Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
5 päivänä helmikuuta 2026(*)
Muutoksenhaku – Toimielimiä koskeva oikeus – Euroopan parlamentin jäsenet – Erioikeudet ja vapaudet – Päätös parlamentin jäsenten parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohta – Hyvän hallinnon periaate – Parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunta – Esittelijän puolueettomuuden vaatimus
Asiassa C‑572/23 P,
jossa on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 15.9.2023,
Carles Puigdemont i Casamajó, kotipaikka Waterloo (Belgia),
Antoni Comín i Oliveres, kotipaikka Waterloo,
Clara Ponsatí i Obiols, kotipaikka Waterloo,
edustajinaan P. Bekaert ja S. Bekaert, advocaten sekä G. Boye, abogado,
valittajina,
ja jossa muina osapuolina ovat
Euroopan parlamentti, asiamiehinään N. Görlitz, N. Lorenz ja J.-C. Puffer,
vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
Espanjan kuningaskunta, asiamiehenään A. Gavela Llopis,
väliintulijana ensimmäisessä oikeusasteessa,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Lycourgos sekä tuomarit O. Spineanu-Matei (esittelevä tuomari), S. Rodin, N. Piçarra ja N. Fenger,
julkisasiamies: M. Szpunar,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 4.9.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Carles Puigdemont i Casamajó, Antoni Comín i Oliveres ja Clara Ponsatí i Obiols (jäljempänä valittajat) vaativat valituksessaan kumottavaksi 5.7.2023 annetun unionin yleisen tuomioistuimen tuomion Puigdemont i Casamajó ym. v. parlamentti (T‑272/21, EU:T:2023:373; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt heidän kanteensa, jolla vaadittiin kumoamaan heidän koskemattomuutensa pidättämistä koskevista pyynnöistä 9.3.2021 annetut Euroopan parlamentin päätökset P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 ja P9_TA(2021)0061 (jäljempänä riidanalaiset päätökset).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Pöytäkirja (N:o 7)
2        Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan (N:o 7) (jäljempänä pöytäkirja N:o 7) 9 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Euroopan parlamentin istuntojen ajan sen jäsenillä on
a)      oman valtionsa alueella kansanedustajille myönnetty koskemattomuus;
b)      toisen jäsenvaltion alueella vapaudenriistoa koskeva koskemattomuus sekä lainkäytöllinen koskemattomuus.
Koskemattomuus koskee jäseniä myös silloin kun he matkustavat Euroopan parlamentin istuntoihin tai palaavat niistä.
Koskemattomuuteen ei voida vedota silloin, kun jäsen tavataan itse teosta, eikä se estä Euroopan parlamenttia käyttämästä oikeuttaan pidättää koskemattomuuden yhden jäsenen osalta.”
Parlamentin työjärjestys
3        Yhdeksänteen vaalikauteen (2019-2024) sovellettavan Euroopan parlamentin työjärjestyksen, sellaisena kuin se oli ennen sen muuttamista 17.1.2023 tehdyllä parlamentin päätöksellä (jäljempänä parlamentin työjärjestys), 5 artiklassa, jonka otsikko oli ”Erioikeudet ja vapaudet”: määrättiin seuraavaa:
”1.      Jäsenet nauttivat pöytäkirjassa N:o 7 vahvistettuja erioikeuksia ja vapauksia – –
2.      Erioikeuksia ja vapauksia koskevaa toimivaltaa käyttäessään parlamentti pyrkii säilyttämään täysivaltaisuutensa demokraattisena lainsäädäntöelimenä ja varmistamaan jäsentensä riippumattomuuden heidän hoitaessaan tehtäviään. Parlamentaarinen koskemattomuus ei ole jäsenen henkilökohtainen erioikeus vaan tae koko parlamentin ja sen jäsenten riippumattomuudesta.
– –”
4        Työjärjestyksen 6 artiklassa, jonka otsikko on ”Koskemattomuuden pidättäminen”, määrättiin seuraavaa:
”1.      Kaikki koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt arvioidaan pöytäkirjassa N:o 7 olevan 7, 8 ja 9 artiklan ja työjärjestyksen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen periaatteiden mukaisesti.
– –”
5        Työjärjestyksen 9 artiklassa, jonka otsikko on ”Koskemattomuutta koskevat menettelyt”, määrättiin seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen [parlamentin] puhemiehelle osoittamasta, jäsenen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä taikka jäsenen tai entisen jäsenen puhemiehelle osoittamasta, erioikeuksien ja vapauksien puolustamista koskevasta pyynnöstä ilmoitetaan parlamentissa, ja pyyntö lähetetään käsiteltäväksi asiasta vastaavaan valiokuntaan.
– –
13.      Valiokunta vahvistaa periaatteet tämän artiklan soveltamiselle.
– –”
Ilmoitus nro 11/2019
6        Euroopan parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan (jäljempänä JURI) koskemattomuuteen liittyviä tapauksia koskevista periaatteista (jäljempänä ilmoitus nro 11/2019) 19.11.2019 antaman ilmoituksen 6 kohdassa todetaan seuraavaa:
”[JURI] nimeää kutakin koskemattomuuteen liittyvää tapausta varten esittelijän.”
7        Ilmoituksen nro 11/2019 7 kohdassa todetaan seuraavaa:
”Tätä varten kukin poliittinen ryhmä nimittää yhden jäsenistään koskemattomuuteen liittyviä tapauksia käsitteleväksi pysyväksi esittelijäksi, jonka olisi suotavaa olla ryhmän koordinaattori, jotta voidaan varmistaa, että näitä tapauksia käsittelevät kokeneet jäsenet. Poliittisten ryhmien on varmistettava, että ne nimittävät mahdollisimman nuhteettomia pysyviä esittelijöitä.”
8        Ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdan sanamuoto on seuraava:
”Poliittiset ryhmät vuorottelevat koskemattomuuteen liittyvissä tapauksissa yhdenvertaisesti esittelijän tehtävässä. Esittelijä ei kuitenkaan voi olla samasta ryhmästä tai samasta jäsenvaltiosta kuin jäsen, jonka koskemattomuus on käsiteltävänä.”
9        Ilmoituksen nro 11/2019 43 kohdan sanamuoto on seuraava:
Kun kyseessä oleva menettely ei koske jäsenen tehtäviään hoitaessaan ilmaisemia mielipiteitä tai äänestyksiä, koskemattomuus on pidätettävä, paitsi jos ilmenee, että oikeusmenettelyn tarkoituksena voi olla vahingoittaa jäsenen poliittista toimintaa ja siten parlamentin riippumattomuutta (fumus persecutionis ‑olettamus).”
Asian tausta
10      Asian tausta on esitetty valituksenalaisen tuomion 2–19 kohdassa, ja siitä voidaan tehdä tätä oikeudenkäyntimenettelyä varten seuraava yhteenveto.
11      Puigdemont i Casamajó oli Generalitat de Cataluñan (Katalonian aluehallinto, Espanja) puhemies ja Comín i Oliveres sekä Ponsatí i Obiols olivat Gobierno autonómico de Cataluñan (Katalonian itsehallintoalueen hallitus) jäseniä itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen järjestämisestä 6.9.2017 annetun Parlamento de Cataluñan (Katalonian parlamentti) lain 19/2017 (Ley 19/2017 del 2017 del Parlamento de Cataluña, reguladora referéndum de autodeterminación; DOGC nro 7449A, 6.9.2017, s. 1) ja oikeudellisesta siirtymäkaudesta ja tasavallan perustamisesta 8.9.2017 annetun Parlamento de Cataluñan lain 20/2017 (Ley 20/2017 del Parlamento de Cataluña, de transitoriedad jurídica y fundacional de la República; DOGC nro 7451A, 8.9.2017, s. 1) antamisajankohtana sekä ensiksi mainitussa laissa, jonka säännösten soveltaminen oli sillä välin keskeytetty Tribunal Constitucionalin (perustuslakituomioistuin, Espanja) ratkaisulla, säädetyn itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen järjestämisajankohtana 1.10.2017.
12      Kyseisten lakien antamisen ja kansanäänestyksen pitämisen johdosta Ministerio Fiscal (syyttäjäviranomainen, Espanja), Abogado del Estado (julkisen vallan edustaja, Espanja) ja VOX-puolue panivat vireille rikosoikeudellisen menettelyn useita henkilöitä, muun muassa kantajia, vastaan ja väittivät näiden syyllistyneen tekoihin, jotka kuuluvat asianomaisten henkilöiden mukaan muun muassa kapinaan, kansankiihotukseen ja julkisten varojen väärinkäyttöön, jotka ovat rikokseksi luokiteltavia tekoja (jäljempänä kyseessä oleva rikosoikeudellinen menettely).
13      Tribunal Supremo (ylin tuomioistuin, Espanja) antoi 21.3.2018 määräyksen, jossa valittajat todettiin syylliseksi kapinaan ja julkisten varojen väärinkäyttöön liittyviin rikoksiin. Tribunal Supremo totesi 9.7.2018 antamassaan määräyksessä, että valittajat olivat kieltäytyneet saapumasta oikeuteen Espanjasta paettuaan, ja keskeytti kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn siihen saakka, kunnes heidät löydettäisiin.
14      Valittajat asettuivat ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa, jotka järjestettiin Espanjassa 26.5.2019.
15      Tribunal Supremon rikosasioiden jaoston tutkintatuomari antoi 14.10.2019 kansallisen pidätysmääräyksen, eurooppalaisen pidätysmääräyksen ja kansainvälisen pidätysmääräyksen Puigdemont i Casamajósta, jotta hänelle voitaisiin antaa tuomio kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä. Sama tuomari antoi 4.11.2019 samanlaiset pidätysmääräykset Comín i Oliveresista ja Ponsatí i Obiolsista.
16      Parlamentti merkitsi 13.1.2020 pidetyssä täysistunnossa 19.12.2019 annetun tuomion Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115) johdosta tiedoksi sen, että Puigdemont i Casamajó ja Comín i Oliveres olivat tulleet valituiksi vaaleilla parlamentin jäseniksi 2.7.2019 alkaen.
17      Tribunal Supremon presidentti antoi 13.1.2020 parlamentille tiedoksi 10.1.2020 päivätyn pyynnön, joka toimitettiin kyseisen tuomioistuimen rikosasioiden jaoston puheenjohtajan välityksellä, joka perustui kyseisen jaoston tutkintatuomarin samana päivänä antamaan määräykseen ja joka koski Puigdemont i Casamajón ja Comín i Oliveresin koskemattomuuden pidättämistä.
18      Parlamentti merkitsi 10.2.2020 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan Euroopan unionista eroamisen johdosta, joka tapahtui 31.1.2020, tiedoksi sen, että Ponsatí i Obiols oli valittu jäseneksi 1.2.2020 alkaen.
19      Tribunal Supremon presidentti antoi 10.2.2020 parlamentille tiedoksi 4.2.2020 päivätyn pyynnön, joka toimitettiin kyseisen tuomioistuimen rikosasioiden jaoston puheenjohtajan välityksellä, joka perustui kyseisen jaoston tutkintatuomarin samana päivänä antamaan määräykseen ja joka koski Ponsatí i Obiolsin koskemattomuuden pidättämistä.
20      Parlamentin varapuhemies ilmoitti täysistunnolle tämän tuomion 17 ja 19 mainitut koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt ja siirsi ne JURIn käsiteltäväksi.
21      JURI hyväksyi 23.2.2021 mietinnöt A9-0020/2021, A9-0021/2021 ja A9-0022/2021 näistä pyynnöistä.
22      Parlamentti hyväksyi mainitut pyynnöt riidanalaisilla päätöksillä
Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
23      Valittajat nostivat 19.5.2021 unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa he vaativat riidanalaisten päätösten kumoamista.
24      Valittajat esittivät 26.5.2021 unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon jättämällään erillisellä asiakirjalla SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuvan välitoimihakemuksen, joka koski riidanalaisten päätösten täytäntöönpanon lykkäämistä.
25      Unionin yleisen tuomioistuimen varapresidentti määräsi 2.6.2019 antamallaan määräyksellä Puigdemont i Casamajó ym. vastaan parlamentti (T‑272/21 R), että riidanalaisten päätösten täytäntöönpanoa on lykättävä siihen päivään asti, kunnes annetaan määräys, jolla välitoimimenettely saatetaan päätökseen. Unionin yleisen tuomioistuimen varapresidentti hylkäsi edellisessä kohdassa mainitun välitoimihakemuksen ja peruutti 2.6.2021 annetun määräyksen 30.7.2021 antamallaan määräyksellä Puigdemont i Casamajó ym. v. parlamentti (T‑272/21 R, EU:T:2021:497).
26      Unionin tuomioistuimen varapresidentin 24.5.2022 antamalla määräyksellä Puigdemont i Casamajó ym. v. parlamentti ja Espanja (C‑629/21 P(R), EU:C:2022:413) unionin tuomioistuimen varapresidentti kumosi 30.7.2021 annetun määräyksen Puigdemont i Casamajó ym. v. parlamentti (T‑272/21 R, EU:T:2021:497) sekä määräsi, että riidanalaisten päätösten täytäntöönpanoa on lykättävä ja että ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
27      Valittajat vetosivat kanteensa tueksi kahdeksaan kanneperusteeseen.
28      Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisella tuomiolla kanteen kokonaisuudessaan hylättyään ensin
–        ensinnäkin ensimmäisen kanneperusteen, jossa väitettiin, ettei riidanalaisia päätöksiä ollut perusteltu riittävästi
–        Toiseksi toisen kanneperusteen, joka perustui väitteeseen, jonka mukaan kansallinen viranomainen, joka oli esittänyt valittajien koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt ja välittänyt ne parlamentille, ei ollut toimivaltainen
–        kolmanneksi viidennen kanneperusteen, jonka mukaan oikeusvarmuuden ja vilpittömän yhteistyön periaatteita, tehokasta oikeussuojaa koskevaa oikeutta sekä puolustautumisoikeuksia oli loukattu riidanalaisten päätösten epäselvyyden vuoksi
–        neljänneksi kuudennen kanneperusteen siltä osin kuin se koski SEUT 343 artiklan, pöytäkirjan N:o 7
9 artiklan ja työjärjestyksen 5 artiklan 2 kohdan rikkomista sekä valittajien tiettyjen perusoikeuksien loukkaamista
–        viidenneksi kuudennen kanneperusteen siltä osin kuin se koski tosiseikkoja koskevia virheitä ja oikeudellisia virheitä, joita parlamentti oli tehnyt fumus persecutionis ‑tilannetta tutkiessaan, ja seitsemännen kanneperusteen, joka perustui hyvän hallinnon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden loukkaamiseen sekä ilmeisiin virheisiin, joita parlamentti oli tehnyt fumus persecutionista arvioidessaan
–        kuudenneksi kahdeksannen kanneperusteen, joka perustui hyvän hallinnon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden loukkaamiseen siltä osin kuin parlamentti oli kieltäytynyt soveltamasta työjärjestyksen 9 artiklan 7 kohdan määräyksiä.
–        seitsemänneksi neljänteen kanneperusteeseen, joka perustui lähinnä siihen, ettei oikeutta tulla kuulluksi ollut noudatettu, ja
–        kahdeksanneksi kolmanteen kanneperusteeseen, joka perustui puolueettomuuden periaatteen loukkaamiseen.
Valitusasian asianosaisten vaatimukset
29      Valittajat vaativat valituksessaan, että unionin tuomioistuin
–        kumoaa valituksenalaisen tuomion
–        kumoaa riidanalaiset päätökset tai toissijaisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ja
–        velvoittaa parlamentin ja Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut tai toissijaisesti määrää, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
30      Parlamentti ja Espanjan kuningaskunta vaativat, että unionin tuomioistuin
–        hylkää valituksen ja
–        velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valitus
31      Valituksensa tueksi valittajat esittävät kymmenen valitusperustetta:
–        ensimmäinen valitusperuste koskee oikeudellista virhettä, jonka unionin yleinen tuomioistuin väitetysti teki hylätessään ensimmäisen kumoamisperusteen sillä perusteella, että riidanalaisilla päätöksillä ei ollut laiminlyöty SEUT 296 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artiklan 2 kohdassa määrättyä perusteluvelvollisuutta,
–        toinen valitusperuste koskee oikeudellista virhettä, jonka unionin yleinen tuomioistuin teki hylätessään toisen kumoamisperusteen ja katsoessaan, ettei sen eikä parlamentin tehtävänä ollut tarkastella koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön laillisuutta ja erityisesti sen tutkittavaksi ottamista 19.12.2018 annetun tuomion Berlusconi ja Fininvest (C‑219/17, EU:C:2018:1023) mukaisesti,
–        kolmas valitusperuste koskee unionin yleisen tuomioistuimen oikeudellista virhettä, kun se katsoi, ettei heidän oikeuttaan siihen, että parlamentti käsittelee heidän asiansa puolueettomasti ja oikeudenmukaisesti, ollut loukattu,
–        neljäs valitusperuste koskee oikeudellista virhettä, jonka unionin yleinen tuomioistuin väitetysti teki katsoessaan, ettei parlamentti ollut loukannut heidän oikeuttaan tulla kuulluksi, joka on vahvistettu perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdassa,
–        viides valitusperuste koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen hylätessään viidennen kumoamisperusteen, joka koski oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista riidanalaisten päätösten epäselvyyden vuoksi,
–        kuudes valitusperuste koskee unionin yleinen tuomioistuimen oikeudellisia virheitä, kun se hylkäsi kuudennen kumoamisperusteen, joka koski SEUT 343 artiklassa ja pöytäkirjassa N:o 7 olevassa 9 artiklassa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 6 artiklan, 39 artiklan 2 kohdan ja 45 artiklan sekä työjärjestyksen 5 artiklan 2 kohdan kanssa, määrättyjen vapauksien loukkaamista, ja kun se hylkäsi seitsemännen kumoamisperusteen, joka koski hyvän hallinnon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden loukkaamista
–        seitsemäs valitusperuste koskee oikeudellista virhettä, jonka unionin yleinen tuomioistuin teki, kun se otti selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla hylätessään kahdeksannen kumoamisperusteen, joka koski parlamentin aiempia päätöksiä, joista ilmenee, ettei kyseinen toimielin pidätä jäsentensä koskemattomuutta tapauksissa, joissa on olemassa vaara siitä, että heidät otetaan kiinni ilman tuomiota, ja sen arvioidessa työjärjestyksen 9 artiklan 7 kohdan soveltamista,
–        kahdeksas valitusperuste koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi perusoikeuskirjan 47 artiklaa, luettuna Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön valossa, sekä SEUT 296 artiklaa ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 36 ja 53 artiklaa, siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen jättäessään perustelematta valituksenalaisen tuomion riittävästi ja asianmukaisesti,
–        yhdeksäs valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi perusoikeuskirjan 47 artiklaa, tulkittuna ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 ja 13 artiklan valossa, kun tämä tuomioistuin kieltäytyi toteuttamasta niiden pyytämiä prosessinjohtotoimia ja asian selvittämistoimia, ja
–        kymmenes valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei tutkinut viran puolesta, oliko kumoamiskanteesta vielä tarpeen lausua, kun otetaan huomioon muun muassa Tribunal Supremon tutkintatuomarin 12.1.2023 antama määräys, joka perustui oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen.
32      On huomautettava, että kolmas valitusperuste jakautuu neljään osaan.
33      Kolmannen valitusperusteen ensimmäisessä osassa valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki valituksenalaisen tuomion 234–238 kohdassa oikeudellisen virheen katsoessaan, että yhden ainoan esittelijän nimittäminen kolmeen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevaan asiaan ei ollut vastoin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaa ja 39 artiklan 2 kohtaa eikä ilmoituksen nro 11/2019 6 ja 8 kohtaa.
34      Valittajat väittävät kolmannen valitusperusteen toisessa osassa, että unionin yleinen tuomioistuin teki valituksenalaisen tuomion 239–257 kohdassa oikeudellisen virheen ja otti selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla, kun se totesi, että valittajien väite esittelijän puolueellisuudesta oli perusteeton, ja rikkoi perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaa ja 39 artiklan 2 kohtaa sekä loukkasi ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdasta ilmeneviä periaatteita.
35      Kolmannen valitusperusteen kolmannessa osassa valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki valituksenalaisen tuomion 258–262 kohdassa oikeudellisen virheen ja otti selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla todetessaan, että valittajien väite, joka koski JURIn puheenjohtajan puolueellisuutta, oli perusteeton.
36      Kolmannen valitusperusteen neljännessä osassa valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki valituksenalaisen tuomion 219 ja 262 kohdassa oikeudellisen virheen ja päättelyvirheen, loukkasi oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan ja puolustautumisoikeuksia sekä laiminlöi perusteluvelvollisuutensa, kun se tulkitsi virheellisesti kumoamiskanteen kolmannen kanneperusteen neljättä osaa ja hylkäsi sen.
37      Unionin tuomioistuin katsoo, että kolmannen perusteen toinen osa on aiheellista käsitellä.
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
38      Valittajat huomauttavat kolmannen valitusperusteensa johdannossa, että riidanalaisten päätösten ”poliittinen” luonne, kuten unionin yleinen tuomioistuin on niitä luonnehtinut, voidaan ymmärtää vain siten, että se johtuu parlamentin ”poliittisesta luonteesta”, joka ei eroa mitenkään Euroopan unionin neuvoston tai Euroopan komission, jotka ovat poliittisia toimielimiä, poliittisesta luonteesta. Kantajien mukaan parlamentti oli näin ollen täysin velvollinen noudattamaan perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaa ja 39 artiklan 2 kohtaa.
39      Kolmannen valitusperusteen toinen osa jakautuu viiteen väitteeseen.
40      Valittajat väittävät ensimmäisessä väitteessään, että unionin yleinen tuomioistuin teki valituksenalaisen tuomion 244–246 kohdassa oikeudellisen virheen, kun se totesi, että se, että koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen käsittelystä vastaava esittelijän kuuluu samaan poliittiseen ryhmään kuin kansallisen poliittisen puolueen jäsenet, jotka olivat nostaneet syytteen kyseisessä rikosoikeudellisessa menettelyssä ja jotka olivat syytteiden taustalla kyseisessä menettelyssä (jäljempänä kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn taustalla oleva poliittinen puolue), ei ollut ristiriidassa perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan kanssa, kun sitä luetaan yhdessä ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdan kanssa.
41      Tältä osin valittajat muistuttavat, että perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa asetettu puolueettomuusvaatimus kattaa subjektiivisen puolueettomuuden ja objektiivisen puolueettomuuden.
42      He väittävät, että kun otetaan huomioon ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdan sanamuoto ja toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 244 kohdassa, parlamentti itse katsoi, että pelkkä kuuluminen poliittiseen ryhmään kyseisessä toimielimessä vaikuttaa esittelijän puolueettomuuden arviointiin. Kyseisestä 8 kohdasta nimittäin ilmenee selvästi, että parlamentti katsoo, että esittelijän kuuluminen samaan poliittiseen ryhmään, johon parlamentin jäsen, jota koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö koskee, kuuluu, herättää objektiivisesti perusteltuja epäilyjä kyseisen esittelijän puolueettomuudesta. Valittajien mukaan sama pätee, toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 245 ja 246 kohdassa, silloin, kun esittelijä kuuluu samaan poliittiseen ryhmään, johon kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn taustalla olevan poliittisen puolueen jäsenet kuuluvat.
43      Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin teki valittajien mukaan valituksenalaisen tuomion 246 kohdassa oikeudellisen virheen ja tulkitsi virheellisesti valittajien huomautuksia, kun se katsoi, että valittajat olivat väittäneet, että ainoa syy evätä sellaisen poliittisen ryhmän jäseneltä mahdollisuus olla esittelijänä, johon kyseisen puolueen jäsenet kuuluvat, on hänen poliittiset näkemyksensä. Valittajat katsovat, että eri poliittisten ryhmien jäsenillä voi olla tällaisia samankaltaisia näkemyksiä. Näin ollen väitettä, jonka mukaan esittelijä ei voi kuulua samaan poliittiseen ryhmään kuin kyseisen puolueen jäsenet, ei voida rinnastaa sen väitteen kanssa, jonka mukaan henkilö ei voi olla esittelijä pelkästään sen vuoksi, että hänen poliittiset näkemyksensä ovat samansuuntaiset kuin kyseisellä ryhmällä on.
44      Toisessa väitteessään valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin kieltäytyi valituksenalaisen tuomion 247–251 kohdassa toteamasta, että se, että esittelijä järjesti 6.3.2019 parlamentin tiloissa tapahtuman (jäljempänä 6.3.2019 järjestetty tapahtuma), jonka aikana joku huusi iskulauseen ”Puigdemont vankilaan!”, osoitti sen puolueellisuuden tai ainakin herätti perusteltuja epäilyjä hänen puolueettomuudestaan. Valittajien mukaan on tältä osin merkityksetöntä, että kyseinen esittelijä ei ilmaissut tukeaan suullisesti, kuten unionin yleinen tuomioistuin korostaa valituksenalaisen tuomion 250 kohdassa, vaan aplodeeraamalla tämän puheen jälkeen.
45      He väittävät ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin otti valituksenalaisen tuomion 249 ja 250 kohdassa selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla ja teki näin ollen oikeudellisen virheen, kun se ei ole ottanut huomioon sitä, että esittelijä paitsi järjesti tämän tapahtuman, myös oli tapahtumassa läsnä puhujien pöydässä ja tuki nimenomaisesti edellisessä kohdassa mainittua puheenvuoroa, aplodeeraamalla sen jälkeen.
46      Toiseksi valittajat väittävät, että valituksenalaisen tuomion 251 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin otti selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla myös todetessaan, että kyseisen tapahtuman ainoa aihe oli sen otsikko huomioon ottaen ”Katalonian poliittinen tilanne”, vaikka yli puolet puhujan puheesta koski Espanjassa muun muassa valittajia vastaan aloitettuja rikosoikeudellisia menettelyjä.
47      Kolmanneksi valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki kyseisessä 251 kohdassa oikeudellisen virheen, kun se antoi ymmärtää, että esittelijän puolueettomuuden puuttumisella oli merkitystä vain siinä tapauksessa, että parlamentin olisi pitänyt määrittää, oliko teot, joista valittajia arvosteltiin, näytetty toteen.
48      Valittajat väittävät kolmannessa väitteessään, että unionin yleinen tuomioistuin jätti valituksenalaisen tuomion 253 ja 254 kohdassa noudattamatta yhtäältä työjärjestyksensä 85 artiklan 2 kohtaa sekä oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan ja puolustautumisoikeuksia, kun otetaan huomioon perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohta ja 39 artiklan 2 kohta, ja toisaalta laiminlöi perusteluvelvollisuutensa, kun se jätti tutkimatta todisteen, joka muodostui bulgarialaisessa sanomalehdessä julkaistusta esittelijän haastattelusta, sillä perusteella, että valittajat eivät olleet perustelleet tämän haastattelun myöhäistä esittämistä.
49      Neljännessä väitteessään valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että valituksenalaisen tuomion 255 kohdassa mainittujen seikkojen, jotka kyseinen tuomioistuin otti huomioon vääristyneellä tavalla, sekä muiden aiemmin esitettyjen seikkojen perusteella ei voitu osoittaa, ettei esittelijä ollut puolueeton.
50      Viidennessä väitteessään valittajat arvostelevat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se teki valituksenalaisen tuomion 256 kohdassa oikeudellisen virheen todetessaan, etteivät valittajat olleet vedonneet mihinkään esittelijän henkilökohtaiseen intressiin, joka voisi vaikuttaa hänen puolueettomuuteensa. Objektiivisen puolueettomuuden puuttuminen riittää joka tapauksessa sen toteamiseen, että käsiteltävässä asiassa perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaa ja 39 artiklan 2 kohtaa on rikottu.
51      Valittajat korostavat vastauskirjelmässään sitä, että heidän väitteensä esittelijän puolueellisuudesta eivät perustuneet pelkkään heihin kohdistuneeseen poliittiseen vastustukseen vaan hyvin erityiseen tilanteeseen, joka johtuu siitä, että kyseessä olevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä oli suoraan osallisena poliittinen puolue, johon kuuluvat parlamentin jäsenet kuuluivat samaan poliittiseen ryhmään kuin esittelijä.
52      Sen lisäksi, että kyseessä on tilanne, joka on objektiivisesti rinnastettavissa ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdassa tarkoitettuun tilanteeseen, on ilmeistä, että eturistiriita, joka johtuu esittelijän kuulumisesta samaan poliittiseen ryhmään kuin kyseiseen puolueeseen kuuluvat parlamentin jäsenet, on tehnyt tyhjäksi kaiken esittelijältä näennäisen puolueettomuuden.
53      Lisäksi he katsovat, että 6.3.2019 järjestetystä tapahtumasta on todettava, että unionin yleisen tuomioistuimen tosiseikoista tekemällä silotellulla esityksellä, jossa ei edes otettu huomioon tapahtuman todellista aihetta ja luonnetta, oli tarkoitus saada tapahtuma näyttämään neutraalilta.
54      Parlamentti kiistää valittajien kolmannen valitusperusteen toisessa osassa esittämät väitteet.
55      Parlamentti kiistää vastineessaan ensinnäkin valittajien väitteet, joilla kyseenalaistetaan valituksenalaisen tuomion 243–246 kohdassa esitetyt unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset riidanalaisten päätösten poliittisesta luonteesta.
56      Se katsoo yhtäältä, että valittajien väitteet, jotka koskevat valituksenalaisen tuomion 244 kohtaa, ovat perusteettomia. Ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdassa tarkoitettua tilannetta ei nimittäin voida verrata tilanteeseen, jossa esittelijä kuuluu ryhmään, joka on koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön kohteena olevan parlamentin jäsenen poliittinen vastustaja. Parlamentti väittää, että – kuten unionin yleinen tuomioistuin muistutti valituksenalaisen tuomion 225 ja 226 kohdassa – koskemattomuuden pidättämistä koskeviin pyyntöihin liittyvät päätökset ovat luonteeltaan poliittisia ja että parlamentin jäsenet, jotka ovat JURIn jäseniä, eivät määritelmän mukaisesti ole poliittisesti puolueettomia. Siinä tapauksessa, että esittelijöiksi voitaisiin nimittää vain poliittisesti puolueettomia valiokunnan jäseniä, kyseisestä valiokunnasta tulisi tehoton. Koska valittajat kiinnittivät yleisön huomion asiaansa, voitaisiin katsoa, että kaikki kyseisen valiokunnan jäsenet ovat ottaneet heihin ja heidän asiaansa poliittisesti kantaa joko myönteisesti tai kielteisesti.
57      Toisaalta parlamentti katsoo, että valittajien valituksenalaisen tuomion 246 kohtaa koskevat epätäsmälliset väitteet, joissa he väittävät, että heidän väitteensä perustui poliittisten kantojen lisäksi myös poliittisen ryhmän jäsenten yhteisiin taloudellisiin, rahoituksellisiin ja strategisiin intresseihin, on hylättävä. Tämä väite on joka tapauksessa perusteeton, sillä valittajat ovat ensimmäisessä oikeusasteessa ainoastaan maininneet, että esittelijä kuului poliittiseen ryhmään, johon VOX-puolueen jäsenet kuuluvat.
58      Toiseksi parlamentti kiistää väitteet, joilla kyseenalaistetaan unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 247–251 kohdassa esittämät toteamukset, jotka koskevat 6.3.2019 järjestettyä tapahtumaa.
59      Hän korostaa aluksi, että tämä tapahtuma järjestettiin toisen vaalikauden aikana ennen kuin esittelijä saattoi tietää, että hänet valitaan parlamentin jäseneksi vuoden 2019 vaaleissa, ja joka tapauksessa hyvissä ajoin ennen kuin hänet nimitettiin esittelijäksi kyseessä olevia koskemattomuuden pidättämistä koskevia pyyntöjä varten.
60      Se väittää ensinnäkin, että valittajien perustelut, jotka koskevat valituksenalaisen tuomion 249 ja 250 kohtaa ja joissa he väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin otti selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla, on jätettävä tutkimatta, koska valittajat vaativat lähinnä tosiseikkojen uudelleenarviointia. Tämä väite on joka tapauksessa perusteeton, sillä – kuten unionin yleinen tuomioistuin totesi – VOX-puolueen pääsihteeri päätti puheensa sanoihin ”Eläköön Espanja, eläköön Eurooppa ja Puigdemont vankilaan”, eikä mikään 6.3.2019 pidetyn tapahtuman tallenteessa osoita, että esittelijä olisi erityisesti hyväksynyt näitä kyseisen puheen loppusanoja. Tämä tallenne osoittaa pikemminkin tavanomaisen puhujalle puheen jälkeen osoitetun kohteliaisuuden.
61      Toiseksi se väittää, että valituksenalaisen tuomion 250 kohtaan sisältyvä unionin yleisen tuomioistuimen toteamus, jonka mukaan esittelijä ei ollut käyttänyt puheenvuoroa kyseisessä tapahtumassa, ei ole merkityksetön.
62      Kolmanneksi valittajien väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin otti valituksenalaisen tuomion 251 kohdassa selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla todetessaan, että 6.3.2019 järjestetyn tapahtuman aihe oli yksinkertaisesti ”Katalonian poliittinen tilanne”, perustuu kyseisen tuomion virheelliseen tulkintaan, sillä unionin yleinen tuomioistuin ei mitenkään sulkenut pois sitä, että tämä aihe kattoi myös kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin ei vääristänyt kyseisen tapahtuman tallennetta esittäessään sen aiheen lyhyesti. Tämä väite on joka tapauksessa jätettävä tutkimatta, koska valittajat pyrkivät sillä siihen, että tosiseikat arvioidaan uudelleen.
63      Neljänneksi se väittää, että valittajien väitteet, joilla kyseenalaistetaan valituksenalaisen tuomion 251 kohdan kolmas ja neljäs virke, ovat tehottomia, koska niissä esitetyt toteamukset on esitetty toissijaisina toteamuksina. Sen mukaan kyseiset väitteet ovat joka tapauksessa hylättävä. Ensinnäkin valittajien väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin jätti huomiotta fumus persecutionisin arvioinnin kannalta merkitykselliset kriteerit, perustuu valituksenalaisen tuomion virheelliseen tulkintaan. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään tehnyt oikeudellista virhettä korostaessaan lähinnä kyseisissä kolmannessa ja neljännessä virkkeessä, että 6.3.2019 järjestetyssä tapahtumassa käsitellyt kysymykset eivät koskeneet kysymyksiä, jotka parlamentin oli ratkaistava koskemattomuuden pidättämistä koskevassa menettelyssä. Parlamentti väittää lopuksi, että siltä osin kuin valittajat väittävät esittelijän hyväksyneen aplodeillaan viestin siitä, että riidanalaiset päätökset, eurooppalaiset pidätysmääräykset ja Schengenin tietojärjestelmään tehdyt ilmoitukset yhdessä tarkasteltuina aiheuttivat heille suuren vaaran tulla otetuiksi kiinni, tätä väitettä ei voida ottaa tutkittavaksi, koska valittajat vaativat unionin tuomioistuinta lähinnä tekemään tosiseikkoja koskevan toteamuksen. Tämä väite on joka tapauksessa perusteeton, koska esittelijä ei aplodeerannut tälle viestille.
64      Kolmanneksi parlamentti kiistää valittajien väitteet, joilla he kyseenalaistavat unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 252–255 kohdassa esittämät toteamukset muista tapahtumista. Yhtäältä se kiistää valittajien väitteen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi työjärjestyksensä 85 artiklan 2 kohtaa ja laiminlöi sille kuuluvan perusteluvelvollisuuden jättäessään tutkimatta valittajien väitteet, jotka perustuvat bulgarialaisessa sanomalehdessä julkaistuun esittelijän haastatteluun. Toisaalta se kiistää valittajien väitteen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen ja otti selvitysaineiston huomioon vääristyneellä tavalla, kun se totesi, että VOX-puolueen reaktiot riidanalaisten päätösten tekemiseen eivät osoittaneet esittelijän puolueellisuutta.
65      Neljänneksi parlamentti kiistää valittajien väitteet, joilla kyseenalaistetaan unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 256 kohdassa esittämät toteamukset siitä, ettei esittelijään liittynyt eturistiriitaa. Yhtäältä valittajien väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että puolueellisuutta voidaan ilmaista vain lausumilla, perustuu kyseisestä 256 kohdasta tehtyyn virheelliseen tulkintaan. Toisaalta koska valittajien väitettä, joka koskee esittelijän sellaista henkilökohtaista intressiä, joka voisi haitata hänen puolueettomuuttaan, ei ole näytetty toteen, se on jätettävä tutkimatta. Sen mukaan valitusperuste on joka tapauksessa perusteeton.
66      Parlamentti väittää vastauskirjelmässään ensinnäkin, että vaikka valittajat vetoavat VOX-puolueen heitä vastaan Espanjan tuomioistuimissa nostamaan kanteeseen, he eivät millään tavoin osoita, miten poliittista ryhmää, johon esittelijä kuuluu, voitaisiin moittia tämän puolueen toiminnasta. Koska tähän ryhmään kuului valittajien asiaa tukeneita parlamentin jäseniä ja muita, jotka vastustivat sitä, vain se seikka, että esittelijä kuului kyseiseen ryhmään, ei tukenut väitettä, jonka mukaan esittelijä ei ollut puolueeton.
67      Toiseksi parlamentti väittää, ettei unionin yleinen tuomioistuin ottanut vääristyneellä tavalla huomioon 6.3.2019 järjestetyn tapahtuman aihetta. Se korostaa, että vaikka viimeksi mainitusta tehdyn tallenteen nimi, johon valittajat viittasivat ensimmäisessä oikeusasteessa esittämänsä kannekirjelmän liitteissä, oli ”Katalonia on Espanjaa”, sen kokouksen aihe, jonka yhteydessä VOX-puolueen pääsihteeri puhui, oli ”kansallisvaltioiden rooli Euroopan unionissa ja kansalaisvapauksien puolustaminen”. Parlamentti täsmentää, että eurooppalaiset pidätysmääräykset, joihin kyseisen puolueen pääsihteeri viittasi puheenvuorossaan, eivät olleet niitä, jotka oli annettu sen jälkeen, kun valittajat oli valittu Euroopan parlamentin jäseniksi.
68      Espanjan kuningaskunta kiistää valittajien kolmannen valitusperusteen toisessa osassa esittämät väitteet.
69      Espanjan kuningaskunta korostaa alustavana huomautuksena, että koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön käsittelyä koskevassa menettelyssä parlamentin on noudatettava perusoikeuskirjan 39 artiklaa ja 41 artiklan 1 kohtaa, kuten oli asian laita riidanalaisia päätöksiä tehtäessä.
70      Espanjan kuningaskunta väittää ensinnäkin, että valittajien väitteillä, jotka koskevat väitettyä oikeudellista virhettä ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdan, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 41 artiklan kanssa, tulkinnassa, ei voida kyseenalaistaa valituksenalaisen tuomion 245 ja 246 kohdassa esitettyjä perusteluja, jotka muodostuvat kyseisen tuomion 242–244 kohtaan, joita ei ole riitautettu, perustuvasta päätelmästä. Kyseisessä 242–244 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin selitti sen mukaan, että pelkkä poliittiseen ryhmään kuuluminen ei vaikuta jäsenenä olevan yksilön puolueettomuuteen.
71      Toiseksi Espanjan kuningaskunta toteaa, että vaikka valittajat vetoavat siihen, että unionin yleinen tuomioistuin otti tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla valituksenalaisen tuomion 249–251 kohdassa, niiden väitteillä ei voida osoittaa, että unionin yleinen tuomioistuin teki ilmeisen virheen näitä tosiseikkoja arvioidessaan.
72      Kolmanneksi valittajien väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen valituksenalaisen tuomion 251 kohdan lopussa, koskee ylimääräistä perustelua.
73      Neljänneksi valittajien väitteet, joilla he arvostelevat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei valittajien vastauskirjelmässä esitettyä asiakirjaa voitu ottaa tutkittavaksi, eivät ole riittävän täsmällisiä, ja ne on hylättävä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Alustavat huomautukset
74      Kuten SEUT 343 artiklan ensimmäisestä virkkeestä seuraa, unionilla on jäsenvaltioiden alueella pöytäkirjassa N:o 7 määrätyin edellytyksin ne erioikeudet ja vapaudet, jotka ovat tarpeen unionin tehtävien toteuttamiseksi.
75      Tällä pöytäkirjalla on tarkoitus varmistaa unionin toimielimille kattava ja tehokas suoja seikoilta, jotka haittaavat tai voivat loukata niiden moitteetonta toimintaa tai riippumattomuutta (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 82 kohta).
76      Parlamentin tapauksessa tämä tavoite edellyttää paitsi sitä, että SEU 2 artiklassa mainitun ja SEU 14 artiklan 3 kohdassa täytäntöönpannun edustuksellisen demokratian periaatteen mukaisesti tämän toimielimen kokoonpano heijastaa luotettavasti ja kattavasti unionin kansalaisten yleisissä välittömissä vaaleissa vapaasti tekemiä valintoja niiden henkilöiden osalta, joiden välityksellä he haluavat olla edustettuina tietyn vaalikauden ajan, myös sitä, että parlamentti saa vallanjaon periaatteen mukaisesti toimintaansa harjoittaessaan suojaa seikoilta, jotka haittaavat tai voivat loukata sen moitteetonta toimintaa. Näillä kahdella perusteella koskemattomuuksien, joista Euroopan parlamentin jäsenten hyväksi on määrätty, tavoitteena on varmistaa kyseisen toimielimen riippumattomuus (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 63, 83 ja 84 kohta).
77      Tämä parlamentin jäsenten koskemattomuuden tavoite mainitaan myös työjärjestyksen 5 artiklassa. Kyseisen artiklan 1 kohdassa täsmennetään ensin, että jäsenet nauttivat pöytäkirjassa N:o 7 vahvistettuja erioikeuksia ja vapauksia, ja tämän jälkeen sen 2 kohdassa määrätään, että erioikeuksia ja vapauksia koskevaa toimivaltaa käyttäessään parlamentti pyrkii säilyttämään täysivaltaisuutensa demokraattisena lainsäädäntöelimenä ja varmistamaan jäsentensä riippumattomuuden heidän hoitaessaan tehtäviään ja että parlamentaarinen koskemattomuus ei ole jäsenen henkilökohtainen erioikeus vaan tae koko parlamentin ja sen jäsenten riippumattomuudesta.
78      Pöytäkirjassa N:o 7 olevan 9 artiklan kolmannen kohdan nojalla parlamentilla on oikeus pidättää jäsenensä koskemattomuus. Koskemattomuuden pidättämistä koskeva menettely käydään siten parlamentissa. Vaikka tämän menettelyn toteuttavat poliittiset päättäjät, se ja päätös, jolla parlamentti päättää pidättää koskemattomuuden, eivät ole luonteeltaan poliittisia, kuten unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 112, 225 ja 242 kohdassa, vaan ne ovat luonteeltaan oikeudellisia.
79      On totta, että koska päätös koskemattomuuden pidättämisestä kuuluu parlamentin toimivaltaan, tällä toimielimellä on laaja harkintavalta määrittää säännöt, joita sovelletaan koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen käsittelyyn. Parlamentin jäsenet, jotka kuuluvat parlamentin sisällä muodostettuihin poliittisiin ryhmiin, hyväksyvät ja soveltavat näin ollen näitä sääntöjä.
80      SEU 2 artiklassa vahvistettujen oikeusvaltioperiaatteen ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen arvojen mukaisesti parlamentin on kuitenkin koskemattomuuden pidättämistä koskevaa pyyntöä käsitellessään noudatettava tähän koskemattomuuteen sovellettavia oikeussääntöjä ja oikeudellisia periaatteita sekä perusoikeuskirjaa, jonka määräykset koskevat parlamenttia yhtenä perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista unionin toimielimistä. Koskemattomuuden pidättämistä koskeva päätös voi estää asianomaista jäsentä hoitamasta edustajantoimeaan, joka on parlamentin jäsenen aseman pääominaisuus ja perustuu valintaan yleisillä, välittömillä, vapailla ja salaisilla vaaleilla (tuomio 19.12.2019, Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 65 kohta). Tästä seuraa, että koskemattomuuden pidättämistä koskevia pyyntöjä, jotka voivat vaikuttaa sekä asianomaisen parlamentin jäsenen edustajantoimeen että – kuten tämän tuomion 76 kohdassa muistutetaan – koko parlamentin moitteettomaan toimintaan, on tutkittava asianomaisen henkilön oikeuksien, edustuksellisen demokratian ja vallanjaon periaatteiden kannalta eikä poliittisten suuntausten mukaan.
81      Valittajien ensimmäistä ja toista väitettä, joilla he arvostelevat unionin yleistä tuomioistuinta lähinnä siitä, että se rikkoi perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaa valituksenalaisen tuomion 244–246 kohdassa ja 247–251 kohdassa, kun se katsoi, että valittajien väite, jonka mukaan JURIssa koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen käsittelystä vastaava esittelijä ei ollut puolueeton, oli perusteeton.
Ensimmäinen väite
82      Unionin yleinen tuomioistuin katsoo valituksenalaisen tuomion 244 kohdassa, että parlamentin valiokunnan suorittaman koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön esitutkintavaiheeseen osallistuvan esittelijän puolueettomuutta ei lähtökohtaisesti voida arvioida hänen poliittisen ideologiansa perusteella eikä vertaamalla hänen poliittista ideologiaansa koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön kohteena olevan jäsenen poliittiseen ideologiaan. Se täsmensi aluksi, että tämän esittelijän kuuluminen kansalliseen poliittiseen puolueeseen tai parlamentissa muodostettuun poliittiseen ryhmään niiden arvoista ja ajatuksista riippumatta ei lähtökohtaisesti vaikuta esittelijän puolueettomuuden arviointiin, vaikka näissä arvoissa ja ajatuksissa voisi ensi näkemältä tulla esiin kyseisen jäsenen tilanteen kannalta epäedullisia mielipidesuuntia. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi oman oikeuskäytäntönsä perusteella, ettei kyseisen esittelijän ja kyseisen jäsenen poliittisen ideologian erilaisuus voinut yksinään asettaa kyseenalaiseksi riidanalaisen päätöksen tekomenettelyn sääntöjenmukaisuutta.
83      Tämän jälkeen unionin yleinen tuomioistuin katsoi kyseisen tuomion 245 kohdassa, että esittelijän kuuluminen Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmään ei vaikuttanut käsiteltävässä asiassa lähtökohtaisesti hänen puolueettomuutensa arviointiin.
84      Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin täsmensi tuomion 246 kohdassa, että tähän poliittiseen ryhmään kuuluvat toki parlamentin jäsenet, jotka kuuluivat VOX-puolueeseen, joka oli valittajiin nähden aivan erityisessä asemassa, koska se oli pannut kyseisen rikosoikeudellisen menettelyn vireille. Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan tämä erityistilanne koski kuitenkin parlamentin jäseniä, jotka kuuluivat VOX-puolueeseen, eikä sitä voida lähtökohtaisesti ulottaa koskemaan kaikkia kyseisen ryhmän jäseniä pelkästään sillä perusteella, että heillä on samaan ryhmään kuulumisen vuoksi poliittisesti samankaltaisia näkemyksiä.
85      Kuten unionin yleinen tuomioistuin korosti valituksenalaisen tuomion 225 ja 226 kohdassa, menettelyn, joka voi johtaa parlamentin jäsenen koskemattomuuden pidättämistä koskevan päätöksen tekemiseen, on oltava yhteensopiva perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa määrätyn hyvää hallintoa koskevan oikeuden kanssa.
86      Perusoikeuskirjan tässä määräyksessä määrätään, että jokaisella on oikeus siihen, että unionin toimielimet, elimet ja laitokset käsittelevät hänen asiansa puolueettomasti, oikeudenmukaisesti ja kohtuullisessa ajassa. Tämä oikeus, joka kuuluu kaikille, kuuluu siten myös kaikille parlamentin jäsenille, joita koskee pyyntö koskemattomuuden pidättämisestä.
87      Puolueettomuuden vaatimuksella on kaksi osaa eli se kattaa yhtäältä subjektiivisen puolueettomuuden, jonka mukaan yhdelläkään kyseessä olevan toimielimen jäsenistä, jonka hoidettavana asia on, ei saa olla ennakolta määritettyä kantaa tai henkilökohtaisia ennakkoluuloja, ja toisaalta objektiivisen puolueettomuuden, jonka mukaan kyseisen toimielimen on annettava riittävät takeet, jotta kaikki perustellut epäilykset mahdollisista ennakkoluuloista voidaan sulkea pois (ks. vastaavasti tuomio 20.12.2017, Espanja v. neuvosto, C‑521/15, EU:C:2017:982, 91 kohta).
88      Parlamentti voi tämän tuomion 79 kohdassa mainittua laajaa harkintavaltaansa käyttäessään hyväksyä sääntöjä, joilla konkretisoidaan perusoikeuskirjan 41 artiklassa edellytetty puolueellisuuden vaaraa vastaan annettava suoja.
89      Se on siten määrännyt työjärjestyksen 6 artiklassa, että kaikki koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt arvioidaan pöytäkirjan N:o 7 ja työjärjestyksen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen periaatteiden mukaisesti.
90      Kyseisen työjärjestyksen 9 artiklan 1 ja 13 kohdassa täsmennetään, että jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen parlamentin puhemiehelle osoittamasta jäsenen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä ilmoitetaan täysistunnossa ja se lähetetään asiasta vastaavaan valiokuntaan, joka vahvistaa 9 artiklan soveltamista koskevat periaatteet.
91      Näin ollen JURI, joka on nimitetty käsittelemään koskemattomuuden pidättämistä koskevia pyyntöjä, antoi ilmoituksen nro 11/2019, jota sovellettiin käsiteltävän asian tosiseikkojen tapahtuma-aikaan ja jossa vahvistetaan näihin pyyntöihin sovellettavat säännöt.
92      Kyseisessä tiedonannossa vahvistettiin yhtäältä säännöt koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön asiasisällön tutkimisesta. Kyseisen tiedonannon 43 kohdassa todettiin siten lähinnä, että kun pyyntö koskee kyseisen pöytäkirjan 9 artiklassa tarkoitettua koskemattomuuden pidättämistä, koskemattomuus on pidätettävä, paitsi jos ilmenee, että oikeusmenettelyn tarkoituksena voi olla vahingoittaa jäsenen poliittista toimintaa ja siten parlamentin riippumattomuutta (fumus persecutionis ‑olettamus).
93      Toisaalta koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen käsittelyä varten on vahvistettu menettelysäännöt.
94      Ensinnäkin ilmoituksen nro 11/2019 6 kohdan mukaan JURI nimittää esittelijän jokaiselle koskemattomuuden pidättämistä koskevalle pyynnölle.
95      Tämän jälkeen kyseisen ilmoituksen 7 kohdassa todetaan muun muassa, että kukin poliittinen ryhmä nimittää tätä varten yhden jäsenistään koskemattomuuteen liittyviä tapauksia käsitteleväksi pysyväksi esittelijäksi, jonka tiedetään olevan mahdollisimman nuhteeton.
96      Lopuksi kyseisen ilmoituksen 8 kohdan mukaan poliittiset ryhmät vuorottelevat koskemattomuuteen liittyvissä tapauksissa yhdenvertaisesti esittelijän tehtävässä, mutta esittelijä ei kuitenkaan voi olla samasta poliittisesta ryhmästä tai samasta jäsenvaltiosta kuin jäsen, jonka koskemattomuus on käsiteltävänä.
97      Ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdasta ilmenee, että parlamentti katsoi, että esittelijä, joka on samasta poliittisesta ryhmästä kuin parlamentin jäsen, jonka koskemattomuus on käsiteltävänä, ei voinut tutkia tämän koskemattomuuden pidättämistä koskevaa pyyntöä. Tämä lähestymistapa perustuu näin ollen näkemykseen, jonka mukaan esittelijä ja kyseinen parlamentin jäsen voivat samaan poliittiseen ryhmään kuulumisensa vuoksi jakaa tiettyjä samansuuntaisia kantoja, muun muassa poliittisia kantoja, joten ei voida sulkea pois perusteltuja epäilyjä siitä, että kyseisellä esittelijällä voi olla mahdollisia positiivisia ennakkoluuloja kyseisen parlamentin jäsenen suhteen tämän tuomion 87 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla. Parlamentti on näin ollen käyttänyt laajaa harkintavaltaansa ja katsonut tarpeelliseksi, jotta esittelijän puolueettomuus voidaan taata, kuten perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa edellytetään, säätää säännös, jossa estetään esittelijän kuuluminen tiettyyn poliittiseen ryhmään.
98      Perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan noudattaminen edellyttää asianomaisen toimielimen käyttöön ottamien takeiden johdonmukaista soveltamista, jotta vältetään perustellut epäilyt puolueellisuudesta ja mahdollistetaan koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen oikeudenmukainen käsittely.
99      Tällaista soveltamista varten ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdassa konkretisoitu puolueettomuuden vaatimus on myös pantava täytäntöön siten, että esittelijä, joka kuuluu toiseen poliittiseen ryhmään kuin parlamentin jäsen, jonka koskemattomuus on kyseessä, vaikuttaa objektiivisesti puolueettomalta.
100    Kun nimittäin otetaan huomioon tämän tuomion 75–77 kohdassa mieleen palautetut parlamentin jäsenten koskemattomuuden tavoitteet, tämä esittelijän puolueettomuutta koskeva vaatimus merkitsee sitä, että kyseinen parlamentin jäsen ei saa antaa aihetta perustelluille epäilyille siitä, että esittelijää, jonka on tutkittava kyseinen pyyntö, eivät ohjaa seikat, jotka estäisivät häntä suorittamasta objektiivisesti tehtäväänsä valmistella tämän tuomion 92 kohdassa tarkoitettua parlamentin päätöstä mahdollisen fumus persecutionis ‑tilanteen olemassaolosta.
101    Vaikka se, että tällainen esittelijä vastustaa parlamentin jäsenen, jonka koskemattomuus on kyseessä, poliittisia ajatuksia, ei voi sellaisenaan merkitä kyseisen esittelijän puolueellisuutta, sama ei päde esittelijän kuulumiseen poliittiseen ryhmään, johon kuuluvat myös sellaisen poliittisen puolueen jäsenet, joka koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön on laittanut vireille ja jolla on erityinen intressi kyseisen menettelyn lopputulokseen.
102    Kuten tämän tuomion 97 kohdassa todetaan, ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdassa ilmaistun säännön mukaan esittelijän kuuluminen tiettyyn poliittiseen ryhmään voi vaikuttaa mahdollisuuteen nimittää hänet esittelijäksi tutkimaan erityisesti koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö. Ei voida katsoa, että tällä säännöllä toteutettu puolueettomuuden vaatimus pätee vain siinä tapauksessa, että esittelijä kuuluu poliittiseen ryhmään, johon tällaisen pyynnön kohteena oleva parlamentin jäsen kuuluu, ja että siitä on suljettu pois tilanteet, joissa kyseinen esittelijä kuuluu toiseen poliittiseen ryhmään.
103    Tästä seuraa, että koska parlamentti on ottanut ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdassa käyttöön säännön, jonka mukaan esittelijän nimittämiseen sovellettavassa vuorottelujärjestelmässä suljetaan pois esittelijät, jotka kuuluvat poliittiseen ryhmään, johon koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön kohteena oleva jäsen kuuluu, tämän toimielimen on perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan noudattamiseksi myös suljettava pois esittelijä, joka kuuluu poliittiseen ryhmään, johon kuuluu myös parlamentin jäseniä, jotka ovat sellaisen puolueen jäseniä, joka on tämän pyynnön perustana olevan rikosoikeudellisen menettelyn taustalla ja jolla on erityinen intressi kyseisen menettelyn lopputulokseen. Tällaista esittelijää voitaisiin nimittäin pitää tämän tuomion 87 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla puolueellisena.
104    Tältä osin parlamentin sellainen väite ei voi menestyä, jonka mukaan sen eri kansallisista poliittisista puolueista, jotka liittyvät yhteen muodostaakseen parlamentissa poliittisen ryhmän, jäsenten väliset yhteydet eivät ole riittävän läheiset, jotta ne voisivat vaarantaa tämän poliittisen ryhmän jäsenen, jota on pyydetty esittelijäksi, jonka tehtävänä on tutkia kyseisen ryhmän toista jäsentä koskeva koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö, objektiivisen puolueettomuuden. Tämä väite on nimittäin ristiriidassa sen kanssa, että parlamentti itse katsoi ilmoituksen nro 11/2019 8 kohdan antaessaan, että esittelijän kuuluminen samaan poliittiseen ryhmään, johon parlamentin jäsen, jonka koskemattomuus on kyseessä, kuuluu, on ristiriidassa tämän esittelijän objektiivisen puolueettomuuden kanssa.
105    Näin ollen silloin, kun esittelijäksi JURIn koskemattomuuden pidättämistä koskevaa pyyntöä tutkimaan nimitetään parlamentin jäsen, joka kuuluu poliittiseen ryhmään, johon kuuluu parlamentin jäseniä poliittisesta puolueesta, joka on kyseistä parlamentin jäsentä vastaan aloitetun rikosoikeudellisen menettelyn taustalla, joka on tämän tuomion 101 ja 103 kohdassa mainitun kaltaisessa tilanteessa, taustalla oleva poliittisen puolueen jäsenet kuuluvat, tällainen esittelijä ei anna riittäviä takeita, joiden perusteella voitaisiin sulkea pois kaikki perustellut epäilyt, joita pyynnön kohteena olevalla parlamentin jäsenellä voi olla häneen mahdollisesti kohdistuvasta ennakkoluulosta, eikä hänen voida näin ollen katsoa olevan puolueeton parlamentin itsensä laajaa harkintavaltaansa käyttäessään asettaman standardin mukaan, sellaisena kuin se on palautettu mieleen tämän tuomion 97 kohdassa. Tällaisen nimityksen on katsottava olevan tehty perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan vastaisesti.
106    Kaiken edellä esitetyn perusteella on katsottava, että valituksenalaisen tuomion 245 ja 246 kohdassa on oikeudellinen virhe siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että sillä, että esittelijä, joka on nimitetty tutkimaan parlamentin jäsenen koskemattomuuden pidättämistä koskevaa pyyntöä, kuuluu samaan poliittiseen ryhmään, johon kyseisen pyynnön perustana olevan rikosoikeudellisen menettelyn taustalla olevan poliittisen puolueen jäsenet kuuluvat, ei ollut vaikutusta kyseisen esittelijän puolueettomuuden arviointiin, ja lähinnä, että esittelijäksi voitiin nimittää kyseisen poliittisen ryhmän jäsen.
107    Kolmannen valitusperusteen toisen osan ensimmäinen väite on siten hyväksyttävä.
Toinen väite
108    Unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 249 kohdassa, että oli kiistatonta, että esittelijä oli järjestänyt parlamentin jäsenen tehtäviensä yhteydessä 6.3.2019 tapahtuman, jossa VOX-puolueen pääsihteeri piti aiheesta ”Katalonia on Espanjaa” puheen, jonka hän päätti sanoihin ”Eläköön Espanja, eläköön Eurooppa ja Puigdemont vankilaan”.
109    Unionin yleinen tuomioistuin huomautti kyseisen tuomion 250 kohdassa, että tämän tapahtuman tallenteesta ilmeni, että esittelijä oli läsnä puhujien pöydässä kahden muun parlamentin jäsenen ja pääsihteerin, joka oli ainoa puheenvuoron käyttänyt pääsihteeri, rinnalla.
110    Kyseisen tuomion 251 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että tällaisen tapahtuman järjestämistä voidaan pitää osoituksena siitä, että esittelijä tukee mainitun VOX-puolueen puolustamia ajatuksille etenkin – kun otetaan huomioon tapahtuman aihe – Katalonian poliittisesta tilanteesta ja siitä, että hän vastustaa valittajien esittämiä poliittisia ajatuksia.
111    Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 251 kohdassa, että vaikka teot, joista valittajia syytetään kyseessä olevassa rikosoikeudellisessa menettelyssä, liittyvät Katalonian poliittiseen tilanteeseen siltä osin kuin ne koskevat edellä 11 kohdassa mainittujen lakien antamista ja samassa kohdassa mainitun itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen pitämistä, se, että parlamentin jäsen, joka on valittajien koskemattomuuden pidättämistä koskevien asioiden tuleva esittelijä, ilmaisee kantansa tästä tilanteesta, ei edellä 244 ja 246 kohdassa esitetyistä syistä riitä osoitukseksi puolueettomuuden periaatteen loukkaamisesta.
112    Unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 249 ja 250 kohdassa toteamat tosiseikat olivat merkityksellisiä arvioitaessa sitä, oliko käsiteltävässä asiassa valittajien koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen tutkimiseen nimitetyn esittelijän toiminta omiaan loukkaamaan puolueettomuuden vaatimusta, koska niiden voitiin katsoa ilmentävän ennalta määritettyä kantaa, toisin kuin parlamentti väittää, vaikka nämä tosiseikat tapahtuivat ennen kuin esittelijä saattoi tietää, että hänet tultaisiin valitsemaan vuoden 2019 vaaleissa, ennen kuin nämä pyynnöt saatettiin parlamentin käsiteltäväksi ja ennen kuin asianomainen parlamentin jäsen nimitettäisiin esittelijäksi poliittisten ryhmien välisen yhdenvertaisen vuorottelun puitteissa käsittelemään kyseiset pyynnöt. Oli nimittäin tärkeää ottaa huomioon mainitut tosiseikat, kun arvioitiin mahdollisuutta nimittää hänet esittelijäksi käsittelemään näitä samoja pyyntöjä.
113    Tältä osin on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin totesi kyseisen tuomion 251 kohdassa, että sillä ei ollut merkitystä, että esittelijä puolsi VOX-puolueen kantaa Katalonian tilanteesta viittaamalla valituksenalaisen tuomion 244 ja 246 kohtaan perustellakseen toteamustaan, jonka mukaan puolueettomuuden periaatetta ei ollut loukattu 6.3.2019 järjestetyn tapahtuman vuoksi. Yhtäältä tätä viimeksi mainittua kohtaa rasittaa oikeudellinen virhe, kuten tämän tuomion 106 kohdassa todetaan. Toisaalta unionin yleisen tuomioistuimen toteamus, jossa viitataan kyseisen tuomion 244 kohtaan ja jonka mukaan sillä ei ole merkitystä, että esittelijä puolsi tätä kantaa, ei vastannut valittajien väitteisiin, joissa ei ollut kyse tulevan esittelijän näkemyksestä Katalonian tilanteesta vaan hänen aktiivisesta tuestaan kyseiselle poliittiselle puolueelle, joka oli kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn taustalla.
114    Kuten unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisessa tuomiossa esiin tuomasta asian taustan aikajärjestyksestä ja erityisesti tämän tuomion 11–13 kohdassa tiivistetysti esitetyistä aikajärjestyksestä ilmenee, kyseinen poliittinen puolue oli jo 6.3.2019 järjestetyn tapahtuman järjestämishetkellä kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn taustalla. Se, että myöhemmin esittelijäksi nimitetty henkilö järjesti tämän tapahtuman, oli siis omiaan olemaan osoitus paitsi tuesta kyseisen puolueen poliittisille ajatuksille Katalonian tilanteesta myös suotuisasta kannasta kantajien rikosoikeudellisen syytteen nostamiselle. Sivuuttaessaan arvioinnissaan tämän seikan unionin yleinen tuomioistuin jätti ottamatta huomioon seikan, joka oli erityisen merkityksellinen arvioitaessa sitä, voitiinko kyseisen tapahtuman järjestäjä myöhemmin nimittää puolueettomuuden vaatimusta loukkaamatta esittelijäksi tutkintamenettelyyn, joka koski tähän rikosoikeudelliseen menettelyyn perustuvien koskemattomuuden pidättämistä koskevia pyyntöjä.
115    Edellä esitetystä seuraa, että valituksenalaisen tuomion 251 kohdassa tehty tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta on virheellinen siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi muun muassa kyseisen tuomion sen 246 kohdan perusteella, joka itsessään on oikeudellisesti virheellinen, ja ottamatta asianmukaisesti huomioon asian taustan aikajärjestystä, että se, että esittelijäksi myöhemmin nimitetty henkilö oli 6.3.2019 järjestetyn tapahtuman järjestäjä, ei tehnyt hänestä kelpaamatonta tulla nimitetyksi esittelijäksi eikä se siis voinut merkitä perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun puolueettomuuden vaatimuksen noudattamatta jättämistä.
116    Näin ollen kolmannen valitusperusteen toisen osan toinen väite on myös hyväksyttävä.
117    Koska tämän tuomion 106 ja 115 kohdassa todetut oikeudelliset virheet ovat omiaan johtamaan valituksenalaisen tuomion kumoamiseen, valitus on hyväksyttävä ilman, että on tarpeen tutkia kolmannen valitusperusteen toisen osan muita väitteitä ja muita valitusperusteita.
Unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettu kanne
118    Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisessa virkkeessä määrätään, että jos unionin tuomioistuin kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen päätöksen, se voi itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen.
119    Unionin tuomioistuin katsoo nyt käsiteltävässä asiassa, että tämä asia on ratkaistava lopullisesti. Asia on ratkaisukelpoinen, koska valittajien unionin yleisessä tuomioistuimessa nostama kumoamiskanne perustuu kanneperusteisiin, jotka on käsitelty kontradiktorisessa menettelyssä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja joiden tarkastelu ei vaadi minkään uuden prosessinjohtotoimen tai asian selvittämistoimen toteuttamista (ks. vastaavasti tuomio 8.9.2020, komissio ja neuvosto v. Carreras Sequeros ym., C‑119/19 P ja C‑126/19 P, EU:C:2020:676, 130 kohta)
120    Kuten tämän tuomion 28 kohdassa on todettu, valittajat esittivät unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamansa kanteen tueksi kahdeksan kanneperustetta.
121    Kolmas kanneperuste, joka jakautuu kolmeen osaan, koskee sitä, että valittajien oikeutta saada asiansa käsitellyksi puolueettomasti ja oikeudenmukaisesti perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä SEUT 296 artiklan toisen kohdan ja perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa, mukaisesti, on loukattu.
122    Kolmannen valitusperusteensa toisessa osassa valittajat väittävät, että kun parlamentti nimitti puolueellisen esittelijän, se rikkoi perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaa ja 39 artiklan 2 kohtaa sekä olennaista menettelymääräystä.
123    Ensimmäisessä väitteessään he väittävät, että kyseisen esittelijän puolueellisuus johtuu siitä, että hän kuuluu poliittiseen ryhmään, johon kuuluivat parlamentin jäsenet, jotka olivat heitä vastustavan ja kyseessä oleva rikosoikeudellisen menettelyn taustalla olevan VOX-puolueen jäseniä.
124    Toisessa väitteessään he väittävät, että tämä puolueellisuus johtuu siitä, että mainittu esittelijä järjesti tämän puolueen kanssa 6.3.2019 tapahtuman, jonka yhteydessä hän osoitti tukensa iskulauseelle ”Puigdemont vankilaan” aplodeeraamalla tälle puheenvuorolle.
125    Parlamentti, jota Espanjan kuningaskunta tukee, kiistää valittajien väitteet. Se väittää yhtäältä, ettei mikään sääntö tai periaate ole esteenä sille, että esittelijä kuuluu poliittiseen ryhmään, johon kuuluu myös sellaisen kansallisen puolueen jäseniä, joiden poliittiset tavoitteet ovat ristiriidassa koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön kohteena olevan parlamentin jäsenen poliittisten tavoitteiden kanssa. Se toteaa, että tällainen jäsenyys on seurausta parlamentin poliittisesta luonteesta ja tällaista pyyntöä koskevista päätöksistä, ja korostaa sen sisällä muodostettavien poliittisten ryhmien heterogeenisuutta. Toisaalta se väittää, että vaikka oletettaisiin, että asianomaisen esittelijän toimintaa koskevat valittajien väitteet voidaan ottaa tutkittaviksi, nämä väitteet eivät joka tapauksessa ole riittäviä saattamaan kyseenalaiseksi kyseisen esittelijän puolueettomuuden.
126    Tältä osin, kuten tämän tuomion 86 ja 87 kohdassa muistutetaan, perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa vahvistettu oikeus hyvään hallintoon edellyttää, että jokaisella on oikeus siihen, että unionin toimielimet, elimet ja laitokset käsittelevät hänen asiansa puolueettomasti, oikeudenmukaisesti ja kohtuullisessa ajassa. Tämä puolueettomuusvaatimus kattaa subjektiivisen puolueettomuuden ja objektiivisen puolueettomuuden.
127    Kuten tämän tuomion 79 kohdassa todetaan, parlamentilla on laaja harkintavalta koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen käsittelyssä, mikä merkitsee toimivaltaa määrittää menettelysäännöt, joita sovelletaan, kun parlamentin on lausuttava tällaisista pyynnöistä.
128    Parlamentti antoi laajaa harkintavaltaansa käyttäessään JURIn työskentelyn puitteissa ilmoituksen nro 11/2019, jossa määritellään periaatteet, joita sovelletaan koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön käsittelyssä kyseisessä valiokunnassa, mukaan lukien kyseisen ilmoituksen 8 kohdassa mainitut periaatteet, jotka koskevat erityisesti tällaista pyyntöä käsittelevän esittelijän nimittämistä poliittisten ryhmien välisen tasapuolisen vuorottelun puitteissa.
129    Käsiteltävässä asiassa on selvää, että esittelijä, jonka tehtävänä oli tutkia valittajien koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt, kuului poliittiseen ryhmään, johon kuului kyseessä olevan rikosoikeudellisen menettelyn taustalla olevan puolueen jäseniä.
130    Tämän tuomion 97–105 ja 114 kohdassa esitetyistä syistä on todettava, että kyseinen esittelijä ei antanut riittäviä takeita, jotta voitiin sulkea pois kaikki perustellut epäilyt, joita valittajilla oli heihin kohdistuvan mahdollisten kielteisten ennakkoluulojen osalta, eikä hänen näin ollen voitu katsoa täyttävän puolueettomuuden vaatimusta. Esittelijän nimittämisen on näin ollen katsottava tapahtuneen perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan vastaisesti.
131    Tästä seuraa, että nimitys merkitsee virhettä, joka rasittaa mietintöjen hyväksymismenettelyä JURIssa. Riidanalaisten päätösten antamista koskevassa menettelyssä itsessään on siis tapahtunut muotovirhe.
132    Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tältä osin on niin, että asianomaiselle vastaisen toimen toteuttamista koskevien menettelysääntöjen noudattamatta jättäminen merkitsee SEUT 263 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua olennaisten menettelymääräysten rikkomista ja että jos unionin tuomioistuimet toteavat, ettei riidanalaista toimea ole toteutettu sääntöjenmukaisesti, niiden on tehtävä johtopäätökset olennaisen menettelymääräyksen rikkomisesta ja näin ollen kumottava tämä toimi (ks. tuomio 13.7.2023, D&A Pharma v. komissio ja EMA, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, 158 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Koska käsiteltävässä asiassa riidanalaiset päätökset on tehty JURIn sellaisten raporttien perusteella, joka olisi pitänyt katsoa pätemättömäksi, riidanalaiset päätökset ovat itsessään pätemättömiä.
133    Kolmannen valitusperusteen toinen osa on näin ollen todettava perustelluksi ja riidanalaiset päätökset on kumottava valittajien unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämien tämänsuuntaisten vaatimusten mukaisesti, eikä kolmannen valitusperusteen muita osia ja muita valitusperusteita ole tarpeen tutkia.
Oikeudenkäyntikulut
134    Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus hyväksytään ja unionin tuomioistuin itse ratkaisee asian lopullisesti, se tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
135    Saman työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
136    Koska parlamentti on hävinnyt asian sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa että muutoksenhakuasteessa, se vastaa valittajien vaatimusten mukaisesti omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan valittajille asian käsittelystä näissä oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
137    Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 4 kohdan mukaisesti on myös niin, että jos ensimmäisessä oikeusasteessa väliintulijana esiintynyt, joka ei ole valittanut ratkaisusta, osallistuu asian käsittelyn kirjalliseen tai suulliseen vaiheeseen unionin tuomioistuimessa, unionin tuomioistuin voi määrätä, että se vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan. Käsiteltävässä asiassa on määrättävä, että Espanjan kuningaskunta, joka esiintyi väliintulijana ensimmäisessä oikeusasteessa ja osallistui asian käsittelyn kirjalliseen vaiheeseen unionin tuomioistuimessa, vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      unionin yleisen tuomioistuimen 5.7.2023 antama tuomio Puigdemont i Casamajó ym. v. parlamentti (T‑272/21 R, EU:T:2023:373) kumotaan.
2)      Euroopan parlamentin 9.3.2021 tekemät päätökset P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 ja P9_TA(2021)0061 kumotaan.
3)      Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan unionin yleisessä tuomioistuimessa ja muutoksenhakuasteessa, ja se velvoitetaan korvaamaan Carles Puigdemont i Casamajólle, Antoni Comín i Oliveresille ja Clara Ponsatí i Obiolsille asian käsittelystä näissä oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
4)      Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan unionin yleisessä tuomioistuimessa ja muutoksenhakumenettelyssä.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: englanti.