62016CC0632
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
22 päivänä helmikuuta 2018 (
1
)
Asia C‑632/16
Dyson Ltd ja
Dyson BV
vastaan
BSH Home Appliances NV
(Ennakkoratkaisupyyntö – Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Antwerpenin kauppatuomioistuin, Belgia))
Ennakkoratkaisupyyntö – Direktiivi 2010/30/EU – Komission delegoitu asetus (EU) N:o 665/2013 – Pölynimurien myynti – Energiamerkki – Pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien aikana vallinneiden olosuhteiden mainitseminen – Kielto muuttaa energiamerkin sisältöä tai ulkoasua – Kielto käyttää täydentäviä merkkejä, joissa toistetaan tai täsmennetään energiamerkin tietoja – Direktiivi 2005/29/EY – Sopimattomat kaupalliset menettelyt – Kuluttajansuoja – 2 artiklan d alakohta – Kaupallisen menettelyn käsite – Energiamerkin käyttö – 3 artiklan 4 kohta – Sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia säätelevät unionin säännöt – Ristiriidan käsite – Olemassaolo – Direktiivin soveltamatta jättäminen – 7 artikla – Harhaanjohtava mainitsematta jättäminen – Olennainen tieto – Puuttuminen – Tieto, jonka ilmoittamista ei vaadita asetuksessa N:o 665/2013
I. Johdanto
1.
Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Antwerpenin kauppatuomioistuin, Belgia) on pyytänyt unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua direktiivin 2005/29/EY (
2
) 7 artiklan ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 665/2013 (
3
) tulkinnasta 6.7.2016 tehdyllä päätöksellä, joka saapui unionin tuomioistuimeen 7.12.2016.
2.
Pyyntö on esitetty riita-asiassa, jossa osapuolina ovat yhtäältä Dyson Ltd ja Dyson BV (jäljempänä yhdessä Dyson) ja toisaalta BSH Home Appliances NV (jäljempänä BSH) ja joka koskee useita, BSH:n Siemens- ja Bosch-tavaramerkeillä myymien pölynimurien energiankulutusta kuvailevia merkkejä, kuten asetuksella N:o 665/2013 käytettäväksi säädettyä energiamerkkiä (jäljempänä energiamerkki). Dysonin mielestä se, että BSH käyttää tällaisia merkkejä mainitsematta, että ne kertovat tyhjällä pölypussilla suoritettujen testien tuloksista, merkitsee direktiivissä 2005/29 tarkoitettua sopimatonta kaupallista menettelyä. Lisäksi ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee, onko kyseisen asetuksen mukaista, että BSH käyttää muita merkkejä, joissa esitetään samat tiedot kuin energiamerkissä.
3.
Vastatessaan näihin kysymyksiin unionin tuomioistuimen on mielestäni lähdettävä siitä, että asetuksessa N:o 665/2013 tavarantoimittajat ja jälleenmyyjät velvoitetaan käyttämään yksinomaan energiamerkkiä, muuttamatta sen sisältöä tai ulkoasua. Tämän lähestymistavan sanelee nähdäkseni se, että on välttämätöntä turvata direktiivin 2010/30/EU (
4
) ja mainitun asetuksen säännöksillä täytäntöön pantava, loppukäyttäjille energiankulutuksesta annettavien tietojen yhdenmukaisuutta koskeva tavoite, jotta kyseisiä tuotteita olisi helppoa vertailla.
4.
Kun otetaan huomioon ehdottamani tulkinta kyseisestä asetuksesta, direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohdan on mielestäni tulkittava tarkoittavan, ettei direktiiviä voida soveltaa pääasian olosuhteissa, sillä alan elinkeinonharjoittajille ei ole jätetty liikkumavaraa energiamerkin käytön ja siinä esitettyjä tietoja toistavien tai täsmentävien muiden merkkien käytössä.
II. Asiaa koskevat oikeussäännöt
A.
Unionin oikeus
1. Direktiivi 2005/29
5.
Direktiivin 2005/29 johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”On tarpeen varmistaa, että tämä direktiivi on johdonmukaisessa suhteessa [unionin] nykyiseen lainsäädäntöön, varsinkin tapauksissa, joissa sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevia yksityiskohtaisia säännöksiä sovelletaan yksittäisiin sektoreihin. – – Vastaavasti tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan, mikäli ei ole olemassa erityisiä [unionin] säännöksiä, joilla säädellään tiettyjä sopimattomien kaupallisten menettelyjen näkökohtia, kuten tiedottamisvaatimuksia ja kuluttajille annettavan tiedon esittämismuotoa koskevia vaatimuksia. Tällä direktiivillä tarjotaan kuluttajille suojaa, kun erityistä alakohtaista [unionin] lainsäädäntöä ei ole olemassa, ja kielletään elinkeinonharjoittajia luomasta vääriä vaikutelmia tuotteiden luonteesta. Tämä on erityisen tärkeää, kun kyseessä ovat monimutkaiset tuotteet, joihin liittyy kuluttajan kannalta suuri riski, kuten tietyt rahoituspalvelutuotteet. Tällä direktiivillä täydennetään siis kuluttajien taloudellista etua haittaaviin kaupallisiin menettelyihin sovellettavaa [unionin] lainsäädäntöä.”
6.
Mainitun direktiivin 2 artiklan d alakohdassa esitetyn määritelmän mukaisesti kaupallisten menettelyjen käsitteellä tarkoitetaan ”elinkeinonharjoittajan tointa, mainitsematta jättämistä, käyttäytymistä tai edustamista, kaupallista viestintää, mukaan lukien mainontaa ja markkinointia, joka liittyy välittömästi tuotteen myynnin edistämiseen, myymiseen tai toimittamiseen kuluttajille”.
7.
Saman direktiivin 3 artiklan, jonka otsikkona on ”Soveltamisala”, 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos tämän direktiivin säännökset ovat ristiriidassa sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia säätelevien muiden [unionin] sääntöjen kanssa, jälkimmäisillä on etusija ja niitä sovelletaan kyseisiin yksittäisiin näkökohtiin.”
8.
Direktiivin 2005/29 7 artiklassa, jonka otsikkona on ”Harhaanjohtavat mainitsematta jättämiset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Kaupallista menettelyä pidetään harhaanjohtavana, jos sen asiayhteydessä, kun otetaan huomioon kaikki seikat ja olosuhteet sekä viestintävälineen rajoitukset, jätetään mainitsematta olennaisia tietoja, joita keskivertokuluttaja tarvitsee asiayhteyden mukaan perustellun kaupallisen ratkaisun tekemiseen, ja jos se näin saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt.
2.   Harhaanjohtavana mainitsematta jättämisenä, ottaen huomioon 1 kohdassa kuvatut seikat, pidetään myös sitä, jos elinkeinonharjoittaja salaa tai antaa epäselvällä, käsittämättömällä tai moniselitteisellä tavalla tai väärään aikaan kyseisessä kohdassa tarkoitettua olennaista tietoa taikka jättää mainitsematta kaupallisen menettelyn kaupallisen tarkoituksen, ellei se ilmene asiayhteydestä, mikäli jommassakummassa tapauksessa se saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän muuten ei olisi tehnyt.
– –
5.   [Unionin] lainsäädännössä vahvistettuja kaupallista viestintää, mainonta tai markkinointi mukaan luettuna, koskevia tiedotusvaatimuksia pidetään olennaisina. Liitteessä II, joka ei ole tyhjentävä, on luettelo tällaisista vaatimuksista.”
2. Direktiivi 2010/30
9.
Direktiivin 2010/30 johdanto-osan viidennessä ja kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(5)
Tarkan, olennaisen ja vertailukelpoisen tiedon tarjoamisen energiaan liittyvien tuotteiden ominaisenergiankulutuksesta pitäisi vaikuttaa loppukäyttäjien valintoihin sellaisten tuotteiden eduksi, jotka kuluttavat tai joiden ansiosta kuluu vähemmän energiaa ja muita olennaisia voimavaroja käytön aikana, ja kannustaa siten valmistajia toimenpiteisiin valmistamiensa tuotteiden energian ja muiden olennaisten voimavarojen kulutuksen vähentämiseksi. Tämän pitäisi kannustaa välillisesti myös tuotteiden tehokkaaseen käyttöön, jotta voidaan tukea Euroopan unionin tavoitetta lisätä energiatehokkuutta 20 prosentilla. Jos nämä tiedot puuttuvat, pelkkä markkinavoimien toiminta ei riitä edistämään energian ja muiden olennaisten voimavarojen järkevää käyttöä näiden tuotteiden osalta.
(8)
Tieto on markkinavoimien toiminnassa avainasemassa, ja siksi on välttämätöntä ottaa käyttöön yhdenmukainen merkintä kaikkien samantyyppisten tuotteiden osalta, antaa mahdollisille ostajille yhdenmukaista lisätietoa näiden tuotteiden kustannuksista energian ja muiden olennaisten voimavarojen kulutuksen osalta sekä toteuttaa toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että tämän tiedon saa myös mahdollinen loppukäyttäjä, joka ei näe tuotetta esillä ja jolla ei siten ole tilaisuutta nähdä merkintää. Jotta merkintä olisi tehokas ja saavuttaisi tarkoituksensa, sen olisi oltava loppukäyttäjien helposti tunnistettavissa, yksinkertainen ja ytimekäs. Tätä tarkoitusta varten merkin nykyinen ulkoasu olisi säilytettävä perustana, jota käytetään tiedotettaessa tuotteiden energiatehokkuudesta loppukäyttäjille. Tuotteiden energiankulutus ja muut tiedot olisi mitattava yhdenmukaistettujen standardien ja menetelmien mukaisesti.”
10.
Saman direktiivin 1 artiklan, jonka otsikkona on ”Soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tällä direktiivillä vahvistetaan puitteet energiaan liittyvien tuotteiden energian ja mahdollisesti muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaista kulutusta koskevia loppukäyttäjille suunnattuja tietoja, erityisesti merkintöjä ja yhdenmukaistettuja tuotetietoja, sekä lisätietoja koskevien kansallisten toimenpiteiden yhdenmukaistamiselle niin, että loppukäyttäjät saavat mahdollisuuden valita tehokkuudeltaan parempia tuotteita.”
11.
Saman direktiivin 3 artiklan, jonka otsikkona on ”Jäsenvaltioiden velvollisuudet”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a)
kaikki niiden alueelle sijoittautuneet tavaran toimittajat ja jälleenmyyjät täyttävät 5 ja 6 artiklassa säädetyt velvollisuutensa;
b)
sellaisten muiden merkintöjen, merkkien, tunnusten tai tekstien esittäminen tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden yhteydessä, jotka eivät ole tämän direktiivin ja asianomaisten delegoitujen säädösten vaatimusten mukaisia, on kiellettyä, jos tällainen esittäminen todennäköisesti johtaa loppukäyttäjiä harhaan tai aiheuttaa sekaannusta energian tai mahdollisten muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaisen kulutuksen suhteen;
– –”
12.
Direktiivin 2010/30 4 artiklassa, jonka otsikkona on ”Tietojen antamista koskevat vaatimukset”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a)
sähköenergian, muiden energiamuotojen ja mahdollisesti muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaiseen kulutukseen liittyvät tiedot ja lisätiedot ilmoitetaan tähän direktiiviin perustuvien delegoitujen säädösten mukaisesti loppukäyttäjille sellaisiin tuotteisiin liittyvällä selosteella ja merkinnällä, joita tarjotaan myyntiin, vuokralle tai osamaksukauppaan tai esitellään loppukäyttäjille suoraan tai välillisesti mitä tahansa etämyyntitapaa, myös internetiä, käyttäen;
– –”
13.
Direktiivin 2010/30 10 artiklassa Euroopan komissiolle annetaan valta antaa delegoiduin säädöksin tarkempia säännöksiä merkinnästä ja selosteesta kunkin tuotetyypin osalta.
3. Asetus N:o 665/2013
14.
Muun muassa direktiivin 2010/30 10 ja 11 artiklan nojalla annetussa asetuksessa N:o 665/2013 määritellään sen johdanto-osan viidennen perustelukappaleen mukaan pölynimurien energiamerkinnälle yhdenmukainen ulkoasu ja sisältö.
15.
Saman asetuksen 1 artiklan, jonka otsikkona on ”Kohde ja soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tällä asetuksella vahvistetaan tuotemerkintöjä ja täydentävien tuotetietojen antamista koskevat vaatimukset verkkosähköä käyttäville pölynimureille, hybridi-imurit mukaan luettuina.”
16.
Saman asetuksen 3 artiklan, jonka otsikkona on ”Tavarantoimittajien velvollisuudet ja aikataulu”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tavarantoimittajien on varmistettava, että 1 päivästä syyskuuta 2014 alkaen
a)
kukin pölynimuri on varustettu painetulla merkillä, joka on ulkoasultaan ja sisällöltään liitteen II mukainen;
– –”
17.
Saman asetuksen 4 artiklan, jonka otsikkona on ”Jälleenmyyjien velvollisuudet”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jälleenmyyjien on varmistettava, että 1 päivästä syyskuuta 2014 alkaen
a)
kaikissa myyntipisteessä olevissa malleissa on ulkopinnalla etuosassa tai päällä selvästi näkyvillä tavarantoimittajan 3 artiklan mukaisesti toimittama merkki;
– –”
18.
Saman asetuksen liitteessä II, jonka otsikkona on ”Merkki”, vahvistetaan pölynimureihin kiinnitettävän energiamerkin rakenne ja luetellaan siinä esitettävät tiedot.
B.
Kansallinen lainsäädäntö
19.
Talousoikeuslain (Wetboek van economisch recht, jäljempänä WER; Moniteur belge 30.12.2013, s. 103506) VI.97 §:n 2 momentissa, jonka tarkoituksena on saattaa direktiivin 2005/29 6 artiklan 1 kohdan a alakohta osaksi kansallista lainsäädäntöä, säädetään, että kaupallista menettelyä pidetään harhaanjohtavana, jos se sisältää virheellistä tietoa ja on siten totuuden vastainen tai jos se millään tavoin, yleinen esitystapa mukaan luettuna, harhauttaa tai on omiaan harhauttamaan keskivertokuluttajaa tuotteen pääominaisuuksien osalta, kuten tuotetta koskevien testien tai tarkastusten tuloksista ja olennaisista ominaisuuksista, vaikka esitetty tieto olisikin tosiasiallisesti virheetön, ja jos se joka tapauksessa saa tai todennäköisesti saa hänet tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt.
20.
WER:n VI.105 §:n 1 momentin a kohdassa kielletään yrityksen mainonta, joka kokonaisuus huomioon ottaen millään tavoin, tietojen esittämistapa ja mainitsematta jättäminen mukaan luettuina, johtaa tai voi johtaa harhaan henkilöä, jolle se on suunnattu tai jonka se tavoittaa, muun muassa sellaisista tavaroiden ominaisuuksista kuin tavaroita tai palveluja koskevien testien tai tarkastusten tuloksista ja olennaisista piirteistä.
21.
WER:n VI.99 §:n 1 momentissa, jonka tarkoituksena on saattaa direktiivin 2005/29 7 artiklan 1 kohta osaksi kansallista lainsäädäntöä, säädetään, että kaupallista menettelyä pidetään harhaanjohtavana, jos sen asiayhteydessä, kun otetaan huomioon kaikki seikat ja olosuhteet sekä viestintävälineen rajoitukset, jätetään mainitsematta olennaisia tietoja, joita keskivertokuluttaja tarvitsee asiayhteyden mukaan perustellun kaupallisen ratkaisun tekemiseen, ja jos se näin saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt.
III. Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
22.
Dyson myy pölynimureita, jotka toimivat ilman pölypussia. BSH myy perinteisesti toimivia, pölypussillisia Siemens- ja Bosch-merkkisiä pölynimureita.
23.
Dyson on nostanut kanteen BSH:n myymien pölynimurien energiamerkinnästä seuraavista syistä. Merkintä kertoo tyhjää pölypussia käyttäen suoritettujen energiatehokkuustestien tuloksista. Dysonin mukaan normaalissa käytössä pölypussin huokoset tukkeutuvat sen täyttyessä pölyllä, minkä seurauksena moottorin on tuotettava enemmän tehoa saman imutehon ylläpitämiseksi. Sen vuoksi Dyson katsoo, että kyseisten pölynimurien energiamerkintä johtaa kuluttajaa harhaan. Tällainen energiatehokkuuden heikkeneminen ei Dysonin mukaan kuitenkaan normaalikäytössä koske sen itsensä myymiä, pölypussittomia pölynimureja.
24.
Näillä perusteilla Dyson nosti BSH:ta vastaan 20.10.2015 rechtbank van koophandel te Antwerpenissa kanteen, joka muodostuu kahdesta osasta.
25.
Dyson katsoo yhtäältä, että jäljempänä esitetyt mainontatiedot ovat virheellisiä ja johtavat kuluttajia harhaan Siemens-pölynimurin VSQ8POWER4 ja kaikkien muiden teknisiltä ominaisuuksiltaan sitä vastaavien BSH:n pölynimurimallien tehokkuuden suhteen. Näin ollen se väittää, että BSH rikkoo WER:n VI.97 §:n 2 momenttia ja syyllistyy WER:n VI.105 §:n 1 momentin a kohdassa tarkoitettuun sopimattomaan kaupalliseen menettelyyn.
26.
Kanteen ensimmäisessä osassa tarkoitetut mainontatiedot ovat seuraavat:
–
energiamerkintä, joka osoittaa energiatehokkuuden ja matonpuhdistustehon luokkaa A,
–
vihreä energiamerkintä, joka osoittaa energiatehokkuuden luokkaa A,
–
mattomerkintä, joka osoittaa matonpuhdistustehon luokkaa A,
–
AAAA-merkintä pakkauslaatikossa ja itse imurissa,
–
oranssi AAAA-merkintä pakkauslaatikossa,
–
ympäristömerkki pakkauslaatikossa ja
–
maininta ”HEPA-suodatin”.
27.
Toisaalta Dyson katsoo, että BSH johtaa kuluttajia harhaan WER:n VI.99 §:n 1 momentissa tarkoitetun mainitsematta jättämisen seurauksena, sillä se jättää täsmentämättä, että kyseiset mainontatiedot perustuvat tyhjällä pölypussilla suoritettujen testien tuloksiin.
28.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa, että VDE Prüf- und Zertifizierungsinstitut ‑laitos (VDE koe- ja sertifiointilaitos) teki BSH:n tilauksesta 15.1., 29.10. ja 2.11.2015 useita testejä, jotka osoittavat, että Siemens-pölynimuri VSQ8POWER4 kuuluu energiatehokkuusluokkaan A. Mainittu tuomioistuin huomauttaa, että Dysonin väitettä siitä, ettei BSH:lla ole kyseisen pölynimurin osalta oikeutta A‑merkintöihin, ei näin ollen voida hyväksyä.
29.
Mainittujen testitulosten osalta kansallinen tuomioistuin katsoo, että pääasian ratkaisussa on kyse kahdesta ongelmasta, joista toinen liittyy asetuksessa N:o 665/2013 käytettäväksi vaadittuun energiamerkkiin ja toinen muihin BSH:n sen lisäksi käyttämiin merkkeihin.
30.
Energiamerkin suhteen kysymys on siitä, johtaako BSH kuluttajia direktiivin 2005/29 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla harhaan jättämällä mainitsematta, että testit on suoritettu tyhjää pölypussia käyttäen. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin yhtyy Dysoniin siinä, että tämänkaltaisten testien avulla ei ole mahdollista vertailla pölypussillisten ja pölypussittomien imurien energiatehokkuutta. Kansallinen tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että BSH on noudattanut tarkoin asetuksen N:o 665/2013 säännöksiä. Kansallinen tuomioistuin tiedustelee myös, olisiko sellaisen maininnan lisääminen energiamerkin ulkoasun ja sisällön määrittelevien kyseisen asetuksen säännösten mukainen.
31.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa myös, että BSH on käyttänyt useita tunnuksia, joista asetuksessa N:o 665/2013 ei säädetä, esimerkiksi seuraavia:
–
vihreä merkintä, jossa on teksti ”Energy A”, joka osoittaa, että pölynimuri kuuluu energiatehokkuuden osalta yleisesti luokkaan A;
–
oranssi merkintä, jossa on teksti ”AAAA Best rated: A in all classes”, joka osoittaa, että pölynimurin energiatehokkuusluokka ja poistoilman pölyjäämäluokka on luokka A sekä matonpuhdistustehon että kovan lattian puhdistustehon osalta;
–
musta merkintä, jossa on maton kuva ja teksti ”class A Performance”, joka osoittaa, että pölynimurin pölynimukyky matolla on luokan A tasoa.
32.
Kansallinen tuomioistuin toteaa, että mainituissa merkeissä toistetaan energiamerkissä esitettyjä tietoja. Se tiedusteleekin, onko sellaisten merkkien käyttö kyseisen asetuksen mukaista, kun otetaan huomioon, että ne todennäköisesti harhauttavat tai hämmentävät kuluttajia energiankulutuksen osalta.
33.
Rechtbank van koophandel te Antwerpen päätti näin ollen lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Voidaanko [asetuksen N:o 665/2013] tarkkaa noudattamista ilman, että kyseisen asetuksen liitteessä II määritettyä [energia]merkkiä täydennetään tiedoilla, jotka liittyvät niihin testausolosuhteisiin, jotka ovat johtaneet luokitteluun [kyseisen asetuksen] liitteen I mukaiseen energiatehokkuusluokkaan, pitää [direktiivin 2005/29] 7 artiklassa tarkoitettuna harhaanjohtavana mainitsematta jättämisenä?
2)
Onko [asetus N:o 665/2013] esteenä sille, että [energia]merkkiä täydennetään muilla tunnuksilla, joilla ilmaistaan samat tiedot?”
IV. Menettely unionin tuomioistuimessa
34.
Ennakkoratkaisupyyntö kirjattiin saapuneeksi unionin tuomioistuimen kirjaamoon 7.12.2016.
35.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Dyson, BSH, Belgian, Saksan ja Italian hallitukset sekä komissio.
36.
Suullisia huomautuksia esittivät 26.10.2017 pidetyssä istunnossa Dyson, BSH, Belgian hallitus ja komissio.
V. Asian tarkastelu
37.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään, voiko asetuksen N:o 665/2013 mukainen energiamerkin käyttö ilman, että täsmennetään kyseisen pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien aikana vallinneita olosuhteita, olla direktiivin 2005/29 7 artiklassa tarkoitettua harhaanjohtavaa mainitsematta jättämistä.
38.
Ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä on mielestäni kaksi selvästi erillistä osaa. Ensinnäkin on ratkaistava, onko asetus N:o 665/2013 esteenä sille, että energiamerkissä esiintyviä tietoja täsmennetään joko itse energiamerkissä tai sitä täydentävässä merkissä testausolosuhteiden mainitsemiseksi. Vasta sen jälkeen on tutkittava, ottaen huomioon kyseisen asetuksen tulkinta, saattaisiko energiamerkin käyttö merkitä direktiivin 2005/29 7 artiklassa tarkoitettua harhaanjohtavaa mainitsematta jättämistä.
39.
Toisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkoituksena on puolestaan saada ratkaisu siihen, onko asetus N:o 665/2013 esteenä sille, että energiamerkin lisäksi käytetään sen tietoja toistavia muita merkkejä. Mielestäni toista kysymystä ja ensimmäisen kysymyksen ensimmäistä osaa voidaan hyvinkin tarkastella yhdessä, sillä molemmissa on kyse mainitun asetuksen tulkinnasta.
40.
Edeltävän perusteella esitykseni jakautuu kahteen osioon, joista ensimmäisessä tarkastelen asetuksen N:o 665/2013 ja toisessa direktiivin 2005/29 tulkintaa.
A.
Asetuksen N:o 665/2013 tulkinta
41.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisen kysymyksensä ensimmäisellä osalla ja toisella kysymyksellään erityisesti sitä, onko asetusta N:o 665/2013 tulkittava siten, että se estää yhtäältä energiamerkin sisällön tai ulkoasun muuttamisen ja toisaalta energiamerkissä esitettyjä tietoja toistavien tai täsmentävien muiden merkkien käytön sen lisäksi erityisesti kyseisen pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteiden mainitsemiseksi.
42.
Jäljempänä tarkastelen näitä kahta ongelmakysymystä erikseen.
43.
Ensin kuitenkin tähdennän, että huolimatta tuotteiden energiamerkintöjä koskevan unionin lainsäädännön pitkästä historiasta (
5
) niitä käsittelevä oikeuskäytäntö on jäänyt Euroopan unionin tuomioistuimissa suhteellisen vähäiseksi. (
6
) Mainitusta oikeuskäytännöstä sen paremmin kuin rakennusten energiatehokkuutta käsittelevästä oikeuskäytännöstäkään (
7
) ei nähdäkseni löydy tässä asiassa esitettyihin kysymyksiin vastaamiseksi relevantteja perusteita.
44.
Muistutan Dysonin asetusta N:o 665/2013 koskevan kumoamiskanteen osalta erityisesti, että vakiintuneen oikeuskäytännön nojalla unionin toimielinten toimia koskee pääsääntöisesti lainmukaisuusolettama, ja niillä on näin ollen oikeusvaikutuksia niin kauan kuin niitä ei ole peruutettu, kumottu kumoamiskanteen johdosta tai todettu pätemättömiksi ennakkoratkaisupyynnön tai lainvastaisuusväitteen seurauksena. (
8
) Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuinta ei kuitenkaan pyydetä tutkimaan mainitun asetuksen pätevyyttä vaan arvioimaan, onko asetus N:o 665/2013 tai direktiivi 2005/29 vai ovatko ne molemmat pääasian olosuhteissa esteenä energiamerkin ja/tai sitä täydentävien merkkien käytölle. Koska Dysonin nostama kumoamiskanne on parhaillaan käsiteltävänä unionin yleisessä tuomioistuimessa, (
9
) unionin tuomioistuimen täytyy tässä asiassa lähteä siitä olettamuksesta, että asetus N:o 665/2013 on pätevä.
1. Kielto energiamerkin sisällön tai ulkoasun muuttamisesta
45.
Ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastaamiseksi on selvitettävä, onko pölynimurien valmistajien ja jälleenmyyjien sallittua muuttaa energiamerkin sisältöä tai ulkoasua erityisesti kyseisen pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteiden mainitsemiseksi. Pääasian yhteydessä sellainen liikkumavara saattaisi merkitä BSH:lle mahdollisuutta täsmentää energiamerkissä itsessään, että siinä mainitut tiedot kertovat tyhjällä pölypussilla suoritettujen testien tuloksista, mitä Dyson onkin toivonut.
46.
Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että kyseinen asetus ei salli valmistajille ja jälleenmyyjille minkäänlaista liikkumavaraa energiamerkin sisällön ja ulkoasun suhteen.
47.
Asetuksen N:o 665/2013 otsikossa todetaan, että asetus täydentää direktiiviä 2010/30 pölynimurien energiamerkinnän osalta. Asetuksen 4 artiklan a alakohdan mukaan jälleenmyyjien on varmistettava, että kaikissa pölynimurimalleissa on ”selvästi näkyvillä” tavarantoimittajan toimittama ja kyseisen asetuksen liitteen II mukaisesti laadittu energiamerkki.
48.
Asetuksen N:o 665/2013 liitteessä II on kolme jaksoa, joiden otsikot ovat ”MERKKI 1”, ”MERKKI 2” ja ”MERKIN MALLI”. Jakso, joka on otsikoitu ”MERKKI 2”, ei ole pääasian yhteydessä merkityksellinen, sillä kyseisen asetuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaan sitä on sovellettu vasta 1.9.2017 alkaen. (
10
)
49.
Lisäksi kukin kolmesta jaksosta jakautuu kolmeen alajaksoon, joiden otsikkoina ovat tässä järjestyksessä ”Yleiskäyttöön tarkoitetut imurit”, ”Kovan lattian pölynimurit” ja ”Mattoimurit”. Koska pääasiassa kyseessä olevan mallin luokituksesta ei ole täsmällisiä tietoja, on viitattava mainitun liitteen 1.1 ja 3.1 kohtaan, jotka koskevat yleiskäyttöön tarkoitettuja pölynimureita. Joka tapauksessa korostan sitä, että vähäiset erot näiden kahden alajakson välillä ovat vailla merkitystä nyt käsiteltävässä asiassa. (
11
)
50.
Asetuksen N:o 665/2013 liitteessä II olevassa 1.1 kohdassa luetellaan energiamerkiltä vaaditut tiedot: tavarantoimittajan nimi tai tavaramerkki, mallitunniste, energiatehokkuusluokka, keskimääräinen vuotuinen energiankulutus, poistoilman pölyjäämäluokka, puhdistuskykyluokka matolta, puhdistuskykyluokka kovalta lattiapinnalta ja äänitehotaso.
51.
Lisäksi siinä täsmennetään, että energiamerkin mallin on oltava kyseisen liitteen 3.1 (
12
) kohdan mukainen. Kyseisessä kohdassa määritetään täsmällisesti ja yksityiskohtaisesti pölynimurien toimittajien toimitettavaksi ja esille asetettavaksi vaaditun energiamerkin malli. Kyseisessä kohdassa määritellään muun muassa merkin ja sen osatekijöiden vähimmäismitat sekä kussakin osatekijässä käytettävät värit ja fontit.
52.
Edellä esitetyn perusteella on mielestäni todettava, että pölynimurien toimittajilla ja jälleenmyyjillä ei ole lainkaan liikkumavaraa energiamerkin käytössä ja laadinnassa. Merkin käyttö on ensinnäkin pakollista, ja toiseksi siinä on noudatettava kaikkia kyseisen asetuksen liitteen II vaatimuksia niin merkin ulkoasun kuin siinä esittävien pakollisten tietojen suhteen. Tähän on tarjolla vain kaksi lievennystä: mahdollisuus käyttää energiamerkin lisäksi asetuksen (EY) N:o 66/2010 (
13
) nojalla myönnetyn ympäristömerkin jäljennöstä (kyseisen liitteen 1.1 kohta) (
14
) ja käyttää vaadittuja vähimmäismittoja suurempaa energiamerkkiä (kyseisen liitteen 3.1 kohta).
53.
Antaessaan asetuksen N:o 665/2013 unionin lainsäätäjä on toisin sanoen tehnyt tietoisen valinnan niiden välttämättä rajallisten tietojen suhteen, jotka kuluttajille on ilmoitettava energiamerkillä, eikä pölynimurien energiatehokkuuden mittaamisessa käytetty menetelmä kuulu niihin.
54.
Edellä esitetyn perusteella asetuksen N:o 665/2013 on tulkittava olevan esteenä energiamerkin sisällön tai ulkoasun muuttamiselle erityisesti pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteiden mainitsemiseksi.
55.
On vielä selvitettävä, voitaisiinko sellainen tieto esittää energiamerkin oheen liitettävässä täydentävässä merkissä.
2. Kielto käyttää täydentäviä merkkejä, joissa toistetaan tai täsmennetään energiamerkin tietoja
56.
Toisella ennakkoratkaisukysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta lähinnä sitä, onko asetuksen N:o 665/2013 tulkittava olevan esteenä sille, että energiamerkin oheen liitetään sen tietoja toistavia muita merkkejä. Pääasian olosuhteissa kyse on useista BSH:n käyttämistä tunnuksista, joista ei kuitenkaan ole säädetty kyseisessä asetuksessa, esimerkkeinä vihreä merkintä, jossa on teksti ”Energy A”; oranssi merkintä, jossa on teksti ”AAAA Best rated: A in all classes”; ja musta merkintä, jossa on maton kuva ja teksti ”class A Performance”. (
15
)
57.
Ensimmäiseen kysymykseen vastaamiseksi (
16
) on myös ratkaistava, onko mainittu asetus esteenä sille, että energiamerkin oheen liitetään täydentävä merkki, jossa täsmennetään, että mainitut tiedot kertovat tyhjällä pölypussilla suoritettujen testien tuloksista, mitä Dyson onkin toivonut. Tällaisen täydentävän merkin tarkoituksena ei olisikaan energiamerkissä olevien tietojen toistaminen vaan niiden täsmentäminen.
58.
Mielestäni näihin kahteen ongelmakysymykseen on annettava yhteinen vastaus: asetusta N:o 665/2013, luettuna yhdessä direktiivin 2010/30 kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä energiamerkin tietoja toistavien tai täsmentävien, täydentävien merkkien käytölle.
59.
Tulkintani perustuu ensinnäkin kyseisellä direktiivillä käyttöön otetun järjestelmän nimenomaiseen tavoitteeseen, joka ilmenee sen 1 artiklan 1 kohdasta ja joka on loppukäyttäjille suunnattujen, energian ja muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaista kulutusta koskevien tietojen yhdenmukaistaminen, jotta heidän olisi helpompaa vertailla kyseisiä tuotteita. (
17
) Jos valmistajien tai jälleenmyyjien sallittaisiin käyttää energiamerkin tietoja toistavia tai täsmentäviä muita merkkejä, se kyseenalaistaisi koko yhdenmukaistamisen. (
18
)
60.
Näin kävisi erityisesti siksi, että täydentävien merkkien käytön salliminen todennäköisesti innostaisi pölynimurien valmistajia kilvan varustamaan mallinsa lukuisin erilaisin täydentävin merkein, mikä tekisi tyhjäksi direktiivillä 2010/30 ja asetuksella N:o 665/2013 toteutettavan tietojen yhdenmukaistamisen.
61.
Toiseksi tulkintani perustuu myös direktiivin 2010/30 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan kieltämään mainitun direktiivin tai delegoitujen säädösten vaatimusten vastaisten muiden merkkien esittäminen silloin, kun se todennäköisesti johtaa loppukäyttäjiä harhaan tai aiheuttaa sekaannusta energiankulutuksen suhteen.
62.
Juuri siitä onkin kyse energiamerkin tietoja toistavissa tai täsmentävissä muissa merkeissä. Katsonkin, että sellaisten täydentävien merkkien mahdollinen esiintyminen todennäköisesti synnyttäisi loppukäyttäjien keskuudessa sekaannusta yhtäältä täydentävin merkein varustettujen ja toisaalta täydentävin merkein varustamattomien pölynimurien energiatehokkuudesta.
63.
Esimerkiksi se, että pääasian olosuhteissa BSH käyttää oranssia merkintää, jossa on teksti ”AAAA Best rated: A in all classes”, (
19
) todennäköisesti saa loppukäyttäjät uskomaan, että kyseinen malli on energiatehokkaampi kuin malli, jossa tällaista täydentävää merkkiä ei ole. Samoin tuohon energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteet selventävä täydentävä merkki, jollaista BSH:ta vaadittaisiin käyttämään direktiivin 2005/29 7 artiklan nojalla, voisi saada loppukäyttäjät uskomaan, että kyseinen malli on energiatehottomampi kuin malli, jossa täydentävää merkkiä ei ole.
64.
Kolmanneksi tulkinnalleni löytyy vahvistus asetuksen N:o 665/2013 liitteestä II. Ainoa lievennys energiamerkin käyttövelvollisuuteen löytyy itse asiassa tuon liitteen 1.1 kohdasta, jonka mukaan on poikkeuksellisesti mahdollista lisätä jäljennös asetuksen N:o 66/2010 nojalla myönnetystä EU-ympäristömerkistä. Vastakohtaispäätelmänä esitän, että kyseinen asetus on esteenä kaikenlaisten muiden, energiamerkin tietoja toistavien tai täsmentävien täydentävien merkkien käytölle. (
20
)
65.
Täsmennän, että ehdottamani tulkinta koskee yksinomaan asetuksen N:o 665/2013 soveltamisalaan kuuluvia tietoja. Kyseinen asetus ei selvästikään estä esittämästä sen soveltamisalaan kuulumattomia tietoja kuten myyntihintaa, tuotantopaikkaa tai vaikkapa takuuaikaa. Sen sijaan asetus nähdäkseni estää lisäämästä energiamerkin tietoja toistavia tai täsmentäviä täydentäviä merkkejä, esimerkiksi merkkiä, jossa mainitaan energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteet.
66.
Selvyyden vuoksi totean vielä, että edellä omaksumani tarkastelutapa ei tarkoita sitä, että asetuksessa N:o 665/2013 säädetyn yhdenmukaisen merkinnän saamiseksi suoritetut testit kuvastaisivat sen paremmin pölypussillisten kuin pölypussittomienkaan imurien tavanomaisia käyttöoloja. Korostankin, että jokainen, muun muassa mainitun merkinnän suhteen toteutettu yhdenmukaistamistoimi, välttämättä merkitsee tosiasioiden yksinkertaistamista, kuten BSH ensisijaisesti väittää. (
21
) Jos tällainen yksinkertaistaminen on unionin ylemmäntasoisten oikeusnormien vastaista, sen pätevyys voidaan riitauttaa unionin tuomioistuimissa, mistä on esimerkkinä Dysonin kyseisestä asetuksesta nostama kumoamiskanne. (
22
)
67.
Yksinkertaistamispyrkimys ei sitä vastoin saa missään tilanteessa asettaa kyseenalaiseksi energiamerkinnän yhdenmukaistamista, jota toteutetaan direktiivillä 2010/30 ja pölynimurien osalta asetuksella N:o 665/2013, sallimalla asianomaisten yritysten muuttaa energiamerkin ulkoasua tai käyttää siinä esitettyjä tietoja toistavia tai täsmentäviä muita merkkejä.
68.
Edellä esitetyistä syistä ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa toiseen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti. Asetusta N:o 665/2013 on direktiivin 2010/30 valossa luettuna tulkittava siten, että se estää yhtäältä energiamerkin sisällön tai ulkoasun muuttamisen ja toisaalta energiamerkissä esitettyjä tietoja toistavien tai täsmentävien muiden merkkien käytön sen lisäksi – erityisesti kyseisen pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteiden mainitsemiseksi.
69.
Ensimmäiseen kysymykseen vastaamiseksi on vielä tarkasteltava sitä, voisivatko direktiivin 2005/29 säännökset olla perusteena velvollisuudelle täsmentää, että energiamerkissä olevat tiedot kertovat tyhjällä pölypussilla suoritettujen testien tuloksista.
B.
Direktiivin 2005/29 tulkinta
70.
Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen ensimmäisen kysymyksen tarkoituksena on sen selvittäminen, voiko asetuksen N:o 665/2013 mukainen energiamerkinnän käyttö ilman, että täsmennetään kyseisen pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien aikana vallinneita olosuhteita, olla direktiivin 2005/29 7 artiklassa tarkoitettua harhaanjohtavaa mainitsematta jättämistä.
71.
Jos energiamerkinnän käyttö katsotaan kyseisen direktiivin 2 artiklan d alakohdassa tarkoitetuksi kaupalliseksi menettelyksi (osa 1), kyseisen direktiivin 3 artiklan 4 kohdan on mielestäni tulkittava tarkoittavan, ettei direktiiviä voida soveltaa asetuksella N:o 665/2013 säänneltyihin sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiin näkökohtiin, sillä jälkimmäinen säädös ei jätä alan elinkeinonharjoittajille lainkaan liikkumavaraa (osa 2). Katson toissijaisesti, että kyseisen pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteita koskevan maininnan puuttuminen ei merkitse kyseisen direktiivin 7 artiklassa tarkoitettua harhaanjohtavaa mainitsematta jättämistä, sillä kyseisessä asetuksessa ei vaadita sellaisen tiedon esittämistä (osa 3).
1. Direktiivin 2005/29 2 artiklan d alakohdassa tarkoitetun kaupallisen menettelyn olemassaolo
72.
BSH vetoaa energiamerkin käyttöä ja laatimista koskevan liikkumavaran puutteeseen – jota selvitin edeltävässä osiossa – väittäen, että merkin käyttö ei ole direktiivin 2005/29 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettu kaupallinen menettely. Näin ollen direktiivi ei olisi sovellettavissa pääasian yhteydessä.
73.
Tuon päättelyn mukaan kyseisen säännöksen sanamuodossa käytetty ilmaisu ”elinkeinonharjoittajan” edellyttäisi, että olisi olemassa liikkumavaraa, jota elinkeinoharjoittaja voisi hyödyntää vaikuttaakseen kuluttajaan. Energiamerkin käyttö ei myöskään olisi kyseisessä säännöksessä tarkoitettua käyttöä, joka ”liittyy välittömästi tuotteen myynnin edistämiseen, myymiseen tai toimittamiseen kuluttajille”, vaan perustuisi elinkeinonharjoittajalle asetettuun ilmoitusvelvollisuuteen, joka pätee myös silloin, kun merkinnässä esitetyt tiedot ovat sen edun kannalta epäedullisia pölynimurin heikkojen testitulosten vuoksi.
74.
En ole vakuuttunut tuosta päättelystä.
75.
Muistutan, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiiville 2005/29 on tunnusomaista erityisen laaja asiallinen soveltamisala, jonka piiriin kuuluvat kaikki sellaiset kaupalliset menettelyt, jotka liittyvät välittömästi tuotteen myynnin edistämiseen, myymiseen tai toimittamiseen kuluttajille. (
23
)
76.
Mainitun oikeuskäytännön perusteella katson, että BSH:n esittämän kannan heikkoutena on liiallinen kaavamaisuus. Varsinkin energiatehokkuutta ja matonpuhdistustehoa (
24
) koskevien tietojen ilmoittaminen pölynimurista, joka on asetettu esille kuluttajille myymistä varten, nimittäin merkitsee kiistatta direktiivin 2005/29 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettua ”kaupallista viestintää, mukaan lukien mainontaa ja markkinointia, joka liittyy välittömästi tuotteen – – myymiseen tai toimittamiseen kuluttajille”.
77.
Kyseisen säännöksen sanamuodosta käy jo ilmi, että kaupallisen viestinnän käsite on mainonnan käsitettä laajempi. Siksi en näe mitään syytä sulkea pois sitä, että mainitunlainen viestintä – toisin kuin BSH väittää – voisi sisältää elinkeinonharjoittajan edun kannalta epäedullisia tietoja. (
25
) Merkitystä ei ole myöskään sillä, että kaupallinen viestintä säädettiin pakolliseksi asetuksella N:o 665/2013. Kaupallisen menettelyn harjoittajan on jo määritelmän mukaan oltava elinkeinonharjoittaja, eikä sillä itse asiassa ole merkitystä, onko tämä toiminut oma-aloitteisesti vai noudattaakseen unionin lainsäädäntöä.
78.
Edeltävän perusteella päättelen, että – toisin kuin BSH väittää – energiamerkin käyttöä on pidettävä direktiivin 2005/29 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettuna kaupallisena menettelynä.
79.
Totean vielä, että BSH:n esittämässä väitteessä on ennen kaikkea kyse asetuksen N:o 665/2013 ja direktiivin 2005/29 yhteensovittamisen ongelmasta. Ongelmaa on nähdäkseni lähestyttävä tulkitsemalla kyseisen direktiivin 3 artiklan 4 kohtaa, jonka tarkoituksena on nimenomaisesti säännellä kyseisen direktiivin ja sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia koskevien unionin sääntöjen välistä ristiriitaa.
2. Direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun ristiriidan olemassaolo
80.
Direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohdassa esitetyn ensisijaisuusperiaatteen mukaisesti sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia säätelevillä muilla unionin säännöillä on etusija, jos kyseisen direktiivin säännökset ”ovat ristiriidassa” niiden kanssa.
81.
Mainitun säännöksen tulkinnalla on huomattava strateginen merkitys. Direktiiviä on nimittäin tarkoitus soveltaa alasta riippumatta kaikkiin sopimattomiin kaupallisiin menettelyihin, jotta voitaisiin taata korkeatasoinen kuluttajansuoja. (
26
) Komissio totesi 14.3.2013 päivätyssä tiedonannossaan seuraavaa: ”Direktiivissä [2005/29] säädetään korkeatasoisesta kuluttajansuojasta kaikilla aloilla. Se toimii turvaverkkona, joka täyttää ne aukot, joita ei säännellä muilla EU:n alakohtaisilla säännöillä.” (
27
)
82.
Jokaiseen tilanteeseen, jossa direktiiviä 2005/29 ei sen 3 artiklan 4 kohdan nojalla sovelleta, liittyy se vaara, että kyseisellä direktiivillä luotuun turvaverkkoon syntyy aukko, jos muut, ensisijaisina pidettävät unionin säännöt eivät takaa yhtä korkeatasoista kuluttajansuojaa.
83.
Nähdäkseni tämä vaara edellyttää kyseisen säännöksen tulkinnassa tiukkaa, jopa varovaista lähestymistapaa.
84.
Katsonkin, että tällainen suppean tulkinnan vaatimus huomioon ottaen kyseisen säännöksen sanamuodosta täytyy päätellä, että direktiivin 2005/29 soveltamatta jättäminen edellyttää kahden ehdon täyttymistä samanaikaisesti. Ensimmäisen mukaan on oltava olemassa ”sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia säätelevi[ä] mui[ta] unionin sääntöj[ä]”. Toisen mukaan kyseisen direktiivin säännösten on oltava ”ristiriidassa” tällaisten muiden sääntöjen kanssa. (
28
)
85.
On myös huomattava, että jos molemmat ehdot täyttyvät, kyseisen direktiivin soveltamatta jättäminen koskee saman direktiivin 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti ainoastaan tällaisten muiden sääntöjen sääntelemiä sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia. Näin ollen kyseistä direktiiviä ja erityisesti sen 6 ja 7 artiklaa sovelletaan pääasian olosuhteissa edelleen täysimääräisesti kaikkiin asetuksella N:o 665/2013 sääntelemättömiin näkökohtiin (
29
) myös silloin, kun ne ovat ristiriidassa kyseisen asetuksen kanssa.
86.
Nyt käsiteltävässä asiassa on ensinnäkin selvitettävä, säännelläänkö asetuksessa N:o 665/2013 sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia.
87.
Totean siltä osin, että direktiivissä 2010/30, johon kyseinen asetus perustuu, säädetyn yhdenmukaisen merkinnän ensisijaisena tavoitteena ei ole kuluttajien suojeleminen mainituilta menettelyiltä vaan ympäristön suojeleminen energian ja muiden olennaisten voimavarojen kulutuksen vähenemisen ansiosta unionissa. (
30
)
88.
Kyseisessä direktiivissä säädetty keino tuohon tavoitteeseen pääsemiseksi kuitenkin käsittää velvollisuuden tietojen ilmoittamiseen kuluttajille yhdenmukaisella merkinnällä saman direktiivin 1 artiklan, 4 artiklan a alakohdan, 5 artiklan a alakohdan ja 6 artiklan mukaisesti. Pölynimurien energiamerkin ulkoasu ja sisältö on määritetty yksityiskohtaisesti asetuksen N:o 665/2013 liitteessä II. (
31
)
89.
Kuten edellä jo huomautinkin, energiamerkin käyttöä on pidettävä direktiivin 2005/29 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettuna kaupallisena menettelynä. (
32
) Velvoittaessaan tavarantoimittajat ja jälleenmyyjät käyttämään merkkiä, jossa esitetään yhdenmukaistetulla tavalla tietoja muun muassa pölynimurien energiatehokkuudesta, kyseinen asetus siis sääntelee direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiä näkökohtia, vaikka tämä ei olekaan sen ensisijaisena tavoitteena.
90.
Toiseksi on vielä selvitettävä, onko asetuksen N:o 665/2013 ja direktiivin 2005/29 säännösten välillä ristiriitaa. Kun otetaan huomioon tiukka lähestymistapa, (
33
) jota kyseisen direktiivin 3 artiklan 4 kohdan tulkinnassa on syytä noudattaa, tämä ehto nähdäkseni edellyttää sen arviointia, ovatko näistä kahdesta säädöksestä johtuvat velvollisuudet asianomaisten elinkeinonharjoittajien kannalta keskenään ristiriitaisia eli onko kyseisten velvollisuuksien samanaikainen täyttäminen mahdollista. Katsonkin, että pelkkä päällekkäisyys kyseisen direktiivin ja muiden unionin oikeuden sääntöjen soveltamisalan välillä ei riitä sulkemaan pois kyseisen direktiivin soveltamista tällaisten sääntöjen sääntelemiin sopimattomien kaupallisten menettelyiden näkökohtiin. (
34
)
91.
Ristiriidan olemassaolo on välttämättä todettava silloin, kun muut unionin säännöt eivät jätä alan elinkeinonharjoittajille lainkaan liikkumavaraa. Siinä tilanteessa on itse asiassa niin, että kaikki direktiivin 2005/29 säännöksistä mahdollisesti johtuvat lisävelvollisuudet ovat välttämättä ristiriidassa unionin muiden sääntöjen mukaisten velvollisuuksien kanssa.
92.
Olen esittänyt syyt, joiden perusteella katson nyt käsiteltävän asian yhteydessä, ettei asetus N:o 665/2013 jätä valmistajille ja elinkeinonharjoittajille lainkaan liikkumavaraa energiamerkin tai täydentävien merkkien käytössä. (
35
) Olettakaamme hypoteettisesti, että testausoloja koskevan täsmennyksen puuttumista todellakin pidettäisiin Dysonin väitteen mukaisesti direktiivin 2005/29 7 artiklassa tarkoitettuna harhaanjohtavana mainitsematta jättämisenä. Siinä tapauksessa olisi välttämättä todettava kyseisen direktiivin 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun ristiriidan olemassaolo, sillä asetuksessa N:o 665/2013 ei sallita sellaisen maininnan lisäämistä sen paremmin energiamerkkiin kuin täydentävään merkkiin.
93.
Direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohtaa onkin siksi syytä tulkita – ilman, että olisi välttämätöntä selvittää, onko kyseessä sen 7 artiklassa tarkoitettu harhaanjohtava mainitsematta jättäminen – siten, ettei direktiiviä voida soveltaa unionin säännöillä, joilla ei jätetä kyseisille elinkeinonharjoittajille lainkaan liikkumavaraa, säänneltyihin sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiin näkökohtiin, kuten velvollisuuteen käyttää energiamerkkiä ja kieltoa käyttää siinä esitettyjä tietoja toistavia tai täsmentäviä muita merkkejä.
94.
Tarkastelen selvyyden vuoksi vielä erästä istunnossa esitettyä väitettä, jonka mukaan direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei tarkoiteta tuon direktiivin ja asetuksen N:o 665/2013 kaltaisen, muun kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävän toimen välisiä ristiriitatilanteita. En ole vakuuttunut tuosta väitteestä. Kyseisessä säännöksessä nimittäin viitataan unionin oikeuden ”muihin sääntöihin” esittämättä ne sisältävän toimen luonnetta koskevaa rajoitusta. Jos unionin lainsäätäjällä olisi ollut sellainen aikomus, se olisi voinut vaivattomasti täsmentää, että tällaisten muiden sääntöjen pitäisi SEUT 290 artiklan sanamuotoa mukaillen olla ”lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäviä”. (
36
)
3. Onko kyseessä direktiivin 2005/29 7 artiklassa tarkoitettu harhaanjohtava mainitsematta jättäminen?
95.
Jos unionin tuomioistuin katsoo, että direktiiviä 2005/29 sovelletaan asetuksella N:o 665/2013 säänneltyihin kaupallisten menettelyjen näkökohtiin, olen toissijaisesti sitä mieltä, että maininnan puuttuminen kyseisen pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteista ei merkitse kyseisen direktiivin 7 artiklassa tarkoitettua harhaanjohtavaa mainitsematta jättämistä, sillä mainitussa asetuksessa ei edellytetä sellaisen tiedon esittämistä.
96.
Kyseisen säännöksen mukaan mainitsematta jättäminen voi nimittäin olla harhaanjohtavaa ainoastaan silloin, kun se koskee olennaisia tietoja, joita keskivertokuluttaja tarvitsee asiayhteyden mukaan perustellun kaupallisen ratkaisun tekemiseen.
97.
Tietoja, joiden esittämistä edellytetään asetuksessa N:o 665/2013, eli energiamerkissä olevia tietoja on direktiivin 2005/29 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti pidettävä olennaisina. Tässä vaiheessa esiin nousevaa kysymystä ei kuitenkaan säännellä kyseisen direktiivin 7 artiklan 5 kohdassa, sillä se koskee tietoa, jonka esittämistä ei vaadita kyseisessä asetuksessa, eli mainintaa energiatehokkuustestien olosuhteista.
98.
Tämän osalta katson – samoin kuin BSH ja Saksan hallitus ensisijaisesti väittävät –, että antaessaan asetuksen N:o 665/2013 unionin lainsäätäjä on laatinut tyhjentävän luettelon tiedoista, joita on pidettävä olennaisina kyseisen asetuksen soveltamisalalla ja jotka siksi on ilmoitettava kuluttajalle energiamerkillä. Kansallisilla tuomioistuimilla ei mielestäni ole vapautta kyseenalaistaa unionin lainsäätäjän poliittista valintaa ratkaisemalla tapauskohtaisesti, että jokin kyseisessä asetuksessa edellyttämätön tieto on direktiivin 2005/29 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla olennainen. Muunlainen tulkinta saattaisi tehdä tyhjäksi energiankulutusta koskevien tietojen yhdenmukaistamispyrkimyksen, jonka tavoitteena on kyseisten tuotteiden vaivaton vertailu. (
37
)
99.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen seuraavasti. Direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, ettei direktiiviä voida soveltaa unionin säännöillä, joilla ei jätetä kyseisille elinkeinonharjoittajille lainkaan liikkumavaraa, säänneltyihin sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiin näkökohtiin, kuten velvollisuuteen käyttää energiamerkkiä ja kieltoa käyttää siinä esitettyjä tietoja toistavia tai täsmentäviä muita merkkejä.
VI. Ratkaisuehdotus
100.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa rechtbank van koophandel te Antwerpenin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1)
Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY 3 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, ettei direktiiviä voida soveltaa unionin säännöillä, joilla ei jätetä kyseisille elinkeinonharjoittajille lainkaan liikkumavaraa, säänneltyihin sopimattomien kaupallisten menettelyjen yksittäisiin näkökohtiin, kuten energiamerkin käyttöä koskevaan velvollisuuteen, josta on säädetty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/30/EY täydentämisestä pölynimurien energiamerkinnän osalta 3.5.2013 annetussa komission delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 665/2013, ja kieltoon käyttää täydentäviä merkkejä, joissa toistetaan tai täsmennetään energiamerkissä esitettyjä tietoja.
2)
Asetuksen N:o 665/2013 on luettuna yhdessä energiaan liittyvien tuotteiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 19.5.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/30/EU kanssa tulkittava estävän yhtäältä kyseisessä asetuksessa säädetyn energiamerkin sisällön tai ulkoasun muuttamisen ja toisaalta sellaisten energiamerkkiä täydentävien merkkien käytön, joissa toistetaan tai täsmennetään siinä esitettyjä tietoja erityisesti pölynimurin energialuokitukseen johtaneiden testien olosuhteiden mainitsemiseksi.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2005, L 149, s. 22).
(
3
)	Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/30/EY täydentämisestä pölynimurien energiamerkinnän osalta 3.5.2013 annettu komission delegoitu asetus (EUVL 2013, L 192, s. 1).
(
4
)	Energiaan liittyvien tuotteiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 19.5.2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2010, L 153, s. 1). Direktiivi on kumottu energiamerkintää koskevien puitteiden vahvistamisesta ja direktiivin 2010/30/EU kumoamisesta 4.7.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/1369 (EUVL 2017, L 198, s. 1), joka edellä mainitun säädöksen 20 artiklan mukaisesti tuli voimaan 1.8.2017.
(
5
)	Perusjärjestelmä luotiin alun perin kodinkoneiden energiankulutuksen osoittamisesta merkinnöin 14.5.1979 annetulla neuvoston direktiivillä 79/530/ETY (EYVL 1979, L 145, s. 1), jota on sittemmin muutettu kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 22.9.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/75/ETY (EUVL 1992, L 297, s. 16), direktiivillä 2010/30 ja energiamerkintää koskevien puitteiden vahvistamisesta ja direktiivin 2010/30/EU kumoamisesta 4.7.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/1369 (EUVL 2017, L 198, s. 1).
(
6
)	Tuomio 12.2.1998, komissio v. Italia (C‑139/97, EU:C:1998:58); tuomio 12.12.2002, komissio v. neuvosto (C‑281/01, EU:C:2002:761); tuomio 18.11.2004, komissio v. Luxemburg (C‑79/04, ei julkaistu, EU:C:2004:736); tuomio 3.4.2014, Rätzke (C‑319/13, EU:C:2014:210); tuomio 11.11.2015Dyson v. komissio (T‑544/13, EU:T:2015:836) ja tuomio 11.5.2017, Dyson v. komissio (C‑44/16 P, EU:C:2017:357).
(
7
)	Järjestelmä luotiin rakennusten energiatehokkuudesta 16.12.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/91/EY (EYVL 2003, L 1, s. 65), joka korvattiin rakennusten energiatehokkuudesta 19.5.2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2010/31/EU (EUVL 2010, L 153, s. 13). Ks. tuomio 17.1.2008, komissio v. Kreikka (C‑342/07, ei julkaistu, EU:C:2008:25); tuomio 29.10.2009, komissio v. Luxemburg (C‑22/09, ei julkaistu, EU:C:2009:684); tuomio 13.6.2013, komissio v. Italia (C‑345/12, ei julkaistu, EU:C:2013:396); tuomio 16.1.2014, komissio v. Espanja (C‑67/12, EU:C:2014:5) ja tuomio 2.3.2017, komissio v. Kreikka (C‑160/16, ei julkaistu, EU:C:2017:161).
(
8
)	Tuomio 6.10.2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
9
)	Kumottuaan unionin yleisen tuomioistuimen 11.11.2015 antaman tuomion Dyson v. komissio (T‑544/13, EU:T:2015:836) unionin tuomioistuin palautti asian sinne. Ks. tuomio 11.5.2017, Dyson v. komissio (C‑44/16 P, EU:C:2017:357).
(
10
)	Dyson nosti kanteen pääasiassa 20.10.2015. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 24 kohta.
(
11
)	Yleiskäyttöön tarkoitettujen pölynimureiden energiamerkissä on mainittava sekä puhdistuskykyluokka matolta että puhdistuskykyluokka kovalta lattiapinnalta (1.1. kohdan VI ja VII alakohta). Kovan lattian pölynimureiden energiamerkissä on mainittava puhdistuskykyluokka kovalta lattiapinnalta ja ”ei sovelleta” ‑merkintä ”puhdistuskykyluokka matolta” -tiedon sijasta ja sen paikalla (1.2. kohdan VI ja VII alakohta). Mattoimureiden energiamerkissä on sitä vastoin mainittava puhdistuskykyluokka matolta ja ”ei sovelleta” ‑merkintä ”puhdistuskykyluokka kovalta lattiapinnalta” -tiedon sijasta ja sen paikalla (1.3. kohdan VI ja VII alakohta). Ks. myös 3.2. ja 3.3. kohta, joissa täsmennetään ”ei sovelleta” ‑merkinnän ulkoasu.
(
12
)	Huomautan, että viittauksista, joita asetuksen N:o 665/2013 liitteessä II olevissa 1 ja 2 jaksossa on tehty saman liitteen 3 jaksossa vahvistettuihin malleihin, on jouduttu antamaan oikaisu (EUVL 2017, L 59, s. 40), sillä ne viittasivat virheellisesti kyseisen liitteen 4 jaksoon, jota ei ole olemassa.
(
13
)	EU-ympäristömerkistä 25.11.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2010, L 27, s. 1).
(
14
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 64 kohta.
(
15
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 31 ja 32 kohta.
(
16
)	Täydentävien merkkien käyttökielto itse asiassa johtaa välttämättä direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun ristiriidan olemassaoloon. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 90–93 kohta.
(
17
)	Ks. myös direktiivin 2010/30 johdanto-osan viides ja kahdeksas perustelukappale.
(
18
)	Ks. myös asetuksen N:o 665/2013 johdanto-osan viides perustelukappale.
(
19
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 31 kohta.
(
20
)	Pääasian olosuhteissa BSH käyttää ympäristömerkkiä pakkauslaatikossa; ks. tämän ratkaisuehdotuksen 26 kohta.
(
21
)	Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin näyttää tältä osin pitävän selvänä, että tyhjin pölypussein suoritetuilla testeillä ei voida todeta BSH:n myymien kaltaisten, pölypussin kanssa toimivien imurien suorituskyvyn alenemista pussin täyttyessä pölyllä. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 30 kohta. BSH kuitenkin väittää, että Dysonin myymien kaltaisilla, ilman pölypussia toimivilla pölynimureilla suoritettujen testien avulla ei myöskään voida todeta tällaisten imurien suorituskyvyn alenemista niiden täyttyessä pölyllä.
(
22
)	Ks. tuomio 11.5.2017, Dyson v. komissio (C‑44/16 P, EU:C:2017:357), jolla kumottiin tuomio 11.11.2015, Dyson v. komissio (T‑544/13, EU:T:2015:836).
(
23
)	Tällaiseen erityisen laajaan asialliseen soveltamisalaan unionin tuomioistuin on sisällyttänyt yhdistetyt tarjoukset (tuomio 23.4.2009, yhdistetyt asiat VTB-VAB ja Galatea, C‑261/07 ja C‑299/07, EU:C:2009:244, 49 kohta ja sitä seuraavat kohdat); myynninedistämiskampanjat, joissa osallistuminen maksutta arvontaan kytketään yhteen tavaroiden tai palveluiden ostamisen kanssa (tuomio 14.1.2010, Plus Warenhandelsgesellschaft, C‑304/08, EU:C:2010:12, 36 kohta ja sitä seuraavat kohdat sekä tuomio 9.11.2010, Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag, C‑540/08, EU:C:2010:660, 17 kohta ja sitä seuraavat kohdat); todellisuudessa perittyä korkoa alemman vuosikoron ilmoittaminen luottosopimuksessa (tuomio 15.3.2012, Pereničová ja Perenič, C‑453/10, EU:C:2012:144, 38 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tiedon julkistaminen kaupan tavaroiden täydellisestä loppuunmyynnistä (tuomio 17.1.2013, Köck, C‑206/11, EU:C:2013:14, 26 kohta ja sitä seuraavat kohdat); tiedon julkistaminen matkatoimiston pidättämästä yksinoikeudesta (tuomio 19.9.2013, CHS Tour Services, C‑435/11, EU:C:2013:574, 27 kohta ja sitä seuraavat kohdat); lääkkeiden mainonta (tuomio 16.7.2015, Abcur, C‑544/13 ja C‑545/13, EU:C:2015:481, 74 kohta ja sitä seuraavat kohdat); suu- ja hammashoitopalvelujen mainonta (tuomio 4.5.2017, Vanderborght, C‑339/15, EU:C:2017:335, 23 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja perintätoimenpiteet (tuomio 20.7.2017, Gelvora, C‑357/16, EU:C:2017:573, 19 kohta ja sitä seuraavat kohdat). Unionin tuomioistuin on sitä vastoin sulkenut soveltamisalan ulkopuolelle muiden kuin myynninedistämiseen tähtäävien lehtijuttujen (puffien) julkaisemisen (tuomio 17.10.2013, RLvS, C‑391/12, EU:C:2013:669, 37 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
24
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 50 kohta.
(
25
)	Totean lisäksi, että direktiivin 2005/29 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettuna kaupallisena menettelynä voidaan pitää myös elinkeinonharjoittajan päätöstä olla ilmoittamatta tiettyjä tietoja kuluttajille myytäväksi tarjotusta tuotteesta.
(
26
)	Ks. tämän osalta direktiivin 2005/29 1 artiklassa määritelty tavoite, saman direktiivin 2 artiklan a–d alakohdassa esitetyt erityisen laajat määritelmät sekä sen 3 artiklan 1 kohdasta ilmenevä soveltamisala.
(
27
)	Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin soveltamisesta annettu komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, COM(2013) 138 final.
(
28
)	Totean, että unionin tuomioistuin nimenomaisesti mainitsi nämä kaksi ehtoa 16.7.2015 annetussa tuomiossa Abcur (C‑544/13 ja C‑545/13, EU:C:2015:481, 79–81 kohta). Sitä vastoin tuomiossa 7.7.2016, Citroën Commerce (C‑476/14, EU:C:2016:527, 42–46 kohta), se ei nimenomaisesti tarkistanut, onko ristiriitaa. Oikeusvarmuuden vuoksi minusta on kuitenkin parempi tarkastella kyseisiä kahta ehtoa erikseen ja nimenomaisesti.
(
29
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 65 kohta.
(
30
)	Ks. direktiivin 2010/30 johdanto-osan viides ja kahdeksas perustelukappale.
(
31
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 47–52 kohta.
(
32
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 75–78 kohta.
(
33
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 81–84 kohta.
(
34
)	Tällaisen ristiriidan olemassaolo on erityisesti pidettävä erillään vakiintuneesta oikeuskäytännöstä, jonka mukaan kaikkia kansallisia toimenpiteitä alalla, joka on ollut unionin tasolla kattavan yhdenmukaistamisen kohteena, on arvioitava suhteessa kyseisen yhdenmukaistamistoimenpiteen säännöksiin eikä suhteessa primaarioikeuden määräyksiin. Pelkkä päällekkäisyys riittää siinä tapauksessa sulkemaan pois primaarioikeuden määräysten soveltamisen. Ks. mm. tuomio 5.10.1977, Tedeschi (5/77, EU:C:1977:144, 33–35 kohta); tuomio 12.11.2015, Visnapuu (C‑198/14, EU:C:2015:751, 40 kohta) ja tuomio 7.9.2017Eqiom ja Enka (C‑6/16, EU:C:2017:641, 15 kohta). Mainitulla oikeuskäytännöllä ei kuitenkaan ole merkitystä direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohdan tulkinnan kannalta. Yhtäältä on niin, että edellä mainittu oikeuskäytäntö koskee vain erityistapausta: primaarioikeuden määräyksiä, joiden ulottuvuutta on täsmennetty johdetun oikeuden välineellä. Toisaalta mainitun säännöksen sanamuoto edellyttää, että kyseessä on ristiriita eikä pelkkä päällekkäisyys.
(
35
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 54 ja 68 kohta.
(
36
)	Täsmennyksen vuoksi totean, että direktiivin 2005/29 johdanto-osan kymmenes perustelukappale ei horjuta näkemystäni tässä suhteessa. Yhtäältä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on niin, että vaikka unionin toimen johdanto-osassa voidaan täsmentää toimen sisältöä, siihen ei kuitenkaan voida vedota kyseisen toimen varsinaisista säännöksistä poikkeamiseksi (ks. mm. tuomio 20.12.2017, Acacia ja D’Amato, C‑397/16 ja C‑435/16, EU:C:2017:992, 40 kohta). Toisaalta ei voida tehdä johtopäätöksiä kyseisessä perustelukappaleessa käytetyn sanamuodon perusteella, sillä se koskee erotuksetta ”unionin säännöksiä” (täsmentämättä säädöksen luonnetta) ja ”unionin lainsäädäntöä”.
(
37
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 59 ja 60 kohta. Täsmennän, että yhdenmukaistamispyrkimys tulisi kyseenalaistetuksi kahdesta syystä: yhtäältä siksi, että jäsenvaltioiden välillä todennäköisesti olisi kirjavuutta direktiivin 2005/29 7 artiklan tulkinnassa erityisesti siltä osin kuin on kyse jonkin tiedon luokittelusta ”olennaiseksi”, ja toisaalta siksi, että eri elinkeinonharjoittajat todennäköisesti toimittaisivat erilaisia tietoja niissä jäsenvaltioissa, joissa kyseisen säännöksen tulkittaisiin velvoittavan ilmoittamaan sellaisia tietoja, joita asetuksessa N:o 665/2013 ei edellytetä.