62024CJ0562_RES
Asiassa C‑562/24 [Munik] (
i
)
S. H. d.o.o.jaM. A. d.o.o
(ennakkoratkaisupyyntö – Okrožno sodišče v Kopru)
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.1.2026
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroinen tunnustaminen – Puitepäätös 2006/783/YOS – 8 artiklan 2 kohdan d alakohta – Peruste olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön – Asianomaisten osapuolten oikeudet – Vilpittömässä mielessä oleva kolmas osapuoli – Kiinteistöpanttivelkoja – Kiinteistö, josta rikoshyöty koostuu – Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva menettely – Ennen kyseisen päätöksen tekemistä kirjattu tuomioistuimen vahvistama kiinnitys
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen menetetyksi tuomitsemista koskeviin ratkaisuihin – Puitepäätös 2006/783 – Perusteet olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön – Ulottuvuus – Perusoikeudet – Omistusoikeus – Täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisen oikeusviranomaisen kieltäytyminen tunnustamasta tai panemasta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen, joka on annettu toisessa jäsenvaltiossa ja joka koskee kiinteistöä, joka on rikoksesta saatua rikoshyötyä – Hyväksyttävyys – Edellytys – Kyseisen päätöksen täytäntöönpanon estävät kiinteistöpanttivelkojan, joka on vilpittömässä mielessä toimiva kolmas osapuoli, oikeudet – Tuomioistuimen kyseiseen kiinteistöön vahvistama kiinnitys, jonka kyseinen velkoja on kirjannut ennen kuin menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva menettely on pantu vireille – Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin määrittää, voidaanko asianomaista henkilöä pitää vilpittömässä mielessä toimineena kolmantena osapuolena
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artikla, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/42 johdanto-osan 24 ja 33 perustelukappale sekä 2 artiklan 1 ja 2 alakohta ja 6 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2005/212 johdanto-osan kolmas perustelukappale ja neuvoston puitepäätöksen johdanto-osan ensimmäinen ja kahdeksas perustelukappale sekä 1 ja 7 artikla, 8 artiklan 2 kohdan d alakohta ja 9 artiklan 1 kohta)
(ks. 31–51 ja 55 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, joka käsittelee Okrožno sodišče v Koprun (Koperin alueellinen alioikeus, Slovenia) esittämää ennakkoratkaisupyyntöä, esittää täsmennyksiä puitepäätöksen 2006/783 (
1
) 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädettyyn perusteeseen, jonka nojalla täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen oikeusviranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön päätöstä menetetyksi tuomitsemisesta, jos täytäntöönpanojäsenvaltion lainsäädännön mukaiset ”asianosaisten, mukaan lukien vilpittömässä mielessä toimivien kolmansien osapuolten, oikeudet” tekevät kyseisen päätöksen täytäntöön panemisen mahdottomaksi.
S. H., joka on Kroatian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, ja kaksi Italian kansalaista, oli tuomittu Italiassa lainvoimaisella tuomiolla osallistumisesta järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan, törkeästä petoksesta ja rahanpesusta, koska he olivat johtaneet harhaan henkilöitä lupaamalla näille sijoittaa heidän rahansa Forex-alustan kautta, vaikka tekijät tosiasiassa käyttivät rahat henkilökohtaisiin tarkoituksiinsa, kuten useiden Italiassa, Sloveniassa ja Kroatiassa sijaitsevien kiinteistöjen hankintaan.
M. A. d.o.o. rekisteröi lokakuussa 2018 ja helmikuussa 2019 S. H:ta koskevassa pakkotäytäntöönpanomenettelyssä Slovenian tasavallassa kaksi tuomioistuimen vahvistamaa kiinnitystä S. H:n omistamaan kiinteistöön, joka sijaitsee Plavjessa (Slovenia), vakuudeksi kahdelle saatavalle. Italialainen tuomioistuin määräsi maaliskuussa 2019 antamallaan tuomiolla (jäljempänä menetetyksi tuomitsemista koskeva ratkaisu), että kiinteistöt, jotka ovat rikoshyötyä niistä rikoksista, joista S. H. on tuomittu, ja joihin kuuluvat muun muassa Koperissa (Slovenia) sijaitseva kiinteistö ja mainittu Plavjessa sijaitseva kiinteistö, on tuomittava menetetyiksi. Menetetyksi tuomitsemista koskeva ratkaisu toimitettiin Slovenian toimivaltaisille viranomaisille tunnustettavaksi ja täytäntöön pantavaksi. Tällä perusteella Slovenian tasavallan kiinteistörekisteriin kirjattiin kyseisen jäsenvaltion hyväksi päätös omaisuuden jäädyttämisestä, johon liittyi kielto luovuttaa kyseinen omaisuus tai perustaa siihen uusia kiinnityksiä tai rasitteita.
Kyseisten menettelyjen lisäksi kroatialainen tuomioistuin asetti S. H:n konkurssiin joulukuussa 2020. Lisäksi toinen S. H:ta koskeva konkurssimenettely aloitettiin huhtikuussa 2019 M. A:n hakemuksesta Slovenian tasavallassa Koperin alueellisessa alioikeudessa, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. M. A. katsoi, että S. H:n omaisuutena kiinteistörekisteriin kirjattujen kiinteistöjen tuli kuulua konkurssipesään. M. A. ilmoitti tässä yhteydessä etuoikeutensa, kun Slovenian tasavalta ei puolestaan ilmoittanut saatavaansa, joka perustui omaisuuden jäädyttämistä koskevan päätöksen kirjaamiseen kiinteistörekisteriin.
Koperin esitutkintatuomari määräsi marraskuussa 2022 antamallaan päätöksellä, että menetetyksi tuomitsemista koskeva ratkaisu tunnustetaan ja pannaan täytäntöön, ja siten Koperissa ja Plavjessa sijaitsevat kiinteistöt kirjattiin Slovenian tasavallan omaisuudeksi kiinteistörekisteriin. S. H:n ja M. A:n konkurssipesien hoitaja valitti kyseisestä päätöksestä ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen.
Kyseinen tuomioistuin hylkäsi valitukset ja katsoi, ettei menetetyksi tuomitsemista koskevan ratkaisun tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevan päätöksen lainmukaisuuteen vaikuttanut se seikka, että M. A. oli kirjannut S. H:n omistamaan Plavjessa sijaitsevaan kiinteistöön kaksi tuomioistuimen määräämää kiinnitystä ennen kuin kielto luovuttaa omaisuus ja perustaa siihen uusia kiinnityksiä oli kirjattu kiinteistörekisteriin Slovenian tasavallan hyväksi. Tämän ratkaisun jälkeen Ustavno sodišče (perustuslakituomioistuin, Slovenia), joka käsitteli M. A:n tekemää perustuslaillista valitusta, kumosi ratkaisun ja palautti asian ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi, sillä se katsoi, että unionin tuomioistuin ei ollut vielä täsmentänyt, missä olosuhteissa kiinteistöpanttivelkojien voidaan katsoa olevan vilpittömässä mielessä toimivia kolmansia osapuolia.
Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko puitepäätöksen 2006/783 8 artiklan 2 kohdan d alakohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 17 artiklan 1 kohdan valossa, tulkittava siten, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen oikeusviranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tai panemasta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen, joka on annettu toisessa jäsenvaltiossa ja joka koskee kiinteistöä, joka on rikoksesta saatua rikoshyötyä, sellaisena kuin se määritellään kyseisen puitepäätöksen 2 artiklan e alakohdassa, sillä perusteella, että koska kiinteistöpanttivelkoja on kyseisen 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettu vilpittömässä mielessä toimiva kolmas osapuoli, hänen oikeutensa estävät kyseisen päätöksen täytäntöönpanon, jos kyseinen velkoja on kirjannut tuomioistuimen vahvistaman kiinnityksen kyseiseen kiinteistöön täytäntöönpanojäsenvaltiossa ennen kuin kyseisen päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva menettely on pantu vireille kyseisessä jäsenvaltiossa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin toteaa, että tähän kysymykseen vastaamiseksi on määritettävä puitepäätöksen 2006/783 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetun vilpittömässä mielessä toimivan kolmannen osapuolen käsitteen ulottuvuus. Unionin tuomioistuin täsmentää tältä osin kyseisen artiklan sanamuodosta, luettuna yhdessä puitepäätöksen 2006/783 9 artiklan 1 kohdan kanssa, ilmenevän, että ne henkilöt, joiden oikeudet voivat estää menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisen ja täytäntöönpanon ensiksi mainitussa säännöksessä tarkoitetussa merkityksessä, vastaavat niitä henkilöitä, joilla on oltava käytettävissään viimeksi mainitussa säännöksessä tarkoitetut oikeussuojakeinot tällaista päätöstä vastaan. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näihin henkilöihin kuuluvat paitsi rikoksesta tuomitut henkilöt myös kolmannet osapuolet, joiden omaisuuteen menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös vaikuttaa tai joiden omaisuutta se koskee.
Toiseksi unionin tuomioistuin huomauttaa, että puitepäätös 2006/783 liittyy erottamattomasti menetetyksi tuomitsemista koskevia päätöksiä koskeviin yhteisiin vähimmäissääntöihin, joista säädetään muun muassa direktiivissä 2014/42. (
2
) Kyseisen direktiivin säännöksistä nimittäin seuraa, että kolmannelle osapuolelle siirretyn tai tällaisen osapuolen hankkiman rikoshyödyn menetetyksi tuomitseminen voidaan estää vain, jos kyseisen kolmannen osapuolen osoitetaan olleen tietämätön siitä, että epäillyn tai syytetyn näkökulmasta kyseisen siirron tai hankinnan tarkoituksena oli menetetyksi tuomitsemisen välttäminen. Näin ollen kiinteistöpanttivelkojaa voidaan pitää puitepäätöksen 2006/783 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettuna asianosaisena, joka on vilpittömässä mielessä toimiva kolmas osapuoli ja jonka oikeuksiin päätös kiinteistön, joka on rikoshyötyä, menetetyksi tuomitsemisesta voi vaikuttaa, jos kyseinen velkoja on kirjannut tuomioistuimen vahvistaman kiinnityksen kyseiseen kiinteistöön ennen menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tekemistä ja näin ollen ennen kyseisen päätöksen tunnustamista koskevan menettelyn vireillepanoa. Unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että on osoitettava, ettei kyseinen kolmas osapuoli tiennyt eikä voinut tietää, että kyseisen kiinnityksen tarkoituksena oli epäillyn tai syytetyn kannalta se, että menetetyksi tuomitseminen vältetään siirtämällä kyseiseen omaisuuteen kohdistuva esineoikeus mainitulle kolmannelle osapuolelle.
Lopuksi unionin tuomioistuin korostaa, että tämä tulkinta on täysin puitepäätöksen 2006/783 tavoitteiden ja erityisesti vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen mukainen. Tältä osin unionin tuomioistuin muistuttaa, että kyseinen periaate on sovitettava yhteen perusoikeuksien kunnioittamisen kanssa. Tältä osin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen ja perusoikeuskirjan 17 artiklassa turvatun omistusoikeuden kunnioittamisen välisen oikeudenmukaisen tasapainon aikaansaamiseksi puitepäätöksen 2006/783 8 artiklan 2 kohdan d alakohdalla pyritään turvaamaan asianomaisten vilpittömässä mielessä toimivien kolmansien osapuolten oikeudet.
Unionin tuomioistuin toteaa, että puitepäätöksen 2006/783 8 artiklan 2 kohdan d alakohdan, luettuna perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdan valossa, mukaan täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen oikeusviranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tai panemasta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen, joka on annettu toisessa jäsenvaltiossa ja joka koskee kiinteistöä, joka on rikoksesta saatua rikoshyötyä, sellaisena kuin se määritellään kyseisen puitepäätöksen 2 artiklan e alakohdassa, sillä perusteella, että koska kiinteistöpanttivelkoja on kyseisen 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettu vilpittömässä mielessä toimiva kolmas osapuoli, hänen oikeutensa estävät kyseisen päätöksen täytäntöönpanon, jos kyseinen velkoja on kirjannut tuomioistuimen vahvistaman kiinnityksen kyseiseen kiinteistöön täytäntöönpanojäsenvaltiossa ennen kuin kyseisen päätöksen tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva menettely on pantu vireille kyseisessä jäsenvaltiossa, ja tällöin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuuluu määrittää, voidaanko mainitun velkojan katsoa toimineen ”vilpittömässä mielessä” kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla, kun otetaan huomioon kaikki olosuhteet, jotka liittyvät kiinteistöpanttisaatavan perusteena olevan täytäntöönpanoperusteen antamiseen täytäntöönpanojäsenvaltiossa.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
1
)	Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin 6.10.2006 tehty neuvoston puitepäätös 2006/783/YOS (EUVL 2006, L 328, s. 59).
(
2
)	Rikoksentekovälineiden ja rikoshyödyn jäädyttämisestä ja menetetyksi tuomitsemisesta Euroopan unionissa 3.4.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/42/EU (EUVL 2014, L 127, s. 39).