Recurs introdus la 27 august 2013 de Industries Chimiques du Fluor (ICF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 18 iunie 2013 în cauza T-406/08, ICF/Comisia
(Cauza C-467/13 P)
Limba de procedură: franceza
Părțile
Recurentă: Industries Chimiques du Fluor (ICF) (reprezentanţi: P. Wytinck, D. Gillet, avocaţi)
Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
Concluziile recurentei
Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 18 iunie 2013, pronunțată în cauza T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF)/Comisia Europeană, și, în cazul în care Curtea consideră că dispune de toate elementele necesare pentru a statua în mod definitiv pe fondul cauzei, anularea amenzii de 1 700 000 de euro aplicate ICF prin decizia atacată sau, cel puțin, reducerea cuantumului acestei amenzi;
cu titlu subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;
obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.
Motivele și principalele argumente
În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.
Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept sau, cel puțin, a comis o inexactitate materială în constatarea situației de fapt ori o denaturare în aprecierea acesteia atunci când a statuat că faptul că Comisia și-a întemeiat decizia atacată pe documente care nu erau menționate în comunicarea privind obiecțiunile nu constituia o încălcare a dreptului la apărare și a articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 1/20031 .
Recurenta consideră de asemenea că Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a statuat că reducerea de către Comisie a numărului de participanți la încălcare între comunicarea privind obiecțiunile și adoptarea deciziei atacate nu adusese atingere intereselor recurentei și nici nu încălcase dreptul său la apărare, întrucât aceasta din urmă nu a putut să ofere explicații în ceea ce privește reducerea menționată înainte de adoptarea deciziei atacate.
Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta reproșează Tribunalului că a încălcat articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003. Astfel, Tribunalul ar fi interpretat în mod greșit punctul 18 din Orientările privind calcularea amenzilor atunci când a statuat că expresia „valoarea totală a vânzărilor de bunuri sau servicii care au legătură cu încălcarea” nu acoperă decât valoarea totală a vânzărilor întreprinderilor care participă la încălcare, iar nu valoarea totală a vânzărilor pe piața respectivă.Recurenta reproșează de asemenea Tribunalului că a încălcat obligația de motivare prin faptul că nu a răspuns în mod adecvat și suficient la argumentația sa potrivit căreia Comisia s-a îndepărtat de la practica sa decizională în materie de stabilire a cuantumului amenzii.Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta consideră că durata procedurii în fața Tribunalului constituie un termen excesiv și, prin urmare, încalcă articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, cu toate că este vorba, în opinia acesteia, de o cauză simplă care cuprinde puține documente. Pe cale de consecință, recurenta solicită, în temeiul jurisprudenței Baustahlgewebe/Comisia, o reducere a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată.În sfârșit, recurenta reproșează Tribunalului că a încălcat articolul 31 din Re
gulamentul (CE) nr. 1/2003. Astfel, Tribunalul nu și-ar fi exercitat corect competența de fond, întrucât nu a efectuat o apreciere proprie și nu a motivat de ce, în speță, amenda aplicată era justificată. În această privință, recurenta consideră că Tribunalul nu a răspuns
la diferitele argumente invocate de aceasta în cadrul procedurii în fața Tribunalului.