62018CJ0123_RES
Věc C-123/18 P
HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH
v.
Rada Evropské unie
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. září 2019
„Kasační opravný prostředek – Žaloba na náhradu újmy – Omezující opatření přijatá vůči Íránu – Náhrada újmy, která navrhovatelce údajně vznikla v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů“
Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Dostatečně závažné porušení unijního práva – Prostor pro uvážení, který má orgán při přijímání aktu – Posouzení protiprávnosti aktu nebo jednání orgánu – Posouzení existence dostatečně závažného porušení unijního práva – Nemožnost dotyčného orgánu dovolávat se relevantní skutečnosti, která nebyla zohledněna v okamžiku přijetí předmětného aktu nebo v okamžiku předmětného jednání
(Článek 340 druhý pododstavec SFEU)
(viz body 32-34, 36-39, 42-51, 82, 83, 85, 86)
Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření vůči Íránu – Zmrazení finančních prostředků osob, subjektů a orgánů, které se podle Rady podílejí na šíření jaderných zbraní – Povinnost vztáhnout toto opatření na subjekty vlastněné nebo ovládané takovým subjektem – Pojem „vlastněný nebo ovládaný subjekt“ – Nepřímé vlastnictví nebo ovládání – Schopnost subjektů nebo orgánů, které se podle Rady podílejí na šíření jaderných zbraní, ovlivňovat rozhodnutí vlastněného nebo ovládaného subjektu – Zahrnutí – Neexistence právního vlastnického vztahu nebo kapitálové účasti v rámci vlastněného nebo ovládaného subjektu – Neexistence vlivu – Subjekt, který jedná na účet subjektu, na něhož se vztahuje omezující opatření – Zahrnutí
[Nařízení Rady č. 961/2010, čl. 16 odst. 2 písm. d)]
(viz body 68-70, 75, 77)
Shrnutí
Rozsudek Tribunálu, kterým byl zamítnut návrh společnosti založené podle německého práva na náhradu újmy vzniklé v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují opatření spočívající ve zmrazení finančních prostředků, která jsou namířena proti Íránu, se zrušuje
Rozsudkem ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada (C-123/18 P), velký senát Soudního dvora vyhověl kasačnímu opravnému prostředku podanému společností HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (dále jen „navrhovatelka“) proti rozsudku Tribunálu ze dne 13. prosince 2017, HTTS v. Rada (T-692/15, EU:T:2017:890, dále jen „napadený rozsudek“). Tribunál zmíněným rozsudkem zamítl návrh na náhradu újmy, která navrhovatelce údajně vznikla v důsledku toho, že její jméno bylo na základě dvou nařízení Rady (
1
) zařazeno na seznamy osob a subjektů, na něž se vztahují opatření spočívající ve zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů, která jsou namířena proti Íránu (dále jen „sporné seznamy“). Soudní dvůr na rozdíl od Tribunálu rozhodl, že Rada se za účelem prokázání toho, že se nedopustila porušení unijního práva, které může založit mimosmluvní odpovědnost Unie, nemohla dovolávat skutečností, které nebyly zohledněny při zařazení jména navrhovatelky na tyto seznamy.
Navrhovatelka je společnost založená podle německého práva, která vykonává činnosti zástupce rejdařské společnosti a technické správy plavidel. Tento spor mezi navrhovatelkou a Radou patří do série věcí týkajících se omezujících opatření přijatých v rámci boje proti šíření jaderných zbraní v Íránu ve vztahu k rejdařské společnosti a několika s ní spojeným fyzickým a právnickým osobám, mezi něž patřila i navrhovatelka. Původní zařazení jména navrhovatelky na sporné seznamy, k němuž došlo v červenci 2010, nebylo zpochybněno. Druhé zařazení, k němuž došlo v říjnu 2010, naproti tomu Tribunál zrušil (rozsudek ze dne 7. prosince 2011, HTTS v. Rada, T-562/10, EU:T:2011:716). Napadeným rozsudkem nicméně Tribunál její návrh na náhradu újmy vzniklé v důsledku těchto zařazení na seznamy zamítl.
Soudní dvůr v projednávaném případě rozhodl, že napadený rozsudek je stižen několika vadami spočívajícími v nesprávném právním posouzení. Zejména zdůraznil, že podmínka vzniku mimosmluvní odpovědnosti Unie týkající se existence dostatečně závažného porušení normy unijního práva vyžaduje, aby byla vyvážena ochrana jednotlivců před protiprávním jednáním orgánů a prostor pro uvážení, který musí být přiznán těmto orgánům, aby nebyla paralyzována jejich činnost; toto vyvažování je přitom v oblasti omezujících opatření obzvlášť důležité. Soudní dvůr s ohledem na tyto úvahy uvedl, že protiprávnost aktu nebo jednání, která může založit mimosmluvní odpovědnost Unie, se musí stejně jako u ostatních žalob i v rámci žaloby na náhradu újmy posuzovat podle právních a skutkových okolností existujících v okamžiku přijetí uvedeného aktu nebo v okamžiku předmětného jednání. Stejně tak měl za to, že dostatečně závažné porušení normy unijního práva je nutno posuzovat podle okolností, za kterých orgán jednal k tomuto konkrétnímu datu. Dovodil z toho, že dotyčný orgán může zpochybňovat takové porušení pouze na základě poznatků, které zohlednil při přijímání dotčeného aktu.
Soudní dvůr tudíž rozsudek Tribunálu zrušil a věc mu vrátil, aby posoudil případné dostatečně závažné porušení normy unijního práva a nezohledňoval přitom poznatky, které Rada nevzala do úvahy při zařazení jména navrhovatelky na uvedené seznamy, ale poukázala na ně v rámci řízení o žalobě na náhradu újmy.
(
1
) – Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2010, L 195, s. 25), a nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a zrušení nařízení č. 423/2007 (Úř. věst. 2010, L 281, s. 1).