62019CC0811
GENERALINIO ADVOKATO
MICHAL BOBEK IŠVADA,
pateikta 2021 m. kovo 4 d. (
1
)
Sujungtos bylos C‑811/19 ir C‑840/19
Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Direcţia Naţională Anticorupţie
prieš
FQ,
GP,
HO,
IN,
dalyvaujant
JM
(Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Aukštasis kasacinis ir teisingumo teismas, Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
ir
Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Direcţia Naţională Anticorupţie
prieš
NC
(Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Aukštasis kasacinis ir teisingumo teismas, Rumunija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Sąjungos finansinių interesų apsauga – SESV 325 straipsnio 1 dalis – Baudžiamoji byla dėl korupcijos – Projektai, iš dalies finansuojami Europos fondų – Nacionalinės teisės aktai, kuriais korupcijos bylas nagrinėjančioms teisėjų kolegijoms nustatomas specializavimosi reikalavimas – Konstitucinio Teismo sprendimas, kuriuo įpareigojama pirmąja instancija iš naujo nagrinėti nespecializuotų kolegijų priimtus nuosprendžius – Teisė kreiptis į pagal įstatymą įsteigtą teismą – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa – Teismų ir teisėjų nepriklausomumas – ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa – Sąjungos teisės viršenybė – Teisėjų drausmės bylos“
I. Įžanga
1.
Ar nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimas, kuriuo pripažįstama, kad nacionalinis aukščiausiasis teismas neįvykdė jam teisės aktuose nustatytos pareigos sudaryti specializuotas kolegijas, kurios pirmąja instancija nagrinėtų korupcinius nusikaltimus, ir dėl tokio sprendimo sudaroma galimybė iš naujo nagrinėti jau išspręstas bylas dėl korupcijos, susijusios su Sąjungos lėšų administravimu, yra suderinamas su Sąjungos teise?
2.
Šiose bylose Teisingumo Teismui iš esmės pateiktas būtent toks klausimas. Atsižvelgdamas į tokias faktines aplinkybes, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį, taip pat ESS 19 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje bei Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnyje įtvirtintą teismų ir teisėjų nepriklausomumo principą draudžiama priimti tokį konstitucinį sprendimą. Šiose bylose taip pat keliamas klausimas, ar Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa apima teisėjų specializavimosi reikalavimą.
3.
Nemažai šiose bylose iškeltų klausimų sutampa su klausimais, lygiagrečiai nagrinėjamais byloje euro Box Promotion ir kt. (sujungtos bylos C‑357/19 ir C‑547/19), kuriose šiandien teikiu atskirą išvadą (
2
). Nemažai šių bylų aspektų taip pat yra panašūs į aspektus, iškeltus daugelyje kitų prašymų priimti prejudicinį sprendimą, kuriuos Teisingumo Teismui per 2019 m. pateikė įvairūs Rumunijos teismai ir dėl kurių anksčiau jau pateikiau savo (vedančiąją) išvadą byloje Asociaţia Forumul Judecătorilor din România ir kt. (
3
). Tiek, kiek šiose bylose keliami klausimai jau buvo nagrinėti minėtose mano išvadose, remsiuosi savo jau atlikta analize.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
1. FIA konvencija
4.
Bylai reikšmingos Konvencijos dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos, parengtos vadovaujantis Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu (toliau – FIA konvencija) (
4
), nuostatos pateiktos mano išvados byloje euro Box Promotion 4 ir 5 punktuose.
B.
Rumunijos teisė
1. Baudžiamojo proceso kodeksas
5.
Legea nr. 135/2010 privind Codul de procedură penală (Įstatymas Nr. 135/2010, kuriuo nustatomas Baudžiamojo proceso kodeksas, toliau – Baudžiamojo proceso kodeksas) 281 straipsnio „Absoliutus negaliojimas“ 1 dalies a punkte kaip vienas iš pagrindų, „visada lemiančių negaliojimą“, nurodomas taisyklių, susijusių su teisėjų kolegijų sudėtimi, pažeidimas.
6.
Baudžiamojo proceso kodekso 421 straipsnio „Sprendimai, kurie gali būti priimami išnagrinėjus apeliacinį skundą“ 2 dalies b punkte numatyta: „Teismas, išnagrinėjęs apeliacinį skundą, priima vieną iš toliau nurodytų sprendimų:
<…>
panaikinti pirmąja instancija priimtą teismo nuosprendį ir nurodyti grąžinti bylą iš naujo nagrinėti teismui, kurio sprendimas buvo panaikintas remiantis vienu iš šalių nurodytų pagrindų, susijusių su tuo, kad byla tame teisme buvo nagrinėjama šiai šaliai nedalyvaujant, nes jai nebuvo teisėtai pranešta apie bylos iškėlimą teisme, o jeigu jai buvo teisėtai pranešta apie bylos iškėlimą teisme, ji negalėjo dalyvauti nagrinėjant bylą ir pranešti teismui apie tai, kad negali dalyvauti. Grąžinti bylą nagrinėti iš naujo teismui, kurio sprendimas buvo panaikintas, taip pat nurodoma tais atvejais, kai yra vienas iš absoliutaus negaliojimo pagrindų, išskyrus jurisdikcijos neturėjimo atvejį, ir tokiu atveju byla perduodama jurisdikciją turinčiam teismui.“
7.
Baudžiamojo proceso kodekso 426 straipsnio 1 dalies, 428 straipsnio 1 dalies ir 432 straipsnio 1 dalies nuostatos pateiktos mano išvados byloje euro Box Promotion 12–14 punktuose.
2. Baudžiamasis kodeksas
8.
2009 m. liepos 17 d.Legea nr. 286/2009 privind Codul penal (Įstatymas Nr. 286/2009 dėl Baudžiamojo kodekso) (su paskesniais pakeitimais ir papildymais) 154 ir 155 straipsnių nuostatos, kurios yra reikšmingos senaties terminų sistemai, pateiktos mano išvados byloje euro Box Promotion 15 ir 16 punktuose.
3. Įstatymas Nr. 78/2000
9.
Pagal Legea nr. 78/2000 pentru prevenirea, descoperirea şi sancţionarea faptelor de corupţie (Įstatymas Nr. 78/2000 dėl korupcinių veikų prevencijos, nustatymo ir baudimo už jas, toliau – Įstatymas Nr. 78/2000) 5 straipsnio 1 dalį „šiame įstatyme Baudžiamojo kodekso 289–292 straipsniuose nurodyti nusikaltimai yra korupciniai nusikaltimai, taip pat tais atvejais, kai juos padaro Baudžiamojo kodekso 308 straipsnyje nurodyti asmenys“.
10.
Įstatymo Nr. 78/2000, iš dalies pakeisto Įstatymu Nr. 161/2003, 29 straipsnyje nurodyta, kad „nagrinėjant pirmąja instancija bylas dėl nusikaltimų, numatytų šiame įstatyme, sudaromos specializuotos kolegijos“.
4. Įstatymas Nr. 304/2004
11.
Legea nr. 304/2004 privind organizarea judiciară (Įstatymas Nr. 304/2004 dėl teismų sistemos organizavimo, toliau – Įstatymas Nr. 304/2004) (
5
) 19 straipsnio 3 dalyje nurodyta, kad „kiekvienų metų pradžioje Înalta Curte de Casație și Justiție (Aukštasis kasacinis ir teisingumo teismas, toliau – AKTT) valdančioji taryba <…> gali pritarti specializuotų kolegijų įsteigimui [AKTT] skyriuose <…>“.
5. Įstatymas Nr. 303/2004
12.
Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor (Įstatymas Nr. 303/2004 dėl teisėjų ir prokurorų statuso, toliau – Įstatymas Nr. 303/2004) (
6
) 99 straipsnio ș punkte nurodyta, kad Curtea Constituțională (Konstitucinis Teismas, Rumunija) sprendimų nevykdymas <…> laikomas drausminiu nusižengimu.
III. Faktinės aplinkybės, nacionalinis procesas ir pateikti klausimai
A.
Byla C‑811/19
13.
2018 m. vasario 8 d. nuosprendžiu, kurį priėmė AKTT Baudžiamųjų bylų skyriaus trijų teisėjų kolegija, pirmosios instancijos teismas nuteisė kaltinamuosius laisvės atėmimo nuo 2 iki 8 metų bausmėmis už nusikaltimus, tarp jų – korupcinius nusikaltimus (prekyba įtaka), pinigų plovimą, dokumentų klastojimą ir korupciniams prilyginamus nusikaltimus.
14.
Kaltinamiesiems pareikšti kaltinimai buvo susiję su trijų viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūra, kurią 2009 m. pradėjo S. C. Compania de Apă Olt S. A., siekdama, kad būtų atlikti vandens tiekimo ir nuotėkų tinklo atnaujinimo ir išplėtimo įvairiose vietovėse darbai. Viešojo pirkimo sutartys buvo sudaromos pagal projektą, kuris daugiausia buvo finansuojamas iš Europos fondų (82 %) pagal bendrąją sektorinę veiklos programą „Aplinka“. Dėl korupcinio nusikaltimo buvo, be kita ko, konstatuota, kad pirmasis kaltinamasis, būdamas meras, Senato narys ir ministras, priėmė bendrovės direktoriaus pažadą sumokėti sumą, lygią 20 % visos trijų nagrinėjamų viešojo pirkimo sutarčių vertės. Taigi faktiškai jis iš viso gavo 6200000 Rumunijos lėjų (RON) (1500000 EUR) už įtaką S. C. Compania de Apă Olt S. A. sprendimų priėmimo organams, Consiliul Național pentru Soluționarea Contestațiilor (Nacionalinė ginčų sprendimo taryba) tarnautojams ir apeliacinio teismo teisėjams.
15.
Keturi iš penkių kaltinamųjų (apeliantai pagrindinėje byloje) ir Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Direcţia Naţională Anticorupţie (prokuratūra prie AKTT, Nacionalinis antikorupcijos direktoratas, toliau – prokuroras) apskundė 2018 m. vasario 8 d. nuosprendį AKTT Baudžiamųjų bylų skyriaus penkių teisėjų kolegijai.
16.
Kol buvo nagrinėjama apeliacinė byla, Curtea Constituțională a României (Konstitucinis Teismas) priėmė 2019 m. liepos 3 d. Sprendimą Nr. 417 (toliau – Sprendimas Nr. 417/2019) (
7
). Tame sprendime, priimtame nagrinėjant bylą, iškeltą pagal Deputatų Rūmų pirmininko pareiškimą, Konstitucinis Teismas pripažino, kad tarp Parlamento ir AKTT kilo konstitucinio pobūdžio teisinis konfliktas, nes AKTT neįsteigė specializuotų kolegijų, kurios pirmąja instancija nagrinėtų korupcinius nusikaltimus, taip pažeisdamas Įstatymo Nr. 78/2000 29 straipsnio 1 dalį.
17.
Konstitucinis Teismas konstatavo, kad nespecializuotos kolegijos priimtas nuosprendis byloje turi būti panaikintas pagal Baudžiamojo proceso kodekso 281 straipsnio 1 dalies a punktą. Toje nuostatoje aiškiai numatyta, kad dėl nuostatų, susijusių su teisėjų kolegijų sudėtimi, pažeidimo sprendimas panaikinamas. Taigi AKTT bylas, kurias šio teismo trijų teisėjų kolegijos išnagrinėjo pirmąja instancija iki 2019 m. sausio 23 d. (kai buvo įsteigtos specializuotos kolegijos), jeigu jose priimti sprendimai dar neįgijo res judicata galios, turėtų pirmąja instancija iš naujo nagrinėti specializuotos kolegijos, laikydamosi Baudžiamojo proceso kodekso 421 straipsnio 2 dalies b punkto.
18.
Po Sprendimo Nr. 417/2019 paskelbimo apeliantai prašė pripažinti šio sprendimo privalomąjį pobūdį ir tai, kad jis sukelia pasekmių pagrindinėje byloje skundžiamam nuosprendžiui. Jie teigia, kad, remiantis Sprendimu Nr. 417/2019, skundžiamas nuosprendis yra niekinis ir negalioja. Korupcijos bylos nebuvo nuosprendį pagrindinėje byloje pirmąja instancija priėmusios trijų teisėjų kolegijos specializacija.
19.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, Konstitucinio Teismo sprendimu Nr. 417/2019, dėl kurio poveikio panaikinami AKTT Baudžiamųjų bylų skyriaus trijų teisėjų kolegijų tam tikru laikotarpiu pirmąja instancija priimti nuosprendžiai, pažeidžiamas bausmių veiksmingumo principas, kiek tai susiję su sunkiomis neteisėtomis veikomis, kenkiančiomis Sąjungos finansiniams interesams. Taip yra todėl, kad, pirma, sudaromas nebaudžiamumo įspūdis ir, antra, kyla sisteminė nebaudžiamumo rizika, nes, turint omenyje bylos sudėtingumą ir trukmę iki galutinio nuosprendžio priėmimo po to, kai byla išnagrinėjama iš naujo, sueina senaties terminas.
20.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat mano, kad pagal Sąjungos teismų ir teisėjų nepriklausomumo principą teismų sistemai nepriklausančios institucijos sprendimu draudžiama nustatyti procesines priemones, pagal kurias būtų privaloma pirmąja instancija iš naujo nagrinėti tam tikras bylas, ir, nesant pagrįstų motyvų, kelti abejones dėl baudžiamųjų kaltinimų. Kolegijų, sudarytų iš AKTT Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjų, kurių specializacija – nagrinėti baudžiamąsias bylas, sudėtis negali būti laikoma pažeidžiančia teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę kreiptis į teismą. Taigi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, pagal Sąjungos teisę draudžiama suteikti privalomas teisines pasekmes tokios teisminės institucijos, kaip Konstitucinis Teismas, sprendimui, kuriuo panaikinama nacionalinio teismo jurisdikcija vertinti, ar yra taikomas viršenybės principas.
21.
Tokiomis aplinkybėmis Înalta Curte de Casație și Justiție (Aukštasis kasacinis ir teisingumo teismas, Rumunija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [ESS] 19 straipsnio 1 dalis, [SESV] 325 straipsnio 1 dalis, 2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB [(OL L 141, 2015, p. 73)], 58 straipsnis ir 2017 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2017/1371 dėl kovos su Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiu sukčiavimu baudžiamosios teisės priemonėmis [(OL L 198, 2017, p. 29)] 4 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad jiems prieštarauja teisminės valdžios institucijoms nepriklausančios institucijos – [Konstitucinio Teismo] – priimtas sprendimas, kuriame pasisakoma dėl galimai neteisėta teisėjų kolegijos sudėtimi grindžiamo procesinio prieštaravimo, atsižvelgiant į [AKTT] teisėjų specializavimosi principą (kuris Rumunijos Konstitucijoje nenumatytas), kuriuo teismas įpareigojamas apeliacinėje instancijoje nagrinėjamas (perduotas) bylas grąžinti pirmajai instancijai, kad tas pats teismas priimtų naują sprendimą pirmąja instancija?
2.
Ar [ESS] 2 straipsnis ir [Chartijos] 47 straipsnio antra pastraipa turi būti aiškinami taip, kad jiems prieštarauja teisminės valdžios institucijoms nepriklausančios institucijos sprendimas pripažinti neteisėta aukščiausios teisminės valdžios institucijos skyriaus kolegijos sudėtį (kolegija sudaryta iš teisėjų, jų paskyrimo metu atitikusių, be kita ko, specializavimosi sąlygą, kurios reikalaujama tam, kad teisėjas būtų paskirtas į aukščiausiosios instancijos teismo baudžiamųjų bylų skyrių)?
3.
Ar Sąjungos teisės viršenybės principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nacionaliniam teismui leidžiama netaikyti Konstitucinio Teismo sprendimo, kuriame išaiškinta žemesnio rango nei konstitucinė teisės norma, susijusi su [AKTT] organizavimu ir įtvirtinta nacionaliniame įstatyme dėl korupcinių veiksmų prevencijos, nustatymo ir sankcijų už juos, t. y. norma, kurią teismas šešiolika metų nuolat aiškino vienodai?
4.
Ar pagal [Chartijos] 47 straipsnį teisės laisvai kreiptis į teismą principas apima teisėjų specializavimąsi ir specializuotų kolegijų aukščiausiosios instancijos teisme sudarymą?“
B.
Byla C‑840/19
22.
2017 m. gegužės 26 d. nuosprendžiu buvęs ministras ir Parlamento narys buvo nuteistas 4 metų laisvės atėmimo bausme už korupciją, susijusią su Sąjungos lėšomis. Tokį nuosprendį priėmė AKTT trijų teisėjų kolegija.
23.
Kaltinamasis pažadėjo trečiojo asmens, kuris dabar pagrindinėje byloje yra valstybinio kaltinimo liudytojas, naudai tarpininkauti bendraujant su Jasų (Rumunija) miesto meru. Kaltinamasis turėjo įtikinti merą, kad šis sutiktų pasirašyti sutartį dėl kelių transporto valdymo projekto su trečiojo asmens įmone, ir užtikrinti sklandų sutarties vykdymą mainais už komisinius, sudariusius 5 % sutarties vertės. Nagrinėjamos sutarties numatytoji vertė buvo 69614309 RON (suma be pridėtinės vertės mokesčio). Ji buvo finansuojama Sąjungos lėšomis pagal regioninės veiklos vystymo programą. Kaltinamajam buvo faktiškai sumokėta 3400000 RON suma. Minėtu nuosprendžiu iš kaltinamojo taip pat buvo nurodyta konfiskuoti 303118 RON (maždaug 68000 EUR) ir 30000 EUR.
24.
Pirmojoje instancijoje kaltinamasis („apeliantas“ pagrindinėje byloje) ir prokuroras padavė apeliacinį skundą dėl tokio nuosprendžio AKTT Baudžiamųjų bylų skyriaus penkių teisėjų kolegijai. 2018 m. birželio 28 d. nuosprendžiu minėta AKTT penkių teisėjų kolegija iš dalies patenkino apelianto paduotą apeliacinį skundą ir panaikino priemonę, susijusią su 30000 EUR sumos konfiskavimu, tačiau apeliantui paskirtą 4 metų laisvės atėmimo bausmę pripažino pagrįsta.
25.
Po to, kai minėtas nuosprendis jau tapo galutinis, buvo paskelbtas Konstitucinio Teismo sprendimas Nr. 685/2018 (
8
). Jame pripažinta, kad tarp Parlamento ir AKTT kilo konstitucinio pobūdžio teisinis konfliktas, nes tik keturi iš penkių teisėjų kolegijos narių buvo paskirti traukiant burtus. Dėl tokio pripažinimo pasekmių Konstitucinis Teismas nurodė, kad Sprendimas Nr. 685/2018 taip pat taikomas galutiniams nuosprendžiams, jeigu šalims dar nesibaigė specialiojo skundo padavimo terminai.
26.
Po Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 685/2018 paskelbimo apeliantas ir prokuroras padavė specialųjį skundą, prašydami panaikinti 2018 m. birželio 28 d. nuosprendį.
27.
2019 m. vasario 25 d. ir 2019 m. gegužės 20 d. sprendimais AKTT penkių teisėjų kolegija, atsižvelgdama į Konstitucinio Teismo sprendimą Nr. 685/2018, patenkino specialųjį skundą dėl panaikinimo. Ji panaikino visą 2018 m. birželio 28 d. nuosprendį ir nurodė peržiūrėti apelianto ir prokuroro apeliacinius skundus dėl 2017 m. gegužės 26 d. nuosprendžio.
28.
Kol buvo peržiūrimi minėti apeliaciniai skundai, Konstitucinis Teismas priėmė Sprendimą Nr. 417/2019. Po jo paskelbimo apeliantas siekė pripažinimo, kad šis sprendimas būtų privalomas ir sukeltų pasekmių 2017 m. gegužės 26 d. nuosprendžiui, nes jį priėmusi trijų teisėjų kolegija nebuvo specializuota korupcinių bylų kolegija.
29.
Tokiomis aplinkybėmis Înalta Curte de Casație și Justiție (Aukštasis kasacinis ir teisingumo teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui toliau nurodytus prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [ESS] 19 straipsnio 1 dalį, [SESV] 325 straipsnio 1 dalį ir [Direktyvos 2017/1371], priimtos pagal [SESV] 83 straipsnio 2 dalį, 4 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jiems prieštarauja teisminės valdžios institucijoms nepriklausančios institucijos – [Konstitucinio Teismo] – priimtas sprendimas, kuriame dėl to, kad aukščiausioje teisminėje institucijoje nebuvo sudarytos specializuotos atitinkamos srities teisėjų kolegijos, nors jas sudariusių teisėjų specializacija pripažinta, nurodoma grąžinti iš naujo nagrinėti korupcijos bylas, dėl kurių tam tikru metu jau buvo priimtas sprendimas ir kurios šiuo metu nagrinėjamos apeliacinėje instancijoje?
2.
Ar [ESS] 2 straipsnį ir [Chartijos] 47 straipsnio [2 pastraipą] reikia aiškinti taip, kad jiems prieštarauja teisminės valdžios institucijoms nepriklausančios institucijos sprendimas pripažinti neteisėta aukščiausiosios teisminės institucijos skyriaus kolegijos sudėtį (kolegija sudaryta iš teisėjų, jų paskyrimo metu atitikusių, be kita ko, specializavimosi sąlygą, kurią atitikti privalėjo, kad būtų paskirti į aukščiausiąją teisminę instituciją)?
3.
Ar Sąjungos teisės viršenybė turi būti aiškinama taip, kad nacionalinis teismas gali netaikyti byloje dėl konstitucinio ginčo priimto Konstitucinio Teismo sprendimo, kuris yra privalomas pagal nacionalinę teisę?“
C.
Procesas Teisingumo Teisme
30.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašė abiejose bylose C‑811/19 ir C‑840/19 taikyti pagreitintą procedūrą pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalį. 2019 m. lapkričio 28 d. ir 2019 m. gruodžio 16 d. sprendimais Teisingumo Teismo pirmininkas leido taikyti pagreitintą procedūrą atitinkamai byloje C‑811/19 ir byloje C‑840/19. 2020 m. vasario 26 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu minėtos bylos buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma žodinė proceso dalis ir priimtas sprendimas.
31.
Byloje C‑811/19 toliau nurodytos šalys pateikė rašytines pastabas: pirmasis apeliantas, prokuroras, Lenkijos ir Rumunijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija.
32.
Byloje C‑840/19 rašytines pastabas pateikė apeliantas, prokuroras, Rumunijos ir Lenkijos vyriausybės ir Komisija.
33.
Pirmasis apeliantas byloje C‑811/19, apeliantas byloje C‑840/19, prokuroras, Rumunijos vyriausybė ir Komisija raštu atsakė į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus.
IV. Analizė
34.
Šios išvados struktūra yra tokia, kaip nurodyta toliau. Pirmiausia nagrinėsiu suinteresuotųjų šalių iškeltus prieštaravimus dėl prejudicinių klausimų priimtinumo (A). Tada glaustai išdėstysiu Sąjungos teisinį pagrindą, nurodydamas šioms byloms taikytinas atitinkamas Sąjungos teisės nuostatas (B). Trečia, įvertinsiu Teisingumo Teismui pateiktų prejudicinių klausimų esmę (C).
A.
Pateiktų prejudicinių klausimų priimtinumas
1. Byla C‑811/19
35.
Lenkijos vyriausybė teigia, kad klausimai byloje C‑811/19 yra nepriimtini. Kaip nurodo minėta vyriausybė, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš tiesų prašo ne išaiškinti Sąjungos teisę, o patikrinti nacionalinio teismo sprendimo esmę. Per prejudicinio sprendimo procedūrą Teisingumo Teismui nepriklauso tikrinti nacionalinių teismų sprendimų esmės, nurodant, ar nacionaliniai teismai privalo laikytis kitų nacionalinių teismų sprendimų. Be to, minėtos vyriausybės teigimu, Teisingumo Teismo atsakymas į prejudicinius klausimus nėra būtinas pagrindinėje byloje kilusiam ginčui išspręsti. Pagrindinė byla susijusi su išimtinai vidaus situacija, kuri neturi poveikio jokiai sričiai, kurioje Sąjunga turi kokią nors kompetenciją. Be to, Chartija taikoma, tik jeigu valstybės narės įgyvendina Sąjungos teisę, o šioje byloje nagrinėjamu atveju taip nėra.
36.
Mano nuomone, Lenkijos vyriausybės pateiktų prieštaravimų negalima pripažinti pagrįstais.
37.
Pirma, argumentai dėl Sąjungos kompetencijos neturėjimo teismų organizavimo srityje susiję su Teisingumo Teismo jurisdikcija, o ne su prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumu. Bet kuriuo atveju Sąjunga iš tiesų neturi tiesioginės teisėkūros kompetencijos bendro teismų organizavimo srityje. Vis dėlto aišku ir tai, kad valstybės narės, rengdamos taisykles ir formuodamos praktiką, turinčią poveikį nacionaliniam Sąjungos teisės taikymui ir vykdymo užtikrinimui, privalo laikytis, be kita ko, ESS 2 straipsnio ir 19 straipsnio 1 dalies, SESV 325 straipsnio 1 dalies ir Chartijos 47 straipsnio reikalavimų. Ši logika nepriklauso nuo vietos. Kalbant apie Sąjungos nustatytas numatytosios nacionalinės procesinės autonomijos ribas, pažymėtina, kad ši logika priklauso ir visada priklausė nuo poveikio. Ji gali būti susijusi su bet kuriuo nacionalinių struktūrų ar procedūrų, naudojamų Sąjungos teisės vykdymui užtikrinti nacionalinėje teisėje, elementu.
38.
Taigi pakanka pažymėti, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs būtent su Sąjungos teisės, visų pirma ESS 2 straipsnio ir 19 straipsnio 1 dalies, SESV 325 straipsnio 1 dalies, Direktyvos 2015/849 ir Direktyvos 2017/1371, taip pat Chartijos 47 straipsnio išaiškinimu, todėl Teisingumo Teismas turi jurisdikciją priimti prejudicinį sprendimą dėl viso minėto prašymo (
9
).
39.
Antra, kalbant apie klausimą, ar pagal SESV 267 straipsnį Teisingumo Teismo atsakymas yra būtinas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kad jis galėtų išspręsti pagrindinę bylą (
10
), reikėtų pažymėti, kad visi byloje C‑811/19 pateikti klausimai iškelti nagrinėjant apeliacinius skundus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Iš minėto teismo pateiktų paaiškinimų matyti, kad jo sprendimas, ar panaikinti pirmosios instancijos teismo nuosprendį ir perduoti bylas iš naujo (pirmąja instancija) nagrinėti trijų teisėjų kolegijai, priklauso nuo to, kokius atsakymus Teisingumo Teismas pateiks į prejudicinius klausimus. Šių klausimų tikslas – būtent nustatyti, ar Konstitucinio Teismo sprendimas, kuriuo įpareigojama nagrinėti bylas iš naujo, atitinka kitas Sąjungos teisės nuostatas, kurias prašoma išaiškinti (1, 2 ir 3 klausimai), ir ar tokį sprendimą galima atsisakyti taikyti remiantis Sąjungos teisės viršenybės principu (4 klausimas).
40.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, atrodo, kad prejudiciniai klausimai atitinka „reikalingumo“ reikalavimą pagal SESV 267 straipsnį. Taigi jie yra priimtini.
2. Byla C‑840/19
41.
Dėl byloje C‑840/19 pateiktų prejudicinių klausimų priimtinumo Lenkijos vyriausybė pateikė pastabas, kurios iš esmės nesiskiria nuo pateiktųjų byloje C‑811/19.
42.
Apeliantas tvirtina, kad prejudicinis sprendimas pagal SESV 267 straipsnį nėra „reikalingas“. AKTT prašoma priimti sprendimą tik dėl procedūrinio klausimo – skundžiamo sprendimo absoliutaus negaliojimo pripažinimo. Norint atsakyti į tokį klausimą Teisingumo Teismo prejudicinis sprendimas nebūtinas. Be to, dėl antrojo klausimo apeliantas nurodo, kad jis nekelia problemos, susijusios su pagrindinei bylai taikytinos Sąjungos teisės aiškinimu. Panašūs argumentai pateikiami ir dėl trečiojo klausimo.
43.
Apeliantas taip pat nurodo, kad nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą klaidingai pateiktos faktinės aplinkybės, įtraukiant informaciją, nesusijusią su pagrindinei bylai reikšminga medžiaga, kad būtų galima sukurti ryšį su Sąjungos finansiniais interesais ir taip užtikrinti, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą būtų priimtinas. Nei jam pareikšti kaltinimai, nei pirmąja instancija priimtas nuosprendis nėra konkrečiai susiję su korupciniu nusikaltimu vykdant iš Sąjungos lėšų finansuojamas viešojo pirkimo sutartis. Informacija, kurią naudojo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, yra iš kitos baudžiamosios bylos, bet apeliantas nėra jos šalis. Kartu apeliantas dėl pirmojo klausimo teigia, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikė neišsamią informaciją dėl nacionalinės teisės aktų. Informacija apie Konstitucinį Teismą ir jo Sprendimą Nr. 417/2019 taip pat yra neišsami ir iš dalies netiksli.
44.
Mano nuomone, nė vienas iš priimtinumui ginčyti pateiktų argumentų negali būti pripažintas pagrįstu.
45.
Pirma, šios išvados 37–40 punktuose pateikti motyvai, susiję su Teisingumo Teismo jurisdikcija ir Teisingumo Teismo atsakymų „reikalingumu“ pagal SESV 267 straipsnį byloje C‑811/19, taip pat taikytini beveik tokiems pat argumentams, pateiktiems byloje C‑840/40.
46.
Antra, papildomi apelianto argumentai, susiję su prejudicinių klausimų priimtinumu, taip pat negali būti pripažinti pagrįstais.
47.
Dėl pirmosios argumentų grupės reikia priminti, kad SESV 267 straipsnyje nustatyta procedūra pagrįsta aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo funkcijų atskyrimu. Tik prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi konstatuoti ir įvertinti jo nagrinėjamos bylos faktines aplinkybes ir aiškinti bei taikyti nacionalinę teisę. Teisingumo Teismui nepriklauso tikrinti nacionalinio teismo nurodytų faktinių aplinkybių ir teisinio pagrindo, kuriuos tas teismas nustatė savo atsakomybe, teisingumo (
11
). Be to, dėl argumentų, susijusių su tuo, kad ši byla neturi ryšio su Sąjungos finansiniais interesais, reikia pažymėti, kad pirmuoju prejudiciniu klausimu būtent ir siekiama išsiaiškinti, ar SESV 325 straipsnio 1 dalis taikoma esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje.
48.
Taigi byloje C‑840/19 pateikti klausimai yra priimtini.
B.
Taikytina Sąjungos teisė
49.
Įvairiais klausimais, pateiktais Teisingumo Teismo nagrinėjamose sujungtose bylose, AKTT iš esmės siekia sužinoti, kaip aiškinti ESS 2 straipsnį ir ESS 19 straipsnio 1 dalį, Chartijos 47 straipsnį, SESV 325 straipsnio 1 dalį ir direktyvas 2015/849 bei 2017/1371. Pirmiausia išanalizuosiu, kurios iš minėtų Sąjungos teisės nuostatų yra reikšmingos šiai bylai.
1. ESS 2 straipsnis ir ESS 19 straipsnio 1 dalis
50.
Kaip nurodžiau savo išvadose byloje AFJR (
12
) ir byloje euro Box Promotion (
13
), pagal dabartinę Teisingumo Teismo jurisprudenciją ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa taikytina, kai nacionalinė institucija kaip teismas gali priimti sprendimą dėl klausimų, susijusių su Sąjungos teisės taikymu ar aiškinimu (
14
). Beveik neabejotina, kad AKTT, kaip teisminė institucija, kurios nepriklausomumui dėl šioje byloje nagrinėjamo Konstitucinio Teismo sprendimo, regis, gali būti daromas poveikis, yra nacionalinė teisminė institucija, kurios, kaip teismo, prašoma priimti sprendimą dėl klausimų, susijusių su Sąjungos teisės taikymu ar aiškinimu.
51.
Be to, kalbant apie antrajame klausime byloje C‑811/19 ir byloje C‑840/19 nurodytą ESS 2 straipsnį, neatrodo būtina atskirai analizuoti šios nuostatos. Teisinės valstybės principas kaip viena iš vertybių, kuriomis grindžiama Sąjunga, užtikrinamas garantuojant teisę į veiksmingą teisminę gynybą ir pagrindinę teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, o viena iš esminių jų sudedamųjų dalių yra teismų nepriklausomumo principas (
15
). Taigi Chartijos 47 straipsnis ir ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa yra konkretesnė šio ESS 2 straipsnyje įtvirtintos teisinės valstybės vertybės aspekto išraiška (
16
).
2. BPM sprendimas (ir Chartija)
52.
Kaip ir byloje euro Box Promotion ir kt. (C‑357/19 ir C‑547/19), šiose bylose pateiktose abiejose nutartyse dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą nekeliama konkrečių klausimų dėl 2006 m. gruodžio 13 d. Komisijos sprendimo 2006/928/EB, nustatančio bendradarbiavimo su Rumunija ir jos pažangos siekiant orientacinių tikslų teismų reformos ir kovos su korupcija srityse patikrinimo mechanizmą (toliau – BPM sprendimas) (
17
). Vis dėlto minėtu sprendimu buvo grindžiamos visos ankstesnės bylos, priklausančios pirmajai bylų grupei (byla AFJR ir lygiagrečiai – byla Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice (
18
)). Juo taip pat remiamasi dar vienoje, antrajai grupei priklausančioje, byloje DNA- Serviciul Teritorial Oradea (C‑379/19), kurioje šiandien lygiagrečiai pateikiu savo išvadą.
53.
Išskyrus pirmąjį apeliantą byloje C‑811/19, visos suinteresuotosios šalys, raštu atsakiusios į Teisingumo Teismo klausimus, sutarė, kad BPM sprendimas, visų pirma atsižvelgiant į jo priede nurodytus 1 ir 3 orientacinius tikslus, taikytinas šiose bylose keliamiems klausimams, susijusiems su kova su korupcija, teisinės valstybės principu ir teismų ir teisėjų nepriklausomumo garantija.
54.
Dėl priežasčių, kurias išsamiai nurodžiau savo išvadoje euro Box Promotion (
19
) ir kurios visiškai taikytinos ir šioms byloms, įskaitant tai, kad nagrinėjama nacionalinė nuostata yra nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimas, BPM sprendimas taikytinas ir šioms byloms. Chartijos 47 straipsnis pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį taip pat tampa taikytinas dėl BPM sprendimo.
3. SESV 325 straipsnio 1 dalis (ir Chartija)
55.
Pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį valstybės narės priešinasi Sąjungos finansiniams interesams kenkiančiam sukčiavimui ir kitoms neteisėtoms veikoms, taikydamos pagal šį straipsnį nustatytas priemones, kurių paskirtis yra atgrasyti ir užtikrinti veiksmingą apsaugą valstybėse narėse. Taigi tam, kad būtų taikoma SESV 325 straipsnio 1 dalis, turi būti sukčiavimas ar kitos neteisėtos veikos, kenkiančios Sąjungos finansiniams interesams. Todėl neišvengiamai kyla klausimas, ar taip yra šių bylų aplinkybėmis.
56.
Mano nuomone, atsakymas į šį klausimą yra teigiamas. Pirma, SESV 325 straipsnio 1 dalis taikytina nusikalstamoms
veikoms, susijusioms su korupcija, siejama su Sąjungos lėšomis finansuojamais projektais (a). Antra, tai, kad apeliantams pagrindinėse bylose pareikšti kaltinimai nesusiję su nusikalstamomis veikomis, kuriose aiškiai nurodomi Sąjungos finansiniai interesai, šiuo klausimu neturi reikšmės (b).
a) SESV 325 straipsnis (ir FIA konvencija) taikomi korupcijai, susijusiai su Sąjungos lėšomis
57.
Atsakydamas į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus, pirmasis apeliantas byloje C‑811/19 nurodo, kad SESV 325 straipsnio 1 dalis netaikytina šiai bylai. Ne visi korupciniai nusikaltimai, susiję su Sąjungos lėšomis finansuojamais projektais, kenkia Sąjungos finansiniams interesams. SESV 325 straipsnio 1 dalyje nustatomas įpareigojimas skirti baudžiamąsias sankcijas tik už stambų sukčiavimą, kuriam taikoma FIA konvencija. Pirmasis apeliantas taip pat nurodo, jog nebuvo teigiama, kad sudarant sutartis, dėl kurių jis buvo nuteistas už prekybą įtaka, tiesiogiai ar netiesiogiai nesilaikyta lėšų skyrimo ar viešųjų pirkimų taisyklių. Be to, jis nurodo, kad FIA konvencija ir jos protokolai netaikomi, nes jo atvejis neturi jokio tarpvalstybinio elemento, ir kad jis nebuvo kaltinamas nei pasyvia korupcija, kuriai taikomas FIA konvencijos Pirmasis protokolas, nei pinigų plovimo nusikaltimu, siejant su stambiu sukčiavimu, kaip tai suprantama pagal FIA konvenciją.
58.
Apeliantas byloje C‑840/19, Rumunijos vyriausybė, prokuroras ir Komisija, atsakydami į Teisingumo Teismo jiems pateiktus klausimus, nurodė, kad SESV 325 straipsnio 1 dalis, visų pirma frazė „kitoms neteisėtoms veikoms“, apima korupcinius nusikaltimus, susijusius su Sąjungos lėšomis finansuojamais projektais ar sutartimis.
59.
Visiškai sutinku su Komisija. Dėl priežasčių, kurias išsamiai paaiškinau savo išvadoje euro Box Promotion (
20
), SESV 325 straipsnio 1 dalyje nurodytos „kitos neteisėtos veikos“ gali apimti bet kuriuos korupcinius nusikaltimus, siejamus su Sąjungos lėšų leidimu.
60.
Pirmojo apelianto byloje C‑811/19 šiuo klausimu pateikti papildomi argumentai atrodo nereikšmingi. Pirma, nėra jokio pagrindo jo teiginiui, kad į SESV 325 straipsnio 1 dalies taikymo sritį patenka tik stambaus sukčiavimo atvejai, kuriems taikoma FIA konvencija. Kaip tik yra priešingai – SESV 325 straipsnio 1 dalies sąvoka „kitos neteisėtos veikos“ patvirtina platesnę šios nuostatos taikymo sritį (
21
).
61.
Antra, pagal pačią šią sąvoką „kitoms neteisėtoms veikoms“ korupcinių veikų, susijusių su Sąjungos lėšomis finansuojamų projektų valdymu ar skyrimu, srityje nereikalaujama papildomo Sąjungos taisyklių, susijusių su Sąjungos lėšų skyrimu ar viešaisiais pirkimais, pažeidimo. Kaip prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paaiškina abiejose nutartyse dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą, pirmasis apeliantas byloje C‑811/19 ir apeliantas byloje C‑840/19 savo veiksmais, dėl kurių padaryti nagrinėjami nusikaltimai, gavo didelę procentinę dalį (daugiausia) Sąjungos lėšomis finansuotų viešųjų projektų vertės. Tokiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad nagrinėjamais korupciniais nusikaltimais kenkiama Sąjungos finansiniams interesams, nes jais rimtai trukdoma teisėtai skirti Sąjungos lėšomis finansuojamus projektus, todėl tinkamai skirstyti ir naudoti šias lėšas.
62.
Trečia, pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį jos taikymui nereikalaujama tarpvalstybinės sąsajos. Ketvirta, nacionalinis teismas turi išsiaiškinti, ar nagrinėjamiems nusikaltimams taikomos kurios nors konkrečios FIA konvencijos ir jos protokolo nuostatos (kiek tai susiję su nusikaltimais, susijusiais su korupcija). Nepaisant šių teisės aktų taikytinumo, SESV 325 straipsnio 1 dalies sąvoka „kitos neteisėtos veikos“ apima nagrinėjamus nusikaltimus, konkrečiai – prekybą įtaka sudarant Sąjungos lėšomis finansuojamą viešąją sutartį, todėl jie patenka į Sąjungos teisės taikymo sritį.
b) Baudžiamųjų kaltinimų ir Sąjungos finansinių interesų tarpusavio ryšys
63.
Pirmasis apeliantas byloje C‑811/19 ir apeliantas byloje C‑840/19 raštu atsakydami į Teisingumo Teismo klausimus nurodė, jog pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį reikalaujama, kad ryšys tarp nusikalstamų veikų ir Sąjungos finansinių interesų aiškiai matytųsi iš nusikalstamos veikos apibrėžimo. Pirmasis apeliantas byloje C‑811/19 teigia, kad tik toks požiūris galėtų užtikrinti teisę į gynybą. Apeliantas byloje C‑840/19 teigia, kad nei jam pareikštuose kaltinimuose, nei dėl jo priimtuose nuosprendžiuose konkrečiai nenurodomas sukčiavimas, susijęs su Sąjungos finansuojamais projektais. Nors Rumunijos teisinėje sistemoje numatyti konkretūs nusikaltimai, susiję su Sąjungos finansiniais interesais, apeliantas nebuvo jais kaltinamas (
22
).
64.
Nepritariu tokiam požiūriui.
65.
Pirma, SESV 325 straipsnio 1 dalies taikymo srities negalima apriboti nacionalinėje teisinėje sistemoje numatytų konkrečių nusikalstamų veikų, kuriose daroma aiški nuoroda į Sąjungos finansinius interesus ar net Sąjungos fondus, veiksmingu užkardymu. Taip šios Sąjungos teisės nuostatos taikymo sritis priklausytų nuo nacionalinio konkrečių nusikaltimų apibrėžimo.
66.
Kaip teisingai pažymėjo Komisija, Rumunijos vyriausybė ir prokuroras, tai, ar Sąjungos finansiniams interesams buvo pakenkta, ar ne, neturėtų priklausyti nuo aiškios konkrečios nusikalstamos veikos apibrėžties pagal nacionalinę teisę. Tai turi būti vertinama atsižvelgiant į platesnį faktinį kontekstą. Kaip nurodo Rumunijos vyriausybė, nacionaliniai finansiniai interesai ir Sąjungos finansiniai interesai neretai persipina. Pagal nacionalinę teisę santykis tarp nusikaltimų apskritai ir nusikaltimų, konkrečiai susijusių su Sąjungos finansiniais interesais, negali būti labai aiškiai atskirtas, kai lėšas administruoja tas pats subjektas ir jos persipina įvairiuose bendrai finansuojamuose projektuose.
67.
Antra, kalbant apie reikalavimą paisyti teisės į gynybą, nesuprantu, kodėl tai, kad SESV 325 straipsnio 1 dalis gali būti taikoma, (automatiškai) reikštų (bet kokį) teisės į gynybą pažeidimą.
68.
Galiausiai, trečia, reikėtų priminti, jog SESV 325 straipsnio 1 dalies ir galimai FIA konvencijos 2 straipsnio 1 dalies, taip pat FIA konvencijos protokolo 2 straipsnio 1 dalies taikytinumo konstatavimas netiesiogiai lemia ir Chartijos taikytinumą. Kadangi sankcijos kaltinamiesiems ir jų baudžiamasis persekiojimas pagrindinėse bylose reiškia SESV 325 straipsnio 1 dalies ir, su sąlyga, kad tai patikrins nacionalinis teismas, FIA konvencijos ir jos protokolo įgyvendinimą, pagal Chartijos 51 straipsnio 1 dalį taikytina Chartija (
23
).
4. Direktyva 2015/849 ir Direktyva 2017/1371
69.
Pirmuosiuose klausimuose byloje C‑811/19 ir byloje C‑840/19 daroma nuoroda į Direktyvos 2017/1371 4 straipsnį kaip į vieną iš galimai taikytinų Sąjungos teisės nuostatų. Be to, pirmajame klausime byloje C‑811/19 taip pat nurodomas Direktyvos 2015/849 58 straipsnis.
70.
Atsakydamos į Teisingumo Teismo klausimus suinteresuotosios šalys pateikė skirtingas pozicijas dėl Direktyvos 2015/849 ir Direktyvos 2017/1371 taikytinumo. Vis dėlto, kaip pažymi Rumunijos vyriausybė, remiantis Teisingumo Teismui pateikta informacija, faktinės aplinkybės, dėl kurių pagrindinėje byloje buvo vykdomas baudžiamasis persekiojimas, susiklostė anksčiau, nei įsigaliojo abi direktyvos. Taigi atrodytų, kad todėl abi direktyvos netaikytinos abiejų pagrindinių bylų aplinkybėms.
5. Tarpinė išvada
71.
Apibendrinant darytina išvada, kad BPM sprendimas ir SESV 325 straipsnio 1 dalis kartu su Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa, taip pat (tai turi patikrinti nacionalinis teismas) FIA konvencija ir jos protokolas yra abiem byloms C‑811/19 ir C‑840/19 reikšmingos nuostatos.
72.
ESS 19 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir ESS 2 straipsnis taip pat taikytini šioms byloms. Vis dėlto sunku suprasti, kokį papildomą turinį ar kiek papildomo aiškumo šios nuostatos suteiktų šioms byloms, palyginti su tuo, kas jau nustatyta minėtose konkretesnėse nuostatose (
24
). Dėl šios priežasties Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa turi būti laikoma bylai reikšmingu teisiniu pagrindu, nes ir BPM sprendimas, ir SESV 325 straipsnio 1 dalis lemia Chartijos taikytinumą.
C.
Vertinimas
73.
Siekdamas išnagrinėti šiose bylose pateiktus klausimus, pirmiausia glaustai išdėstysiu nacionalinį teisinį kontekstą (1). Tada nagrinėsiu antruosius klausimus bylose C‑811/19 ir C‑840/19 ir ketvirtąjį klausimą byloje C‑811/19, susijusį su Chartijos 47 straipsnio aiškinimu. Visų pirma nagrinėsiu, ar pagal šią nuostatą reikalaujama teisėjų specializavimosi (2). Trečia, nagrinėsiu pirmąjį klausimą abiejose bylose, visų pirma atsižvelgdamas į SESV 325 straipsnio 1 dalį (3), o tada trumpai – teismų ir teisėjų nepriklausomumo principą (4). Užbaigsiu Sąjungos teisės viršenybės principu, taip atsakydamas į trečiąjį klausimą abiejose bylose (5).
1. Nacionalinis teisinis kontekstas
74.
Įstatymo Nr. 78/2000, iš dalies pakeisto Įstatymu Nr. 161/2003, 29 straipsnyje numatyta, kad specializuotos kolegijos steigiamos siekiant pirmąja instancija nagrinėti šiame įstatyme numatytus korupcinius nusikaltimus. Atrodo, kad šios kolegijos buvo pradėtos steigti AKTT tik po to, kai buvo priimtas 2019 m. sausio 23 d. AKTT valdančiosios tarybos Sprendimas Nr. 14 (toliau – Sprendimas Nr. 14/2019).
75.
Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą byloje C‑840/19 pateikęs teismas, pagal AKTT jurisprudenciją, susijusią su teisėjų kolegijų, pirmąja instancija nagrinėjančių Įstatyme Nr. 78/2000 numatytus nusikaltimus, sudėtimi, visi AKTT Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjai yra kompetentingi pirmąja instancija nagrinėti visas šio teismo jurisdikcijai priklausančias bylas (
25
). Dėl to remiantis AKTT pateikiamu Įstatymo Nr. 304/2004 19 straipsnio 3 dalies ir Įstatymo Nr. 78/2000 29 straipsnio aiškinimu, taip pat atsižvelgiant į Europos Žmogaus Teisių Teismo (toliau – EŽTT) jurisprudenciją, AKTT yra pripažinęs nepagrįstais argumentus, susijusius su neteisėta trijų teisėjų kolegijų sudėtimi, paremtus specializavimosi reikalavimu. Taigi nebuvo jokio reikalo taikyti absoliutaus negaliojimo sankciją.
76.
Sprendime Nr. 14/2019 AKTT valdančioji taryba nustatė, kad visos AKTT teisėjų kolegijos, nagrinėjančios baudžiamąsias bylas, yra kolegijos, kurių specializacija korupciniai nusikaltimai, tam, kad visos AKTT trijų teisėjų kolegijos toliau tęstų veiklą kaip specializuotos kolegijos pagal Įstatymo Nr. 78/2000 29 straipsnio 1 dalį.
77.
Po Deputatų Rūmų pirmininko kreipimosi Konstitucinis Teismas Sprendime Nr. 417/2019 nustatė, kad tarp Parlamento ir AKTT yra konstitucinio pobūdžio teisinis konfliktas. Šis konfliktas kilo todėl, kad AKTT neįsteigė specializuotų kolegijų, kurios pirmąja instancija nagrinėtų korupcinius nusikaltimus, priešingai, nei buvo numatyta Įstatymo Nr. 78/2000, iš dalies pakeisto Įstatymu Nr. 161/2003, 29 straipsnio 1 dalyje. Atsisakydamas steigti specializuotas kolegijas AKTT nesilaikė pareigos laikytis teisės aktų ir taip pažeidė teisinės valstybės bei konstitucinio lojalumo reikalavimus, taip pat įsikišo į Rumunijos Parlamento, kaip teisės aktų leidėjo, institucinį vaidmenį. Konstitucinis Teismas taip pat pripažino, kad dėl tokio atsisakymo buvo pažeistos Rumunijos Konstitucijos nuostatos, susijusios su teise į teisingą bylos nagrinėjimą, siejant su teise į pagal įstatymą įsteigtą teismą (
26
).
78.
Sprendimo Nr. 417/2019 rezoliucinėje dalyje buvo konstatuota, kad AKTT dar nebaigtas nagrinėti bylas, kurios buvo išnagrinėtos pirmąja instancija dar prieš priimant AKTT valdančiosios tarybos Sprendimą Nr. 14/2019, ir jei dar nėra priimta galutinio sprendimo, pagal Baudžiamojo proceso kodekso 421 straipsnio 2 dalies b punktą turi iš naujo išnagrinėti specializuotos teisėjų kolegijos, sudarytos pagal Įstatymo Nr. 78/2000 29 straipsnio 1 dalį.
79.
Konstitucinis Teismas nurodė, kad jeigu bylą išnagrinėja nespecializuotos sudėties teismas, nors kompetencija ją nagrinėti priklausė specializuotai kolegijai, sprendimo negaliojimas yra absoliutus. Pagal Baudžiamojo proceso kodekso 281 straipsnio 1 dalies a punktą pažeidus teisėjų kolegijos sudėties taisykles pripažįstamas absoliutus priimto sprendimo negaliojimas (
27
).
80.
Konstitucinis Teismas taip pat pažymėjo, jog jokiame teisės akte nebuvo numatyta reikalavimo, kad AKTT teisėjų specializacija būtų korupciniai nusikaltimai ir kad nėra jokios pareigos reikalauti teisėjų ar bent kai kurių iš jų specializavimosi. Nebuvo atmesta galimybė laikyti visus teisėjus „specializuotais“ teisėjais, atsižvelgiant į jų išsilavinimą ir patirtį, tačiau Konstitucinis Teismas konstatavo, kad šis aspektas vis dėlto turėtų būti nustatytas. Taigi, nors visų AKTT teisėjų specializacija galėtų būti nusikaltimai, kuriems taikomas Įstatymas Nr. 78/2000, ir jie galėtų posėdžiauti specializuotose kolegijose, nes turi reikalaujamą profesinę patirtį, tai nereiškia, kad visos teisėjų kolegijos, sudarytos iš šių teisėjų, yra kompetentingos nagrinėti tokius nusikaltimus. Tai, kad visi teisėjai specializuojasi, reiškia tik tai, kad, jeigu tokios kolegijos sudaromos, į jas skiriami visi tokie teisėjai.
81.
Vis dėlto dėl situacijos, susiklosčiusios po AKTT valdančiosios tarybos Sprendimo Nr. 14/2019 priėmimo, Konstitucinis Teismas pažymėjo, kad net jei dėl tokio sprendimo steigiant specializuotas kolegijas trūko skaidrumo, po tokio sprendimo Konstitucija nebebuvo pažeidžiama. Taigi, kalbant apie laikotarpį po Sprendimo Nr. 14/2019 priėmimo, įstatymo tikslas buvo pasiektas ir jokio pažeidimo nebeliko (
28
).
82.
Dėl Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 417/2019 procedūrinės pasekmės pažymėtina, kad šis sprendimas reiškė, kad visos bylos dėl korupcijos, kurias AKTT trijų teisėjų kolegijos išnagrinėjo pirmąja instancija per laikotarpį iki Įstatyme Nr. 78/2000 nustatytos specializavimosi taisyklės įsigaliojimo (2003 m.) ir Sprendimo Nr. 14/2019 priėmimo (2019 m.), jei nuosprendis dar netapo galutinis, turi būti nagrinėjamos iš naujo pirmąja instancija. Vis dėlto po Sprendimo Nr. 14/2019, kuriame buvo nustatyta, kad visos AKTT baudžiamųjų bylų kolegijos yra kolegijos, kurių specializacija – korupcija, visos AKTT trijų teisėjų kolegijos toliau tęstų darbą kaip specializuotos kolegijos pagal Įstatymo Nr. 78/2000 29 straipsnio 1 dalį po Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 417/2019.
83.
Darant prielaidą, kad tinkamai supratau nacionalines aplinkybes, atrodo, kad esmė yra formalaus paskyrimo nebuvimas. Vis dėlto, kai AKTT formaliai nusprendė, kad visos jo baudžiamųjų bylų kolegijos yra kolegijos, kurių specializacija – korupcija, lygiai tos pačios sudėties kolegijos tapo sudarytos teisėtai.
2. Teisėjų specializacija ir teisė į pagal įstatymą įsteigtą teismą
84.
Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas byloje C‑811/19 siekia sužinoti, ar Chartijos 47 straipsnis apima reikalavimą, susijusį su teisėjų specializacija, ir specializuotų kolegijų steigimą aukščiausiajame teisme, kaip antai AKTT. Antraisiais klausimais bylose C‑811/19 ir C‑840/19 iš esmės siekiama sužinoti, ar Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa turi būti aiškinama taip, kad pagal ją Konstitucinio Teismo sprendimas Nr. 417/2019 draudžiamas.
85.
Šie klausimai turi du atskirus aspektus. Pirmasis susijęs su Chartijos 47 straipsnio (savarankiško) standarto specializacijos dalimi ir ar jo nesilaikymas reikštų nesuderinamumą su Sąjungos teise? Antra, ar pagal Chartijos 47 straipsnį nebūtų leidžiama pripažinti neteisėtumą remiantis tuo, kad nacionalinės teisės akto nuostata, pagal kurią reikalaujama, kad teisėjai specializuotųsi, nebuvo įvykdyta, taip galimai iškeliant klausimus dėl teisės į nacionalinę sąvokos „pagal įstatymą įsteigtas teismas“ apibrėžtį?
86.
Mano nuomone, atsakymas į šiuos klausimus yra dvigubai neigiamas. Siekiant paaiškinti, kodėl manau, kad atsakymas yra būtent toks, pirmiausia reikia išanalizuoti, koks būtent standartas kyla iš Chartijos 47 straipsnio antros pastraipos (a). Tada vertinsiu, ar ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nagrinėjamas Konstitucinio Teismo sprendimas yra draudžiamas (b).
a) Sąjungos teisės standartas
87.
Pirma, mano nuomone, Sąjungos teisėje nėra teisėjų ar teisėjų kolegijų specializavimosi reikalavimo, kurį galėtų apimti Chartijos 47 straipsnis, nesvarbu, ar korupcijos bylose, kiek tai susiję su Sąjungos finansinių interesų apsauga, ar kitose Sąjungos teisės srityse.
88.
Žinoma, neabejotina, kad įrodyta teisinė kompetencija ir kvalifikacija įeina į būtinuosius reikalavimus skiriant teisėjus. Nesilaikant šios srities reikalavimų, galėtų kilti problemų, susijusių su teisėjų nešališkumu ir nepriklausomumu. Nors, vertinant techniškai, nekompetentingas teisėjas vis tiek gali būti nepriklausomas, kartais net neįtikėtinai nepriklausomas. Vis dėlto kartu sąžininga daryti prielaidą, kad nekompetentingi teisėjai nėra idealiai tinkami teisėjų nepriklausomumui saugoti ir išlaikyti ilguoju laikotarpiu.
89.
Atrodo, kad nacionaliniu lygmeniu teisėjų specializacijos klausimai vertinami labai įvairiai. Vienos valstybės narės iš tiesų griežčiau reikalauja, kad teisėjai specializuotųsi. Kitos valstybės narės to nereikalauja. Be to, taisyklės gali skirtis net toje pačioje teisės sistemoje: neretai yra taip, kad, bylai keliaujant per teismų hierarchijos pakopas, specializacijos tikimybė mažėja. Vis dėlto kai kuriose sistemose iš tikrųjų išlaikomas aukštas teisėjų specializavimosi lygis net ir aukščiausiajame teisme.
90.
Tokią pat įvairovę parodo ir jurisprudencija arba labiau tai, kad joje nieko nekalbama teisėjų specializacijos tema nei siejant su Chartijos 47 straipsniu, nei su Europos žmogaus teisių konvencijos (toliau – EŽTK) 6 straipsniu. Paklaustas apie jurisprudenciją dėl argumento, kad egzistuoja teisėjų specializavimąsi reglamentuojantis teisės principas, apeliantas byloje C‑840/19, atsakydamas į Teisingumo Teismo klausimus, nurodė EŽTT sprendimą kitu klausimu (
29
) ir kelis neprivalomus tarptautinių organizacijų priimtus dokumentus, kuriuose teisėjų specializavimasis tam tikromis aplinkybėmis aukštinamas ir skatinamas kaip naudingas ir pageidautinas (
30
). Vis dėlto tokie dokumentai tikrai nėra įrodymai, kurie patvirtintų argumentą, kad teisėjų kolegijų specializacija yra reikalavimas, kurio neįvykdžius būtų pažeisti Chartijos 47 straipsnio (arba EŽTK 6 straipsnio) reikalavimai.
91.
Antra, šis klausimas turi dar vieną aspektą: teisę į „pagal įstatymą įsteigtą teismą“ pagal Chartijos 47 straipsnį. Iš tiesų, nepaisant to, kad pagal Chartijos 47 straipsnį suteikiamas apsaugos standartas neapima teisėjų kolegijų specializavimosi reikalavimo, jeigu toks reikalavimas nustatytas nacionalinėse taisyklėse, teisė į „pagal įstatymą įsteigtą teismą“ galėtų jį apimti.
92.
Pagrindinius Sąjungos apsaugos standarto elementus, kylančius iš Chartijos 47 straipsnio antros pastraipos, išdėsčiau savo išvados byloje euro Box Promotion 136–143 punktuose. Čia tik priminsiu du esminius aspektus.
93.
Pirma, teisė į „pagal įstatymą įsteigtą teismą“ neabejotinai nustatoma remiantis nacionaline teise. Taigi nacionalinės taisyklės iš tiesų gali tapti reikšmingos esant abipusei nuorodai.
94.
Antra, vertinant pagal Sąjungos teisę ir glaudžiai siejant su EŽTT pozicija šiuo klausimu, neatrodo, kad bet koks nacionalinių taisyklių, kuriomis reglamentuojama teisėjų kolegijos sudėtis, pažeidimas automatiškai reikštų Chartijos 47 straipsnio pažeidimą. Iš tiesų, kaip matyti iš Sprendimo Simpson, pažeidimai gali lemti Chartijos 47 straipsnio antros pastraipos pirmo sakinio pažeidimą, „kai jis yra tokio pobūdžio ir sunkumo, kad kyla realus pavojus, jog kita valdžia, visų pirma vykdomoji, gali nepagrįstai pasinaudoti diskrecija, pažeidžiant viso skyrimo proceso rezultatą, ir dėl to teisės subjektams kyla pagrįstų abejonių dėl vieno ar kelių atitinkamų teisėjų nepriklausomumo ir nešališkumo <…>“. Teisingumo Teismas pažymėjo, kad taip yra tuo atveju, „kai pažeidžiamos pagrindinės nuostatos, kurios yra sudedamoji šios teismų sistemos steigimo ir veikimo dalis“ (
31
).
b) Analizė
95.
Pirma, kaip jau pažymėjau, pritardamas Rumunijos vyriausybės, prokuroro ir Komisijos pateiktoms pastaboms, Chartijos 47 straipsnio standartas savaime neapima specializavimosi reikalavimo. Taigi teiginius, kad egzistuoja teisėjų specializavimosi principas, kurį apima Chartijos 47 straipsnio standartas, galima atmesti.
96.
Vis dėlto, antra, pirmasis apeliantas byloje C‑811/19, atsakydamas į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus, nurodė, jog dėl to, kad teisė į „pagal įstatymą įsteigtą teismą“ nurodo nacionalinės teisės aktus, Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje, kuri privalo atitikti EŽTK 6 straipsnyje nustatytą minimalų standartą, negali būti nustatytas toks standartas, kuris būtų grindžiamas kitokiais kriterijais nei nacionaliniu lygmeniu numatytos garantijos. Jis taip pat teigia, jog Sprendime Nr. 417/2019 buvo konstatuota, kad AKTT šiurkščiai pažeidė teisės aktų nuostatas, susijusias su specializavimosi reikalavimu.
97.
Mano nuomone, tokio argumento negalima pripažinti pagrįstu.
98.
Būtent dėl turinio autonomiško ir savarankiško pobūdžio Chartijos 47 straipsniu, pagal kurį, remiantis Chartijos 52 straipsnio 3 dalimi, turi būti suteikiama tokia pati kaip EŽTK nuostatose arba didesnė apsauga, nukrypstama nuo išimtinai automatinio ir formalaus vertinimo. Ne kiekvienas formalus bet kurios (nacionalinės) taisyklės, kuri gali būti susijusi su teismų organizavimo aspektu, pažeidimas reikš Chartijos 47 straipsnio pažeidimą.
99.
Kaip pažymėjo Rumunijos vyriausybė, prokuroras ir Komisija, šioje byloje nagrinėjamos taisyklės pažeidimas nereiškia pažeidimo pagal Chartijos 47 straipsnį.
100.
Pirma, atrodo, kad specializavimosi reikalavimas yra iš esmės formalus. Kaip pažymėjo prokuroras, visos AKTT kolegijos po jo valdančiosios tarybos Sprendimo Nr. 14/2019 per vieną naktį tapo specializuotos. Konstitucinio Teismo sprendimu Nr. 417/2019 toks rezultatas buvo pripažintas suderinamu su nacionaliniais konstituciniais reikalavimais. Kaip pažymėjo Komisija, tai reiškė, kad išimtinai formalus kolegijų paskyrimas pagal esamą specializaciją, nedarant jokių esminių pakeitimų, buvo laikomas pakankamu siekiant įvykdyti konstitucinius reikalavimus, įskaitant iš pagrindinių konstitucinių teisių kylančius reikalavimus.
101.
Antra, atrodo, kad ši taisyklė yra gana aiškiai apibrėžta išimtis, taikoma tik konkrečiose teisės srityse ir tik pirmojoje instancijoje.
102.
Trečia, kaip pažymėjo Komisija, papildomos aplinkybės, pavyzdžiui, abejonės dėl taikytinų teisės aktų aiškinimo ir sąmoningo nepaisymo, nebuvimas rodo, kad pažeidimas nėra „akivaizdus“.
103.
Be to, minėti argumentai naudingai parodo tikrąjį nacionaliniame teisme taikomo specializavimosi reikalavimo pobūdį: pirmiausia jis priklauso nuo teismo vidaus valdymo ir darbo efektyvumo. Žinoma, beatodairiškas ir tyčinis šios taisyklės nesilaikymas, jei anksčiau ji buvo griežtai įtvirtinta nacionalinėje teisinėje sistemoje, sukelia tam tikrą teisinį atgarsį (
32
). Vis dėlto pats teisėjų specializavimosi reikalavimas savaime nėra pagrindinė teismų sistemos taisyklė, kiek tai susiję su iš Chartijos 47 straipsnio antros pastraipos kylančio standarto taikymu, nes ji visada turi būti tam, kad būtų įvykdomi Chartijos 47 straipsnio reikalavimai.
104.
Galiausiai kyla kitas esminis klausimas dėl Chartijos 47 straipsnio. Nustačius, kad ši nuostata neapima teisėjų specializavimosi reikalavimo, todėl savarankiškas jos reikalavimas dėl to, kas yra pagal įstatymą įsteigtas teismas, nebuvo pažeistas, vis dar lieka neatsakyta į klausimą, ar pagal tą pačią nuostatą nacionaliniam Konstituciniam Teismui draudžiama konstatuoti tokį pažeidimą remiantis konstitucijoje saugomomis pagrindinėmis teisėmis ar kitomis vertybėmis.
105.
Dėl priežasčių, kurias jau išsamiai nurodžiau savo išvados byloje euro Box Promotion 145–156 punktuose, atsakymas į šį klausimą yra neigiamas – Chartijos 47 straipsnis nedraudžia to konstatuoti.
106.
Nors dėl teisinių klausimų ir situacijų, patenkančių į Sąjungos teisės taikymo sritį, bet išsamiai nereglamentuotų šios teisės, Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad Chartijos 47 straipsnis pažeidžiamas visų pirma tais atvejais, kai pažeidimai yra tokio sunkumo, jog kyla realus pavojus, kad bus nepagrįstai pasinaudota diskrecija ir kyla pagrįstų abejonių dėl teisėjų nepriklausomumo ir nešališkumo (
33
), tai nedraudžia nacionaliniam Konstituciniam Teismui konstatuoti, kad konstitucinė teisė į teisingą bylos nagrinėjimą buvo pažeista pagal kitokį, aukštesnį nacionalinį standartą. Sąjungos teisės išsamiai nereglamentuotais klausimais ir esant situacijoms, kai laikomasi Chartijos 53 straipsnio, Chartija yra grindys (minimalus standartas), bet ne lubos (maksimalus standartas). Taigi nacionalinis teismas gali patvirtinti ir taikyti aukštesnį nacionalinį standartą.
107.
Tokį nacionalinį konstitucinį standartą, žinoma, jei toks apskritai yra, turi apibrėžti kompetentingos nacionalinės institucijos. Rumunijos vyriausybė ir prokuroras nurodė, kad specializavimosi reikalavimas nėra teisės į veiksmingą teisminę gynybą nacionalinio standarto elementas. Atkreipiau dėmesį į šią poziciją, bet tai yra viskas, ką gali padaryti Teisingumo Teismas. Dar kartą kartoju, kad apibrėžti nacionalinį konstitucinį standartą turi nacionaliniai teismai ir nacionaliniai subjektai. Vis dėlto tai nebūtinai reiškia, kad kiekvienas argumentas, iškeltas kaip aukštesnio nacionalinio standarto klausimas, galiausiai bus pripažintas kaip pakankamas pateisinimas pagal Sąjungos teisę, ir tolesnėje šios išvados dalyje nagrinėsiu šį klausimą.
c) Tarpinė išvada
108.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui į antruosius klausimus bylose C‑811/19 ir C‑840/19 ir į ketvirtąjį klausimą byloje C‑811/19 atsakyti: Chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis neapima teisėjų kolegijų specializavimosi reikalavimo. Vis dėlto pagal Chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą nėra draudžiamas nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimas, kuriuo, taikant tikrą ir pagrįstą nacionalinį teisės į veiksmingą teisminę gynybą apsaugos standartą ir remiantis šio teismo pateikiamu taikytinų nacionalinių nuostatų išaiškinimu, pripažįstama, kad teisėjų kolegijos sudėtis yra neteisėta todėl, kad yra pažeistas nacionalinės teisės aktuose nustatytas teisėjų kolegijų specializavimosi reikalavimas.
3. Sąjungos finansinių interesų apsauga
109.
Šiose bylose kyla du papildomi klausimai: SESV 325 straipsnio 1 dalies išaiškinimo atsižvelgiant į Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 417/2019 priėmimą ir sukeliamas pasekmes ir ESS 19 straipsnio 1 dalies bei 2 straipsnio, taip pat Chartijos 47 straipsnio išaiškinimo atsižvelgiant į tą patį konstitucinį sprendimą. Šioje išvados dalyje nagrinėsiu labiau specifines problemas, kurios kyla dėl nagrinėjamo konstitucinio sprendimo galimo poveikio Sąjungos finansinių interesų apsaugai.
110.
Keldamas konkrečius klausimus pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paaiškina, kad abiejose nagrinėjamose bylose dėl Konstitucinio Teismo reikalaujamo bylų nagrinėjimo iš naujo gali būti neįmanoma taikyti veiksmingų ir atgrasančių sankcijų tais atvejais, kai veikla kenkia Sąjungos finansiniams interesams. Atsižvelgiant į bylos sudėtingumą ir trukmę, kyla pavojus, kad sueis baudžiamosios atsakomybės senaties terminas, kol po pakartotinio bylos išnagrinėjimo pirmąja instancija bus priimtas naujas galutinis nuosprendis. Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 417/2019, kuris pagal nacionalinę teisę yra privalomas, taikymas reiškia bylos nagrinėjimą iš naujo pirmąja instancija, taigi toje pačioje byloje pirmąja instancija nuosprendis priimamas du, o apeliacine instancija – tris kartus. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis pagrindinės bylos aplinkybėmis byloje C‑840/19, visų pirma išreiškia susirūpinimą, kad baudžiamoji byla buvo pradėta prieš maždaug ketverius metus ir jau yra pasiekusi etapą, kai peržiūrimas paprastas apeliacinis skundas, paduotas po to, kai buvo leista paduoti specialųjį skundą dėl panaikinimo (dėl Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 685/2018 taikymo).
111.
Savo išvados byloje euro Box Promotion 173–184 punktuose išsamiai nurodžiau, kokiais motyvais turėtų būti grindžiamas nacionalinių taisyklių ir praktikos norminio suderinamumo su SESV 325 straipsnio 1 dalimi kriterijus. Pirma, kaip ir bet kurioje kitoje Sąjungos teisės srityje, tai turėtų būti norminio suderinamumo kriterijus. Tokia analizė neturėtų virsti subjektyviu ir galimai savavališku pasirinktų statistinių duomenų, susijusių su apkaltinamųjų ir išteisinamųjų nuosprendžių skaičiumi, tyrimu, nes paprastai nacionaliniam teismui tokie duomenys nėra prieinami. Antra, kalbant apie patį kriterijų, iš SESV 325 straipsnio 1 dalies kylančių įpareigojimų apimties aiškinimas jau ir taip apima pagarbą teisėtumui ir pagrindinėms teisėms. Trečia, galima atsižvelgti į pagrįstas ir tikras nacionalines konstitucines problemas, įskaitant bet kokią aukštesnę nacionalinių pagrindinių teisių apsaugą.
112.
Kalbant paprasčiau, gairės šioje teisės srityje turėtų būti pateikiamos vadovaujantis sprendimų M.A.S., Scialdone ir Dzivev (
34
), o ne sprendimų Taricco ir Kolev (
35
) logika ir bendra pozicija.
113.
Taigi aspektai, į kuriuos reikėtų atsižvelgti vertinant nacionalinių nuostatų suderinamumą su SESV 325 straipsnio 1 dalies reikalavimais, yra: pirma, nagrinėjamų taisyklių turinio norminis ir sisteminis įvertinimas; antra, jų tikslas ir nacionalinis kontekstas; trečia, jų pagrįstai numatomos arba tikėtinos praktinės pasekmės, kylančios dėl tokių taisyklių aiškinimo ar taikymo praktikos (taigi neatsižvelgiant į jokius realiai ar potencialiai paveiktų bylų skaičiaus statistinius apskaičiavimus); ketvirta, pagrindinės teisės ir teisėtumas kaip vidinės pusiausvyros dalis aiškinant SESV 325 straipsnio 1 dalyje nustatytus esminius reikalavimus. Vis dėlto šiuo klausimu nurodomos nacionalinės problemos turi rodyti pagrįstą ir tikrą rūpestį aukštesne teisių apsauga. Be to, galimas jų poveikis pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį saugomiems interesams turi būti proporcingas.
114.
Mano nuomone, šiose bylose nagrinėjamas nacionalinis sprendimas neatitinka minėtų reikalavimų. Kalbant paprasčiau, gana šalutinis ir visiškai formalus paskyrimas, kurio, regis, reikalaujama pagal nacionalinę teisę, turi visiškai neproporcingą poveikį saugomiems Sąjungos interesams.
115.
Pirma, vertinant nagrinėjamo sprendimo turinį abstrakčiai ir sistemiškai, iš pirmo žvilgsnio Sprendimas Nr. 417/2019 nekelia ypatingų problemų. Šiuo sprendimu nesukuriama jokios naujos teisių gynimo priemonės, be to, neatrodo, kad juo būtų apeinami esami teisės aktai. Kaip pažymėjo apeliantas byloje C‑840/19, šiuo sprendimu įpareigojama taikyti Baudžiamojo proceso kodekso nuostatas, pagal kurias byla turi būti grąžinta nagrinėti iš naujo apeliaciniam teismui, visų pirma jeigu padarytas pažeidimas, susijęs su teisėjų kolegijos sudėtimi (
36
).
116.
Antra, dėl Sprendimo Nr. 417/2019 tikslo ir nacionalinio konteksto reikėtų pažymėti, kad Teisingumo Teismui nepateikta jokios informacijos, kuri pagal objektyvias aplinkybes, kontekstą ar praktines pasekmes rodytų, kad nagrinėjamu sprendimu buvo siekiama apeiti teisines kovos su korupcija priemones ar joms pakenkti arba pakenkti Sąjungos finansinių interesų apsaugai.
117.
Manau, kad kitokia išvada nėra galima tiesiog todėl, kad, kaip nurodyta nutartyse dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą, pareiškimą, dėl kurio priimtas Sprendimas Nr. 417/2019, padavė Deputatų Rūmų pirmininkas, dėl kurio tuo metu buvo atliekamas tyrimas baudžiamojoje byloje, susijusioje su nusikaltimais, patenkančiais į Įstatymo Nr. 78/2000 taikymo sritį, ir ta byla buvo apeliacine instancija nagrinėjama AKTT penkių teisėjų kolegijoje. Kaip jau ne kartą buvo pabrėžta nagrinėjant šias bylas, joks teismas, juo labiau Teisingumo Teismas, negali nagrinėti bylos, remdamasis užuominomis ir spėlionėmis (
37
).
118.
Trečia, remiantis Komisijos ir prokuroro iškeltais argumentais, tikrai gali kilti didelis susirūpinimas dėl pirma nurodyto trečiojo aspekto, susijusio su bendrai numatomomis ar tikėtinomis praktinėmis nagrinėjamo sprendimo pasekmėmis. Priešingai, nei kalbant apie Konstitucinio Teismo sprendimą, nagrinėjamą byloje euro Box Promotion ir kt. (C‑357/19 ir C‑547/19), ir, atsižvelgiant į Komisijos pateiktus argumentus, atrodo, kad Sprendimas Nr. 417/2019 sukelia gana rimtų pasekmių, vertinamų iš kelių požiūrio taškų.
119.
Kaip pažymėjo Komisija, atrodo, kad Sprendimas Nr. 417/2019 sukelia pasekmes ne tik palyginti trumpu laikotarpiu: pagal Sprendimą Nr. 417/2019 reikalaujama pirmąja instancija iš naujo išnagrinėti visas bylas, jeigu apeliacinis skundas dar nebaigtas nagrinėti ir pirmosios instancijos teismo sprendimas buvo priimtas laikotarpiu nuo 2003 m. balandžio 21 d. (t. y. data, kai Įstatymo Nr. 78/2000 pakeitimais buvo nustatytas specializavimosi reikalavimas) iki 2019 m. sausio 22 d. (data, kai AKTT valdančioji taryba paskelbė, kad visos kolegijos laikytinos specializuotomis kolegijomis). Tai yra iš viso 16 metų. Kaip teisingai pažymi Komisija, atsižvelgiant į bendrą bylų, susijusių su AKTT jurisdikcijai priklausančių asmenų padarytais korupciniais nusikaltimais (šie asmenys yra valstybės tarnautojai ar aukštas pareigas užimantys valstybės pareigūnai), sudėtingumo lygį ir apeliacinio skundo tikimybę pagrįstai tikėtinos tokio sprendimo pasekmės yra labai plačios.
120.
Be to, dar reikia pridurti, jog Sprendimu Nr. 417/2019 siekiama sukelti pasekmes tiek ratione materiae, tiek ratione personae tokioje srityje, kuri kelia ypač didelį susirūpinimą Sąjungos finansinių interesų apsaugos požiūriu. Iš tiesų, kaip nurodė Komisija, minėtas sprendimas turi poveikį tik korupcijos byloms, kuriose kaltinami asmenys priklauso AKTT jurisdikcijai pirmąja instancija, todėl reikalavimas iš naujo išnagrinėti bylą turės poveikį visoms byloms, susijusioms su aukštas valstybines pareigas einančių asmenų padarytais korupciniais nusikaltimais.
121.
Nors dėl Sprendimo Nr. 417/2019 taikymo baudžiamoji byla nenutraukiama, tikra tiesa, kad baudžiamojo persekiojimo senaties termino suėjimo galimybė dėl šio sprendimo taikymo tampa gana reali. Be to, kaip nurodė Komisija, net turint omenyje tai, kad Baudžiamojo kodekso 154 ir 155 straipsniuose nėra senaties taisyklių, kurias pačias būtų galima laikyti probleminėmis, Sprendimo Nr. 417/2019 taikymas reiškia, kad bylos, kurios jau nagrinėjamos iš esmės apeliacine tvarka, turės būti ne tik iš naujo nagrinėjamos būtent šiuo etapu, bet ir nuo pat pradžių. Tai reiškia, kad turės būti kartojami visi proceso etapai, ir dėl to gerokai padidėja senaties terminų suėjimo tikimybė.
122.
Ketvirta, lemiamą reikšmę šiose bylose turi būtent Sąjungos interesų ir nacionalinių interesų pusiausvyros suradimas, taip pat (ne)proporcingas rezultatas, susijęs su šio pusiausvyros suradimo procedūrinėmis pasekmėmis, kurios šiose bylose yra lemiamos (bent aš taip manau).
123.
Vėl galima priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją, jeigu pagal Sąjungos teisę valstybėms narėms suteikiama tam tikra diskrecija, nacionalinės valdžios institucijos ir teismai gali ginti pagrindines teises pagal nacionalinę konstituciją, jei taip nepažeidžiamas Chartijoje numatytas apsaugos lygis, taip pat Sąjungos teisės viršenybė, vieningumas ir veiksmingumas (
38
). Be to, šioje išvadoje jau buvo nurodyta, kad pagal konkretų nacionalinį konstitucinį standartą tikrai gali būti reikalaujama teisėjų specializavimosi, nesvarbu, ar tai būtų atskiras nacionalinis standartas, ar nacionalinė taisyklė dėl to, ką galiausiai reikš pagal įstatymą įsteigtas teismas (arba teisingas bylos nagrinėjimas ar bet koks kitas galimas šios taisyklės priskyrimas pagal nacionalines konstitucines normas) (
39
).
124.
Vis dėlto, kaip jau pažymėjau savo išvadoje byloje euro Box Promotion (
40
), bet kuris toks nacionalinis standartas turi būti pagrįstas ir tikras, kad juo būtų galima pagrįstai remtis kaip teisėtu nacionaliniu interesu pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį ir kartu kaip aukštesniu nacionaliniu apsaugos standartu pagal Chartiją. Nacionalinė taisyklė privalo atspindėti tikrą susirūpinimą, kuris pagrįstai prisidėtų prie nacionalinių pagrindinių teisių ir vertybių apsaugos ir būtų priimtinas (iš esmės nebūtinai pagal lygį ir konkrečią išraišką) kaip teisinės valstybės principu, demokratija ir žmogaus orumu grindžiamos Sąjungos vertybė.
125.
Be to, ir tai yra gana svarbu šių bylų aplinkybėmis, net jei toks nacionalinis standartas būtų pagrįstai įtrauktas vertinant pusiausvyrą pagal SESV 325 straipsnio 1 dalį, tokio pusiausvyros vertinimo rezultatas turėtų būti proporcingas. Kitaip tariant, tarp teisėtų Sąjungos interesų (veiksminga Sąjungos finansinių interesų apsauga) ir teisėtų nacionalinės teisinės sistemos vertybių ir standartų turi būti užtikrinta pagrįsta pusiausvyra. Jeigu pastarieji interesai tikrai būtų pripažinti, jais neturėtų būti kėsinamasi į Sąjungos interesus daugiau, nei tai yra būtina šiems nacionaliniams interesams apginti.
126.
Šių bylų aplinkybėmis ir pirmasis apeliantas byloje C‑811/19, ir apeliantas byloje C‑840/19 teigia, kad dėl SESV 325 straipsnio 1 dalies neturėtų būti atsisakoma taikyti Konstitucinio Teismo sprendimų, atspindinčių konstitucinio lygmens nacionalinės teisės normas, kuriomis siekiama veiksmingai užtikrinti pagrindinę teisę į teisingą bylos nagrinėjimą.
127.
Vis dėlto prokuroras, Rumunijos vyriausybė ir Komisija abejoja pagrindinėmis teisėmis paremtų motyvų, kuriais grindžiamas Sprendimas Nr. 417/2019, tikrumu. Kadangi tame sprendime specializavimosi reikalavimas vertinamas labai formaliai, tai praktiškai reiškia, jog sunku patikėti, kad toms pačioms teisėjų kolegijoms iš naujo nagrinėjant bylas būtų padarytas koks nors nacionalinės teisės pažeidimas, kurį būtų galima atpažinti.
128.
Pritariu tokioms abejonėms.
129.
Pirma, man vis dar neaišku, kodėl nacionalinis teisėjų specializavimosi standartas, kuris yra visiškai formalus ir kurį sudaro tik mechaniškas tų pačių kolegijų ir teisėjų paskyrimas, turėtų būti laikomas būtinu. Sunku suprasti, kaip šiuo reikalavimu prisidedama prie aukštesnio lygio (veiksmingos) teisminės gynybos.
130.
Antra, man taip pat nėra aiškus pagal nacionalinę teisę reikalaujamas „superspecializacijos“ lygis. Galima įsivaizduoti teisėjų specializavimąsi tam tikrose teisės srityse (pavyzdžiui, baudžiamosios teisės, mokesčių teisės, šeimos teisės, intelektinės nuosavybės teisės ir t. t.) (
41
). Taip pat galiu suprasti, kodėl specializacija gali būti svarbi, kalbant apie kai kurių teismų specialią jurisdikciją, grindžiamą konkrečių rūšių nusikaltimais ir (arba) siejamą su konkrečios rūšies kaltinamuoju (
42
). Vis dėlto tikrai neįprasta matyti specializavimosi reikalavimą, susijusį su (nusikalstamomis) korupcijos veikomis, nors pagal jų turinį ar sudėtingumą reikėtų tokios specializacijos (arba ekspertinių žinių), kurios viršytų reikalavimus, būtinus norint tapti (specializuotu) baudžiamųjų bylų teisėju nacionaliniame aukščiausiajame teisme.
131.
Galbūt būtų galima teigti, kad Sprendimu Nr. 417/2019 užtikrinamas aukštesnis nacionalinis standartas apimtų ne patį specializavimosi reikalavimą, o griežtą „pagal įstatymą įsteigto teismo“ sąvokos taikymą. Taip klausimas, kas „specializuojasi“ korupcijos srityje, būtų susijęs ne su pačia specializacija, o su grupės teisėjų, iš kurių būtų galima faktiškai sudaryti bylas pirmąja instancija nagrinėsiančias kolegijas, paskyrimu, ir tai taptų teisėtos kolegijos sudėties klausimu. Jeigu taip tikrai būtų, tada tektų grįžti prie klausimo, ar kaip nors pažeidus kurią nors taisyklę, net jei ta taisyklė būtų tik formali, nesukeltų jokių pasekmių ir neturėtų jokio esminio poveikio teisei į gynybą ar teisei į teisingą bylos nagrinėjimą, būtų pažeista pagrindinė teisė į veiksmingą teisminę gynybą (
43
).
132.
Kad ir kaip būtų, be to, kad reikia nustatyti, koks yra nacionalinis standartas ir jo tikslas, išlieka vertybių pusiausvyros įvertinimo aiškinant SESV 325 straipsnio 1 dalį proporcingo rezultato klausimas. Šiuo klausimu nagrinėjama nacionalinė taisyklė turi gana ryškių trūkumų. Tiesą sakant, ar reikėtų leisti, kad pagal gana abejotiną nacionalinį reikalavimą, kuris taikomas vien formaliai (gal net formalistiškai) ir kurio indėlis į veiksmingą asmenų teisių apsaugą nėra toks akivaizdus, būtų galima iš naujo nagrinėti per pastaruosius 16 metų išnagrinėtas bylas, kuriose jau priimti sprendimai?
133.
Mano nuomone, jeigu nacionaliniai teismai palaikytų tokį aiškinimą, tokie nacionalinės teisės elementai taptų nesuderinami su SESV 325 straipsnio 1 dalies reikalavimais.
a) Tarpinė išvada
134.
Taigi, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmuosius klausimus bylose C‑811/19 ir C‑840/19, tiek, kiek jie susiję su SESV 325 straipsnio 1 dalimi, reikėtų atsakyti: ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamas toks nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimas, kuriuo nacionalinio aukščiausiojo teismo teisėjų kolegijų, pirmąja instancija nagrinėjančių korupcinius nusikaltimus, sudėtis pripažįstama neteisėta, motyvuojant tuo, kad šių kolegijų specializacija nėra korupcijos bylos, nors šiose kolegijose posėdžiaujantys teisėjai pripažinti turinčiais reikalingą specializaciją, jeigu dėl tokios išvados gali kilti sisteminė nebaudžiamumo už nusikaltimus, kenkiančius Sąjungos finansiniams interesams, rizika.
4. Teismų ir teisėjų nepriklausomumo principas
135.
Pirmaisiais klausimais bylose C‑811/19 ir C-840/19, tiek, kiek juose nurodoma ESS 19 straipsnio 1 dalis, taip pat antraisiais klausimais bylose C‑811/19 ir C‑840/19 siekiama sužinoti, ar ESS 2 straipsnis, ESS 19 straipsnio 1 dalis ir Chartijos 47 straipsnio antra pastraipa turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas Konstituciniam Teismui, kuris apibrėžiamas kaip „teisminės valdžios institucijoms nepriklausanti institucija“, draudžiama priimti tokį sprendimą, kaip Sprendimas Nr. 417/2019. Šiuo aspektu (arba diskusijos aspektu) taip suformuluoti klausimai pirmiausia susiję su institucine Konstitucinio Teismo struktūra ir funkcijomis, taip pat pasekmėmis, kurias jo sprendimai sukelia AKTT išnagrinėtoms byloms.
136.
Nors šiuose klausimuose išskiriamas kitas Konstitucinio Teismo sprendimas, pagal platesnį, institucinį jų aspektą jie sutampa su klausimais, kuriuos jau nagrinėjau savo išvadoje byloje euro Box Promotion. Panašiai kaip jau paaiškinau toje išvadoje, nemanau, kad Teisingumo Teismui priklauso įsitraukti į abstrakčias diskusijas dėl institucinių valstybės narės sprendimų, susijusių su nacionalinio Konstitucinio Teismo sudėtimi ar įgaliojimais, jeigu nėra jokios informacijos, kuri rodytų, kad tokia institucija struktūriškai nebeatitinka nepriklausomo teismo reikalavimų pagal savarankišką šios sąvokos supratimą Sąjungos teisėje (
44
).
137.
Be to, priešingai nei nacionalinis konstitucinis sprendimas, nagrinėjamas byloje euro Box Promotion ir kt. (C‑357/19 ir C‑547/19), šioje byloje, bent mano nuomone, nacionalinės teisės aspektai, iškilę Konstituciniam Teismui priėmus Sprendimą Nr. 417/2019, neatitinka SESV 325 straipsnio 1 dalies reikalavimų.
138.
Atsižvelgdamas į taip susidėjusias aplinkybes, laikausi nuomonės, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškeltų klausimų nebūtina pakartotinai nagrinėti šių bylų aplinkybėmis.
5. Viršenybės principas
139.
Trečiaisiais klausimais bylose C‑811/19 ir C‑840/19 prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar pagal Sąjungos teisės viršenybės principą nacionaliniam teismui leidžiama netaikyti Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 417/2019. Atrodo, jog šie klausimai iš dalies motyvuojami tuo, kad pagal Įstatymo Nr. 303/2004 99 straipsnio ș punktą, jeigu teisėjas nepaiso Konstitucinio Teismo sprendimo, tai laikoma drausminiu nusižengimu.
140.
Jau išsamiai išnagrinėjau šiuos klausimus mano lygiagrečiai pateikiamoje išvadoje byloje euro Box Promotion ir kt. (sujungtos bylos C‑357/19 ir C‑547/19) ir padariau išvadą, kad pagal Sąjungos teisę nacionaliniam teisėjui tikrai leidžiama nesivadovauti aukštesnės instancijos teismo teisine išvada (kuri priešingu atveju būtų privaloma), jeigu šis teismas yra įsitikinęs, kad toks teisės aiškinimas prieštarauja Sąjungos teisei. Be to, vertinant pagal Sąjungos teisę, tas pats turėtų būti taikoma ir bet kuriai galimai (paskesnei) nacionalinei sankcijai už tokį elgesį: jeigu, vertinant pagal Sąjungos teisę, toks elgesys yra teisingas, tada už jį negalima bausti (
45
).
141.
Taigi šių bylų aplinkybėmis į trečiuosius klausimus bylose C‑811/19 ir C‑840/19 reikėtų atsakyti teigiamai: viršenybės principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nacionaliniam teismui leidžiama netaikyti nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimo, kuris pagal nacionalinę teisę yra privalomas, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendžia, kad tai būtina siekiant įvykdyti įpareigojimus, kylančius iš tiesiogiai veikiančių Sąjungos teisės nuostatų.
142.
Pabaigoje vertėtų paminėti du aspektus. Pirma, SESV 325 straipsnio 1 dalis tikrai yra tiesioginio veikimo norma (
46
). Antra, natūralu, kad galimai nepaisydamas nacionalinės teisės ir nacionalinių normų dėl jų nesuderinamumo su tiesiogiai veikiančiomis Sąjungos teisės normomis nacionalinis teismas veikia Sąjungos teisės taikymo srityje. Todėl jis, taip pat atsižvelgdamas į nacionalinių nesuderinamų taisyklių panaikinimo pasekmes, privalo paisyti pagal Chartiją užtikrinamų Sąjungos pagrindinių teisių standartų (
47
).
V. Išvada
143.
Siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Aukštasis kasacinis ir teisingumo teismas, Rumunija) pateiktus prejudicinius klausimus:
–
Į antruosius klausimus bylose C‑811/19 ir C‑840/19, taip pat į ketvirtąjį klausimą byloje C‑811/19 reikėtų atsakyti: Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jis neapima teisėjų kolegijų specializavimosi reikalavimo. Vis dėlto pagal Chartijos 47 straipsnio antrą pastraipą nedraudžiamas toks nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimas, kuriame pripažįstama, kad, taikant tikrą ir pagrįstą nacionalinį teisės į veiksmingą teisminę gynybą apsaugos standartą ir remiantis jo pateikiamu taikytinų nacionalinių nuostatų aiškinimu, teisėjų kolegijos sudėtis yra neteisėta todėl, kad buvo pažeistas nacionalinės teisės aktų reikalavimas dėl teisėjų kolegijų specializavimosi.
–
Į pirmuosius klausimus bylose C‑811/19 ir C‑840/19 reikėtų atsakyti: SESV 325 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamas toks nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimas, kuriuo nacionalinio aukščiausiojo teismo teisėjų kolegijų, pirmąja instancija nagrinėjančių korupcinius nusikaltimus, sudėtis pripažįstama neteisėta, motyvuojant tuo, kad šių kolegijų specializacija nėra korupcijos bylos, nors šiose kolegijose posėdžiaujantys teisėjai pripažinti turinčiais reikalingą specializaciją, jeigu dėl tokios išvados gali kilti sisteminė nebaudžiamumo už nusikaltimus, kenkiančius Sąjungos finansiniams interesams, rizika.
–
Į trečiuosius klausimus bylose C‑811/19 ir C‑840/19 reikėtų atsakyti: viršenybės principas turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nacionaliniam teismui leidžiama netaikyti nacionalinio Konstitucinio Teismo sprendimo, kuris pagal nacionalinę teisę yra privalomas, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendžia, kad tai būtina siekiant įvykdyti įpareigojimus, kylančius iš tiesiogiai veikiančių Sąjungos teisės nuostatų.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	C‑357/19 ir C‑547/19, toliau šioje išvadoje sutrumpintai vadinsiu ją išvada byloje euro Box Promotion.
(
3
)	Žr. mano išvadą byloje Asociaţia Forumul Judecătorilor din România ir kt. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19 ir C‑355/19, EU:C:2020:746), kurią sutrumpintai vadinsiu išvada byloje AFJR. Taip pat žr. mano tą pačią dieną pateiktą išvadą byloje Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice (C‑397/19, EU:C:2020:747).
(
4
)	OL C 316, 1995, p. 49; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 1 t., p. 9.
(
5
)	2005 m. rugsėjo 13 d.Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 827.
(
6
)	2005 m. rugsėjo 13 d.Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 826.
(
7
)	2019 m. spalio 10 d.Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 825.
(
8
)	Žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 127–129 punktus.
(
9
)	Šiuo klausimu žr. 2017 m. kovo 7 d. Sprendimą X ir X (C‑638/16 PPU, EU:C:2017:173, 37 punktas); 2018 m. rugsėjo 26 d. Sprendimą Belastingdienst / Toeslagen (Apeliacinio skundo stabdomasis poveikis) (C‑175/17, EU:C:2018:776, 24 punktas); 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 74 punktas) arba 2020 m. liepos 9 d. Sprendimą Land Hessen (C‑272/19, EU:C:2020:535, 40 ir 41 punktai).
(
10
)	Kaip ir nurodyta 2020 m. kovo 26 d. Sprendime Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 45–51 punktai).
(
11
)	Pavyzdžiui, žr. 2013 m. gruodžio 5 d. Sprendimą TVI (C‑618/11, C‑637/11 ir C‑659/11, EU:C:2013:789, 21 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
(
12
)	Mano išvados byloje AFJR 204–211 punktai.
(
13
)	Mano išvados byloje euro Box Promotion 71 punktas.
(
14
)	2018 m. vasario 27 d. Sprendimas Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, 29 punktas); 2019 m. birželio 24 d. Sprendimas Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 50 punktas); 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimas A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 82 punktas) arba 2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Miasto Łowicz ir Prokurator Generalny (C‑558/18 ir C‑563/18, EU:C:2020:234, 33 punktas).
(
15
)	Šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimą Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 58 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 120 punktas).
(
16
)	Šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimą Komisija / Lenkija (Aukščiausiojo Teismo nepriklausomumas) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija) ir 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimą A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982, 167 punktas).
(
17
)	OL L 354, 2006, p. 56. Žr. mano išvados byloje AFJR 214–224 punktus.
(
18
)	Žr. mano išvadą byloje Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice (C‑397/19, EU:C:2020:747).
(
19
)	75–85 punktai.
(
20
)	91–100 punktai.
(
21
)	Dėl šios nuostatos taikymo srities platumo žr. 2018 m. gegužės 2 d. Sprendimą Scialdone (C‑574/15, EU:C:2018:295, 45 punktas). Taip pat žr. mano išvadą toje byloje (EU:C:2017:553, 68–69 punktai).
(
22
)	Tuo pačiu klausimu žr. šios išvados 43 punktą dėl šios šalies pateiktų argumentų dėl prejudicinių klausimų priimtinumo.
(
23
)	2013 m. vasario 26 d. Sprendimas Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, 27 punktas).
(
24
)	Taip pat žr. mano išvados byloje AFJR 185–225 punktus ir išvados byloje euro Box Promotion 117 punktą.
(
25
)	Remiantis 2013 m. gruodžio 12 d., 2014 m. sausio 30 d. ir 2019 m. gegužės 27 d. nuosprendžiais, kuriuos baudžiamosiose bylose priėmė AKTT penkių teisėjų kolegijos.
(
26
)	Sprendimo Nr. 417/2019 161, 162 ir 167 punktai.
(
27
)	Sprendimo Nr. 417/2019 138 ir 139 punktai.
(
28
)	Sprendimo Nr. 417/2019 146 punktas.
(
29
)	Apeliantas nurodė 2007 m. gegužės 3 d. EŽTT sprendimo Bochan prieš Ukrainą, CE:ECHR:2007:0503JUD000757702, 71 punktą. Vis dėlto jame EŽTT atsižvelgė į teisėjų kvalifikaciją kaip į bylų paskyrimo teisėjui kriterijų. Iš šio sprendimo tikrai negalima spręsti, kad pagal EŽTK 6 straipsnį specializavimasis laikytinas reikalavimu.
(
30
)	Minėtas apeliantas nurodo Venecijos komisijos parengtą teismų sistemos nepriklausomumo ataskaitą (2010 m. kovo 16 d., CDL‑AD (2010) 004, 80 ir 81 punktai), taip pat paminėjo 2001 m. lapkričio 23 d. Europos teisėjų konsultacinės tarybos nuomonę Nr. 1 (2001) (CCJE (2001) OP No1) ir 2005 m. spalio 14 d. Kovos su korupcija valstybių grupės (GRECO) vertinimo ataskaitos dėl Rumunijos iii rekomendaciją (joje rekomenduojama stiprinti baudžiamojo persekiojimo tarnybų ir teismų pajėgumus efektyviai nagrinėti korupcijos bylas specializuojantis ir rengiant mokymus) ir 2007 m. gruodžio 7 d. GRECO atitikties ataskaitos 23 punktą, kuriame GRECO palankiai vertina iniciatyvas didinti prokurorų ir teisėjų išteklius ir specializavimąsi.
(
31
)	2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Review Simpson ir HG / Taryba ir Komisija (C‑542/18 RX‑II ir C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, 75 punktas). Išskirta mano.
(
32
)	Norėčiau gana aiškiai pabrėžti šį aspektą: tai nereiškia, kad teisėjų specializavimosi klausimas, jeigu jis tikrai įtvirtintas nacionalinėje teisėje, yra teisiškai nereikšmingas. Tokiose situacijose, pradedant nuo tinkamo bylų paskirstymo iki teismo pirmininko galimo piktnaudžiavimo diskrecija paskirstant bylas, kai kuriems teisėjams tikrai gali būti „atsilyginama“, netikėtai paskiriant jiems nagrinėti bylas, visiškai nesusijusias su jų specializacija ir kompetencija ir prieš tai negavus jų sutikimo.
(
33
)	2020 m. kovo 26 d. Sprendimas Review Simpson ir HG / Taryba ir Komisija (C‑542/18 RX‑II ir C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, 75 punktas). Išskirta mano.
(
34
)	2017 m. gruodžio 5 d. Sprendimas M.A.S. ir M.B. (C‑42/17, EU:C:2017:936); 2018 m. gegužės 2 d. Sprendimas Scialdone (C‑574/15, EU:C:2018:295) ir 2019 m. sausio 17 d. Sprendimas Dzivev ir kt. (C‑310/16, EU:C:2019:30).
(
35
)	2015 m. rugsėjo 8 d. Sprendimas Taricco ir kt. (C‑105/14, EU:C:2015:555) ir 2018 m. birželio 5 d. Sprendimas Kolev ir kt. (C‑612/15, EU:C:2018:392).
(
36
)	Baudžiamojo proceso kodekso 421 straipsnio 2 dalies b punktas ir 281 straipsnio 1 dalies a punktas.
(
37
)	Šiuo klausimu žr. mano išvados byloje AFJR 243–248 punktus ir mano išvados byloje euro Box Promotion 227–229 punktus. Be to, kaip ir bet kurių kitų faktinių aplinkybių atveju, visas aplinkybes, susijusias su galimu piktnaudžiavimu tarnyba, turės nustatyti nacionalinės valdžios institucijos.
(
38
)	Šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 26 d. Sprendimą Melloni (C‑399/11, EU:C:2013:107, 60 punktas) ir 2013 m. vasario 26 d. Sprendimą Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, 29 punktas).
(
39
)	Žr. šios išvados 103–107 punktus.
(
40
)	Žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 149 ir 194 bei 195 punktus.
(
41
)	Žr. 2012 m. lapkričio 13 d. Europos teisėjų konsultacinės tarybos (CCJE) nuomonės (2012) Nr. 15 dėl teisėjų specializacijos (CCJE (2012) 4) (toliau – CCJE nuomonė dėl teisėjų specializacijos) 5 punktą.
(
42
)	Pavyzdžiui, žr. Europos veiksmingo teisingumo komisija (CEPEJ), European judicial systems. Efficiency and quality of justice, CEPEJ tyrimai Nr. 26, 2018, p. 198 ir paskesni.
(
43
)	Jis jau buvo nagrinėtas šios išvados 95–103 punktuose.
(
44
)	Žr. mano išvados byloje euro Box Promotion 198–229 punktus.
(
45
)	Mano išvados byloje euro Box Promotion 235–245 punktai.
(
46
)	Žr. 2017 m. gruodžio 5 d. Sprendimą M.A.S. ir M.B. (C‑42/17, EU:C:2017:936, 39 punktas).
(
47
)	Žr. šios išvados 111–113 punktus ir mano išvados byloje euro Box Promotion 174–176 punktus.