62007CJ0164
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2008 m. birželio 5 d. (
*1
)
„EB 12 straipsnis — Diskriminacija dėl pilietybės — Kompensacijų terorizmo ir kitų nusikaltimų aukoms garantinio fondo mokama kompensacija — Netaikymas“
Byloje C-164/07
dėl Tribunal de grande instance de Nantes (Prancūzija) Kompensacijų nusikaltimų aukoms komisijos 2007 m. kovo 16 d. Sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2007 m. kovo 27 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
James Wood
prieš
Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d’autres infractions,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. W. A. Timmermans, teisėjai K. Schiemann, J. Makarczyk (pranešėjas), J.-C. Bonichot ir C. Toader,
generalinė advokatė J. Kokott,
posėdžio sekretorė K. Sztranc-Sławiczek, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2008 m. sausio 31 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
—
J. Wood, atstovaujamo advokato J.-E. Robiou du Pont,
—
Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme ir d’autres infractions, atstovaujamo advokato M. Bonnely,
—
Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos G. de Bergues, B. Messmer ir O. Christmann,
—
Italijos vyriausybės, atstovaujamos I. M. Braguglia, padedamo avvocato dello Stato D. Del Gaizo,
—
Portugalijos vyriausybės, atstovaujamos L. Fernandes ir I. Azevedo,
—
Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos D. Maidani,
susipažinęs su 2008 m. vasario 28 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra susijęs su EB 12 straipsnio pirmosios pastraipos aiškinimu. Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant bylą tarp Didžiosios Britanijos piliečio J. Wood ir Fonds de garantie des actes de terrorisme ir d’autres infractions (Kompensacijų terorizmo ir kitų nusikaltimų aukoms garantinio fondo, toliau – Garantinis fondas) dėl pastarojo atsisakymo, motyvuojant pilietybe, kompensuoti ne Prancūzijos teritorijoje padarytu nusikaltimu sukeltą žalą.
Nacionalinės teisės normos
2
Baudžiamojo proceso kodekso 706-3 straipsnyje nurodyta:
„Bet kuris asmuo, kuriam žala padaryta tyčiniais arba netyčiniais veiksmais, turinčiais nusikaltimo požymių, turi teisę gauti visišką asmeniui padarytos žalos atlyginimą, jei tenkinamos šios sąlygos:
1°
Šiems pažeidimams netaikomas 2001 m. socialinio draudimo finansavimo įstatymo (2000 m. gruodžio 23 d. Įstatymas Nr. 2000-1257) 53 straipsnis, Draudimo kodekso L. 126-1 straipsnis ar 1985 m. liepos 5 d. Įstatymo dėl kelių eismo įvykių aukų padėties pagerinimo ir žalos atlyginimo paspartinimo I skyrius ir jie nėra susiję su medžiokle arba žalingų gyvūnų naikinimu;
2°
Šie veiksmai:
—
sukėlė mirtį, nuolatinį invalidumą ar visišką nedarbingumą, trukusį bent vieną mėnesį, arba;
—
yra numatyti ir uždrausti Baudžiamojo kodekso 222-22–222-30, 225-4-1–225-4-5 ir 227-25–227-27 straipsniuose;
3°
Asmuo, kuriam padaryta žala, yra Prancūzijos pilietis. Jei ši sąlyga netenkinama, įvykiai įvyko Prancūzijos teritorijoje ir asmuo, kuriam padaryta žala:
—
yra Europos Ekonominės Bendrijos valstybės narės pilietis arba
—
teisėtai gyveno Prancūzijoje įvykių arba prašymo pateikimo metu, išskyrus tarptautinių sutarčių numatytus atvejus.
Kompensacija gali būti nemokama arba jos dydis sumažintas dėl aukos kaltės.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
3
Londone studijuojanti Helena Wood žuvo atlikdama praktiką Australijoje 2004 m. birželio 9 d. eismo įvykio metu.
4
Jos tėvai James Wood ir Evelyne Arraitz 2006 m liepos 6 d. kreipėsi į Tribunal de grande instance de Nantes Kompensacijų nusikaltimų aukoms komisiją prašydami kompensuoti ne tik materialinę 398 eurų žalą, bet ir 10000 eurų moralinę žalą kiekvienam iš jų bei 7500 eurų kiekvienam iš judviejų nepilnamečių vaikų – Julijai ir Hugui Wood.
5
Tribunal de grande instance de Nantes Kompensacijų nusikaltimų aukoms komisijos pirmininkas 2006 m. lapkričio 24 d. patvirtino su Garantiniu fondu sudarytą sutartį dėl žuvusiosios Helenos Wood paveldėtojams tenkančių sumų, išskyrus jos tėvo atžvilgiu, motyvuodamas tuo, kad jis yra Didžiosios Britanijos pilietis.
6
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui 2007 m. sausio 11 d. J. Wood pateikė reikalavimą pirmiausia remtis EB 12 straipsnio pirmąja pastraipa, draudžiančia diskriminavimą dėl pilietybės.
7
Pasak J. Wood, kuris teigia gyvenąs, dirbąs ir mokąs mokesčius Prancūzijoje, kur jis daugiau nei 20 metų gyvena kartu su savo partnere, Prancūzijos piliete, toks nevienodas požiūris jam nesuteikiant kompensacijos, kuri suteikta kitiems jo šeimos nariams, prieštarauja EB 12 straipsnio pirmojoje pastraipoje įtvirtintam nediskriminavimo principui.
8
Garantinis fondas su tuo nesutiko, nes J. Wood netenkino Baudžiamojo proceso kodekso 706-3 straipsnyje apibrėžtų kriterijų, ir rėmėsi jo nuomonę pagrindžiančia tradicine Cour de cassation (Aukščiausiojo teismo) praktika.
9
Tokiomis aplinkybėmis Tribunal de grande instance de Nantes Kompensacijų nusikaltimų aukoms komisija nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti tokį prejudicinį klausimą:
„Ar, atsižvelgiant į (EB 12) straipsnyje įtvirtintą bendrą nediskriminavimo dėl pilietybės principą, Prancūzijos Baudžiamojo proceso kodekso 706-3 straipsnio nuostatos neprieštarauja Bendrijos teisei tiek, kiek Prancūzijoje gyvenančiam Bendrijos piliečiui, užsienyje mirusio vaiko, Prancūzijos piliečio, tėvui, jos nesuteikia teisės gauti Garantinio fondo mokamą kompensaciją vien dėl pilietybės?“
Prejudicinis klausimas
10
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Bendrijos teisė draudžia valstybės narės teisės akte numatyti, kad jos teritorijoje dirbantiems ir gyvenantiems kitų valstybių narių piliečiams vien dėl jų pilietybės nesuteikiama teisė gauti kompensaciją, skirtą atlyginti ne šios valstybės teritorijoje įvykdytu nusikaltimu padarytą žalą asmeniui.
11
Kaip išplaukia iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, pagrindinėje byloje Didžiosios Britanijos pilietis J. Wood pasinaudojo teise laisvai judėti kaip darbuotojas EB 39 straipsnio prasme arba įsisteigimo laisve EB 43 straipsnio prasme, nes daugiau nei 20 metų dirba ir gyvena Prancūzijoje.
12
Todėl J. Wood situacijai taikoma EB sutartis ir dėl šios priežasties jis gali remtis savo teise nebūti diskriminuojamam dėl pilietybės.
13
Šiuo klausimu pagal nusistovėjusią teismo praktiką nediskriminavimo principas reikalauja, kad panašios situacijos nebūtų traktuojamos skirtingai, o skirtingos situacijos nebūtų traktuojamos vienodai. Toks traktavimas gali būti pateisinamas, tik jeigu jis pagrįstas nuo suinteresuotųjų asmenų pilietybės nepriklausančiomis objektyviomis priežastimis ir yra proporcingas teisėtai siekiamam tikslui (žr. 2003 m. spalio 2 d. Sprendimo Garcia Avello, C-148/02, Rink. p. I-11613, 31 punktą ir jame minimą teismo praktiką).
14
Pagrindinėje byloje Didžiosios Britanijos pilietis J. Wood daugiau nei 20 metų gyvena Prancūzijoje, o jo duktė žuvo už Bendrijos ribų įvykusio nelaimingo atsitikimo metu. Savo dukters mirties ir iš to išplaukiančios žalos atžvilgiu J. Wood padėtis yra panaši į tokio asmens, kaip jo partnerės E. Arraitz, padėtį. Tačiau pagal nagrinėjamą nacionalinę normą vienintelė jų padėtį teisės į kompensaciją atžvilgiu skirianti aplinkybė yra jų pilietybė. Iš esmės vien dėl to tik E. Arraitz, kaip Prancūzijos pilietei, išmokama kompensacija.
15
Todėl toks skirtingas požiūris, aiškiai ir išimtinai grindžiamas tik J. Wood pilietybe, tiesiogiai diskriminuoja. Iš tikro pati Prancūzijos vyriausybė pripažįsta, kad tokiu atveju, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, jokie motyvai nepateisina tokio požiūrio skirtumo.
16
Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Bendrijos teisė draudžia valstybės narės teisės akte numatyti, kad jos teritorijoje dirbantiems ir gyvenantiems kitų valstybių narių piliečiams vien dėl jų pilietybės nesuteikiama teisė gauti kompensaciją, skirtą atlyginti ne šios valstybės teritorijoje įvykdytu nusikaltimu padarytą žalą asmeniui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
17
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
Bendrijos teisė draudžia valstybės narės teisės akte numatyti, kad jos teritorijoje dirbantiems ir gyvenantiems kitų valstybių narių piliečiams vien dėl jų pilietybės nesuteikiama teisė gauti kompensaciją, skirtą atlyginti ne šios valstybės teritorijoje įvykdytu nusikaltimu padarytą žalą asmeniui.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.