaliųjų pašto paslaugų teikimo licencijos turėtojo pagal atskiras sutartis vykdomiems pašto paslaugų teikimams būtų taikomas šiame 132 straipsnyje numatytas neapmokestinimas PVM, kai tokie paslaugų teikimai, kuriais siekiama patenkinti konkrečius atitinkamų asmenų poreikius ir kurie nėra siūlomi visiems naudotojams, vykdomi kitokiomis, palankesnėmis sąlygomis nei tos, kurias patvirtino atitinkamoje valstybėje narėje paskirta nacionalinė institucija universaliosioms pašto paslaugoms reglamentuoti, arba nei tos, kurios numatytos su šiomis paslaugomis susijusiuose standartuose.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
75
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nusprendžia:
2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos 132 straipsnio 1 dalies a punktas, siejamas su 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo, iš dalies pakeistos 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB, 12 straipsnio antra ir ketvirta įtraukomis,
turi būti aiškinamas taip:
pagal jį draudžiama, jog individualios universaliųjų pašto paslaugų teikimo licencijos turėtojo pagal atskiras sutartis vykdomiems pašto paslaugų teikimams būtų taikomas šiame 132 straipsnyje numatytas neapmokestinimas PVM, kai tokie paslaugų teikimai, kuriais siekiama patenkinti konkrečius atitinkamų asmenų poreikius ir kurie nėra siūlomi visiems naudotojams, vykdomi kitokiomis, palankesnėmis sąlygomis nei tos, kurias patvirtino atitinkamoje valstybėje narėje paskirta nacionalinė institucija universaliosioms pašto paslaugoms reglamentuoti, arba nei tos, kurios numatytos su šiomis paslaugomis susijusiuose standartuose.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.