Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. června 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas - Litva) – „Baltic Master“ UAB v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
(Věc C-599/20)1
„Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Celní kodex Společenství – Nařízení (EHS) č. 2913/92 – Článek 29 – Určení celní hodnoty – Hodnota transakce – Článek 29 odst. 1 písm. d) – Pojem ‚osoby ve spojení‘ – Článek 31 – Zohlednění informací pocházejících z vnitrostátní databáze za účelem určení celní hodnoty – Nařízení (EHS) č. 2454/93 – Článek 143 odst. 1 písm. b), e) a f) – Situace, v nichž se má za to, že jsou osoby ve spojení – Článek 181a – Odůvodněné pochybnosti ohledně pravdivosti deklarované ceny“
Jednací jazyk: litevština
Předkládající soud
Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
Účastníci původního řízení
Žalobkyně: „Baltic Master“ UAB
Žalovaný: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
za přítomnosti: Vilniaus teritorinė muitinė
Výrok
Článek 29 odst. 1 písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996, a čl. 143 odst. 1 písm. b), e) a f) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 46/1999 ze dne 8. ledna 1999, musejí být vykládány v tom smyslu, že:
nelze mít za to, že kupující a prodávající jsou právně uznanými obchodními společníky nebo že jsou ve spojení vzhledem ke vztahu přímé nebo nepřímé kontroly z právního hlediska v případě, kdy neexistuje žádný dokument, který by mohl takový vztah prokázat nelze mít za to, že kupující a prodávající jsou právně uznanými obchodními společníky nebo že jsou ve spojení vzhledem ke vztahu přímé nebo nepřímé kontroly z právního hlediska v případě, kdy neexistuje žádný dokument, který by mohl takový vztah prokázat;
lze mít za to, že kupující a prodávající jsou ve spojení vzhledem ke vztahu přímé nebo nepřímé kontroly z faktického hlediska v případě, kdy lze podmínky uzavírání dotčených operací, potvrzené objektivními skutečnostmi, pokládat za podmínky svědčící nejen o tom, že mezi tímto kupujícím a prodávajícím existuje úzký vztah důvěry, ale i o tom, že je jeden z nich v postavení, jež mu dovoluje omezovat nebo usměrňovat druhou osobu nebo že je třetí osoba v postavení, jež jí dovoluje omezovat nebo usměrňovat uvedené osoby.
Článek 31 odst. 1 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 82/97, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v případě, kdy celní hodnota dováženého zboží nemohla být určena v souladu s články 29 a 30 tohoto nařízení, byla tato hodnota určena na základě informací obsažených ve vnitrostátní databázi, jež se týkají celní hodnoty jediného zboží, které je stejného původu a kterému je přiřazen stejný kód TARIC, ačkoli nejde o „podobné zboží“ ve smyslu čl. 142 odst. 1 písm. d) nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 46/1999.
____________
1 Úř. věst. C 35, 1.2.2021.