ROZSUDEK SOUDU (třetího senátu)
10. května 2007
Věc T-255/04
Monique Negenman
v.
Komise Evropských společenství
„Veřejná služba – Úředníci – Mateřská dovolená – Volno z důvodu nemoci – Pravděpodobné datum porodu – Počátek mateřské dovolené “
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se stanoví data počátku a konce mateřské dovolené
na základě článku 58 služebního řádu úředníků Evropských společenství, a jednak návrh na náhradu škody.
Rozhodnutí: Rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2003, kterým se stanoví data počátku a konce mateřské dovolené žalobkyně, se zrušuje. Ve
zbývající části se žaloba zamítá. Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
Shrnutí
Úředníci – Mateřská dovolená – Doba trvání – Výchozí bod
(Služební řád úředníků, články 58 a 59)
Služební řád stanoví jasný a jednoznačný postup výpočtu mateřské dovolené, jímž má být v souladu se zásadou právní jistoty
předem a s určitostí stanoven okamžik počátku této dovolené, aby se mohla těhotná žena seznámit se svým služebním postavením
ještě před nástupem na mateřskou dovolenou. V rámci tohoto systému nemá orgán oprávněný ke jmenování prostor pro volnou úvahu
ohledně stanovení data počátku a konce mateřské dovolené. Pro účely určení data návratu úřednice do práce musí sice vzít v
úvahu skutečný okamžik porodu, ale pro stanovení počátku mateřské dovolené smí zohlednit pouze předpokládané datum porodu
vyplývající z lékařského potvrzení, a v žádném případě jej nesmí určit následně na základě skutečného data porodu. Jestliže
tedy skutečný okamžik porodu předchází předpokládanému datu porodu, zůstává počátek mateřské dovolené nezměněn a dotčená úřednice
má po porodu nárok na dodatečnou dovolenou, jež je potřebná k zajištění minimální doby mateřské dovolené stanovené služebním
řádem, to znamená mateřské dovolené v celkovém trvání šestnácti týdnů.
Tento závěr nelze zpochybnit ani tehdy, je-li již těhotná žena před začátkem mateřské dovolené v pracovní neschopnosti z důvodů
spojených s jejím těhotenstvím, neboť článek 58 služebního řádu nečiní v tomto ohledu žádný rozdíl. Metoda uplatnění uvedeného
ustanovení, při níž by v tomto případě byl počátek mateřské dovolené určen následně podle skutečného okamžiku porodu, přičemž
by dny volna z důvodu nemoci poskytnuté v průběhu šestitýdenního období byly přeměněny na dny mateřské dovolené, by porušovala
články 58 a 59 služebního řádu. Na těhotenství totiž nelze nahlížet jako na nemoc a žádné ustanovení služebního řádu nelze
vykládat tak, že umožňuje vzájemnou přeměnu obou těchto druhů dovolené, které sledují odlišné cíle, a tudíž mají odlišnou
povahu. Takováto metoda by krom toho vedla k diskriminaci mezi těhotnými ženami, které mají bezproblémové těhotenství a které
proto nemusí čerpat volno z důvodu nemoci a těhotnými ženami, které jsou nuceny toto volno před nástupem na mateřskou dovolenou
čerpat, jelikož jsou práce neschopné.
(viz body 50 až 56 a 58 až 61)