62012CC0151
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
30 päivänä toukokuuta 2013 (
1
)
Asia C‑151/12
Euroopan komissio
vastaan
Espanjan kuningaskunta
”Direktiivi 2000/60/EY — Unionin vesipolitiikka — Pintavesien ekologisen tilan luokitteleminen ja esittäminen — Itsehallintoalueiden sisäiset vesistöalueet — Espanjan keskusvaltion lainsäädäntövaltuudet — Katalonian säännökset”
I Johdanto
1.
Komissio vaatii unionin tuomioistuinta toteamaan, ettei Espanjan kuningaskunta ole noudattanut vesipolitiikan puitedirektiivin (
2
) 4 artiklan 8 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan, 10 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä liitteessä V olevien 1.3 ja 1.4 kohdan mukaisia velvoitteitaan alueiden sisäisten vesistöalueidensa osalta.
2.
Vesistöalue on vesipolitiikan puitedirektiivin 2 artiklan 13 kohdan mukaan alue, josta kaikki pintavalunta virtaa purojen, jokien ja mahdollisesti järvien kautta mereen yksittäisen jokisuun, joen suualueen tai suistoalueen kautta.
3.
Espanjan alueiden sisäisillä vesistöalueilla kaikki tällaiset vesistöt sijaitsevat yhdellä ainoalla itsehallintoalueella. Vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanoa koskevat lainsäädäntövaltuudet ovat nähtävästi kyseisten alueiden osalta kullakin itsehallintoalueella.
4.
Espanjan keskusvaltiolla on Espanjan perustuslain 149 §:n 1 momentin 22 kohdan nojalla sen sijaan yksinomainen toimivalta vesivaroihin ja vedenkäyttöön liittyvissä lainsäädäntö-, järjestys- ja lupa-asioissa, jos vesistöt sijaitsevat useamman kuin yhden itsehallintoalueen alueella. Tämä koskee erityisesti Espanjan alueiden välisiä vesistöalueita, jotka ulottuvat useamman kuin yhden itsehallintoalueen alueelle.
5.
Komission väitteet koskevat yksinomaan alueiden sisäisiä vesistöalueita. Väitteet jakautuvat kolmeen ryhmään. Ensin on käsiteltävä sitä, että Espanjan mainitsemat säännökset, joilla pannaan täytäntöön vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 8 kohta, 7 artiklan 2 kohta, 10 artiklan 1 ja 2 kohta sekä liitteessä V oleva 1.3 kohta alueiden sisäisten vesistöalueiden osalta Kataloniaa lukuun ottamatta, annettiin liian myöhään (ks. tästä jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen II luku). Espanjan mainitsemat säännökset, joilla pannaan täytäntöön liitteessä V oleva 1.4 kohta kyseisten vesistöalueiden osalta, annettiin sen sijaan ajoissa, mutta on epäselvää, taataanko niillä tosiasiallisesti tehokas täytäntöönpano (ks. tästä jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen III luku). Lopuksi on tutkittava kyseisten säännösten täytäntöönpanoa Kataloniassa yksinomaan kyseisen itsehallintoalueen sisällä sijaitsevien vesistöalueiden osalta (ks. tästä jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen IV luku).
II Vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 8 kohta, 7 artiklan 2 kohta, 10 artiklan 1 ja 2 kohta sekä liitteessä V oleva 1.3 kohta
6.
Direktiivin 2000/60 24 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan jäsenvaltioiden oli saatettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 22.12.2003. (
3
) Tämä koskee myös vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 8 kohtaa, 7 artiklan 2 kohtaa, 10 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä liitteessä V olevaa 1.3 kohtaa.
7.
Vesipolitiikan puitedirektiivin 10 artiklassa säädetään erityisestä 12 vuoden määräajasta tiettyjen päästöjen hallintatoimien vahvistamiselle ja/tai toteuttamiselle. Kuten komissio toteaa ja mitä ei ole kiistetty, tämä ei kuitenkaan ole kyseisen säännöksen täytäntöönpanolle asetettu määräaika vaan määräaika, jonka kuluessa kyseisessä säännöksessä säädetyt tietyt hallintatoimet on toteutettava. Direktiivin 10 artiklan keskeinen säännös on nimittäin velvoite toteuttaa päästöjen hallinta. Päästöjen hallinnalla, joka ainoastaan vahvistetaan mutta jota ei toteuteta, ei ole käytännön vaikutusta, ja se tuskin soveltuisi yhteen sen kanssa, että unionin tavoitteena on SEUT 191 artiklan ja perusoikeuskirjan 37 artiklan mukaan taata ympäristönsuojelun korkea taso. Kyseinen päästöjen hallinta on siis toteutettava 12 vuoden kuluessa.
8.
Viittausta mahdollisesti tarpeelliseen päästöjen hallinnan vahvistamiseen ei sen sijaan voida ymmärtää siten, että myös 10 artiklassa edellytettyjä toimia koskevan sääntelyjärjestelmän luomiseen sovelletaan 12 vuoden määräaikaa. Kyseiset sääntelyjärjestelmän säädökset on sen sijaan annettava 24 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn yleisen määräajan kuluessa.
9.
Toinen ajankohta on kuitenkin prosessuaalisesti ratkaiseva. Arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on nimittäin otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä. Unionin tuomioistuin ei voi ottaa huomioon sen jälkeen tapahtuneita muutoksia. (
4
) Komissio asetti 22.3.2010 antamassaan perustellussa lausunnossa Espanjalle viimeiseksi mainittujen säännösten täytäntöönpanon määräajaksi 22.5.2010.
10.
Katalonian ulkopuolella sijaitsevia alueiden sisäisiä vesistöalueita koskevan täytäntöönpanon osalta Espanja vetoaa kuitenkin kansalliseen säädökseen, joka tuli voimaan vasta kyseisen määräajan päätyttyä, nimittäin 11.5.2011 annettuun asetukseen ARM/1195/2011. (
5
) Koska kyseistä asetusta ei voida ottaa huomioon käsiteltävässä asiassa, kanne on tältä osin perusteltu.
III Vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V oleva 1.4 kohta
11.
Vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V olevan 1.4 kohdan täytäntöönpanon osalta Espanja mainitsee sen sijaan säännöksen, joka tuli voimaan jo ennen mainitun määräajan päättymistä, nimittäin 10.9.2008 annetun koko valtion alueella sovellettavan asetuksen ARM/2656/2008 (
6
) 5.1 kohdan.
12.
Komissio vetosi 25.4.2013 pidetyssä istunnossa kyseisen kanneperusteen yhteydessä ainoastaan vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V olevan 1.4.1 kohdan i–iii alakohtaan. Kyseisissä säännöksissä jäsenvaltiot velvoitetaan luomaan tietyt seurantajärjestelmät.
13.
Nämä velvoitteet kuuluvat vesipolitiikan puitedirektiivin kokonaisjärjestelmään, minkä vuoksi liite V mainitaan eri säännöksissä. Liitteessä V olevan 1.4.1 kohdan i–iii alakohdan sitova vaikutus ei ole kuitenkaan riippuvainen muista säännöksistä vaan ilmenee jo liitteen sanamuodosta.
14.
Asetuksen ARM/2656/2008 5.1 kohta koskee samoja asioita. Kyseisen asetuksen säännöksiä sovelletaan sen 1 §:n 2 momentin mukaan kuitenkin ainoastaan alueiden välisiin vesistöalueisiin. Tämä näyttää vastaavan keskusvaltion ja itsehallintoalueiden toimivaltajakoa. Sikäli kuin on havaittavissa, itsehallintoalueet vastaavat alueiden sisäisiä vesistöalueita koskevista säädöksistä.
15.
Komissio katsoo näin ollen, ettei vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V olevan 1.4.1 kohdan i–iii alakohdan täytäntöönpanoa ole varmistettu alueiden sisäisten vesistöalueiden osalta.
16.
Espanja kuitenkin toteaa, että Espanjan valtiosääntöoikeuden mukaan on niin, että kun itsehallintoalueiden antamaa sääntelyä ei ole, jo asetuksen ARM/2656/2008 liitteen 5.1 kohdalla varmistetaan vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V olevan 1.4.1 kohdan i–iii alakohdan täytäntöönpano myös alueiden sisäisten vesistöalueiden osalta. Espanja vetoaa tässä yhteydessä Espanjan perustuslain 149 §:n 3 momenttiin ja erityisesti sen kolmanteen virkkeeseen. Kyseisessä pykälässä säädetään seuraavaa:
”Itsehallintoalueet voivat perustamisasiakirjojensa nojalla vastata tehtäväalueista, joita koskevaa toimivaltaa ei ole nimenomaisesti siirretty valtiolle tässä perustuslaissa. Toimivalta aloilla, joista itsehallintoalueet eivät edellä mainittujen perustamisasiakirjojen nojalla ole vastuussa, on valtiolla, jonka oikeussääntöjä sovelletaan ensisijaisesti ristiriitatapauksessa kaikissa asioissa, jotka eivät kuulu itsehallintoalueiden yksinomaiseen toimivaltaan. Valtion oikeus täydentää joka tapauksessa itsehallintoalueiden oikeutta.”
17.
Unionin tuomioistuin ei voi ratkaista, voidaanko asetuksen ARM/2656/2008 5.1 kohtaa Espanjan perustuslain 149 §:n 3 momentin kolmannen virkkeen nojalla tosiasiallisesti soveltaa mainittuihin alueiden sisäisiin vesistöalueisiin. Tämä on Espanjan lainsäädäntöön liittyvä kysymys, jonka ratkaiseminen on yksinomaan Espanjan tuomioistuinten tehtävä. Käytettävissä olevien tietojen mukaan sitä ei ole vielä ratkaistu.
18.
Tarkasteltavan kanneperusteen ratkaiseminen ei kuitenkaan edellytä edellä mainitun kysymyksen selvittämistä. Komission hyväksi on nimittäin todettava, ettei asetusta ARM/2656/2008 voida sen sanamuodon perusteella soveltaa alueiden sisäisiin vesistöalueisiin. Näin ollen on tutkittava, pystyikö Espanja osoittamaan, että Espanjan perustuslain 149 §:n 3 momentin kolmas virke kumoaa tämän soveltamisalan rajoituksen.
19.
Tältä osin pitää paikkansa, että SEUT 288 artiklan kolmannen kohdan sanamuodon mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, mutta jättää kansallisten viranomaisten valittavaksi muodon ja keinot. Tästä seuraa, että Espanjalla, kuten millä tahansa muulla jäsenvaltiolla, on valta valita muoto ja keinot vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöön panemiseksi. (
7
)
20.
Näin ollen unionin oikeusnormien saattaminen osaksi kansallista oikeusjärjestystä ei välttämättä tarkoita sitä, että niiden säännökset olisi samanmuotoisina ja sanasta sanaan toistettava nimenomaisella erityisellä säännöksellä. Yleinen oikeustila voi olla riittävä, jos se takaa sen, että direktiivi on pantu täytäntöön kokonaisuudessaan riittävän selkeästi ja täsmällisesti. (
8
)
21.
Erityisesti valtiosääntöoikeudellisten tai hallinto-oikeudellisten yleisperiaatteiden olemassaolo voi tehdä tarpeettomaksi täytäntöönpanon toteuttamisen erityisin lainsäädäntötoimin tai asetuksin, kuitenkin sillä edellytyksellä, että näillä periaatteilla taataan se, että kansalliset hallintoviranomaiset soveltavat täysimääräisesti direktiiviä, ja että tilanteessa, jossa direktiivin asianomaisen säännöksen tarkoituksena on luoda oikeuksia yksityisille, näistä periaatteista seuraava oikeudellinen tilanne on riittävän täsmällinen ja selkeä, jotta ne, joiden eduista on kysymys, pystyvät selvittämään kaikki oikeutensa ja velvollisuutensa ja tarvittaessa vetoamaan niihin kansallisissa tuomioistuimissa. (
9
)
22.
Näin ollen on mahdollista, että Espanjan perustuslain 149 §:n 3 momentin kolmannen virkkeen kaltaisella säännöksellä pannaan direktiivit riittävällä tavalla täytäntöön, vaikka ei ole toteutettu toimia, joilla ne on nimenomaisesti tarkoitus panna täytäntöön.
23.
Siitä riippumatta, seuraako vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V olevan 1.4.1 kohdan i–iii alakohdasta – luettuina mahdollisesti yhdessä ympäristötietodirektiivin (
10
) kanssa – yksityisille oikeuksia, tämäntyyppinen täytäntöönpano edellyttää kuitenkin vähintään sen takaamista, että kansalliset hallintoviranomaiset tosiasiallisesti soveltavat direktiiviä täysimääräisesti.
24.
Asetuksen ARM/2656/2008 soveltamisalan nimenomainen rajoittaminen alueiden välisiin vesistöalueisiin on tässä yhteydessä suurin este. Itsehallintoalueiden oikeuden täydentäminen autonomisten alueiden sisäisten vesistöalueiden osalta edellyttäisi kyseisen säädöksen sanamuotoa laajempaa soveltamista.
25.
Pannessaan direktiivin täytäntöön ja soveltaessaan sitä jäsenvaltioiden on kuitenkin noudatettava unionin oikeusperiaatteita, (
11
) erityisesti oikeusvarmuuden periaatetta. Kyseinen periaate rajoittaa unionin oikeuden mukaisen tulkinnan velvollisuutta niin, ettei se voi olla perusteena kansallisen oikeuden contra legem -tulkinnalle. (
12
) Näin ollen on epäselvää, olisiko ylipäätään unionin oikeuden mukaista, että asetusta ARM/2656/2008 sovellettaisiin siten, että sillä pantaisiin vastoin sen sanamuotoa täytäntöön vesipolitiikan puitedirektiivi alueiden sisäisillä vesistöalueilla.
26.
Tämä pätee erityisesti siltä osin kuin contra legem -tulkinnasta voisi aiheutua velvollisuuksia tai haittaa yksityisille, millaista ei ole välittömästi havaittavissa käsiteltävässä asiassa. Täytäntöönpanolla, jonka oikeusvarmuuden periaatteen mukaisuus on epäselvää, tuskin myöskään taataan, että kansalliset hallintoviranomaiset soveltavat direktiiviä täysimääräisesti. Aina on nimittäin vaarana, että toimivaltaiset elimet noudattavat ensisijaisesti säännösten sanamuotoa.
27.
Espanjan mukaan valtiosääntöoikeus ei mahdollista alueiden sisäisten vesistöalueiden osalta selkeämpää täytäntöönpanoa koko valtiossa. Sääntelyllä, jota sovellettaisiin nimenomaisesti – vaikkakin toissijaisesti – kyseisiin alueisiin, puututtaisiin nimittäin itsehallintoalueiden toimivaltaan.
28.
Edellä esitetyssä perustelussa tulee kuitenkin esiin Espanjan perustuslain 149 §:n 3 momentin kolmannen virkkeen mukaisen täytäntöönpanon puutteellisuus: koko valtion alueella sovellettavan lainsäädännön toissijaista soveltamista ei nimenomaan ole tarkoitus taata niin selkeästi kuin direktiivien täytäntöönpano edellyttää, vaan soveltamisen on tapahduttava ainoastaan poikkeuksellisesti, jos vaihtoehtoa ei ole olemassa.
29.
Tätä korostaa Espanjan esittämä järjestelmä, jossa koko valtion alueella sovellettavia säädöksiä sovelletaan toissijaisesti. Mainitun Espanjan perustuslakituomioistuimen oikeuskäytännön mukaan niitä ei nimittäin sovelleta vielä silloin, kun itsehallintoalue ei ole säätänyt valtion tasolla säänneltävästä asiasta, vaan ainoastaan silloin, kun lainsäädännön soveltaja toteaa lainaukon. (
13
)
30.
Jos unionin oikeutta ei ole pantu täytäntöön, voidaan olettaa olevan kyse lainaukosta, mutta tällöin koko valtion alueella sovellettavan oikeuden toissijaista soveltamista ei ole luonteensa puolesta taattu varmemmin kuin direktiivin kyseisen säännöksen välitöntä soveltamista. Unionin tuomioistuin ei kuitenkaan katso välittömän soveltamisen korvaavan täytäntöönpanoa riittävällä tavalla. (
14
)
31.
Myöskään sen perusteella, että kyseessä olevia vesistöalueita koskevissa itsehallintoalueiden hoitosuunnitelmissa viitataan asetukseen ARM/2656/2008, kyseistä asetusta ei voida pitää riittävänä täytäntöönpanona alueiden sisäisten vesistöalueiden osalta. Ei nimittäin ole selvää, ovatko itsehallintoalueet toimineet oikeudellisen velvoitteen perusteella. Asetus voi olla otettu huomioon myös pelkästään tarkoituksenmukaisuussyistä. Tällöin näillä viittauksilla ainoastaan osoitetaan hallintokäytäntö, jota unionin tuomioistuin ei myöskään pidä riittävänä täytäntöönpanona, koska sitä voidaan muuttaa milloin tahansa. (
15
)
32.
Lisäksi komissio korostaa perustellusti, että itsehallintoalueet voisivat erittäin helposti säätää nimenomaisesti keskusvaltion säännösten vastaavasta soveltamisesta kuhunkin vesistöalueeseen ja luoda näin tarvittavan oikeusvarmuuden. Näin ei ole kuitenkaan tehty tässä tapauksessa.
33.
Tämä ei vielä tarkoita, ettei asetuksen ARM/2656/2008 liitteen 5.1 kohdalla, luettuna yhdessä Espanjan perustuslain 149 §:n 3 momentin kolmannen virkkeen kanssa, saada käytännössä aikaan sitä, että Espanjan hallintoviranomaiset soveltavat täysimääräisesti vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V olevan 1.4.1 kohdan i–iii alakohtaa. Ei voida kuitenkaan todeta, että tämä on varmistettu.
34.
Toisin kuin Espanja katsoo, tämä tulos ei tarkoita, ettei SEU 4 artiklan 2 kohdan vastaisesti kunnioiteta Espanjan kansallista identiteettiä, joka on olennainen osa sen poliittisia ja valtiosäännön rakenteita, myös alueellisen ja paikallisen itsehallinnon osalta. On mahdollista, että liittovaltiojärjestelmissä tai hajautetuissa järjestelmissä unionin oikeuden täytäntöönpano varmistetaan koko valtion alueella sovellettavien säännösten toissijaisella soveltamisella. Tällaisen toissijaisen soveltamisen on kuitenkin oltava täysin selvää. Espanjan lainsäädäntö ei täytä näitä edellytyksiä.
35.
Jos se hyväksyttäisiin direktiivin täytäntöönpanoksi, tällöin ei päinvastoin kunnioitettaisi Espanjan valtiosääntöoikeuden varovaista suhtautumista koko valtion alueella sovellettavan oikeuden toissijaiseen soveltamiseen. Tällöin aliarvioitaisiin itsehallintoalueiden toimivaltaan liittyvää lainsäädännöllistä vastuuta.
36.
Edellä esitetyn perusteella voidaan kokoavasti todeta, ettei Espanja ole noudattanut vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä V olevan 1.4.1 kohdan i–iii alakohdan mukaisia velvoitteitaan Katalonian ulkopuolisten alueiden sisäisten vesistöalueiden osalta.
IV Täytäntöönpano Kataloniassa
37.
Seuraavaksi on tarkasteltava täytäntöönpanoa Kataloniassa. Espanja totesi ensimmäisen kerran vastineessaan, että Katalonia on pannut täytäntöön komission mainitsemat vesipolitiikan puitedirektiivin säännökset.
38.
Komissio toteaa perustellusti, ettei Espanja ole noudattanut SEU 4 artiklan 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan tehdä yhteistyötä oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana. Espanjan olisi täytynyt lähtökohtaisesti ilmoittaa komissiolle Katalonian toimenpiteistä jo oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana. (
16
) Tämä unionin oikeuden rikkominen ei kuitenkaan ole tämän oikeudenkäyntimenettelyn kohteena.
39.
Komissio kuitenkin toteaa tämän rikkomisen perusteella, ettei unionin tuomioistuin voi ottaa huomioon Kataloniassa toteutettua täytäntöönpanoa koskevia tietoja. Tässä yhteydessä mainittu ennakkotapaus (
17
) koski kuitenkin tietoja, jotka esitettiin vasta istunnossa ja näin ollen silloin voimassa olleen työjärjestyksen 42 artiklan 1 kohdan (nykyinen 128 artiklan 1 kohta) mukaan myöhässä.
40.
SEU 4 artiklan 3 kohdan rikkominen oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana ei sen sijaan lähtökohtaisesti estä Espanjaa esittämästä uusia todisteita ja oikeudellisia perusteita ensimmäisen kerran vastineessa. Tähän sisältyvät erityisesti täytäntöönpanoa koskevat tiedot, joita ei mainittu vielä oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana. (
18
)
41.
Koska Espanja väittää, että mainituilla Katalonian säännöksillä pannaan täytäntöön vesipolitiikan puitedirektiivin riidanalaiset säännökset, komission tehtävänä on kumota tämä väite. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen osalta komission on nimittäin näytettävä toteen väitteensä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä. Sen on esitettävä unionin tuomioistuimelle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi tarkistaa, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta, eikä komissio voi tällöin nojautua minkäänlaisiin olettamuksiin. (
19
)
42.
Komissio käsittelee Espanjan kyseistä uutta väitettä ainoastaan siltä osin kuin se aivan oikein huomauttaa, että 5.9.2011 päivätty Katalonian jokialueen hoitosuunnitelma (
20
) annettiin liian myöhään, jotta se voitaisiin ottaa huomioon tässä oikeudenkäyntimenettelyssä. Sama pätee Espanjan mainitsemaan 23.11.2010 päivättyyn Katalonian toimenpideohjelmaan. (
21
)
43.
Espanja mainitsee molemmat edellä mainitut toimenpiteet muiden, ajoissa annettujen säännösten ohella vesipolitiikan puitedirektiivin 7 artiklan 2 kohdan sekä 10 artiklan 1 ja 2 kohdan täytäntöönpanotoimina. Näin ollen Espanjan omien lausumien mukaan kyseiset säännökset oli käsiteltävän asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana pantu myös Kataloniassa täytäntöön ainoastaan osittain mutta ei täysimääräisesti.
44.
Tarkasteltaessa vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 8 kohdan ja liitteessä V olevien 1.3 kohdan ja 1.4.1 kohdan i–iii alakohdan täytäntöönpanoa Kataloniassa Espanja mainitsee sen sijaan ainoastaan 10.10.2006 annetun Katalonian asetuksen nro 380/2006 (
22
) sekä 3.6.2008 päivätyn Katalonian ohjelman. (
23
) Molemmat toimet olivat voimassa jo perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä. Näin ollen käsiteltävässä asiassa voidaan tutkia, pannaanko niillä täytäntöön mainitut säännökset.
45.
Espanja on kuvaillut kyseiset toimet lyhyesti mutta ei ole toimittanut niitä unionin tuomioistuimelle. Koska komissio ei kuitenkaan esitä sisältöä koskevia väitteitä eikä myöskään kiistä täytäntöönpanoa sillä perusteella, ettei se ole saanut siitä tietoa, ei voida todeta, etteivät kyseiset säädökset täytä vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 8 kohdassa ja liitteessä V olevissa 1.3 kohdassa ja 1.4.1. kohdan i–iii alakohdassa säädettyjä edellytyksiä.
46.
Näin ollen on todettava, ettei vesipolitiikan puitedirektiivin 7 artiklan 2 kohtaa eikä 10 artiklan 1 ja 2 kohtaa ollut pantu Kataloniassa täysimääräisesti täytäntöön käsiteltävän asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana.
V Oikeudenkäyntikulut
47.
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Espanjan kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Espanjan kuningaskunta on suurimmaksi osaksi hävinnyt asian ja siltä osin kuin se on voittanut asian jättänyt toimittamatta oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana kaikki hyödylliset tiedot, jotka koskevat kansallisia säännöksiä, joilla se katsoi täyttäneensä direktiivistä sille johtuvat eri velvoitteet, (
24
) se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
VI Ratkaisuehdotus
48.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
1)
Espanjan kuningaskunta ei ole Katalonian ulkopuolella sijaitsevien, alueiden sisäisten vesistöalueidensa osalta toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä pannakseen täytäntöön yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin 2000/60/EY 4 artiklan 8 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan, 10 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä liitteessä V olevat 1.3 kohdan ja 1.4.1. kohdan i–iii alakohdan.
2)
Espanjan kuningaskunta ei ole kokonaan Kataloniassa sijaitsevien vesistöalueidensa osalta toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä pannakseen täytäntöön direktiivin 2000/60 7 artiklan 2 kohdan sekä 10 artiklan 1 ja 2 kohdan.
3)
Kanne hylätään muilta osin.
4)
Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (EYVL L 327, s. 1).
(
3
)	Asia C‑43/10, Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias ym., tuomio 11.9.2012, 43–46 kohta.
(
4
)	Asia C-235/04, komissio v. Espanja, tuomio 28.6.2007 (Kok., s. I-5415, 52 kohta); asia C‑150/11, komissio v. Belgia, tuomio 6.9.2012, 43 kohta ja asia C‑286/12, komissio v. Unkari, tuomio 6.11.2012, 41 kohta.
(
5
)	Orden ARM/1195/2011, de 11 de mayo, por la que se modifica la Orden ARM/2656/2008, de 10 de septiembre, por la que se aprueba la instrucción de planificación hidrológica (BOE nro 114, 13.5.2011, s. 48584).
(
6
)	Orden ARM/2656/2008, de 10 de septiembre, por la que se aprueba la instrucción de planificación hidrológica (BOE nro 229, 22.9.2008, s. 38472).
(
7
)	Asia C-418/04, komissio v. Irlanti, tuomio 13.12.2007 (Kok., s. I-10947, 157 kohta) ja asia C-535/07, komissio v. Itävalta, tuomio 14.10.2010 (Kok., s. I-9483, 60 kohta).
(
8
)	Asia 252/85, komissio v. Ranska, tuomio 27.4.1988 (Kok., s. 2243, 5 kohta); asia C-507/04, komissio v. Itävalta, tuomio 12.7.2007 (Kok., s. I-5939, 89 kohta) ja asia C‑311/10, komissio v. Puola, tuomio 27.10.2011 (40 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
(
9
)	Asia 29/84, komissio v. Saksa, tuomio 23.5.1985 (Kok., s. I-1661, Kok. Ep. VIII, s. 231, 23 kohta); asia C-296/01, komissio v. Ranska, tuomio 20.11.2003 (Kok., s. I-13909, 55 kohta) ja asia C-475/08, komissio v. Belgia, tuomio 3.12.2009 (Kok., s. I-11503, 41 kohta).
(
10
)	Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/4/EY (EUVL L 41, s. 26).
(
11
)	Asia C-107/97, Rombi ja Arkopharma, tuomio 18.5.2000 (Kok., s. I-3367, 65 kohta); asia C-540/03, parlamentti v. neuvosto, tuomio 27.6.2006 (Kok., s. I-5769, 105 kohta); asia C-275/06, Promusicae, tuomio 29.1.2008 (Kok., s. I-271, 68 kohta) ja yhdistetyt asiat C‑356/11 ja C‑357/11, O ja S, tuomio 6.12.2012, 80 kohta.
(
12
)	Asia C-212/04, Adeneler ym., tuomio 4.7.2006 (Kok., s. I-6057, 110 kohta); asia C-268/06, Impact, tuomio 15.4.2008 (Kok., s. I-2483, 100 kohta); asia C-12/08, Mono Car Styling, tuomio 16.7.2009 (Kok., s. I-6653, 61 kohta) ja asia C‑282/10, Dominguez, tuomio 24.1.2012, 25 kohta.
(
13
)	Unionin oikeuden säännöksen vastaavasta soveltamisesta ks. asia C-152/09, Grootes, tuomio 11.11.2010 (Kok., s. I-11285, 41 kohta).
(
14
)	Asia 102/79, komissio v. Belgia, tuomio 6.5.1980 (Kok., s. 1473, Kok. Ep. V, s. 187, 12 kohta); asia C-253/95, komissio v. Saksa, tuomio 2.5.1996 (Kok., s. I-2423, 13 kohta) ja em. asia komissio v. Belgia, tuomio 3.12.2009, 44 kohta.
(
15
)	Asia C-80/92, komissio v. Belgia, tuomio 24.3.1994 (Kok., s. I-1019, 20 kohta); edellä alaviitteessä 9 mainittu asia komissio v. Ranska, tuomion 54 kohta ja asia C-490/09, komissio v. Luxemburg, tuomio 27.1.2011 (Kok., s. I-247, 47 kohta).
(
16
)	Asia C-494/01, komissio v. Irlanti, tuomio 26.4.2005 (Kok., s. I-3331, 44 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja asia C-135/05, komissio v. Italia, tuomio 26.4.2007 (Kok., s. I-3475, 27 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
17
)	Asia C-474/99, komissio v. Espanja, tuomio 13.6.2002 (Kok., s. I-5293, 42 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
18
)	Asia C-456/03, komissio v. Italia, tuomio 16.6.2005 (Kok., s. I-5335, 41 kohta) ja asia C-32/05, komissio v. Luxemburg, tuomio 30.11.2006 (Kok., s. I-11323, 52–56 kohta).
(
19
)	Asia 96/81, komissio v. Alankomaat, tuomio 25.5.1982 (Kok., s. 1791, 6 kohta); asia C-342/05, komissio v. Suomi, tuomio 14.6.2007 (Kok., s. I-4713, 23 kohta) ja asia C‑577/10, komissio v. Belgia, tuomio 19.12.2012, 34 kohta.
(
20
)	Real Decreto 1219/2011, de 5 de septiembre, por el que se aprueba el Plan de gestión del distrito de cuenca fluvial de Cataluña (BOE nro 228, 22.9.2011).
(
21
)	Programa de Medidas, aprobado por Acuerdo del Gobierno de la Generalidad de Cataluña de 23 de noviembre de 2010.
(
22
)	Decreto 380/2006, de 10 de octubre, por el que se aprueba el Reglamento de la planificación hidrológica (DOGC nro 4740, 16.10.2006, s. 42776).
(
23
)	Programa de Seguimiento y Control del Distrito de Cuenca Fluvial de Cataluña, aprobado por acuerdo del Gobierno de la Generalidad de Cataluña (GOV/128/2008) de 3 de junio de 2008.
(
24
)	Ks. vastaavasti edellä alaviitteessä 18 mainittu asia komissio v. Luxemburg, tuomion 87 kohta.