Pagaidu versija
TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2026. gada 21. maijā (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālais nodrošinājums – Regula (EK) Nr. 883/2004 – Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija – Vecuma pensijas – 51. panta 1. punkts – Apdrošināšanas periodi, kas izpildīti konkrētā algotā darbā vai pašnodarbinātā statusā, vai amatā, uz kuru attiecas īpašs režīms – Jēdziens “īpašs režīms” – Apdrošināšanas periodu summēšanas noteikumi – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru paredzēta labvēlīgāka attieksme pret darba ņēmējiem, kas ietilpst noteiktās darbavietu kategorijās – LESD 45. un 48. pants – Darba ņēmēju brīva pārvietošanās
Lietā C‑717/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Najvyšší správny súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republikas Augstākā administratīvā tiesa) iesniegusi ar 2024. gada 15. augusta lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 21. oktobrī, tiesvedībā
BD
pret
Sociálna poisťovňa, ústredie,
Tiesa (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs F. Biltšens [F. Biltgen], tiesneši I. Ziemele, A. Kumins [A. Kumin], S. Žervazonī [S. Gervasoni] (referents) un M. Bošņaks [M. Bošnjak],
ģenerāladvokāts: D. Špīlmans [D. Spielmann],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        Itālijas valdības vārdā – S. Fiorentino, pārstāvis, kuram palīdz
P. Garofoli, avvocato dello Stato,
–        Polijas valdības vārdā – B. Majczyna un
D. Lutostańska, pārstāvji,
–        Eiropas Komisijas vārdā – B.‑R. Killmann un
A. Tokár, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 18. decembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.)
(turpmāk – Regula Nr. 883/2004) 51. panta 1. punktu.
2        Šis lūgums iesniegts tiesvedībā starp BD un Sociálna poisťovňa, ústredie (Sociālās apdrošināšanas fonda centrālā vadība, Slovākija) par pēdējās minētās atteikumu apmierināt BD lūgumu piešķirt vecuma pensiju no 55 gadu vecuma saistībā ar darbu, ko viņš veicis kā dziļo raktuvju kalnracis.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 1408/71
3        Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71
(1971. gada 14. jūnijs) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kurā grozījumi izdarīti un kura atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97
(OV 1997, L 28, 1. lpp.)
(turpmāk – Regula Nr. 1408/71), 45. panta 2. punktā bija paredzēts:
“Ja kādas dalībvalsts tiesību aktos konkrētu pabalstu piešķiršanai paredzēts priekšnoteikums par apdrošināšanas periodiem, kam jābūt pabeigtiem profesijā, uz kuru attiecas īpaša sistēma, vai, attiecīgā gadījumā, strādājot īpašā darbā, tad apdrošināšanas periodu, kas pabeigti saskaņā ar kādas citas dalībvalsts tiesību aktiem, ņem vērā šo pabalstu piešķiršanai vienīgi tādā gadījumā, ja tie ir pabeigti saskaņā ar šādu sistēmu vai, ja tā nav, tajā pašā profesijā vai, attiecīgi, tajā pašā darbā. Gadījumā, ja, ievērojot šādi pabeigtos periodus, attiecīgā persona neatbilst šo pabalstu saņemšanas nosacījumiem, šos periodus ņem vērā, lai piešķirtu pabalstus saskaņā ar vispārējo sistēmu vai, ja tādas nav, saskaņā ar to sistēmu, ko attiecīgi piemēro fiziska darba strādniekiem vai kalpotājiem.”
Regula (EK) Nr. 883/2004
4        Regulas Nr. 883/2004 1., 4. un 13. apsvērumā noteikts:
“(1)      valstu sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijas noteikumi ietilpst personu brīvās pārvietošanās regulējumā, un tiem jāsekmē dzīves kvalitātes un nodarbinātības nosacījumu uzlabošana;
[..]
(4)      jāievēro valstu sociālās nodrošināšanas tiesību aktu īpatnības un jāizstrādā vienīgi koordinācijas sistēma;
[..]
(13)      ar koordinācijas noteikumiem jānodrošina, lai personas, kas pārvietojas Kopienā, un viņu apgādībā esošās un viņu apgādību zaudējušās personas paturētu tiesības un priekšrocības, kas iegūtas vai kuru iegūšana notiek.”
5        Saskaņā ar šīs regulas 5. pantu “Vienlīdzīga attieksme pret pabalstiem, ienākumiem, faktiem vai notikumiem”:
“Ja vien šajā regulā nav noteikts citādi, ņemot vērā izklāstītos īpašos īstenošanas noteikumus, piemēro šādus noteikumus:
a)      ja saskaņā ar kompetentās dalībvalsts tiesību aktiem sociālā nodrošinājuma pabalstu un citu ienākumu saņemšanai ir zināmas tiesiskās sekas, minēto tiesību aktu attiecīgie noteikumi attiecas arī uz tādu līdzvērtīgu pabalstu saņemšanu, kas iegūti saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, vai uz ienākumiem, kas gūti citā dalībvalstī;
b)      ja saskaņā ar kompetentās dalībvalsts tiesību aktiem tiesiskas sekas saistās ar noteiktu faktu vai notikumu gadījumiem, minētā dalībvalsts ņem vērā līdzīgus faktus vai notikumus, kas notikuši jebkurā no dalībvalstīm, tā, it kā tie būtu notikuši tās teritorijā.”
6        Šīs pašas regulas 6. pants “Periodu summēšana” formulēts šādi:
“Ja šajā regulā nav noteikts citādi, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību akti nosaka, ka:
tiesību uz pabalstu iegūšana, paturēšana, ilgums vai atgūšana,
[..]
ir atkarīgs no apdrošināšanas, nodarbinātības, pašnodarbinātības vai pastāvīgās dzīvesvietas periodu izpildes, atbilstoši nepieciešamībai ņem vērā apdrošināšanas, nodarbinātības, pašnodarbinātības vai pastāvīgās dzīvesvietas periodus, kas izpildīti saskaņā ar jebkuras citas dalībvalsts tiesību aktiem, tā, it kā tie būtu periodi, kas izpildīti saskaņā ar tiesību aktiem, kurus tā piemēro.”
7        Šīs pašas regulas 51. panta “Īpaši noteikumi par periodu summēšanu” 1. punktā noteikts:
“Ja dalībvalsts tiesību akti nosaka, ka dažu pabalstu piešķiršana ir atkarīga no apdrošināšanas periodiem, kas ir izpildīti, veicot tikai īpašu darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā vai amatā, uz kuru attiecas īpaša nodarbinātu vai pašnodarbinātu personu shēma [režīms], dalībvalsts kompetentā iestāde ņem vērā periodus, kas izpildīti atbilstoši citu dalībvalstu tiesību aktiem, tikai tad, ja šie periodi ir izpildīti saskaņā ar atbilstošu režīmu vai, citā gadījumā, tādā pašā amatā, vai, attiecīgā gadījumā, tādā pašā darbībā nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā.
Ja, ņemot vērā tādā veidā izpildītus periodus, attiecīgā persona neatbilst īpašas shēmas pabalstu saņemšanas nosacījumiem [īpašā režīmā], šos periodus ņem vērā tādu pabalstu nodrošināšanas nolūkā, kas paredzēti vispārīgajā shēmā [sistēmā] vai, citā gadījumā, shēmā [režīmā], ko piemēro attiecīgi strādniekiem vai kalpotājiem, ja vien attiecīgā persona iesaistīta kādā no šīm shēmām [šiem režīmiem].”
8        Regulas Nr. 883/2004 87. panta “Pārejas noteikumi” 2. punktā paredzēts:
“Lai noteiktu pabalstu tiesības, kas iegūtas saskaņā ar šo regulu, ņem vērā visus apdrošināšanas periodus un, attiecīgā gadījumā, visus nodarbinātības, pašnodarbinātības vai dzīvesvietas periodus, kas ir izpildīti saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem pirms šās regulas piemērošanas attiecīgajā dalībvalstī.”
Čehoslovākijas tiesības
9        1988. gada 16. jūnija Zákon č. 100/1988 Zb. o sociálnom zabezpečení (Likums Nr. 100/1988
par sociālo nodrošinājumu) 1. pants “Pamatprincipi”, redakcijā, kas bija piemērojama no 1988. gada 1. oktobra līdz 1992. gada 31. maijam, bija noteikts:
“[..]
2)      Ikvienam pilsonim ir tiesības uz sociālo nodrošinājumu saskaņā ar šo likumu. Valsts nodrošina sociālā nodrošinājuma pabalstus un pakalpojumus.
[..]
4)      Pensijas pabalsta apmērs galvenokārt ir atkarīgs no nodarbinātības perioda ilguma [..] un no darbavietu kategorijas.”
10      Likuma Nr. 100/1988, redakcijā, kas bija spēkā no 1988. gada 1. oktobra līdz 1992. gada 31. maijam, 14. pantā bija noteikts:
“1)      Pensiju apdrošināšanas vajadzībām darbavietas iedala trīs kategorijās atkarībā no veiktā darba veida.
2)      I kategorijā ietilpst darbavietas, kurās nepārtraukti kalendārā mēneša laikā tiek pildītas galvenokārt bīstamas darbības, kuras veicot bieži un pastāvīgi pasliktinās darbinieku veselība kaitīgu fizikālu un ķīmisku faktoru iedarbības dēļ, tostarp
a)      darbavietas kalnrūpniecībā ar pastāvīgu darba vietu dziļajās raktuvēs pazemē,
b)      citas darbavietas kalnrūpniecībā, kurās
jāstrādā dziļajās raktuvēs pazemē, [..]
[..].
4)      III darbavietu kategorijā ietilpst darbavietas, kas nav klasificētas I vai II kategorijā.”
11      Likuma Nr. 100/1988, redakcijā, kas bija spēkā no 1988. gada 1. oktobra līdz 1992. gada 31. maijam, 21. panta “Tiesību uz vecuma pensiju nosacījumi” 1. punktā bija noteikts:
“Pilsonis iegūst tiesības uz vecuma pensiju, ja viņš ir bijis nodarbināts vismaz 25 gadus un ir sasniedzis vismaz
a)      55 gadu vecumu, ja viņš vismaz 15 gadus ir strādājis 14. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētajā darbavietā [..],
c)      55 gadu vecumu, ja viņš vismaz 20 gadus ir strādājis 14. panta 2. punkta a)–h) apakšpunktā minētajā darbavietā [..],
d)      58 gadu vecumu, ja viņš vismaz 20 gadus ir strādājis 14. panta 2. punkta a)–l) apakšpunktā minētajā darbavietā, vai
e)      60 gadu vecumu.”
12      Likums Nr. 100/1988 ir grozīts ar 1992. gada 28. aprīļa zákon č. 235/1992 Zb. o zrušení pracovných kategórií (Likums Nr. 235/1992 par darbavietu kategoriju likvidēšanu), kas stājās spēkā 1992. gada 1. jūnijā.
13      Likuma Nr. 100/1988, redakcijā, kas izriet no Likuma Nr. 235/1992, 14. panta 1. punktā bija noteikts:
“Pensiju apdrošināšanas vajadzībām līdz 1992. gada 31. decembrim darbavietas iedala trīs kategorijās atkarībā no veiktā darba veida. I un II kategorijas darbavietas ir iekļautas I un II kategorijas darbvietu nozaru sarakstos, kas publicēti pirms 1992. gada 1. jūnija; III kategorija ietver amatus, kas neietilpst I vai II kategorijā.”
14      Likuma Nr. 100/1988, redakcijā, kas izriet no Likuma Nr. 235/1992, 15. pantā bija noteikts:
“Pensijas apdrošināšanas vajadzībām darbavietas pēc 1992. gada 31. decembra ir uzskatāmas par ietilpstošām III darbavietu kategorijā.”
15      Likuma Nr. 100/1988, redakcijā, kas izriet no Likuma Nr. 235/1992, 175. pantā bija noteikts:
“Tiesības, kas izriet no darbavietu klasificēšanas I un II kategorijā vai dienesta klasificēšanas I un II kategorijā, ir piešķirtas līdz 2016. gada 31. decembrim.”
Slovākijas tiesības
16      Likums Nr. 100/1988 ir atcelts ar 2003. gada 30. oktobra zákon č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení (Likums Nr. 461/2003 par sociālo apdrošināšanu), kura – pamatlietā piemērojamā redakcijā (turpmāk – Likums Nr. 461/2003) – 1. pantā “Likuma priekšmets un piemērošanas joma” noteikts:
“1)      Šajā likumā ir definēta sociālā apdrošināšana [un] reglamentēta tās piemērošanas joma [..].
[..]
3)      Šo likumu nepiemēro policijas spēku, Slovākijas izlūkošanas dienesta, Valsts drošības biroja, cietumu personāla un tiesu policijas, ugunsdzēsības un glābšanas dienesta darbiniekiem, kalnu glābšanas dienesta darbiniekiem, bruņotiem finanšu administrācijas darbiniekiem [..], bruņoto spēku militārpersonām, [..] speciālajiem spēkiem [..], kuru sociālo nodrošinājumu reglamentē īpašs tiesiskais regulējums [..].”
17      Likuma Nr. 461/2003 65. pants “Vecuma pensijas atbilstības prasības” formulēts šādi:
“1)      Apdrošinātais iegūst tiesības uz vecuma pensiju, ja viņš veicis pensijas iemaksas vismaz 15 gadus un sasniedzis pensionēšanās vecumu.
2)      Apdrošinātā pensionēšanās vecumu nosaka saskaņā ar 3.a pielikumu, ja vien šā likuma 274. pantā nav noteikts citādi [..].”
18      Saskaņā ar likuma Nr. 461/2003 112. pantu “Izmaiņas tiesībās uz pabalstiem, tiesībās uz pabalstu izmaksu un pabalstu apmērā”:
“1)      Pabalsts tiek piešķirts [..], sākot no dienas, no kuras tas [..] ir maksājams, [..] ne vairāk kā trīs gadus pirms dienas, kurā tas pieprasīts [..], ja vēlāk izrādās, ka šis pabalsts [..]
d)      piešķirts pēc datuma, kurā tas bija jāmaksā.”
19      Šā likuma 274. pantā noteikts:
“1)      Tiesības, kas izriet no darbavietu klasifikācijas I un II kategorijā, tiek saglabātas.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
20      Prasītājs pamatlietā no 1976. gada 1. jūlija līdz 1995. gada 31. augustam strādājis par kalnraci pazemes raktuvēs Karvinā [Karviná], kas atradās tagadējās Čehijas Republikas teritorijā. Pēc tam viņš strādāja dažādās citās darbavietās Čehijas Republikā un Slovākijā.
21      Saskaņā ar Čehoslovākijas Federatīvās Republikas tiesību aktiem darbavietas tika iedalītas trīs kategorijās atkarībā no to riska un grūtības pakāpes. Šajā sistēmā dziļo raktuvju kalnraču darbavieta ietilpa I kategorijā, kurai bija tiesības uz vecuma pensiju no 55 gadu vecuma, ar nosacījumu, ka ieinteresētā persona ir strādājusi 25 gadus un 15 gadus no tiem –
dziļajās raktuvēs pazemē.
22      1992. gadā Čehoslovākijas Federatīvā Republika pieņēma jaunus tiesību aktus, kuros bija paredzēts, ka no 1992. gada 31. decembra tiks likvidētas dažādas nodarbinātības kategorijas un no šī datuma uz visām darbavietām attiecas III kategorijai piemērojamie noteikumi. Tiesības, kas līdz 1992. gada 31. decembrim izrietēja no nodarbinātības I vai II darbavietu kategorijā, tika saglabātas līdz 2016. gada 31. decembrim.
23      1992. gada 31. decembrī Čehoslovākijas Federatīvā Republika beidza pastāvēt un tās tiesības pārņēma divas neatkarīgas valstis. Šajā datumā Čehijas Republikā tika likvidētas dažādās
darbavietu kategorijas. Savukārt Slovākijā šī atcelšana tika atlikta līdz 1999. gada 31. decembrim.
24      2013. gadā pēc tam, kad prasītājs pamatlietā no Čehijas Republikas sociālā nodrošinājuma iestādēm bija saņēmis vecuma pensiju saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem, prasītājs pamatlietā, kuram tolaik bija 55 gadi, Slovākijā iesniedza pieteikumu par vecuma pensijas samaksu. Tomēr atbildētāja pamatlietā šo lūgumu noraidīja, pamatojoties uz to, ka viņš nav sasniedzis šādas pensijas saņemšanai nepieciešamo vecumu.
25      Galu galā prasītājam pamatlietā tika atzītas tiesības uz vecuma pensiju no 2020. gada 2. oktobra, kad viņš bija sasniedzis 62 gadu un astoņu mēnešu vecumu. Tomēr atbildētāja pamatlietā saglabāja nostāju, saskaņā ar kuru prasītājs nevar pretendēt uz vecuma pensiju, kas ir pieejama ar labvēlīgākiem nosacījumiem personām, kuras 15 gadus ir strādājušas kā dziļo raktuvju kalnrači. Šajā ziņā tā uzskatīja, ka, tā kā prasītājs pamatlietā bija veicis šādu darbu pašreizējās Čehijas Republikas teritorijā, viņš varēja pretendēt uz vecuma pensiju no 55 gadu vecuma tikai ar nosacījumu, ka viņš pierāda tāda darba veikšanu, kurš saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem ietilpst I kategorijā, 15 gadu periodā. Atbildētāja pamatlietā uzskata, ka 1992. gada 31. decembrī, kad Čehijas Republikā tika likvidētas darbavietu kategorijas, prasītājs pamatlietā kā dziļo raktuvju kalnracis bija strādājis tikai nedaudz vairāk nekā 14 gadus.
26      Tam sekoja strīds, kurā prasītājs pamatlietā apgalvoja, ka, lai noteiktu, vai ir izpildīts nosacījums par nodarbinātību 15 gadu periodā, atbildētājai pamatlietā laikposms no 1993. gada 1. janvāra līdz 1995. gada 31. augustam, kurā viņš turpināja strādāt kā dziļo raktuvju kalnracis Čehijas Republikā, lai gan šajā dalībvalstī darbavietu kategorijas bija likvidētas no 1992. gada 31. decembra, bija jāņem vērā kā nodarbinātības periods I kategorijā ietilpstošā darbavietā.
27      Izskatot prasītāja pamatlietā kasācijas sūdzību, Najvyšší správny súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republikas Augstākā administratīvā tiesa), kas ir iesniedzējtiesa, vēlas noskaidrot, kā interpretēt Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punktu par periodu summēšanu vecuma pensijas aprēķināšanas vajadzībām gadījumā, ja dalībvalsts, kuras kompetencē ir piešķirt vecuma pensiju, ir izveidojusi īpašu sociālā nodrošinājuma sistēmu vai ja šī dalībvalsts, neieviešot šādu īpašu sistēmu, konkrētām darbībām piemēro īpašus noteikumus.
28      Šai tiesai ir šaubas it īpaši tādēļ, ka šīs tiesību normas dažādu valodu versijās pastāv atšķirīgi formulējumi. Esot iespējamas divējādas šīs tiesību normas gramatiskās interpretācijas. Saskaņā ar pirmo interpretāciju, kas izrietot it īpaši no minētās tiesību normas slovāku, angļu, franču un poļu valodas versijas, tā esot piemērojama ne tikai gadījumā, ja ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuras kompetencē ir pensijas pabalsta piešķiršana, tiktu izveidota īpaša sociālā nodrošinājuma sistēma, bet arī plašākā nozīmē – gadījumā, kas atbilst tiesību stāvoklim Slovākijā, kurā ar šiem tiesību aktiem konkrētas darbības veikšanai tiek piešķirtas noteiktas īpašas priekšrocības. Otrā interpretācija, kas atbilst šīs tiesību normas čehu un vācu valodas versijai, gluži pretēji, nozīmētu uzskatīt, ka tā ir piemērojama tikai tad, ja dalībvalstī, kuras kompetencē ir vecuma pabalsta piešķiršana, pastāv īpašs režīms, kas atšķiras no vispārējā režīma.
29      Atsaucoties uz Regulas Nr. 883/2004 1. un 13. apsvērumu, tā uzsver, ka tad, ja tiktu izmantota otrā interpretācija, tā varētu radīt šķērsli darba ņēmēju pārvietošanās brīvībai, jo netiktu garantētas tiesības un priekšrocības, ko viņi ieguvuši vai kas ir iegūšanas stadijā. Ja uz darba ņēmēju, kurš veic īpašu darbību vienā dalībvalstī un kurš saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem saņem īpašas priekšrocības, kas saistītas ar šo darbību vispārējā sistēmā, tomēr neattiecas atsevišķs režīms, tas varētu tikt atturēts veikt šo pašu darbību citā dalībvalstī, ja apdrošināšanas periodi, kas pabeigti šādas darbības veikšanas laikā, šajā citā dalībvalstī netiktu ņemti vērā tikpat labvēlīgi.
30      Pat tad, ja pieņem, ka Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas piemērojams tikai tad, ja pastāv īpaša sociālā nodrošinājuma sistēma, kas atšķiras no vispārējā režīma, šī regula neļaujot skaidri noteikt iezīmes, kas ļauj identificēt šādu režīmu. Tādēļ esot neskaidrība par to, vai noteikumi, kas piemērojami vecuma pensiju jomā noteiktām īpašām darbībām, piemēram, Slovākijas tiesību aktos paredzētie, var tikt kvalificēti kā “īpašs režīms” šīs tiesību normas izpratnē.
31      Šajā ziņā iesniedzējtiesa norāda, ka šajā gadījumā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem nav ieviests atšķirīgs režīms, kas piemērojams tikai dziļo raktuvju kalnračiem, bet – gluži pretēji – ir ieviesta visiem darba ņēmējiem piemērojama sociālā nodrošinājuma sistēma. Tomēr šī tiesa precizē, ka neatkarīgi no šī vienotā režīma attiecībā uz dziļo raktuvju kalnraču darbu, kā arī uz citām darbavietām, kas ietilpst I kategorijā, tiek samazināts pensionēšanās vecums.
32      Šajos apstākļos Najvyšší správny súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republikas Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai [Regulas Nr. 883/2004] 51. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz vecuma pensiju, par kuru lēmumu pieņem dalībvalsts kompetentā iestāde, tikai ar nosacījumu, ka saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem ir izveidots “īpaša[s] nodarbinātu vai pašnodarbinātu personu shēma [režīms]”?
Apstiprinošas atbildes uz iepriekšējo jautājumu gadījumā: kas raksturo šādu “īpašu režīmu” (piemēram, tas, ka to pārvalda atsevišķa iestāde, ka tas ir pašfinansējošs, ka tas ir paredzēts tikai konkrētai nodarbinātu vai pašnodarbinātu personu grupai)?
2)      Vai arī šīs regulas 51. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz šādu pensiju pat tad, ja šīs dalībvalsts tiesiskais regulējums neparedz šādu “īpašu režīmu”, bet tikai pieļauj, ka noteikta tādu personu grupa, kuras apdrošināšanas periodus pabeigušas, veicot konkrētu darbu (piemēram, dziļo raktuvju kalnrači), var iegūt tiesības uz vecuma pensiju, pamatojoties uz šiem periodiem, ar labvēlīgākiem nosacījumiem nekā citas personas, kuras veic cita veida algotu darbu vai ir pašnodarbinātas personas statusā?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
33      Ar uzdotajiem jautājumiem, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais īpašais periodu summēšanas mehānisms ir piemērojams gan tad, ja dalībvalsts, kuras kompetencē ir piešķirt vecuma pensiju, ir ieviesusi īpašu sociālā nodrošinājuma režīmu, kas formāli atšķiras no vispārējās sistēmas un ir raksturīgs noteiktiem amatiem vai darbībām, gan arī tad, ja šī dalībvalsts, neizveidojot šādu īpašu režīmu, piešķir noteiktas priekšrocības saistībā ar šāda pabalsta piešķiršanu noteiktai tādu personu kategorijai, kuras ir pabeigušas apdrošināšanas periodus, pildot konkrētu amatu vai darbību. Apstiprinošas atbildes gadījumā iesniedzējtiesa vaicā, kādi elementi ļauj raksturot šāda īpaša režīma esību šīs tiesību normas izpratnē.
34      Vispirms attiecībā uz Regulas Nr. 883/2004 piemērojamību pamatlietā jāatgādina – šīs regulas 87. panta 2. punktā noteikts, ka, nosakot tiesības uz pabalstiem, jāņem vērā visi apdrošināšanas, nodarbinātības, pašnodarbinātības vai dzīvesvietas periodi, kas pabeigti pirms minētās regulas piemērošanas dienas šīs dalībvalsts teritorijā. Tāpēc apstāklis, ka pamatlietā aplūkotie iemaksu periodi ir pirms Regulas Nr. 883/2004 stāšanās spēkā, kā arī pirms attiecīgo dalībvalstu, šajā gadījumā Slovākijas Republikas un Čehijas Republikas, pievienošanās Eiropas Savienībai, nav šķērslis šīs regulas piemērošanai tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumus, 2002. gada 18. aprīlis, Duchon, C‑290/00, EU:C:2002:234, 32.–34. punkts, kā arī 2015. gada 22. janvāris, Balazs, C‑401/13, EU:C:2015:26, 31. un 32. punkts).
35      Attiecībā uz atbildi, kas sniedzama uz uzdotajiem jautājumiem, jānorāda, ka Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkta pirmās daļas formulējums franču valodas versijā, kurā ir atsauce uz to, ka “apdrošināšanas periodi [..] ir izpildīti, veicot tikai īpašu darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā vai amatā, uz kuru attiecas īpaša nodarbinātu vai pašnodarbinātu personu shēma [režīms]”, ļauj saprast, ņemot vērā vienskaitļa izmantošanu frāzē “uz kuru attiecas īpašs režīms”, vai tajā paredzētais summēšanas noteikums ir piemērojams tad, ja runa ir par amatu, uz kuru kompetentajā dalībvalstī attiecas īpašs sociālā nodrošinājuma režīms, vai arī tad, ja šīs dalībvalsts tiesību aktos noteiktu pabalstu saņemšana ir atkarīga no tā, vai ir pabeigti apdrošināšanas periodi saistībā ar konkrētu darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā, un uz šo darbību nav obligāti attiecināms īpašs režīms. Šis formulējums tostarp atbilst šīs tiesību normas slovāku, angļu, itāļu, latviešu, poļu un slovēņu valodas versijai.
36      Savukārt citu minētās tiesību normas valodu versiju formulējums, tostarp spāņu (“sujetas a un régimen especial”), vācu (“für die ein Sondersystem gilt”) un grieķu (“σια τα τα οςοία ισσικι ειςικσι σστςμα σοςμα εςαρμςετα”), šķiet, norāda, ka daudzskaitļa izmantošanas dēļ šīs pašas tiesību normas piemērošana katrā ziņā nozīmē, ka uz attiecīgajām darbībām un amatiem kompetentajā dalībvalstī attiecas īpašs režīms.
37      Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Savienības tiesību normas interpretāciju nevar balstīt tikai uz tās formulējumu, kas izmantots vienā valodas versijā, un tas nevar būt prioritārs salīdzinājumā ar pārējām valodu versijām. Šāda pieeja būtu pretrunā prasībai Savienības tiesības piemērot vienveidīgi. Gadījumā, ja dažādu valodu versijas atšķiras, attiecīgā tiesību norma jāinterpretē atkarībā no tā tiesiskā regulējuma vispārējās sistēmas un mērķa, kurā šī tiesību norma ietilpst (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1990. gada 27. marts, Cricket St Thomas, C‑372/88, EU:C:1990:140, 18. un 19. punkts, kā arī 2025. gada 20. novembris, Lolach, C‑327/24, EU:C:2025:901, 29. punkts).
38      Ņemot vērā atšķirības starp dažādām Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkta pirmās daļas valodu versijām, kas minētas šī sprieduma 35. un 36. punktā, lai interpretētu šo tiesību normu saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, jāanalizē tiesiskā regulējuma, kurā šī norma ietilpst, sistēma un mērķi (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1983. gada 17. novembris, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12. punkts, un 2025. gada 25. februāris, BSH Hausgeräte, C‑339/22, EU:C:2025:108, 27. punkts).
39      Attiecībā uz tiesiskā regulējuma, kurā ietilpst šī tiesību norma, vispārējo sistēmu jānorāda, ka šīs regulas 6. pantā, kas iekļauts tās I sadaļā “Vispārīgi noteikumi”, ir ietverts vispārīgs noteikums par periodu summēšanu. Atbilstoši šim noteikumam un ja vien nav noteikts citādi, tās dalībvalsts kompetentajai institūcijai, kuras tiesību aktos tiesību uz pabalstiem iegūšana ir atkarīga no apdrošināšanas, nodarbinātības, pašnodarbinātības vai dzīvesvietas periodu pabeigšanas, jāņem vērā līdzvērtīgi periodi, kas pabeigti saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, tā, it kā tie būtu pabeigti saskaņā ar tiesību aktiem, ko tā piemēro.
40      Šis vispārējais periodu summēšanas noteikums vecuma pensiju jomā ir konkretizēts un papildināts Regulas Nr. 883/2004 51. pantā, kura 1. punktā konkrētāk ir garantēts, ka personas, kuras veikušas darbību, kas tām dod tiesības uz īpašām priekšrocībām vecuma pensijas jomā, nezaudē šīs priekšrocības tikai tādēļ, ka tās ir izmantojušas pārvietošanās brīvību, pārceļot šo darbību uz citu dalībvalsti.
41      Šī tiesību norma atbilst Regulas Nr. 1408/71 45. panta 2. punktam, kas atcelts un aizstāts ar Regulu Nr. 883/2004, lai to modernizētu un vienkāršotu, vienlaikus saglabājot to pašu mērķi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 21. marts, Klein Schiphorst, C‑551/16, EU:C:2018:200, 31. punkts).
42      Tomēr Regulas Nr. 1408/71 45. panta 2. punktā tajā paredzētais periodu summēšanas mehānisms nebija pakārtots nosacījumam, ka kompetentajā dalībvalstī pastāv īpašs sociālā nodrošinājuma režīms, kas formāli atšķiras no vispārējās sistēmas. Šajā tiesību normā bija paredzēts, ka tad, ja šīs dalībvalsts tiesību aktos konkrētu pabalstu piešķiršanai paredzēts priekšnoteikums par apdrošināšanas periodiem, kam jābūt pabeigtiem profesijā, uz kuru attiecas īpašs režīms, vai – attiecīgā gadījumā –, strādājot īpašā darbā, tad apdrošināšanas periodus, kas pabeigti saskaņā ar kādas citas dalībvalsts tiesību aktiem, ņem vērā šo pabalstu piešķiršanai vienīgi tādā gadījumā, ja tie pabeigti saskaņā ar šādu režīmu vai, ja tā nav, tajā pašā profesijā vai – attiecīgi – tajā pašā darbavietā.
43      Tā kā Savienības likumdevējs, pieņemot Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punktu, nav vēlējies izmantot ierobežojošāku summēšanas metodi – kā ģenerāladvokāts norādījis secinājumu 54. punktā –, jāuzskata, ka šī tiesību norma ir piemērojama ikreiz, kad paredzēti īpaši vecuma pensijas aprēķināšanas noteikumi attiecībā uz noteiktiem amatiem vai darbībām dalībvalstī, kuras kompetencē ir pabalsta piešķiršana, tostarp tad, ja nepastāv īpašs sociālā nodrošinājuma režīms, kas formāli atšķiras no vispārējās sistēmas.
44      Šādu interpretāciju nevar atspēkot tas, ka šīs regulas 51. panta 1. punkta otrajā daļā ir atsauce uz gadījumu, saskaņā ar kuru pēc tam, kad ir ņemti vērā šādi citā dalībvalstī pabeigtie periodi, ieinteresētā persona neatbilst nosacījumiem, kas izvirzīti, lai saņemtu šo pabalstu “saskaņā ar īpašu režīmu”, jo šajā tiesību normā ir arī paredzēts, ka pretējā gadījumā šos periodus var ņemt vērā, piešķirot pabalstus saskaņā ar citiem režīmiem.
45      Turklāt attiecībā uz šīs regulas mērķi jāatgādina, ka tas, kā izriet no tās 4. apsvēruma, ir nevis izveidot kopēju sociālā nodrošinājuma sistēmu, bet tikai nodrošināt dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu, vienlaikus atstājot dalībvalstu ziņā organizēt to attiecīgās sistēmas, ar nosacījumu, ka tās šo kompetenci īsteno, ievērojot Savienības tiesības un it īpaši ikvienam Savienības pilsonim atzīto brīvību pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumus, 2013. gada 21. februāris, Salgado Gonzalez, C‑282/11, EU:C:2013:86, 35.–37. punkts, un 2017. gada 7. decembris, Zaniewicz‑Dybeck, C‑189/16, EU:C:2017:946, 38.–40. punkts).
46      Šajā ziņā no Tiesas judikatūras izriet, ka, lai gan Savienības tiesībās nav noteikts, ka darba ņēmēja pārvietošanās brīvības izmantošanai jābūt neitrālai no sociālā nodrošinājuma viedokļa, LESD 45. un 48. panta ievērošana tomēr nozīmē, ka citu dalībvalstu darba ņēmēji netiek nostādīti nelabvēlīgākā situācijā salīdzinājumā ar darba ņēmējiem, kuri visu darbību veic vai ir veikuši attiecīgajā dalībvalstī (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 14. marts, Vester, C‑134/18, EU:C:2019:212, 32. un 33. punkts).
47      No šāda viedokļa nav nozīmes tam, ka dalībvalsts, kuras kompetencē ir pensijas pabalsta piešķiršana, izveidojusi īpašu sociālā nodrošinājuma režīmu, kas formāli atšķiras no vispārējās sistēmas, vai ka tā ir izvēlējusies pieņemt noteikumu kopumu, kas attiecas uz noteiktām darbībām vai amatiem vispārējās sistēmas ietvaros. Šādas atšķirības tikai atspoguļo sociālā nodrošinājuma sistēmu organizatoriskās izvēles un finansējumu, kas dažādās dalībvalstīs var būtiski atšķirties.
48      Turklāt tāda Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkta pirmās daļas interpretācija, saskaņā ar kuru šī tiesību norma būtu piemērojama tikai tiem amatiem un darbībām, uz kuriem attiecas īpašs sociālā nodrošinājuma režīms, kas atšķiras no tās dalībvalsts vispārējās sistēmas, kura ir atbildīga par vecuma pabalsta piešķiršanu, būtu pretrunā darba ņēmēju brīvas pārvietošanās mērķim, jo tā darba ņēmējiem, kuri ir izmantojuši pārvietošanās brīvību, pildot amatu vai darbību, kas šajā dalībvalstī dod tiesības uz vecuma pensiju ar nosacījumiem, kuri ir labvēlīgāki nekā tie, kas piemērojami citiem darba ņēmējiem, radītu nelabvēlīgāku situāciju
nekā tiem, kuri tādu pašu darbību ir veikuši tikai pēdējā minētajā dalībvalstī.
49      No tā izriet, ka Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama visos gadījumos, kad dalībvalsts, kuras kompetencē ir vecuma pabalsta piešķiršana, tiesību aktos ir paredzēti tādi noteikumi vecuma pensiju jomā, kas attiecas uz konkrētiem amatiem vai darbībām, tostarp tad, ja šie noteikumi neatbilst īpašai sociālā nodrošinājuma sistēmai, kas formāli atšķiras no vispārējās sistēmas, vai tajā neietilpst.
50      Vēl jāprecizē, ka pretēji tam, ko apgalvo Eiropas Komisija, iemaksu periodu pabeigšana citā dalībvalstī, pildot konkrētu amatu vai darbību, nevar tikt ņemta vērā, pamatojoties uz šīs regulas 5. panta b) punktu, kurā noteikts, ka tad, ja saskaņā ar kompetentās dalībvalsts tiesību aktiem tiesiskās sekas ir saistāmas ar noteiktu faktu vai notikumu iestāšanos, šī dalībvalsts ņem vērā līdzīgus faktus vai notikumus, kas notikuši jebkurā citā dalībvalstī tā, it kā tie būtu notikuši tās teritorijā. Proti, no šī punkta formulējuma izriet, ka šī tiesību norma attiecas uz citā dalībvalstī notikušu konkrētu faktu vai notikumu, piemēram, piedzimšana, nāve vai negadījums, ņemšanu vērā kompetentajā dalībvalstī un tas nereglamentē citā dalībvalstī pabeigto iemaksu periodu summēšanu.
51      Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai periodi, kurus prasītājs pamatlietā kā dziļo raktuvju kalnracis ir pabeidzis Čehijas Republikā laikposmā no 1993. gada 1. janvāra līdz 1995. gada 31. augustam, Slovākijas Republikā ir jāņem vērā saskaņā ar Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkta pirmo daļu, lai novērtētu, vai nosacījums par 15 gadu iemaksu veikšanu kā dziļo raktuvju kalnracim ir izpildīts, un tas dod tiesības uz noteiktām vecuma pensiju priekšrocībām šajā dalībvalstī. Šajā ziņā, ņemot vērā lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu ietverto informāciju, jānorāda, pirmkārt, ka Slovākijas tiesību aktos attiecībā uz attiecīgo periodu dziļo raktuvju kalnraču darbībai bija paredzēti īpaši noteikumi vecuma pensiju jomā pēc būtības, un, otrkārt, ka periodi, kurus prasītājs pamatlietā bija pabeidzis Čehijas Republikā, tika pabeigti saistībā ar šo darbību, tādējādi, neskarot pārbaudes, kas jāveic iesniedzējtiesai, šķiet, ka šie periodi ir jāņem vērā.
52      Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz pirmo un otro jautājumu jāatbild, ka Regulas Nr. 883/2004 51. panta 1. punkta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais īpašais apdrošināšanas periodu summēšanas mehānisms ir piemērojams gan tad, ja dalībvalsts, kuras kompetencē ir piešķirt vecuma pensiju, ir ieviesusi īpašu sociālā nodrošinājuma režīmu, kas formāli atšķiras no vispārējās sistēmas un ir raksturīgs noteiktiem amatiem vai darbībām, gan arī tad, ja šī dalībvalsts, neizveidojot šādu īpašu režīmu, piešķir noteiktas priekšrocības saistībā ar šāda pabalsta piešķiršanu noteiktai tādu personu kategorijai, kuras ir pabeigušas apdrošināšanas periodus, pildot konkrētu amatu vai darbību.
Par tiesāšanās izdevumiem
53      Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 51. panta 1. punkta pirmā daļa
jāinterpretē tādējādi, ka
tajā paredzētais īpašais apdrošināšanas periodu summēšanas mehānisms ir piemērojams gan tad, ja dalībvalsts, kuras kompetencē ir piešķirt vecuma pensiju, ir ieviesusi īpašu sociālā nodrošinājuma režīmu, kas formāli atšķiras no vispārējās sistēmas un ir raksturīgs noteiktiem amatiem vai darbībām, gan arī tad, ja šī dalībvalsts, neizveidojot šādu īpašu režīmu, piešķir noteiktas priekšrocības saistībā ar šāda pabalsta piešķiršanu noteiktai tādu personu kategorijai, kuras ir pabeigušas apdrošināšanas periodus, pildot konkrētu amatu vai darbību.
[Paraksti]
*       Tiesvedības valoda – slovāku.