62019TJ0736_RES
Lieta T‑736/19
HA
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 16. decembra spriedums
Civildienests – Ierēdņi – Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana – Atlīdzības augstākā robeža par miega apnojas aparātiem – Prasība atcelt tiesību aktu – Gluži vienkārši apstiprinoša akta neesamība – Interese celt prasību – Pieņemamība – Kopīgie noteikumi par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem – Vispārīgie īstenošanas noteikumi
Ierēdņi – Sociālais nodrošinājums – Veselības apdrošināšana – Izdevumi, kas radušies saistībā ar slimību – Atmaksāšana – Atlīdzības augstākās robežas – Noteikšana vispārīgajos īstenošanas noteikumos – Pieļaujamība – Minēto noteikumu interpretācija tā, ka ar tiem tiek netieši noteikta atlīdzības augstākā robeža, jo tekstā šāda robeža nav tieši noteikta – Izslēgšana
(Civildienesta noteikumi, 72. panta 1. punkts; Kopīgie noteikumi par apdrošināšanu slimības gadījumiem, 20. pants)
(skat. 66., 68._69., 83., 85. un 89. punktu)
Rezumējums
Prasītāja – agrākā Komisija ierēdne – ir apdrošināta Eiropas Kopienu iestāžu kopējās veselības apdrošināšanas shēmā (RCAM). Kopš 2012. gada viņa izmanto palīdzības aparātu pastāvīgam pozitīvam spiedienam elpceļos (turpmāk tekstā – “CPAP aparāts”), kurš paredzēts miega apnojas novēršanai un par kuru tā ir saņēmusi no Norēķinu biroja vairākas nepieciešamās iepriekšējas atļaujas, lai saņemtu ar tā īri saistīto izmaksu atmaksu.
Kad 2014. gada februārī prasītāja iesniedza jaunu pieteikumu, Norēķinu birojs, uzskatīdams, ka no medicīniskā viedokļa ir pamatots tikai CPAP aparāta pirkums un nevis tā īre, izsniedza iepriekšēju atļauju šāda aparāta pirkumam. Tomēr prasītāja iesniedza iesniegumu par atmaksāšanu sakarā ar viņas CPAP aparāta īres izdevumiem kopš 2014. gada 1. marta.
Pēc tam Norēķinu birojs izsniedza prasītājai atļauju īrēt CPAP aparātu uz piecu gadu periodu, nosakot atlīdzības augstāko robežu, kas atbilst Vispārējos īstenošanas noteikumos (turpmāk tekstā – “VĪN”) (
1
) paredzētajai summai par CPAP aparāta pirkumu. Tāpat tika piemērots summas palielinājums attiecībā uz aparāta apkopes un detaļu pirkuma izdevumiem.
Visbeidzot, ar 2019. gada 17. janvāra lēmumu, kas pieņemts atbildē uz lūgumu pagarināt iepriekšējo atļauju viņas CPAP aparāta īrei, Norēķinu birojs pagarināja minēto atļauju uz pieciem gadiem, no jauna nosakot to pašu atlīdzības augstāko robežu. Prasītāja apstrīdēja šo lēmumu, tostarp atsaucoties uz to, ka tas esot ticis pieņemts, pārkāpjot piemērojamo tiesisko regulējumu, kurā nebija paredzēta atlīdzības augstākā robeža CPAP aparāta īrei.
Ar spriedumu Vispārējā tiesa atcēla Norēķinu biroja lēmumu un sniedza precizējumus par nosacījumiem atlīdzības augstākās robežas piemērošanai par RCAM apdrošināto personu medicīniskajiem izdevumiem.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispārējā tiesa uzsver, ka iespēja ar VĪN nenoteikt atlīdzības augstāko robežu konkrētiem pakalpojumiem ir skaidri paredzēta Kopīgajos noteikumos (
2
), kuros šādam gadījumam pat ir paredzēta speciāla procedūra, lai saglabātu RCAM finanšu līdzsvaru. No tā izriet, ka tad, ja Komisija – kompetentā iestāde VĪN pieņemšanai – paredz noteikt atlīdzības augstāko robežu par kādu pakalpojumu, tai ir jānorāda šī maksimālā robeža skaidrā veidā VĪN normās.
Līdz ar to gadījumā, ja par kādu pakalpojumu maksimālā robeža nav skaidri pieminēta VĪN, minētos VĪN nevar interpretēt kā tādus, ar ko šādu maksimālo robežu ievieš netieši. Šajā ziņā Vispārējā tiesa secina – pēc piemērojamo noteikumu teksta izskatīšanas –, ka VĪN nav paredzēta atlīdzības augstākā robeža CPAP aparāta īres izdevumu atmaksāšanai. Turklāt Vispārējā tiesa uzskata, ka apstāklis, ka VĪN parādās atlīdzības augstākā robeža par cita medicīniska aprīkojuma īri, lai gan šāda robeža neparādās CPAP aparāta īrei, apstiprina to, ka jebkura robeža, pat netieša, netika ieviesta attiecībā uz pēdējā minētā īri.
Vispārējā tiesa piezīmē, ka šo secinājumu nevar atspēkot ar Komisijas argumentāciju, saskaņā ar kuru VĪN esot bijis netieši paredzēts, ka CPAP aparāta ilgtermiņā izmantošanas gadījumā aparāta pirkums būtu obligāts gan medicīnisku, gan ar budžetu saistītu iemeslu dēļ.
Vispārējā tiesa šajā sakarā precizē, ka šāda VĪN interpretācija neizriet no to teksta, kurā nav noteiktas robežas laikā CPAP aparātu īrei un nav noteikts obligātais šo aparātu pirkšanas pienākums. Turklāt apstāklis – ko pieņem par pierādītu –, ka medicīniskie iemesli var noteikt pienākumu ilgtermiņa izmantošanas gadījumā iegādāties CPAP aparātu, nevis to īrēt, tomēr neattaisno to, ka šajā ziņā VĪN tas vispār nav pieminēts.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa norāda, ka apstāklis, ka CPAP aparāta īrei uz laiku ilgāku par trim mēnešiem – tāpat kā šāda aparāta pirkumam – ir jāsaņem iepriekšēja atļauja, nenozīmē to, ka VĪN paredzētā atlīdzības augstākā robeža šāda aparāta pirkumam ir piemērojama arī šī aparāta īrei ilgtermiņā.
(
1
)	Komisijas Lēmums C(2007) 3195 final (2007. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka medicīnisko izdevumu atmaksāšanas vispārējos īstenošanas noteikumus.
(
2
)	Kopīgie noteikumi par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem, ko Eiropas iestādes pieņēmušas 2005. gada 24. novembrī, piemērojot Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 72. pantu.