62021CC0164
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
TAMARA ĆAPETA
28 päivänä huhtikuuta 2022 (
1
)
Yhdistetyt asiat C‑164/21 ja C‑318/21
SIA Baltijas Starptautiskā Akadēmija
vastaan
Latvijas Zinātnes padome (C‑164/21)
(Ennakkoratkaisupyyntö – Administratīvā rajona tiesa (alueellinen hallintotuomioistuin, Latvia))
ja
SIA Stockholm School of Economics in Riga
vastaan
Latvijas Zinātnes padome (C‑318/21)
(Ennakkoratkaisupyyntö – Administratīvā apgabaltiesa (maakunnallinen hallintotuomioistuin, Latvia))
Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EU) N:o 651/2014 – 2 artiklan 83 alakohta – Tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävä tuki – Tutkimusorganisaation käsite – Taloudellista ja muuta kuin taloudellista toimintaa harjoittava korkeakoulu – Pääasiallisen toiminnan määrittäminen
I Johdanto
1.
Voidaanko yksityisiä korkeakouluja pitää tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioina? Tästä on lähinnä kyse Administratīvā rajona tiesan (alueellinen hallintotuomioistuin, Latvia) ja Administratīvā apgabaltiesan (maakunnallinen hallintotuomioistuin, Latvia) esittämissä kysymyksissä.
2.
Unionin tuomioistuinta pyydetään molemmissa asioissa tarkemmin sanoen tulkitsemaan yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen (
2
) 2 artiklan 83 alakohdassa määriteltyä tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation käsitettä.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
3.
Yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 1 artiklan 1 kohdan d alakohdassa säädetään, että kyseistä asetusta sovelletaan muun muassa tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävään tukeen.
4.
Tähän tukimuotoon liittyviä käsitteitä täsmennetään edelleen yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdassa, jossa ’tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation’ määritellään tarkoittavan
”sellaista yhteisöä (kuten korkeakoulut tai tutkimuslaitokset, teknologiansiirtoelimet, innovaatioiden välittäjät, tutkimussuuntautuneet fyysiset tai virtuaaliset yhteistyöyhteisöt) sen oikeusasemasta (julkis- tai yksityisoikeudellinen) tai rahoitustavasta riippumatta, jonka päätavoitteena on harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta. Kun tällainen yhteisö harjoittaa myös taloudellista toimintaa, tällaisen taloudellisen toiminnan rahoituksesta, kustannuksista ja tuloista on pidettävä erillistä kirjanpitoa. Tällaisessa yhteisössä ratkaisevaa vaikutusvaltaa esimerkiksi osakkaana tai jäsenenä käyttävillä yrityksillä ei saa olla etuoikeutta sen saavuttamiin tuloksiin”.
III Merkitykselliset tosiseikat, ennakkoratkaisukysymykset ja menettely unionin tuomioistuimessa
5.
Ennakkoratkaisua pyytäneiden kahden tuomioistuimen käsiteltävinä olevien asioiden tosiseikat ovat lähes samat: kantajina olevat kaksi yksityistä korkeakoulua haki tutkimushankerahoitusta Latvijas Zinātnes padomen (Latvian tiedeneuvosto) julkaiseman kilpailuilmoituksen perusteella, kumpikin eri haussa.
6.
Molemmissa tapauksissa Latvian tiedeneuvosto hylkäsi hakemukset katsoen, että hankkeet eivät olleet tukikelpoisia, koska kantajat osittain harjoittivat taloudellista toimintaa.
7.
Molemmat hanke-ehdotusilmoitukset oli laadittu perustutkimuksen ja soveltavan tutkimuksen hankkeiden arviointimenettelyistä ja niiden rahoituksen hallinnoinnista 12.12.2017 annetun valtioneuvoston asetuksen nro 725 (Ministru kabineta 2017. gada 12. decembra noteikumi Nr. 725 ”Fundamentālo un lietišķo pētījumu projektu izvērtēšanas un finansējuma administrēšanas kārtība”; jäljempänä asetus nro 725) mukaisesti.
8.
Asetuksen nro 725 mukaan hankkeen tutkimusrahoituskelpoisuus edellyttää sitä, että hankkeesta vastaa tieteellisten laitosten rekisteriin kuuluva tieteellinen laitos, joka oikeusasemastaan (julkis- tai yksityisoikeudellinen) tai taloudellista toimintaansa ohjaavien oikeussääntöjen (perussääntö, sisäiset säännöt tai perustamisasiakirja) mukaisesta rahoitustavastaan riippumatta harjoittaa pääasiallisesti muuta kuin taloudellista toimintaa ja vastaa yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan mukaista ”tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation” määritelmää.
A
Asia C‑164/21
9.
Pääasian kantaja, SIA Baltijas Starptautiskā Akadēmija, tarjoaa sekä yliopistotason että muunlaisia korkeakoulutuspalveluja. Se on akkreditoitu korkeakoulu, joka toimii kauppalain (Komerclikums) mukaisesti siltä osin kuin sen säännökset eivät ole korkeakouluista annetun lain (Augstskolu likums) vastaisia. Yhtenä kantajan määrittelemistä toiminnan aloista on tieteellinen toiminta. Kantaja kuuluu Latvian tieteellisten laitosten rekisteriin.
10.
Latvian tiedeneuvosto hyväksyi 23.1.2020 tehdyllä päätöksellä vuonna 2020 toteutettavia perus- ja soveltavan tutkimuksen hankkeita koskevan yleisen kilpailumenettelyn säännöt (jäljempänä kilpailumenettelyn säännöt), joiden mukaisesti kantaja esitti hanke-ehdotuksen.
11.
Latvian tiedeneuvosto hylkäsi 14.4.2020 tekemällään päätöksellä kyseisen hanke-ehdotuksen katsoen, ettei kantaja ollut asetuksen nro 725 mukainen tieteellinen laitos.
12.
Hanke-ehdotuksen mukaan vuonna 2019 muun kuin taloudellisen toiminnan osuus liikevaihdosta oli 95 prosenttia ja taloudellisen toiminnan osuus 5 prosenttia. Samaan aikaan 84 prosenttia liikevaihdosta muodostuu kuitenkin korkeakoulutoiminnasta saaduista maksuista, ja kyseinen toiminta on taloudellista toimintaa, kun otetaan huomioon kantajan (rajavastuuyhtiö, jonka pääasiallinen tavoite on tuottaa voittoa) toiminnan luonne. Latvian tiedeneuvoston mukaan kantajan pääasiallinen toiminta on siksi kaupallista.
13.
Pääasian kantaja riitautti ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa hakemuksensa hylkäämisen väittäen, että sen pääasiallisena toimintana on riippumaton tutkimus. Kantajan mukaan yleisessä ryhmäpoikkeusasetuksessa tai kilpailumenettelyn säännöissä ei kummassakaan ole säännöksiä, jotka kieltäisivät kantajaa harjoittamasta taloudellista toimintaa ja tavoittelemasta niillä voittoa; niissä ei myöskään vahvisteta, minkä osuuden toiminnasta pitäisi olla taloudellista ja minkä muuta kuin taloudellista. Kantaja väittää erottavansa pääasiallisen toimintansa, joka ei ole luonteeltaan taloudellista, selvästi taloudellisesta toiminnastaan.
14.
Tämän oikeudenkäynnin yhteydessä Administratīvā rajona tiesa esitti unionin tuomioistuimelle seuraavat kysymykset:
”1)
Voidaanko (yksityisoikeudellista) organisaatiota, jolla on useita pääasiallisia toimintoja, muun muassa tutkimustoiminta, mutta jonka tuloista suurin osa on peräisin vastikkeellisten koulutuspalvelujen tarjoamisesta, pitää [yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen] 2 artiklan 83 alakohdassa tarkoitettuna yhteisönä?
2)
Onko perusteltua soveltaa taloudellisen toiminnan ja muun kuin taloudellisen toiminnan rahoituksen (tulot ja menot) suhdetta koskevaa edellytystä sen määrittämiseksi, täyttääkö yhteisö [yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen] 2 artiklan 83 alakohdassa säädetyn vaatimuksen siitä, että yhteisön toiminnan pääasiallinen tavoite on harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta? Jos vastaus on myöntävä, mikä olisi taloudellisen toiminnan ja muun kuin taloudellisen toiminnan rahoituksen asianmukainen suhde yhteisön toiminnan pääasiallisen tavoitteen määrittämiseksi?
3)
Onko perusteltua soveltaa [yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen] 2 artiklan 83 alakohdan mukaisesti vaatimusta siitä, että pääasiallisesta toiminnasta saadut tulot sijoitetaan uudelleen (uudelleeninvestointi) kyseessä olevan yhteisön pääasialliseen toimintaan ja onko tarpeen arvioida muita näkökohtia, jotta voidaan perustellusti määrittää hanketta ehdottavan yhteisön toiminnan pääasiallinen tavoite? Muuttaisiko saatujen tulojen käyttö (uudelleeninvestointi pääasialliseen toimintaan tai esimerkiksi yksityisen perustajan tapauksessa maksaminen osinkoina osakkeenomistajille) tällaista arviota myös siinä tapauksessa, että suurin osa tuloista olisi koulutuspalveluista perittyjä maksuja?
4)
Onko kyseessä olevaa hanketta ehdottavan yhteisön jäsenten oikeudellinen asema olennainen seikka arvioitaessa sitä, vastaako mainittu yhteisö [yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen] 2 artiklan 83 alakohdassa säädettyä määritelmää, eli onko ratkaisevana pidettävä sitä, onko kyseessä kauppaoikeuden mukaisesti taloudellisen toiminnan (vastikkeellinen toiminta) harjoittamista varten perustettu voittoa tavoitteleva yhtiö (kauppalain (Komerclikums) 1 §) tai ovatko hanketta ehdottavan yhteisön jäsenet tai osakkeenomistajat voittoa tavoittelevia (mukaan lukien vastikkeellisten koulutuspalvelujen tarjoaminen) luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä vai onko ne perustettu voittoa tavoittelemattomiksi (esimerkiksi yhdistys tai säätiö)?
5)
Ovatko kotimaisten ja muista unionin jäsenvaltioista tulevien opiskelijoiden osuus verrattuna ulkomaisten opiskelijoiden (kolmansista maista tulevat opiskelijat) osuuteen ja se, että mainitun yhteisön harjoittaman pääasiallisen toiminnan tavoitteena on tarjota opiskelijoille korkea-asteen koulutus ja tutkinto, jotka ovat nykyisten kansainvälisten vaatimusten mukaisesti kilpailukykyisiä kansainvälisillä työmarkkinoilla (kantajan perussäännön 5 kohta), olennaisia seikkoja arvioitaessa hanketta ehdottavan yhteisön toiminnan taloudellista luonnetta?
15.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet pääasian asianosaiset, Alankomaiden hallitus ja Euroopan komissio.
B
Asia C‑318/21
16.
Latvian tiedeneuvosto hyväksyi 22.5.2019 tekemällään päätöksellä vuonna 2019 toteutettavia perustutkimuksen ja soveltavan tutkimuksen hankkeita koskevan yleisen kilpailumenettelyn säännöt ja julkaisi hankkeita koskevan kilpailuilmoituksen, jonka perusteella kantaja, SIA Stockholm School of Economics in Riga, esitti hanke-ehdotuksen.
17.
Hanke-ehdotus hylättiin 19.9.2019 annetulla Latvian tiedeneuvoston päätöksellä sillä perusteella, ettei se täyttänyt asetuksen nro 725 mukaisia tukikelpoisuusperusteita. Päätös perustui siihen, että kantajan muuta kuin taloudellista toimintaa koskevan toiminnan osuus oli 34 prosenttia, kun taloudellisen toiminnan osuus puolestaan oli 66 prosenttia. Tästä syystä Latvian tiedeneuvosto päätteli, että kantajan pääasiallinen toiminta oli liiketoimintaa ja ettei voitu katsoa, että sen pääasiallisena tarkoituksena olisi ollut harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta.
18.
Kantaja riitautti kyseisen päätöksen ja väitti täyttävänsä asetuksen nro 725 mukaiset edellytykset, koska se kuului tieteellisten laitosten rekisteriin ja harjoitti pääasiallisesti muuta kuin taloudellista toimintaa. Kantaja esitti siinä yhteydessä asiakirjoja osoittaakseen, että pääasialliseen toimintaan kohdistetut rahoituspanokset oli erotettu taloudellisesta toiminnasta ja että kantajan tästä taloudellisesta toiminnasta saamat tuotot sijoitettiin uudelleen tutkimuslaitoksen pääasialliseen toimintaan.
19.
Administratīvā rajona tiesa hylkäsi kanteen 8.6.2020 antamallaan ratkaisulla. Asianomaisen tuomioistuimen mukaan vuoden 2018 liikevaihdon määrää koskevasta tiedotteesta ilmenee, että kantajan taloudelliseen toimintaan liittyvät tulot ja menot ovat ensisijaisia verrattuna muuhun kuin taloudelliseen toimintaan. Se katsoi näin ollen, että kantaja ei kuulu niihin tieteellisiin laitoksiin, joille voidaan säännösten mukaan myöntää valtion rahoitusta perus- ja soveltavan tutkimuksen harjoittamiseen.
20.
Kantaja valitti Administratīvā rajona tiesan ratkaisusta ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen. Administratīvā apgabaltiesa on tässä yhteydessä esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen] 2 artiklan 83 alakohtaa tulkittava siten, että yhteisöä (kuten korkeakoulut tai tutkimuslaitokset, teknologiansiirtoelimet, innovaatioiden välittäjät, tutkimussuuntautuneet fyysiset tai virtuaaliset yhteistyöyhteisöt), jonka toiminnan tavoitteisiin kuuluu harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta mutta jonka rahoitus koostuu suureksi osaksi tuloista, jotka ovat peräisin taloudellisesta toiminnasta, voidaan pitää tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaationa?
2)
Onko perusteltua soveltaa taloudellisen toiminnan ja muun kuin taloudellisen toiminnan rahoituksen (tulot ja menot) suhdetta koskevaa edellytystä sen määrittämiseksi, täyttääkö yhteisö [yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen] 2 artiklan 83 alakohdassa säädetyn vaatimuksen, jonka mukaan yhteisön toiminnan pääasiallisena tavoitteena on harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta?
3)
Jos toiseen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava myöntävästi, minkä pitäisi olla taloudellisen toiminnan ja muun kuin taloudellisen toiminnan rahoituksen prosenttiosuus määritettäessä sitä, onko yhteisön toiminnan pääasiallisena tavoitteena harjoittaa riippumattomasti perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai tiedonsiirron kautta?
4)
Onko [yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen] 2 artiklan 83 alakohtaan sisältyvää sääntöä, jonka mukaan yritykset, jotka voivat käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa hanketta ehdottavassa yhteisössä esimerkiksi osakkaana tai jäsenenä, eivät voi saada etuoikeutta tämän yhteisön saavuttamiin tuloksiin, tulkittava siten, että tämän yhteisön jäsenet tai osakkeenomistajat voivat olla joko voittoa tavoittelevia luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä (mukaan lukien vastikkeellisten koulutuspalvelujen tarjoaminen) tai voittoa tavoittelemattomia henkilöitä (esimerkiksi yhdistys tai säätiö)?”
21.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet pääasian asianosaiset ja Euroopan komissio.
IV Arviointi
22.
Unionin tuomioistuimen pyynnön mukaisesti keskityn arvioinnissani ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiassa C‑164/21 esittämiin ensimmäisiin kahteen ja asiassa C‑381/21 esittämiin ensimmäisiin kolmeen kysymykseen.
23.
Näissä kahdessa kysymysten ryhmässä tiedustellaan lähinnä yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan tulkintaa, jotta ennakkoratkaisua pyytäneet kaksi tuomioistuinta voisivat ratkaista, voidaanko yksityistä korkeakoulua, jonka pääasiallisena rahoituslähteenä ovat yliopistotason koulutuspalveluista saatavat maksut, pitää mainitussa säännöksessä tarkoitettuna tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaationa. Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet tiedustelevat myös, onko taloudellisen toiminnan ja muun kuin taloudellisen toiminnan rahoituksen suhteella merkitystä asianomaisen organisaation ensisijaisen päämäärän määrittämisen kannalta.
24.
Katson, että unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan näihin kysymyksiin. Perustelen kantani IV.A. jaksossa. Sen varalta, että unionin tuomioistuin päätyisi toisenlaiseen ratkaisuun, esitän IV.B. jaksossa vastaukset ennakkoratkaisukysymyksiin.
A
Unionin tuomioistuimen toimivalta
1. Yleinen ryhmäpoikkeusasetus ei ole sovellettavissa unionin oikeuden nojalla
25.
Unionin tuomioistuin on toimivaltainen tulkitsemaan unionin oikeutta ennakkoratkaisumenettelyssä silloin, kun sen soveltaminen nousee esiin kansallisessa tuomioistuimessa unionin oikeuden kannalta. (
3
)
26.
Ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten esittämät kysymykset koskevat yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan tulkintaa.
27.
Siksi on ensin selvennettävä, mistä syistä kyseisellä säännöksellä on merkitystä nyt tarkasteltavissa asioissa.
28.
Yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen tarkoituksena on määrittää tilanteet, joissa valtiontuen voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille silloinkin, kun siitä ei ole ilmoitettu eikä Euroopan komissio ole hyväksynyt sen erikseen. Ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten käsiteltävinä olevissa asioissa ei kuitenkaan ole kyse siitä, olisiko tarkasteltavana olevat avustukset kuulunut ilmoittaa valtiontukena vai ei. Sen sijaan on ilmeistä, että yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdasta tuli merkityksellinen kansallisissa oikeudenkäynneissä asetuksen nro 725 kautta, sillä siinä käytettiin yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen määritelmää niiden tutkimuslaitosten määrittämiseksi, joille voidaan myöntää julkisia avustuksia tutkimustoimintaan.
29.
Yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohta ei siksi ole sovellettavissa unionin oikeuden nojalla, vaan seurauksena asetuksessa nro 725 ilmaistusta Latvian valtioneuvoston valinnasta, jonka mukaisesti unionin säädöksestä peräisin olevaa määritelmää käytetään täysin kotimaisiin tarkoituksiin: sen määrittämiseen, voidaanko jollekin taholle myöntää tutkimusavustuksia julkisista varoista.
30.
Siksi yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohta on sovellettavissa kansallisen oikeuden eikä unionin oikeuden nojalla.
2. Tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation määritelmän tarkoitus on erilainen yleisessä ryhmäpoikkeusasetuksessa ja asetuksessa nro 725
31.
Ennakkoratkaisupyynnöistä ja asianosaisten huomautuksista ilmenee myös, että syynä siihen, että on haluttu käyttää yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen mukaista määritelmää, on Latvian valtion pyrkimys varmistaa yhdenmukaisuus valtiontukea koskevien unionin sääntöjen kanssa.
32.
Kuten jäljempänä selvitän, syyllä tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation määritelmän sisällyttämiselle yleiseen ryhmäpoikkeusasetukseen ei sitä vastoin ole mitään tekemistä tällaisille organisaatioille tutkimushankkeisiin suoraan myönnettävän tuen lainmukaisuuden tai lainvastaisuuden kanssa.
33.
Tutkimus- ja kehityshankkeisiin myönnettävää tukea koskevissa yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen säännöksissä ei suljeta pois vaatimusta tehdä ilmoitus tuensaajayhteisön tyypin mukaan. Kyseisen asetuksen tulokulma on paremminkin toiminnallinen: tuki perustutkimukseen, teolliseen tutkimukseen, kokeelliseen kehittämiseen ja toteutettavuustutkimuksiin liittyville toiminnan aloille, jotka täyttävät muut saman asetuksen III luvun 4 jaksossa esitetyt edellytykset, vapautetaan ilmoitusvaatimuksesta (
4
) ja niiden oletetaan siksi soveltuvan sisämarkkinoille.
34.
Sillä, että kyseessä on yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdassa tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioiksi määriteltyjä yhteisöjä, on merkitystä ratkaistaessa, onko ilmoittaminen välttämätöntä, ja tarkastelen tätä hiukan jäljempänä. Määritelmä itsessään ei kuitenkaan vaikuta siihen, soveltuuko tutkimuslaitokselle myönnetty tutkimusavustus sisämarkkinoille.
35.
Yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan määritelmällä on merkitystä ainoastaan muutamiin saman asetuksen III luvun 4 jakson säännöksiin nähden. Ensinnäkin tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioiden tosiasiallinen yhteistyö yritysten kanssa voi johtaa sallitun valtiontuki-intensiteetin kasvamiseen tiettyjen tutkimushankkeiden kohdalla. (
5
) Toiseksi pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävällä innovaatiotuella saatetaan kattaa kustannuksia, jotka liittyvät tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioiden korkeasti koulutettujen tutkijoiden siirtymiseen tilapäisesti työskentelemään tukea saavan pk-yrityksen hankkeeseen. (
6
) On vielä todettava, että tukea kalastus- ja vesiviljelyalan tutkimus- ja kehitystyöhön voidaan myöntää ainoastaan suoraan tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatiolle. (
7
) Ne ovat ainoat tilanteet, joiden yhteydessä yleisessä ryhmäpoikkeusasetuksessa käytetään 2 artiklan 83 alakohdassa olevaa tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioiden määritelmää.
36.
On vielä huomattava, ettei yleisessä ryhmäpoikkeusasetuksessa ole mainintaa siitä, että tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation käsitteellä olisi merkitystä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yrityksen määritelmän kannalta. (
8
) Jos tällainen organisaatio harjoittaa taloudellista toimintaa, se luokitellaan yritykseksi ja sen tutkimushankkeisiin saama tuki on hyväksyttävä sisämarkkinoille soveltuvana tapauskohtaisesti joko ilmoituksen perusteella tai automaattisesti ilman ilmoitusta, kunhan se täyttää yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen mukaiset edellytykset.
37.
Jotta voitaisiin varmistaa, että julkinen tutkimusrahoitus on unionin valtiontukisääntöjen mukaista, ja siten välttyä siltä, että kyseisiä sääntöjä rikotaan Latvian tiedeneuvoston päätöksillä, ei siksi ole tarpeen sulkea pois tutkimusorganisaatioita, jotka harjoittavat myös taloudellista toimintaa. Sellainen tuki voi tilanteen mukaan soveltua sisämarkkinoille.
38.
On lisäksi todettava, että unionin valtiontukipolitiikka suosii tutkimustyöhön myönnettävää tukea. Tutkimus lisää tiedon määrää yhteiskunnassa ja luo uusia taloudellisia mahdollisuuksia. (
9
) Vaikka tutkimushankkeiden tulokset yleensä ovatkin hyödyllisiä yhteiskunnan kannalta, monilla hankkeilla voi kuitenkin olla yksityisten sijoittajien kannalta liian alhainen tuottoaste. Kuten komissio on todennut, valtiontuki voikin ”edistää sellaisten hankkeiden toteuttamista, joista on yleisesti ottaen yhteiskunnallista tai taloudellista hyötyä ja joita yritykset eivät muuten toteuttaisi”. (
10
) Silloin, kun tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävällä tuella korjataan tällaisia markkinoiden toimintapuutteita ja eri tutkimusyhteisöjen välisen informaation tai koordinaation epäsymmetrisyyttä, (
11
) sen katsotaan yleensä soveltuvan sisämarkkinoille.
39.
Nähdäkseni on aivan selvää, että yksityiset korkeakoulut pystyvät julkisoikeudellisten kilpailijoidensa tavoin edistämään tutkimustyötä ja innovaatiotoimintaa ja niiden myötä kasvua. En siksi näe syytä, miksi tällaisia korkeakouluja ei voitaisi pitää tutkimustyöhön myönnettävän tuen mahdollisina saajina.
40.
Unionin omissa tutkimusrahoitusohjelmissa ei jätetä yksityisiä korkeakouluja sellaisten hankkeiden ulkopuolelle kuin Horisontti Eurooppa ‑rahoitus (
12
) tai Marie Skłodowska-Curie ‑toimet.
41.
Tästä huolimatta – kuten Alankomaiden hallitus huomauttaa – niiden tutkimuslaitosten valinta, jotka voivat saada tukea tutkimushankkeisiin julkisista varoista, on viime kädessä täysin Latvian valtion päätettävissä. Se voi halutessaan jättää vastikkeellisia koulutuspalveluja tarjoavat yksityiset tutkimus- ja koulutusorganisaatiot tuen ulkopuolelle. Sellaista päätöstä ei kuitenkaan edellytetä unionin oikeudessa eikä varmastikaan yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdassa.
3. Tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatiot ja unionin valtiontukisäännöt
42.
Tutkimuslaitokset voivat julkisen tutkimusrahoituksen saajina todellakin olla eri asemassa unionin valtiontukisääntöjen perusteella. On todettava, että kyseiset säännöt koskevat tutkimusorganisaatioita siinä kuin kaikkia muitakin laitoksia. Siksi tutkimusorganisaatioihin sovelletaan valtiontukisääntöjä, jos ne voidaan luokitella yrityksiksi. Jos ne sitä vastoin eivät ole yrityksiä, ne eivät kuulu SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Unionin valtiontukisääntöjä ei sen vuoksi sovelleta tutkimusavustuksiin, joita myönnetään sellaisille tutkimusorganisaatioille, joita ei pidetä yrityksinä.
43.
Kilpailulainsäädännön alalla annetun unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yrityksellä tarkoitetaan taloudellista toimintaa harjoittavaa yksikköä, joka tarjoaa markkinoilla tavaroita tai palveluja. (
13
) Luokittelu yritykseksi ei ole riippuvainen siitä, onko kyseinen yksikkö julkis- vai yksityisoikeudellinen ja tavoitteleeko se voittoa. (
14
) Sama koskee lähtökohtaisesti tutkimusorganisaatioita. (
15
)
44.
Yksikön luokitteleminen yritykseksi koskee tiettyä toimintaa. Yksikköä, joka harjoittaa sekä taloudellista että muuta kuin taloudellista toimintaa, on pidettävä yrityksenä ainoastaan ensin mainitun osalta. (
16
) Siksi tutkimusorganisaatioiden taloudelliseksi katsottuun toimintaan myönnettävään tukeen sovelletaan valtiontukisääntöjä, mutta niiden muuhun kuin taloudelliseen toimintaan myönnettävä tuki jää kyseisten sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle.
45.
Korkeakoulut ovat yleensä organisaatioita, jotka harjoittavat sekä tutkimus- että tiedonlevittämistoimintaa opetuksen ja julkaisutoiminnan kautta.
46.
Unionin tuomioistuin on sulkenut palvelujen tarjoamisen käsitteen ulkopuolelle koulutustoiminnan, jota harjoittavat julkiseen koulutusjärjestelmään kuuluvat ja pääosin julkisista varoista rahoitettavat laitokset. (
17
) Sellainen toiminta jää siis valtiontukisääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle. Unionin tuomioistuin on katsonut sitä vastoin, että yksityisin varoin (
18
) rahoitettu koulutuksen tarjoamiseen liittyvä toiminta on palvelujen tarjoamista. (
19
) Näin ollen se merkitsee taloudellista toimintaa, (
20
) elleivät yksityiset varat ole peräisin palvelujen tarjoajalta itseltään. (
21
)
47.
Tutkimus- ja koulutusorganisaatio voi harjoittaa samanaikaisesti taloudellista ja muuta kuin taloudellista toimintaa esimerkiksi järjestämällä vastikkeellisia kursseja osana taloudellista toimintaansa ja harjoittamalla perustutkimusta osana muuta kuin taloudellista toimintaansa. Tämä näyttäisi olevan pääasian kantajina olevien kahden korkeakoulun tilanne.
48.
Tällaisissa tilanteissa herää kysymys siitä, kuuluuko muun ohella myös taloudellista toimintaa harjoittava organisaatio välttämättä SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos valtio myöntää sille tukea tai sille myönnetään tukea valtion varoista.
49.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on selvennetty korkeakoulutuksen yhteydessä, ettei niin ole. Jos tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation muu kuin taloudellinen toiminta voidaan erottaa sen taloudellisesta toiminnasta ja jos voidaan osoittaa, että tuki koskee ainoastaan muuta kuin taloudellista toimintaa, tällaista valtion varojen siirtoa ei pidetä SEUT 107 artiklan 1 kohdan piiriin kuuluvana valtiontukena. (
22
)
50.
Yleisemmällä tasolla unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ”toiminnan luokitteleminen julkiselle vallalle kuuluvien toimivaltuuksien käyttöön tai taloudelliseen toimintaan kuuluvaksi on suoritettava erikseen kaikkien yksikön harjoittamien toimintojen osalta”. (
23
)
51.
Komissio hyväksyi Puitteissa saman päättelyn. Se totesikin, että ”jos sama yksikkö harjoittaa sekä taloudellista että muuta toimintaa, muun kuin taloudellisen toiminnan julkinen rahoittaminen ei kuulu [SEUT] 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos taloudellinen ja muu toiminta sekä niiden kustannukset, rahoitus ja tulot voidaan erottaa selkeästi toisistaan ja näin estää tehokkaasti ristikkäistuen siirtyminen taloudelliseen toimintaan”. (
24
)
52.
Jos siis tutkimusorganisaatio harjoittaa sekä taloudellista että muuta toimintaa, julkinen rahoitus kuuluu valtiontukisääntöjen soveltamisalaan vain siinä määrin kuin se kattaa taloudelliseen toimintaan liittyvät kustannukset. Komissio ratkaisee asian arvioimalla, ylittääkö jollekin organisaatiolle tietyksi tilikaudeksi osoitettu julkinen rahoitus kyseisellä kaudella muusta kuin taloudellisesta toiminnasta aiheutuvat kustannukset. (
25
)
53.
Lisäksi on huomattava, että jos tutkimusorganisaatio tarjoaa vastikkeellisia koulutuspalveluja, mutta kaikki tällaisista toiminnoista saatavat voitot investoidaan uudelleen kyseisen organisaation ensisijaisiin tutkimustoimintoihin, sen toimintaa pidettäisiin siinä tapauksessa kokonaisuudessaan muuna kuin taloudellisena. (
26
)
54.
Näin ollen se, katsotaanko tutkimusorganisaatiolle myönnetty tuki valtiontueksi, riippuu siitä, luokitellaanko rahoitettava toiminta taloudelliseksi vai muuksi. Jos rahoitettava toiminta on muuta kuin taloudellista, valtiontukisäännöt eivät koske sitä, vaikka sama yksikkö harjoittaisi myös taloudellista toimintaa, joka kuitenkin on selvästi erillään rahoitettavasta toiminnasta. Jos rahoitettavat toimet ovat taloudellisia, kyseinen rahoitus on SEUT 107 artiklan 1 kohdan piiriin kuuluvaa valtiontukea. Siksi tällaisen tuen voidaan viime kädessä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, joten se voidaan sallia.
55.
Tarkkaavainen lukija on pannut merkille, ettei tämän ratkaisuehdotuksen tässä jaksossa ole mainittu lainkaan yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohtaa. Syynä on se, ettei kyseisellä asetuksella ole merkitystä arvioitaessa valtiontukisääntöjen sovellettavuutta tutkimuslaitoksille myönnettäviin tutkimusavustuksiin.
4. Välipäätelmä: unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen
56.
Ottaen huomioon, että unionin säännös, jonka tulkintaa nyt pyydetään, on sovellettavissa ainoastaan kansallisen oikeuden nojalla, ja koska se on sovellettavissa eri tarkoitukseen kuin unionin oikeudessa, katson edellä esitetyn perusteella, että unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan ennakkoratkaisukysymyksiin.
57.
Unionin tuomioistuin tosin on asiassa Dzodzi annetusta tuomiosta johtuvan oikeuskäytännön perusteella katsonut olevansa toimivaltainen tilanteissa, joissa kansallisen lainsäädännön mukaan noudatetaan samoja ratkaisuja kuin unionin oikeudessa säännellyissä vastaavissa tilanteissa. Tällöin kansallinen lainsäätäjä päättää soveltaa unionin oikeutta säännelläkseen vastaavaa kansallista tilannetta. Tällaisessa tapauksessa unionin tuomioistuin on katsonut, että on olemassa unionin selvä intressi siihen, että myöhempien tulkintaerojen välttämiseksi unionin oikeudesta omaksuttuja säännöksiä ja käsitteitä on tulkittava yhdenmukaisesti, sovellettiinpa niitä missä tilanteissa hyvänsä. (
27
)
58.
Esimerkiksi juuri asiassa Dzodzi Belgian lainsäätäjä päätti ulottaa rajat ylittäviä tilanteita koskevien unionin sääntöjen soveltamisen myös vastaavaan täysin Belgian sisäiseen tilanteeseen. (
28
)
59.
Toinen esimerkki tilanteesta, jossa unionin tuomioistuin perusti toimivaltansa siihen, että tarvitaan yhdenmukainen tulkinta unionin oikeuden soveltamisalan ulkopuolelle jäävissä tapauksissa, ovat tilanteet, joissa jäsenvaltiot ulottivat yksinomaan tavaroiden myyntiin sovellettavan kauppaedustajia koskevan direktiivin sovellettavuuden myös palvelujen tarjoamiseen. (
29
)
60.
Kolmas esimerkki tilanteesta, jossa noudatettiin tuomion Dzodzi logiikkaa, liittyy jaetun toimivallan sopimusten tulkintaan. Vaikka eräs jaetun toimivallan sopimuksen määräys (
30
) ei asiassa Hermès kuulunut unionin oikeuteen, yhteisöjen tuomioistuin katsoi olevansa toimivaltainen tulkitsemaan sitä, sillä se oli mahdollisesti sovellettavissa vastaaviin, unionin oikeudessa säänneltyihin tilanteisiin. (
31
) Toisin sanoen vastaaviin tilanteisiin sovellettavien säännösten yhdenmukaisessa tulkinnassa oli kyse unionin edusta.
61.
Lopuksi tuon esiin, että unionin tuomioistuin on argumentoinut samalla tavalla useissa kilpailuoikeutta koskevissa ratkaisuissaan, joissa kyse oli siitä, että kansallinen lainsäätäjä päättänyt säätää, että unionin oikeussääntöjä sovelletaan täysin jäsenvaltion sisäisiin tilanteisiin, joilla ei ole yhteyttä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (
32
)
62.
Tärkeä peruste sille, että unionin tuomioistuin oli toimivaltainen edellä mainituissa asioissa, oli se, että täysin jäsenvaltion sisäiset tilanteet, joiden sääntelyssä kansallisessa oikeudessa oli tukeuduttu unionin oikeuteen, vastasivat unionin oikeuden piiriin kuuluvia tilanteita, joihin kyseiset unionin oikeussäännöt oli tarkoitettu. Unionin tuomioistuin on sitä vastoin katsonut, että sen toimivallan ulkopuolelle jäävät tilanteet, joissa unionin oikeussäännön tarkoitus ei liity siihen tarkoitukseen, jossa oikeussääntöä käytetään jäsenvaltion sisäisessä tilanteessa. (
33
)
63.
Kuten edellä IV osan A.2 kohdassa todettiin, yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdassa säädetyllä määritelmällä on mainitun asetuksen yhteydessä täysin erilainen tarkoitus kuin asetuksessa nro 725. Siksi onkin ilmeistä, että ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten käsiteltävinä olevat asiat eivät muodosta yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen nojalla mahdollisesti esiintyviä tilanteita vastaavaa jäsenvaltion sisäistä tilannetta.
64.
Niin kutsuttu tuomion Dzodzi mukainen toimivalta perustuu lähinnä kahteen vaatimukseen: unionin intressi yhdenmukaiseen tulkintaan ja kyseessä olevien jäsenvaltion sisäisten tilanteiden ja unionin tilanteen välinen vastaavuus. (
34
)
65.
Kaukaa-haettuna esimerkkinä voitaisiin todeta, että yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan tulkitseminen nyt käsiteltävissä asioissa palvelee unionin oikeuden yhdenmukaisuutta. Onkin mahdollista, että esiintyisi tilanteita, joissa toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ja kansalliset tuomioistuimet noudattavat tällaista tulkintaa kyseisen asetuksen III luvun 4 jakson soveltamisessa.
66.
Tilanne, jossa mainitun asetuksen 2 artiklan 83 alakohtaa on tarkoitus soveltaa nyt käsiteltävissä tapauksessa, ei kuitenkaan vastaa se soveltamista kyseisen asetuksen yhteydessä. Koska unionin tuomioistuin voi soveltaa mainittua säännöstä ainoastaan saman asetuksen asiayhteydessä ja asetuksen erityisen tarkoituksen mukaisesti, nyt käsiteltävissä asioissa unionin tuomioistuimen antamalla tulkinnalla ei olisi hyötyä ennakkoratkaisua pyytäneille tuomioistuimille. Se merkitsisi kahden täysin erilaisen tilanteen sekoittamista keskenään.
67.
Lopuksi haluan tuoda vielä esiin, että ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet eivät ole selittäneet, kuten unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklassa vaaditaan, miten yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan tulkitsemisella olisi merkitystä toiminnallisesti ja oikeudellisesti erilaisessa kansallisen oikeuden asiayhteydessä. (
35
)
68.
Siksi katsonkin, että unionin tuomioistuin ei voi nyt käsiteltävissä asioissa todeta olevansa toimivaltainen, sillä tuomioon Dzodzi perustuvassa oikeuskäytännössä mainittu vaatimus siitä, että kyseessä on vastaava jäsenvaltion sisäinen tilanne, ei täyty.
69.
Sen varalta, että unionin tuomioistuin kuitenkin katsoisi olevansa toimivaltainen, tarkastelen seuraavaksi yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan tulkintaa.
B
Mikä on yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdassa tarkoitettu tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatio?
70.
Tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioiden kuvaillaan yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdassa olevan yhteisöjä, joiden päätavoitteena on harjoittaa riippumattomasti tutkimusta (perustutkimusta, teollista tutkimusta tai kokeellista kehittämistä) (
36
)tai levittää tällaisen toiminnan tuloksia koulutuksen, julkaisujen tai erityyppisen tiedonsiirron kautta.
71.
Sekaannusta aiheutuu juuri korostetusta tai-sanasta.
72.
Voiko yhteisö harjoittaa yksinomaan tai pääosin tutkimusta? Voiko se harjoittaa yksinomaan tai pääosin tiedonlevittämistä? Täytyykö sen harjoittaa tutkimusta? Täytyykö sen harjoittaa tiedonlevittämistä? Vaihtoehtoisesti, täytyykö sen harjoittaa sekä tutkimusta että tiedonlevittämistä, kuten nimitys ’tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatio’ antaisi olettaa?
73.
”Päätavoitteena”-ilmaisun olisi mielestäni ymmärrettävä liittyvän niihin toimintoihin, joiden harjoittamista varten yhteisö ensisijaisesti perustettiin. Pääasiallisen toiminnan aloja voi toki olla useampia kuin yksi.
74.
Esimerkiksi korkeakoulujen kaltaiset laitokset yleensä perustetaan sekä tiedon levittämistä että tutkimustyön tekemistä varten. Tällöin sekä opetus että tutkimus ovat niiden pääasiallista toimintaa. Tutkimuslaitoksia saatetaan perustaa yksinomaan tutkimustyötä varten ja omien tutkimustulosten levittämiseksi ulkopuolisissa julkaisuissa. Tällöin tutkimus on niiden ainoa pääasiallinen toiminnan ala. On myös muistettava, että jotkin laitokset, kuten kielikoulut tai ammatilliset oppilaitokset, saatetaan perustaa ainoastaan opetustarkoituksessa, mutta ne saattavat myös tehdä tutkimusta esimerkiksi niiden omien opetusmenetelmien kehittämiseksi. Tällainen tutkimus ei kuitenkaan ole kyseisten oppilaitosten päätavoitteena. Tällaisessa tilanteessa tutkimuksella on vain välineellinen arvo, joten se on oppilaitosten päätavoitteen eli koulutuksen kannalta toissijaista.
75.
Ottaen huomioon, että yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdassa oleva määritelmä sisältyy kyseisen artiklan jaksoon, jonka otsikko on ”Tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävä tuki”, katson, että tutkimuksen on oltava yksi tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioiden päätavoitteista.
76.
Jos yhteisön päätavoitteena on tutkimus, se on ’tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatio’ riippumatta siitä, onko se julkis- vai yksityisoikeudellinen, ja sen rahoitustavasta huolimatta. Katson viimeksi sanotun tarkoittavan, että tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatio voi harjoittaa sekä taloudellista että muuta toimintaa. (
37
) Merkitystä on ainoastaan sillä, että riippumaton tutkimus on osa sen pääasiallista toimintaa.
77.
Vaikka tällainen yhteisö näin ollen saa harjoittaa taloudellista toimintaa, yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan toisesta virkkeestä voidaan kuitenkin päätellä, että osan sen harjoittamasta tutkimustoiminnasta on oltava muuta kuin taloudellista. Kyseisen artiklan toisessa virkkeessä säädetään seuraavaa: ”Kun tällainen yhteisö harjoittaa myös taloudellista toimintaa, tällaisen taloudellisen toiminnan rahoituksesta, kustannuksista ja tuloista on pidettävä erillistä kirjanpitoa.” (
38
)
78.
Sitä päätelmää, että tutkimustoiminnan on oltava ainakin osaksi muuta kuin taloudellista, tukee myös saman asetuksen 2 artiklan 83 alakohdan mukaisessa määritelmässä esiintyvä tiedonlevittämiselementti. Muuhun kuin taloudelliseen tutkimustoimintaan kuuluu erottamattomasti sen tulosten levittäminen julkisuuteen. Kyseisen säännöksen viimeinen virke tukee tätä tulkintaa, sillä tutkimusorganisaatio ei saa antaa osakkainaan tai jäseninään oleville yrityksille etuoikeutta saavuttamiinsa tuloksiin.
79.
Päätelmäni siitä, että tutkimustyön on pääasialliseen toimintaan kuuluvana alana oltava ainakin osaksi muuta kuin taloudellista, perustuu myös tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioille yleisessä ryhmäpoikkeusasetuksessa annettuun asemaan. Kyseisten organisaatioiden osallistuminen yhteishankkeisiin tai niiden johtava asema tietyntyyppisessä tutkimustoiminnassa lisää sen todennäköisyyttä, että tutkimushankkeisiin myönnettävä tuki soveltuu sisämarkkinoille ilman ilmoitusta.
80.
Näin ollen voin päätellä yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 83 alakohdan sanamuodosta, että tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaation tulee harjoittaa tutkimusta, jonka tulokset ovat vapaasti saatavilla, ja se voi levittää tutkimustuloksia koulutuksen ja julkaisujen välityksellä tai muilla keinoin. Edellyttäen, että tutkimusta (tai osaa siitä) harjoitetaan muuna kuin taloudellisena toimintana, koulutusta voidaan tarjota vastikkeellisesti.
81.
Organisaation pääasiallisen toiminnan arvioimista voivat helpottaa monet seikat: asianomaisen yhteisön perussääntö tai vastaava perustamisasiakirja, vuosikertomukset ja se, täyttääkö yhteisö kansallisen lainsäädännön mukaiset korkeakoulun tai tutkimuslaitoksen aseman (kuten akkreditoinnin) saamisen edellytykset, (
39
) sekä kansallisen akkreditointiviranomaisen selvitykset. Koska korkeakouluille myönnetään akkreditointi yleensä määräajaksi ja se on uusittava, uudelleenakkreditointia koskevia päätöksiä voidaan myös pitää tilaisuuksina yhteisön pääasiallisen toiminnan määrittämiseksi.
82.
Asian C‑164/21 ennakkoratkaisupyynnössä todetaan, että pääasian kantajan liiketoiminta on sallittua, kunhan se ei ole korkeakouluista annetun lain vastaista. Tälläkin voi olla merkitystä kyseessä olevan yhteisön pääasiallisen toiminnan määrittämisessä.
83.
Jos organisaatio harjoittaa tutkimusta ja opetusta pääasiallisena toimintanaan, sen tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatioksi luokittelun kannalta on merkityksetöntä, mikä prosenttiosuus näistä toiminnan aloista toteutetaan taloudellisena ja mikä muuna kuin taloudellisena toimintana. Taloudellisen ja muun toiminnan kustannusten selkeä erottaminen toisistaan on merkityksellistä ainoastaan ratkaistaessa, kuuluuko tällaiselle organisaatiolle myönnettävä tutkimusavustus valtiontukisääntöjen soveltamisalaan.
V Ratkaisuehdotus
84.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin toteaa, ettei se ole toimivaltainen vastaamaan Administratīvā rajona tiesan ja Administratīvā apgabaltiesan esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin.
85.
Vaihtoehtoisesti – siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo olevansa toimivaltainen – ehdotan, että se vastaa kysymyksiin seuraavasti:
1)
Yhteisöä, jonka toiminta koostuu tutkimuksesta ja koulutuksesta, voidaan pitää tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT] 107 ja [SEUT] 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annetun komission asetuksen (EU) N:o 651/2014 2 artiklan 83 alakohdassa tarkoitettuna tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaationa, jos yhtenä sen pääasiallisista toiminnan aloista on tutkimus, joka on ainakin osittain muuta kuin taloudellista toimintaa, vaikka osa sen toiminnasta onkin taloudellista tai, toisin sanoen, vaikka osa sen tuloista on peräisin vastikkeellisten palvelujen tarjoamisesta.
2)
Taloudellisen toiminnan ja muun kuin taloudellisen toiminnan rahoituksen suhteella ei ole merkitystä ratkaistaessa, onko yhteisö asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 83 alakohdassa tarkoitettu tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatio.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT] 107 ja [SEUT] 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annettu komission asetus (EU) N:o 651/2014 (EUVL 2014, L 187, s. 1). Konsolidoitu versio, joka ei ole oikeudellisesti sitova, on saatavilla osoitteesta http://data.europa.eu/eli/reg/2014/651/2021-08-01.
(
3
)	Tuomio 19.12.2013, Fish Legal ja Shirley (C‑279/12, EU:C:2013:853, 29 ja 30 kohta); tuomio 26.3.2020, Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny (C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, 44 kohta); määräys 21.2.2022, Leonardo (C‑550/21, ei julkaistu, EU:C:2022:139, 11 kohta).
(
4
)	Jos ne pysyvät ryhmäpoikkeusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan i alakohdan i alakohdassa esitettyjen ilmoituskynnysarvojen rajoissa.
(
5
)	Ryhmäpoikkeusasetuksen 25 artiklan 6 kohdan b alakohdan i alakohta. Valtiontuen intensiteetti on prosenttiosuus tietyntyyppisille hankkeille valtion varoista annettavasta tukikelpoisesta rahoituksesta. Esimerkiksi sellaiseen teolliseen tutkimukseen myönnettävän tuen, josta ei ryhmäpoikkeusasetuksen mukaan tarvitse tehdä ilmoitusta, intensiteetti on 50 %. Jos hankkeeseen osallistuu tutkimus- ja tiedonlevittämisorganisaatio, tuki-intensiteettiä voidaan kuitenkin korottaa 15 % eli enintään 65 %:iin hankkeen kokonaiskustannuksista.
(
6
)	Ryhmäpoikkeusasetuksen 28 artiklan 2 kohdan b alakohta.
(
7
)	Ryhmäpoikkeusasetuksen 30 artiklan 5 kohta.
(
8
)	Ks. jäljempänä osa IV, A kohdan 3 alakohta.
(
9
)	Tutkimuksen tärkeys tunnustetaan SEUT 179 artiklan 1 kohdassa ja unionin eri ohjelmissa. Tutkimuksella onkin tärkeä sija muun muassa Eurooppa 2020 ‑kasvustrategiassa (Komission tiedonanto: Eurooppa 2020 Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia. Bryssel 3.3.2010, KOM(2010) 2020 lopullinen) ja sitä edistetään vuosien 2020–2024 tutkimus- ja innovaatiostrategiassa https://ec.europa.eu/info/research-and-innovation/strategy/strategy-2020-2024_en). Ks. myös von Wendland, B., ”New Rules for State Aid for Research, Development and Innovation: Not a Revolution but a Silent Reform”, European State Aid Law Quarterly, osa 14(1), 2015, s. 25.
(
10
)	Komission tiedonanto. Puitteet tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävälle valtiontuelle (EUVL 2014, C 198, s. 1) (jäljempänä Puitteet), 49 kohta.
(
11
)	Ibid.
(
12
)	Tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelman ”Horisontti Eurooppa” perustamisesta, sen osallistumista ja tulosten levittämistä koskevien sääntöjen vahvistamisesta sekä asetusten (EU) N:o 1290/2013 ja (EU) N:o 1291/2013 kumoamisesta 28.4.2021 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/695 (EUVL 2021, L 170, s. 1) 2 artiklan 16 kohta.
(
13
)	Tuomio 16.6.1987, komissio v. Italia (118/85, EU:C:1987:283, 7 kohta); tuomio 18.6.1998, komissio v. Italia (C‑35/96, EU:C:1998:303, 36 kohta) ja tuomio 19.2.2002, Wouters ym. (C‑309/99, EU:C:2002:98, 46 kohta).
(
14
)	Tuomio 19.2.2002, Wouters ym. (C‑309/99, EU:C:2002:98, 46 ja 47 kohta) ja tuomio 27.6.2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 41 kohta).
(
15
)	Puitteet (nro 10), 17 kohta.
(
16
)	Tuomio 27.6.2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 44 kohta) Ks. myös komission tiedonanto Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuen käsitteestä (EUVL 2016, C 262, s. 1) (jäljempänä tiedonanto), 10 kohta.
(
17
)	Tuomio 27.9.1988, Humbel ja Edel (263/86, EU:C:1988:451, 17–19 kohta) ja tuomio 7.12.1993, Wirth, (C‑109/92, EU:C:1993:916, 15 ja 16 kohta).
(
18
)	Rahoitus saattaa olla peräisin opiskelijoilta tai heidän vanhemmiltaan mutta myös kolmansilta, sillä koulutustoiminnan taloudellinen luonne ei ole riippuvainen siitä, että maksajina ovat ne, joille koulutus annetaan. Tuomio 27.6.2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 49 kohta).
(
19
)	Tuomio 11.9.2007, komissio v. Saksa (C‑318/05, EU:C:2007:495, 69 kohta) ja tuomio 20.5.2010, Zanotti (C‑56/09, EU:C:2010:288, 32 kohta).
(
20
)	Tuomio 27.6.2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 45–48 kohta).
(
21
)	Tuomio 27.6.2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 48 kohta).
(
22
)	Tuomio 27.6.2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 51 kohta). Ks. myös Buts, C., Nicolaides P. ja Pirlet H., ”Puzzles of the State Aid Rules on RDI”, European State Aid Law Quarterly, osa 18(4), 2019, s. 489, sivulla 494.
(
23
)	Tuomio 1.7.2008, MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, 25 kohta).
(
24
)	Puitteet (nro 10), 18 kohta.
(
25
)	Puitteet (nro 10), 20 kohta ja siihen liittyvä alaviite 6.
(
26
)	Puitteet (nro 10), 19 kohdan b alakohta. Ks. myös tiedonanto (nro 17), 32 kohta.
(
27
)	Tuomio 18.10.1990, Dzodzi (yhdistetyt asiat C‑297/88 ja C‑197/89, EU:C:1990:360, 41 kohta) ja tuomio 18.11.2021, Visma Enterprise (C‑306/20, EU:C:2021:935, 45 kohta). Tuomioon Dzodzi perustuvasta oikeuskäytännöstä esitetään selkeä ja yksityiskohtainen katsaus julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotuksessa J & S Service (C‑620/19, EU:C:2020:649, 27–50 kohta).
(
28
)	Tuomio 18.10.1990, Dzodzi (C‑297/88 ja C‑197/89, EU:C:1990:360, 43 kohta). Tilanne koski kolmannen maan kansalaisen, Belgiassa työskentelevän Belgian kansalaisen puolison johdettua oleskeluoikeutta kyseisessä maassa. Omien kansalaistensa käänteisen syrjinnän välttämiseksi Belgia päätti, että työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskeva unionin oikeus on sovellettavissa myös jäsenvaltion täysin sisäisissä tilanteissa.
(
29
)	Tuomio 16.3.2006, Poseidon Chartering (C‑3/04, EU:C:2006:176, 11–19 kohta); tuomio 28.10.2010, Volvo Car Germany (C‑203/09, EU:C:2010:647, 23–28 kohta); tuomio 3.12.2015, Quenon K. (C‑338/14, EU:C:2015:795, 17–19 kohta) ja tuomio 17.5.2017, ERGO Poist’ovňa (C‑48/16, EU:C:2017:377, 29–32 kohta).
(
30
)	Teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehty sopimus, joka on hyväksytty Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22.12.1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY (EYVL 1994, L 336, s. 1) (jäljempänä TRIPS-sopimus).
(
31
)	Tuomio 16.6.1998, Hermès (C‑53/96, EU:C:1998:292, 32 kohta). Asiassa oli kyse TRIPS-sopimuksen mukaisesta väliaikaisesta toimenpiteestä, jota sovellettiin Benelux-tavaramerkkiin. Vaikka tällaisia tavaramerkkejä ei ollut säännelty unionin oikeudessa, samainen TRIPS-sopimuksen määräys oli mahdollisesti sovellettavissa unionin tavaramerkkeihin.
(
32
)	Ks. esim. tuomio 26.11.2015, Maxima Latvija (C‑345/14, EU:C:2015:784, 12–14 kohta); tuomio 21.7.2016, VM Remonts ym. (C‑542/14, EU:C:2016:578, 16–19 kohta) ja tuomio 18.11.2021, Visma Enterprise (C‑306/20, EU:C:2021:935, 41–49 kohta).
(
33
)	Ks. esim. tuomio 10.12.2020, J & S Service (C‑620/19, EU:C:2020:1011, 44–49 kohta).
(
34
)	Julkisasiamies Bobek on ehdottanut kolmea edellytystä ratkaistaessa, voidaanko tuomioon Dzodzi perustuvaa oikeuskäytäntöä soveltaa toimivaltaisuuden perustana asioissa, jotka jäävät unionin oikeuden soveltamisalan ulkopuolelle: Ensinnäkin kansallisessa oikeudessa on oltava suora ja ehdoton viittaus unionin oikeussääntöihin, joiden tulkintaa on pyydetty. Toiseksi unionin oikeussääntöjä, joiden soveltamisalaa on laajennettu kansallisella oikeudella, on sovellettava toiminnallisesti ja oikeudellisesti samankaltaisessa asiayhteydessä, jossa on edelleen intressi käsitteellisen yhdenmukaisuuden säilyttämiseen ja jossa unionin oikeussääntöjen tulkinnalla voidaan antaa kansalliselle tuomioistuimelle käytännön apua. Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen on selitettävä selvästi, miten juuri mainitut edellytykset täyttyvät käsiteltävässä asiassa, ja mainittava merkitykselliset kansallisen oikeuden säännökset. Ks. julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotus J & S Service (C‑620/19, EU:C:2020:649, 43–45 kohta, 54–61 kohta 71–73 kohta).
(
35
)	Ks. tästä tuomio 15.11.2016, Ullens de Schooten (C‑268/15, EU:C:2016:874, 55 kohta). On esitetty, että kansalliselta tuomioistuimelta olisi edellytettävä tällaista selitystä ja että tämä selitys olisi menettelyllinen edellytys unionin tuomioistuimen toimivaltaisuudelle tuomioon Dzodzi perustuvassa oikeuskäytännössä tarkoitetuissa tilanteissa. Ks. esim. julkisasiamies Wahlin ratkaisuehdotus Venturini ym. (C‑159/12–C‑161/12, EU:C:2013:529, 54–62 kohta) ja julkisasiamies Bobekin ratkaisuehdotus J & S Service (C‑620/19, EU:C:2020:649, 57 kohta).
(
36
)	2 artiklan 84 kohdassa määritellään ’perustutkimus’, 2 artiklan 85 kohdassa määritellään ’teollinen tutkimus’ ja 2 artiklan 87 kohdassa määritellään ’toteutettavuustutkimus’.
(
37
)	Puitteiden (nro 10) mukaan on myös mahdollista, että tutkimusorganisaatio harjoittaa taloudellista ja muuta kuin taloudellista toimintaa samanaikaisesti. Ks. esimerkiksi Puitteiden 20 kohta.
(
38
)	Kursivointi tässä.
(
39
)	Ks. myös Kleiner, T., ”The new Framework for Research, Development and Innovation, 2007–2013”, European State Aid Law Quarterly, osa 6(2), 2007, s. 231, 238 ja 239.