USNESENÍ SOUDU (třetího senátu)
8. července 2004
Spojené věci T‑7/98 DEP a T‑208/98 DEP
Carlo De Nicola
v.
Evropská investiční banka
„Určení výše nákladů řízení“
Úplný text v italském jazyce          II - 0000
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je návrh na určení výše nákladů řízení v návaznosti na rozsudek Soudu ze dne 23. února 2001 ve věcech
T‑7/98, T‑208/98 a T‑109/99, De Nicola v. EIB, Recueil FP, s. I‑A‑49 a II‑185.
Rozhodnutí: Celková částka
nákladů řízení, jež má Evropská investiční banka nahradit žalobci ve věcech T‑7/98, T‑208/98 a T‑109/99, je
stanovena na 28 000 eur.
Shrnutí
1.     Řízení ─ Náklady řízení ─ Určení výše─ Nahraditelné náklady řízení ─ Pojem ─ Výdaje vynaložené v rámci smírčího řízení ─ Vyloučení
[Jednací řád Soudu, čl. 91 písm. b)]
2.     Řízení ─ Náklady řízení ─ Určení výše─ Okolnosti, jež je třeba vzít v úvahu
[Jednací řád Soudu, čl. 91 písm. b)]
3.     Řízení ─ Náklady řízení ─ Určení výše─ Nahraditelné náklady řízení ─ Pojem ─ Daň z přidané hodnoty ─ Zahrnutí v případě osoby
nepodléhající dani
[Jednací řád Soudu, čl. 91 písm. b)]
4.     Řízení ─ Náklady řízení ─ Určení výše─ Nahraditelné náklady řízení ─ Nutné výdaje účastníků řízení ─ Výdaje na cestu a pobyt
jiných osob než advokátů účastníků řízení ─ Podmínky náhrady ─ Výdaje na cestu a pobyt a odměny advokátů účastníků řízení
související s učiněním podání ─ Vyloučení
[Jednací řád Soudu, čl. 91 písm. b)]
5.     Řízení ─ Náklady řízení ─ Určení výše─ Nahraditelné náklady řízení ─ Nutné výdaje účastníků řízení ─ Výdaje spojené s pořizováním
překladů ─ Výklad čl. 90 písm. b) jednacího řádu Soudu
[Jednací řád Soudu, čl. 90 písm. b) a čl. 91 písm. b)]
1.     Podle čl. 91 písm. b) jednacího řádu Soudu jsou nahraditelnými náklady řízení „nutné výdaje vynaložené účastníky řízení v
souvislosti s řízením, zejména výdaje na cestu a pobyt a odměny pověřeným zaměstnancům, poradcům nebo advokátům“. Z tohoto
ustanovení vyplývá, že nahraditelné náklady řízení jsou omezeny jednak na výdaje, jež byly vynaloženy v souvislosti s řízením
před Soudem, a jednak výdaje, jež byly v této souvislosti nutné. Článek 91 jednacího řádu rozumí „řízením“ pouze řízení před
Soudem, vyjma fáze před tímto řízením. To vyplývá zejména z článku 90 tohoto řádu, který hovoří o „řízení před Soudem“. Za
nenahraditelné náklady řízení je tedy nutno považovat výdaje žalobce vynaložené v rámci smírčího řízení upraveného článkem
41 pracovního řádu zaměstnanců Evropské investiční banky.
(viz body 29 a 30)
Odkazy: Soudní dvůr, 21. října 1970, Hake v. Komise, 75/69, Recueil, s. 901, 902; Soud, 15. července 1998, Opel Austria v.
Rada, T‑115/94 DEP, Recueil, s. II‑2739, bod 26; Soud, 19. září 2001, UK Coal v. Komise, T‑64/99 DEP, Recueil FP, s. II‑2547,
bod 25
2.     Soud Společenství není oprávněn určit výši odměn, jež mají účastníci řízení zaplatit vlastním advokátům, ale stanovit výši,
v níž může být požadována náhrada těchto odměn na účastníkovi řízení, kterému byla uložena náhrada nákladů řízení. Při rozhodnutí
o návrhu na určení výše nákladů řízení nemusí soud Společenství brát v úvahu vnitrostátní tarif stanovící odměny advokátů
ani případnou dohodu uzavřenou v tomto ohledu mezi dotyčným účastníkem řízení a jeho pověřenými zaměstnanci nebo poradci.
V případě neexistence tarifního předpisu Společenství musí soud volně posoudit okolnosti této věci a přihlédnout k předmětu
a povaze sporu, jeho významu z hlediska práva Společenství, jakož i obtížnosti věci, pracovní náročnosti soudního řízení pro
pověřené zaměstnance a poradce a hospodářským zájmům, které ve sporu zastupují účastníci řízení.
(viz body 31 a 32)
Odkazy: Soudní dvůr, 26. listopadu 1985, Leeuwarder Papierwarenfabriek v. Komise, 318/82 DEP, Recueil, s. 3727, body 2 a 3;
Soud, 8. března 1995, Air France v. Komise, T‑2/93 DEP, Recueil, s. II‑533, bod 16; Soud, 8. listopadu 1996, Stahlwerke Peine-Salzgitter
v. Komise, T‑120/89 DEP, Recueil, s. II‑1547, bod 27; Opel Austria v. Rada, uvedený výše, body 27 a 28; UK Coal v. Komise,
uvedený výše, body 26 a 27
3.     Žalobce, který nemá možnost vrácení daně z přidané hodnoty z nabytého zboží a služeb, protože není osobou povinnou k dani,
má právo na náhradu daně z přidané hodnoty zaplacené z nahraditelných nákladů řízení podle čl. 91 písm. b) jednacího řádu.
(viz body 45 a 46)
Odkazy: Soud, 5. července 1993, Meskens v. Parlament, T‑84/91 DEP, Recueil, s. II‑757, bod 16; Soud, 6. února 1995, Tête a
další v. EIB, T‑460/93 DEP, Recueil, s. II‑229, bod 13
4.     Podle čl. 91 písm. b) jednacího řádu jsou výdaje na cestu a pobyt nutnými výdaji vynaloženými účastníky řízení v souvislosti
s řízením. Výdaje na cestu a pobyt vynaložené jinými osobami než advokátem žalobce se nahrazují pouze tehdy, byla-li přítomnost
těchto osob v řízení nutná. Pokud jde naproti tomu o výdaje na cestu a pobyt a odměny advokáta v souvislosti s učiněním podání,
nemohou být tyto výdaje považovány za nutné. Za tímto účelem je totiž jednak zákonodárcem Společenství v čl. 102 odst. 2 jednacího
řádu upravena lhůta s ohledem na vzdálenost, a jednak existují jiné spolehlivé a zjevně méně nákladné prostředky předání dokumentů
Soudu.
(viz bod 40)
Odkazy: Soud, 8. července 1998, Branco v. Komise, T‑85/94 DEP a T‑85/94 OP DEP, Recueil, s. II-2667, bod 24
5.     Z článku 90 písm. b) jednacího řádu Soudu nelze vyvodit, že se nahrazují výdaje spojené s pořizováním překladů. Toto ustanovení
se vztahuje pouze na náhradu výdajů spojených s pořizováním překladů, které byly vynaloženy Soudem na žádost účastníka řízení
nebo které jsou podle vedoucího soudní kanceláře mimořádné.
(viz bod 41)