62023CJ0364
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
12. června 2025 (
*1
)
„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Převedení mezi orgány – Žádost o převedení na základě článku 8 služebního řádu úředníků Evropské unie podaná v reakci na oznámení o volném pracovním místě – Zamítnutí této žádosti – Povinnost zohlednit pořadí stanovené v čl. 29 odst. 1 tohoto služebního řádu – Nesprávné právní posouzení – Rozporné odůvodnění“
Ve věci C‑364/23 P,
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek podaný na základě článku 56 statutu Soudního dvora Evropské unie dne 8. června 2023,
ZR, zástupci: A. Champetier a S. Rodrigues, avocats,
navrhovatelka,
přičemž dalším účastníkem řízení je:
Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), zástupci: E. Lekan a A. Lukošiūtė, jako zmocněnkyně,
žalovaný v prvním stupni,
SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
ve složení: M. L. Arastey Sahún (zpravodajka), předsedkyně senátu, D. Gratsias, E. Regan, J. Passer a B. Smulders, soudci,
generální advokát: R. Norkus,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí
s přihlédnutím k písemné části řízení,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 30. ledna 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Kasačním opravným prostředkem se ZR domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 29. března 2023, ZR v. EUIPO (T‑400/21, dále jen „napadený rozsudek“, EU:T:2023:169), kterým Tribunál zamítl její žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 8. září 2020, kterým byla zamítnuta její žádost o převedení do EUIPO (dále jen „sporné rozhodnutí“).
I. Právní rámec
A. Nařízení (EU) 2017/1001
2
Podle čl. 143 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2017, L 154, s. 1) „[a]niž je dotčeno použití článku 166 tohoto nařízení pro členy odvolacích senátů, platí pro zaměstnance [EUIPO] služební řád [úředníků Evropské unie] a pracovní řád [ostatních zaměstnanců Evropské unie] a předpisy přijaté společně orgány Unie k jejich provedení“.
B. Služební řád
3
Článek 1a služebního řádu úředníků Evropské unie ve znění použitelném na spor (dále jen „služební řád“) zní takto:
„1.   Pro účely tohoto služebního řádu se ‚úředníkem Unie‘ rozumí jakákoli osoba, která byla jmenována za podmínek stanovených tímto služebním řádem na místo zaměstnance jednoho z orgánů Unie na základě úřední listiny vydané orgánem uvedeného orgánu oprávněným ke jmenování [(dále jen ‚OOJ‘)].
2.   Definice v odstavci 1 se vztahuje také na osoby jmenované subjekty Unie, na které se vztahuje tento služební řád na základě aktů Unie o jejich zřízení (dále jen ‚agentury‘). Veškeré odkazy na ‚orgány‘ v tomto služebním řádu se vztahují na agentury, není-li v tomto služebním řádu stanoveno jinak.“
4
Článek 4 služebního řádu zní takto:
„Žádné jmenování nebo povýšení se neprovádí z jiných důvodů než z důvodu obsazení volného pracovního místa za podmínek stanovených tímto služebním řádem.
Jakmile [OOJ] rozhodne o obsazení volného pracovního místa, uvědomí o tom úředníky uvedeného orgánu.
Není-li možné obsadit volné pracovní místo převedením, jmenováním do funkce v souladu s článkem 45a nebo povýšením, uvědomí se o něm zaměstnanci ostatních orgánů nebo se vypíše vnitřní výběrové řízení.“
5
Článek 8 služebního řádu stanoví:
„Úředník přeřazený do jiného orgánu Evropské unie může po uplynutí šesti měsíců požádat o převedení do uvedeného orgánu.
Souhlasí-li domovský orgán i orgán, ke kterému byl úředník služebně přidělen, s převedením, má se za to, že úředník byl po celé trvání své služby v Unii zařazen do uvedeného orgánu. Na základě tohoto převedení neobdrží žádný finanční příspěvek stanovený tímto služebním řádem pro případ skončení služebního poměru úředníka u některého z orgánů Unie.
[…]“
6
Článek 29 odst. 1 služebního řádu stanoví:
„[OOJ] před obsazením volného místa v orgánu nejprve zváží:
a)
zda místo může být obsazeno:
i)
přeložením, nebo
ii)
jmenováním v souladu s článkem 45a, nebo
iii)
povýšením
v rámci příslušného orgánu;
b)
zda byly obdrženy žádosti o přeložení od úředníků v téže platové třídě z jiných orgánů nebo
c)
pokud nebylo možné volné místo obsadit prostřednictvím možností uvedených v písmenech a) a b), zda lze případně zohlednit seznamy vhodných kandidátů ve smyslu článku 30 s ohledem na příslušná ustanovení týkající se vhodných kandidátů v příloze III nebo
d)
zda lze v příslušném orgánu uspořádat interní výběrové řízení, kterého se mohou zúčastnit pouze úředníci a dočasní zaměstnanci ve smyslu článku 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie;
nebo se řídí postupy pro výběrová řízení založená buď na kvalifikačních předpokladech, nebo zkouškách, či na kvalifikačních předpokladech i zkouškách zároveň. […]
[…]“
II. Skutečnosti předcházející sporu
7
Skutečnosti předcházející sporu jsou uvedeny v bodech 2 až 13 napadeného rozsudku a lze je shrnout následovně.
8
Navrhovatelka, úřednice Evropské komise v platové třídě AD 5, byla na svou žádost dočasně přidělena do EUIPO, kde od 16. září 2013 vykonávala funkci asistentky v oblasti duševního vlastnictví v postavení dočasného zaměstnance.
9
Dne 1. března 2019 uzavřela navrhovatelka s EUIPO novou smlouvu na dobu pěti let, na jejímž základě byla zaměstnána jako specialistka na duševní vlastnictví jakožto dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy AD 6.
10
V březnu 2020 zveřejnil EUIPO interní výzvu k vyjádření zájmu, jejímž cílem bylo jmenovat jakožto úředníky EUIPO dočasné a smluvní zaměstnance v rámci každoročního cyklu převedení (dále jen „každoroční cyklus převedení“). Tato výzva upřesňovala, že je otevřena všem profesním profilům, včetně těch, které souvisejí s duševním vlastnictvím. EUIPO v ní uvedl, že OOJ bude analyzovat předložené žádosti s ohledem na služební zájmy a s ohledem na kritéria, jako jsou: i) klíčová pracovní místa nebo znalosti v rámci EUIPO, ii) pracovní historie a výkonnost v EUIPO, iii) existující příležitosti v plánu pracovních míst, iv) dopad na rozpočet a v) zbývající doba platnosti smlouvy nebo zbývající doba platnosti seznamů úspěšných uchazečů (dále jen „kritéria pro převedení“).
11
Dne 31. března 2020 odpověděla navrhovatelka na uvedenou výzvu a požádala o převedení do EUIPO v souladu s článkem 8 služebního řádu.
12
Dne 16. dubna 2020 zveřejnil EUIPO oznámení o volném pracovním místě EXT/20/38/AD 6/Spécialiste PI za účelem sestavení seznamu úspěšných uchazečů k obsazení pracovního místa specialisty na duševní vlastnictví přijetím dočasného zaměstnance zařazeného do platové třídy AD 6 (dále jen „externí oznámení o volném pracovním místě“).
13
Kromě toho dne 28. dubna 2020 zveřejnil EUIPO interní oznámení o volném pracovním místě IM/FT&TA/20/47/AD/OD určené pro úředníky nebo dočasné zaměstnance zařazené do platových tříd AD 5 až AD 8 za účelem obsazení pracovního místa specialisty na duševní vlastnictví (dále jen „interní oznámení o volném pracovním místě“).
14
Dne 12. května 2020 navrhovatelka podala žádost v reakci na toto interní oznámení o volném pracovním místě.
15
E-mailem, který navrhovatelka zaslala téhož dne OOJ, odkázala na uvedené oznámení o volném pracovním místě a na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu požádala o převedení do EUIPO v souladu s články 8 a 29 služebního řádu (dále jen „sporná žádost“).
16
Dne 8. září 2020 OOJ sporným rozhodnutím tuto žádost zamítl.
17
Dne 5. listopadu 2020 přijal EUIPO dočasného zaměstnance, který byl vybrán v návaznosti na zveřejnění externího oznámení o volném pracovním místě.
18
Dne 8. prosince 2020 podala navrhovatelka proti spornému rozhodnutí stížnost na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu, která byla zamítnuta rozhodnutím ze dne 22. března 2021 (dále jen „rozhodnutí o stížnosti“).
III. Žaloba k Tribunálu a napadený rozsudek
19
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 2. července 2021 podala navrhovatelka žalobu znějící na zrušení sporného rozhodnutí, případně i rozhodnutí o stížnosti.
20
Na podporu této žaloby vznesla tři žalobní důvody. První žalobní důvod v podstatě vycházel z porušení článků 4, 8, 29 a 110 služebního řádu, jakož i zásady kontinuity služebního postupu úředníků Unie. Druhý žalobní důvod vycházel z porušení zásady rovného zacházení. Konečně třetí žalobní důvod vycházel z porušení povinnosti uvést odůvodnění, ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení povinnosti řádné péče.
21
Napadeným rozsudkem Tribunál zamítl tyto tři žalobní důvody, a tedy i uvedenou žalobu v plném rozsahu.
22
Konkrétně Tribunál v rámci zkoumání prvního žalobního důvodu shledal, že sporná žádost musí být kvalifikována jako žádost o převedení založená na čl. 8 prvním pododstavci služebního řádu, a nikoli jako žádost na základě interního oznámení o volném pracovním místě. Tribunál rovněž rozhodl, že taková žádost o převedení nemůže být ze své povahy považována za žádost o obsazení volného pracovního místa, které je předmětem oznámení o volném pracovním místě, takže EUIPO nebyl při posuzování sporné žádosti povinen zohlednit čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu ani pravidla stanovená v jeho článku 4.
IV. Návrhová žádání účastníků řízení o kasačním opravném prostředku
23
Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek;
–
zrušil sporné rozhodnutí a rozhodnutí o stížnosti, nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí a
–
uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
24
EUIPO navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
odmítl kasační opravný prostředek v plném rozsahu jako zjevně nepřípustný nebo jej podpůrně zamítl jako neopodstatněný a
–
uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Tribunálem.
V. Ke kasačnímu opravnému prostředku
25
Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody, v nichž napadá zamítnutí každého ze tří žalobních důvodů vznesených v prvním stupni.
A. K přípustnosti kasačního opravného prostředku
1.
Argumentace účastníků řízení
26
EUIPO má za to, že kasační opravný prostředek je nepřípustný, jelikož je založen především na údajném nesprávném výkladu sporné žádosti Tribunálem, který ji podle navrhovatelky nesprávně kvalifikoval jako žádost o převedení podle článku 8 služebního řádu namísto žádosti na základě interního oznámení o volném pracovním místě.
27
Tento argument totiž není dostatečně jasný a přesný, aby Soudnímu dvoru umožnil vykonat přezkum, neboť ze znění tohoto kasačního opravného prostředku nevyplývají dostatečně uceleně a srozumitelně hlavní skutečnosti, o které se kasační opravný prostředek opírá. Mimoto uvedený argument představuje pokus o nový výklad sporné žádosti způsobem, který je zjevně v rozporu se skutečnostmi zjištěnými ve spise.
28
Pokud jde o ostatní argumenty uplatněné na podporu kasačního opravného prostředku, navrhovatelka se omezuje na zopakování žalobních důvodů a argumentů, které již byly uplatněny před Tribunálem, aniž upřesňuje nesprávné právní posouzení, kterým je stižen napadený rozsudek.
29
Navrhovatelka tvrdí, že kasační opravný prostředek je přípustný.
2.
Závěry Soudního dvora
30
Z článku 256 odst. 1 druhého pododstavce SFEU, čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie, jakož i čl. 168 odst. 1 písm. d) a čl. 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora vyplývá, že kasační opravný prostředek musí přesným způsobem uvádět kritizované body rozsudku, jehož zrušení je navrhováno, jakož i právní argumenty, kterými je tento návrh konkrétně podpořen, jinak je kasační opravný prostředek nebo předmětný důvod kasačního opravného prostředku nepřípustný (rozsudek ze dne 12. prosince 2024, DD v. FRA, C‑680/22 P, EU:C:2024:1019, bod 99 a citovaná judikatura).
31
Tyto požadavky nesplňuje a musí být prohlášen za nepřípustný zejména důvod kasačního opravného prostředku, jehož argumentace není dostatečně jasná a přesná k tomu, aby Soudní dvůr mohl vykonat přezkum legality, zejména proto, že hlavní skutečnosti, o které se tento důvod kasačního opravného prostředku opírá, nevyplývají dostatečně uceleně a srozumitelně ze znění tohoto kasačního opravného prostředku, který je v tomto ohledu formulován nejasně a nejednoznačně. Soudní dvůr rovněž rozhodl, že jako zjevně nepřípustný musí být odmítnut kasační opravný prostředek, který nemá koherentní strukturu, omezuje se na všeobecná tvrzení a neobsahuje přesné odkazy na body napadeného rozhodnutí, které jsou údajně stiženy nesprávným právním posouzením (rozsudek ze dne 12. prosince 2024, DD v. FRA, C‑680/22 P, EU:C:2024:1019, bod 100 a citovaná judikatura).
32
Mimoto z čl. 256 odst. 1 druhého pododstavce SFEU a čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie vyplývá, že jedině Tribunál je příslušný zjistit skutkový stav, kromě případu, kdy věcná nesprávnost jeho zjištění vyplývá z písemností ve spise, které mu byly předloženy, a tento skutkový stav posoudit. Naproti tomu pokud Tribunál zjistil nebo posoudil skutkový stav, je Soudní dvůr příslušný k přezkumu právní kvalifikace tohoto skutkového stavu a právních důsledků, které z nich Tribunál vyvodil (rozsudek ze dne 4. dubna 2017, Veřejný ochránce práv v. Staelen, C‑337/15 P, EU:C:2017:256, bod 53 a citovaná judikatura).
33
V projednávané věci je třeba bez dalšího uvést, že právní kvalifikace sporné žádosti je otázkou, která spadá do právní kvalifikace skutkového stavu a v souladu s judikaturou citovanou v předchozím bodě tohoto rozsudku může být předmětem přezkumu Soudního dvora ve fázi kasačního opravného prostředku. Mimoto na rozdíl od toho, co tvrdí EUIPO, navrhovatelka označuje několik bodů napadeného rozsudku, zejména jeho body 45 až 48 a 60 až 64, v nichž má za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nebo zkreslil důkazy související s touto právní kvalifikací, a srozumitelně uvádí důvody, proč má za to, že by tento rozsudek měl být zrušen.
34
Kromě toho v rozsahu, v němž EUIPO tvrdí, že navrhovatelka uvádí důvody a argumenty, které již byly uplatněny před Tribunálem, je třeba připomenout, že pokud navrhovatel zpochybňuje výklad nebo použití unijního práva Tribunálem, mohou být právní otázky zkoumané v prvním stupni znovu projednány v rámci kasačního opravného prostředku. Kdyby totiž navrhovatel nemohl takto kasační opravný prostředek opřít o důvody a argumenty již použité před Tribunálem, ztrácelo by řízení o kasačním opravném prostředku částečně smysl (rozsudek ze dne 4. října 2024, Aeris Invest v. Komise a SRB, C‑535/22 P, EU:C:2024:819, bod 106, jakož i citovaná judikatura).
35
Za těchto okolností musí být tento kasační opravný prostředek prohlášen za přípustný.
B. K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku
36
V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, rozděleného do tří částí, navrhovatelka Tribunálu vytýká, že zamítl první žalobní důvod, který vznesla v prvním stupni.
1.
K první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku
a)
Argumentace účastníků řízení
37
V první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka zpochybňuje právní kvalifikaci sporné žádosti Tribunálem a vytýká mu nesprávné právní posouzení při výkladu článků 4, 8 a 29 služebního řádu.
38
Zaprvé podle ní Tribunál v bodech 45 až 48 napadeného rozsudku zkreslil důkazy, když konstatoval, že tato žádost nebyla žádostí na základě interního oznámení o volném pracovním místě, nýbrž žádostí o převedení založenou na článku 8 služebního řádu.
39
Zadruhé je tato právní kvalifikace stižena nesprávným právním posouzením, jelikož Tribunál neprávem shledal, že tento článek 8 a článek 29 služebního řádu spolu nesouvisejí.
40
Tribunál totiž v bodě 60 napadeného rozsudku striktně rozlišoval mezi převedeními mezi orgány uskutečňovanými na základě uvedeného článku 8 a převedeními uskutečňovanými v návaznosti na zveřejnění interinstitucionálního oznámení o volném pracovním místě v souladu s tímto čl. 29 odst. 1 písm. b).
41
Podle článku 4 služebního řádu však musí být každé volné pracovní místo zveřejněno a způsob obsazení takového pracovního místa se řídí článkem 29 služebního řádu, který zahrnuje i převedení ve smyslu článku 8 služebního řádu. Tyto články 8 a 29 tedy neupravují dvě odlišná řízení.
42
Zatřetí Tribunál v bodech 48 a 61 až 63 napadeného rozsudku vyložil článek 8 služebního řádu tak, že se použije pouze v případě žádosti o převedení, kdy neexistuje žádné volné pracovní místo. Takový případ však nemůže nastat, neboť by byl v rozporu s článkem 4 služebního řádu, který vyžaduje existenci volného pracovního místa, na které může být úředník převeden.
43
Tribunál se tedy rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 64 tohoto rozsudku konstatoval, že EUIPO nebyl při posuzování sporné žádosti povinen zohlednit článek 4 a čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu.
44
Začtvrté je sporné rozhodnutí výsledkem svévolného postupu, a sice každoročního cyklu převedení, kterým EUIPO obchází článek 29 služebního řádu tím, že zohledňuje taková kritéria, jako je výkonnost nebo zbývající doba platnosti smlouvy, která jsou relevantní pro povýšení, a nikoli pro přijímání do zaměstnání. Navíc je tento postup rovněž v rozporu se služebním řádem, jelikož se vztahuje nejen na přeřazené úředníky, kteří chtějí být převedeni, ale i na osoby, které chtějí být přijaty ze seznamu úspěšných uchazečů, ačkoliv tyto osoby nemohou být přijaty na základě článku 8 služebního řádu, neboť nejsou úředníky.
45
EUIPO tvrdí, že navrhovatelka zaměňuje dva druhy převedení mezi orgány uvedené v bodě 60 napadeného rozsudku, zmíněné v bodě 40 tohoto rozsudku, a upřesňuje, že každoroční cyklus převedení má za cíl strukturovat použití článku 8 služebního řádu na jmenování úředníků jiných orgánů, kteří již v tomto úřadu pracují jako dočasní nebo smluvní zaměstnanci, úředníky EUIPO.
46
Podle EUIPO navrhovatelka v průběhu správního řízení, jakož i v žalobách v prvním stupni a v rámci řízení o kasačním opravném prostředku systematicky odkazovala na spornou žádost jako na „žádost o převedení“. V kasačním opravném prostředku se přitom navrhovatelka snaží tvrdit, že sporná žádost byla ve skutečnosti žádostí na základě interního oznámení o volném pracovním místě, což vede ke změně předmětu sporu před Tribunálem a k předložení argumentu, který neuplatnila před Tribunálem, poprvé až před Soudním dvorem, což je důvod, proč je tento argument nepřípustný.
47
I kdyby se připustilo, že sporná žádost byla podána na základě čl. 29 odst. 1 služebního řádu, nic to nemění na tom, že navrhovatelka usilovala o převedení do EUIPO.
48
Tribunál v každém případě správně učinil závěr, že EUIPO nebyl povinen zohlednit čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu ani jeho článek 4, jelikož interní oznámení o volném pracovním místě bylo zveřejněno na základě čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu za účelem obsazení volného pracovního místa přijetím úředníka nebo dočasného zaměstnance, který již v tomto úřadu pracuje.
b)
Závěry Soudního dvora
1) K přípustnosti
49
Je třeba připomenout, že podle čl. 170 odst. 1 druhé věty jednacího řádu nesmí kasační opravný prostředek měnit předmět sporu před Tribunálem. Podle ustálené judikatury je pravomoc Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku omezena na posouzení právního řešení žalobních důvodů a argumentů projednávaných před Tribunálem. Účastník řízení tedy nemůže vznést důvod, který nevznesl u Tribunálu, poprvé až před Soudním dvorem, neboť by to znamenalo umožnit mu, aby Soudnímu dvoru, jehož pravomoc ve věci kasačního opravného prostředku je omezená, předložil spor širšího rozsahu než spor, který projednával Tribunál (rozsudek ze dne 27. února 2025, Lukoil v. Registre de transparence a další, C‑223/24 P, EU:C:2025:129, bod 34, jakož i citovaná judikatura).
50
V projednávané věci z bodů 56 až 58 napadeného rozsudku vyplývá, že navrhovatelka v druhé části prvního žalobního důvodu v podstatě tvrdila, že v souladu s čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu byl EUIPO povinen analyzovat spornou žádost v souvislosti s volným pracovním místem, které hodlal obsadit v návaznosti na zveřejnění interního oznámení o volném pracovním místě. Jak přitom vyplývá z bodu 43 tohoto rozsudku, v první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka Tribunálu v podstatě vytýká, že se dopustil nesprávného právního posouzení, když tuto argumentaci odmítl. Z toho vyplývá, že na rozdíl od toho, co tvrdí EUIPO, tato první část neuvádí argument, který nebyl uplatněn před Tribunálem, a nemění předmět sporu před tímto soudem, takže uvedená část je přípustná.
51
Z toho plyne, že první část prvního důvodu kasačního opravného prostředku je přípustná.
2) K věci samé
52
V bodě 60 napadeného rozsudku Tribunál konstatoval, že navrhovatelka svou argumentací, podle které musí být článek 8 a čl. 29 odst. 1 služebního řádu použity současně, zaměnila jednak převedení mezi orgány uskutečňovaná na základě tohoto článku 8 a jednak převedení uskutečňovaná v návaznosti na zveřejnění interinstitucionálního oznámení o volném pracovním místě v souladu s tímto čl. 29 odst. 1 písm. b).
53
V bodech 61 a 62 tohoto rozsudku Tribunál rozhodl, že žádost o převedení mezi orgány podaná na základě uvedeného čl. 8 prvního pododstavce nemůže být ze své povahy považována za žádost o obsazení volného pracovního místa, které je předmětem oznámení o volném pracovním místě, a tudíž sporná žádost nemůže právoplatně souviset s volným pracovním místem uvedeným v interním oznámení o volném pracovním místě.
54
V bodě 63 uvedeného rozsudku Tribunál odmítl argument navrhovatelky, podle něhož byl EUIPO na základě čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu povinen zohlednit spornou žádost v rámci posuzování žádostí podaných v reakci na interní oznámení o volném pracovním místě.
55
Konečně v bodě 64 téhož rozsudku Tribunál dodal, že pro účely posuzování této žádosti nebyl EUIPO povinen zohlednit ani článek 4 služebního řádu, jelikož tento čl. 29 odst. 1 písm. b) a tento článek 4 se týkají toho, aby byli o volných pracovních místech uvědomeni zaměstnanci ostatních orgánů. Tribunál z toho vyvodil, že argumentace navrhovatelky týkající se toho, že EUIPO nedodržel pořadí stanovené v uvedeném článku 29 a pravidla stanovená v uvedeném článku 4, je irelevantní.
56
V tomto ohledu je třeba uvést, že z čl. 8 prvního pododstavce služebního řádu vyplývá, že úředník orgánu Unie přeřazený do jiného orgánu může po uplynutí šesti měsíců požádat o převedení do posledně uvedeného orgánu.
57
Mimoto z čl. 29 odst. 1 písm. a) až c) služebního řádu vyplývá, že před obsazením volného pracovního místa v orgánu OOJ nejprve zváží možnosti obsazení pracovního místa v rámci tohoto orgánu přeložením, nebo jmenováním v souladu s článkem 45a, nebo povýšením, jakož i žádosti o přeložení od úředníků v téže platové třídě z jiných orgánů nebo pokud nebylo možné toto volné místo obsadit prostřednictvím těchto možností a těchto žádostí, možnosti zohlednit seznamy vhodných kandidátů sestavené na základě otevřeného výběrového řízení.
58
Soudní dvůr rozhodl, že tento čl. 29 odst. 1 uvádí postupné fáze, které je třeba dodržet při obsazování volného pracovního místa v orgánu, a OOJ musí přednostně zvážit možnosti přijetí vyjmenované v tomto ustanovení. Uvedené ustanovení tedy dává přednost úředníkům, kteří již pracují v dotyčném orgánu před úředníky z jiných orgánů, a posledně uvedeným úředníkům před osobami nacházejícími se na seznamech vhodných kandidátů sestavených na základě výběrového řízení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. března 1999, Carbajo Ferrero v. Parlament, C‑304/97 P, EU:C:1999:152, body 29 a 30, jakož i citovaná judikatura).
59
Je třeba podotknout, že pojmy „převedení“ ve smyslu článku 8 služebního řádu a „přeložení“ ve smyslu čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu musí být považovány za rovnocenné.
60
Ačkoli tato ustanovení ve francouzském znění používají výrazy „transféré/transfert“ a „mutation“, v mnoha jiných jazykových verzích používají totožné nebo přinejmenším velmi podobné výrazy. Tak je tomu nejen v případě znění uvedených ustanovení v anglickém jazyce, který je jednacím jazykem (transferred/transfer a transfer), ale i v případě znění týchž ustanovení ve španělském jazyce (transferido/transferencia a traslado), v německém (Übernahme a Übernahmeanträge), italském (trasferito/trasferimento a trasferimento), nizozemském (over te gaan/overgang a overgang), portugalském (transferência a transferência) nebo rumunském (transferul/transfer a transfer).
61
Soudní dvůr již ostatně v souvislosti s přeložením v rámci orgánu podle článku 7 služebního řádu rozhodl, že k přeložení dochází v případě převedení úředníka na volné pracovní místo (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 24. února 1981, Carbognani a Coda Zabetta v. Komise, 161/80 a 162/80, EU:C:1981:51, bod 19, jakož i ze dne 21. května 1981, Kindermann v. Komise, 60/80, EU:C:1981:115, bod 12).
62
Z toho vyplývá, že pokud OOJ poté, co na základě čl. 29 odst. 1 služebního řádu konstatoval, že k tomu, aby měl možnost jmenovat osobu s nejvyšší úrovní výkonnosti, způsobilosti a bezúhonnosti, je nezbytné rozšířit postup přijímání alespoň na žádosti stanovené v čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu, zveřejní oznámení o volném pracovním místě, je tento orgán na základě posledně uvedeného ustanovení povinen zohlednit žádosti o převedení mezi orgány podané na základě článku 8 služebního řádu.
63
Článek 8 služebního řádu se sice vztahuje na situaci úředníka posuzovaného individuálně tím, že mu přiznává právo požádat o převedení do orgánu, do něhož byl přeřazen na dobu nejméně šesti měsíců. To však neznamená, že pokud OOJ považoval za nezbytné k tomu, aby měl možnost jmenovat osobu s nejvyšší úrovní výkonnosti, způsobilosti a bezúhonnosti, rozšířit postup přijímání nad rámec možností stanovených v čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu, může tento orgán upustit od zohlednění žádosti o převedení mezi orgány podané na základě tohoto článku 8.
64
Jak totiž vyplývá ze znění čl. 4 prvního pododstavce služebního řádu, cílem každého jmenování je pouze obsadit volné pracovní místo. Proto, jak tvrdí navrhovatelka, v případě převedení mezi orgány na základě článku 8 služebního řádu může být úředník převeden pouze na volné pracovní místo v orgánu, do kterého je přeřazen, včetně pracovního místa, které dočasně zastává v době svého přeřazení. Navíc podle čl. 1a odst. 1 služebního řádu musí být volné pracovní místo, na které je tento úředník převeden, stálým pracovním místem. Při obsazování takového volného místa přitom musí OOJ zohlednit pořadí stanovené v čl. 29 odst. 1 služebního řádu (v tomto smyslu a obdobně viz rozsudky ze dne 24. února 1981, Carbognani a Coda Zabetta v. Komise, 161/80 a 162/80, EU:C:1981:51, bod 19, jakož i ze dne 21. května 1981, Kindermann v. Komise, 60/80, EU:C:1981:115, bod 12).
65
Je pravda, jak Tribunál správně připomněl v bodě 50 napadeného rozsudku, že služební řád nepřiznává žádné právo na převedení mezi orgány na základě článku 8 služebního řádu.
66
Z tohoto článku nicméně vyplývá, že úředníci orgánu přeřazení alespoň na šest měsíců do jiného orgánu mají právo požádat o převedení do tohoto jiného orgánu. K zajištění účinnosti tohoto práva je přitom každý orgán, který obdrží takovou žádost v rámci postupu přijímání rozšířeného nad rámec možností stanovených v čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu, povinen ji zohlednit a posoudit ji za účelem obsazení dotyčného volného pracovního místa.
67
Tribunál se tedy tím, že v bodě 61 napadeného rozsudku konstatoval, že žádost o převedení mezi orgány podaná na základě čl. 8 prvního pododstavce služebního řádu nemůže být ze své povahy považována za žádost o obsazení volného pracovního místa, které je předmětem oznámení o volném pracovním místě, dopustil nesprávného právního posouzení.
68
V důsledku toho jsou body 62 až 64 uvedeného rozsudku, které spočívají na tomto nesprávném předpokladu, rovněž stiženy protiprávností.
69
Navíc, jak uvedl generální advokát v bodě 55 svého stanoviska, nesprávné právní posouzení uvedené v bodě 67 tohoto rozsudku se rovněž dotýká právní kvalifikace sporné žádosti. V bodech 40 až 48 napadeného rozsudku totiž Tribunál v podstatě vyloučil, že by sporná žádost mohla být zohledněna a posouzena jako žádost na základě interního oznámení o volném pracovním místě založená na čl. 29 odst. 1 služebního řádu z důvodu, že tato žádost byla založena na článku 8 služebního řádu a tato dvě ustanovení podle něj nelze použít současně.
70
Vzhledem k tomu, že posledně uvedený závěr Tribunálu je stižen nesprávným právním posouzením, je třeba konstatovat, že právní kvalifikace sporné žádosti je rovněž stižena takovýmto nesprávným posouzením, aniž je třeba zkoumat, zda Tribunál zkreslil důkazy související s touto kvalifikací, jak tvrdí navrhovatelka.
71
S ohledem na předcházející úvahy je třeba první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku vyhovět.
2.
K třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku
a)
Argumentace účastníků řízení
72
Ve třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že v prvním stupni uplatňovala neexistenci právního základu pro každoroční cyklus převedení, skutečnost, že tento postup porušuje ustanovení článků 4 a 29 služebního řádu, a neexistenci souvislosti mezi tímto každoročním cyklem převedení a článkem 8 služebního řádu. Tribunál však v rozporu s právem na obhajobu reagoval na tyto argumenty pouze částečně.
73
Tribunál totiž v bodě 69 napadeného rozsudku shledal, že argumenty navrhovatelky týkající se každoročního cyklu převedení jsou irelevantní, neboť se týkají její žádosti o převedení ze dne 31. března 2020, uvedené v bodě 11 tohoto rozsudku, zatímco předmětem žaloby v prvním stupni byla jiná žádost o převedení podaná po uplynutí lhůty stanovené pro odpověď na výzvu k vyjádření zájmu v rámci tohoto každoročního cyklu převedení.
74
Tento závěr je přitom jednak v rozporu s bodem 47 napadeného rozsudku a jednak je založen na zkreslených důkazech, jelikož ze spisu vyplývá, že sporné rozhodnutí bylo přijato v rámci každoročního cyklu převedení a Tribunál v bodě 51 tohoto rozsudku potvrdil, že „ze [sporného] rozhodnutí vyplývá, že EUIPO analyzoval spornou žádost ve světle kritérií pro převedení“.
75
Navrhovatelka má tedy za to, že je oprávněna napadnout postup každoročního cyklu převedení, jelikož na ni byl uplatněn.
76
EUIPO v kasační odpovědi namítá, že se navrhovatelka omezuje na zopakování argumentů, které již předložila před Tribunálem, takže tyto argumenty jsou nepřípustné. Mimoto vzhledem k tomu, že sporná žádost byla podána s odkazem na interní oznámení o volném pracovním místě, jakýkoli argument zpochybňující každoroční cyklus převedení je irelevantní.
b)
Závěry Soudního dvora
1) K přípustnosti
77
Pokud jde o přípustnost třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku, stačí konstatovat, že se navrhovatelka neomezuje na opakování žalobních důvodů a argumentů, které již byly předloženy v prvním stupni, ale Tribunálu zejména vytýká, že se nezabýval všemi argumenty, které před ním uplatnila za účelem zpochybnění legality každoročního cyklu převedení, a že odůvodnění napadeného rozsudku je rozporné.
78
Právní otázky, které lze uplatnit v rámci kasačního opravného prostředku, přitom představuje jak otázka, zda Tribunál změnil předmět nebo podstatu jednotlivých bodů návrhových žádání a žalobních důvodů předložených navrhovatelem (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 7. června 2018, Ori Martin v. Soudní dvůr Evropské unie, C‑463/17 P, EU:C:2018:411, bod 18 a citovaná judikatura), tak otázka, zda je odůvodnění rozsudku Tribunálu rozporné (rozsudek ze dne 12. prosince 2024, DD v. FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, bod 58 a citovaná judikatura).
79
Z toho vyplývá, že v souladu s judikaturou uvedenou v bodě 34 tohoto rozsudku je třetí část prvního důvodu kasačního opravného prostředku přípustná.
2) K věci samé
80
V bodě 69 napadeného rozsudku Tribunál rozhodl, že jakýkoli argument týkající se každoročního cyklu převedení je v rámci přezkumu legality sporného rozhodnutí irelevantní, neboť sporná žádost byla podána po uplynutí lhůty stanovené pro odpověď na výzvu k vyjádření zájmu v rámci tohoto každoročního cyklu převedení.
81
Je třeba poukázat na to, jak tvrdí navrhovatelka, že toto konstatování je v rozporu zejména s konstatováním uvedeným v bodě 51 tohoto rozsudku, a sice že „ze [sporného] rozhodnutí vyplývá, že EUIPO analyzoval spornou žádost ve světle kritérií pro převedení“ a že „sporná žádost obsahuje četné odkazy na [tato] kritéria“, přičemž uvedená kritéria byla vypracována, jak vyplývá z bodu 10 tohoto rozsudku, v rámci každoročního cyklu převedení.
82
Odůvodnění napadeného rozsudku je tudíž v tomto ohledu rozporné.
83
Bod 69 napadeného rozsudku, podle něhož „jakýkoli argument týkající se každoročního cyklu převedení je v rámci přezkumu legality [sporného] rozhodnutí irelevantní“, je totiž v rozporu s bodem 51 tohoto rozsudku, podle něhož „ze [sporného] rozhodnutí vyplývá, že EUIPO analyzoval spornou žádost ve světle kritérií pro převedení“.
84
S ohledem na předcházející úvahy je třeba třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku vyhovět.
C. K první části druhého důvodu kasačního opravného prostředku
1.
Argumentace účastníků řízení
85
Ve druhém důvodu kasačního opravného prostředku, rozděleném do tří částí, navrhovatelka Tribunálu vytýká, že zamítl druhý žalobní důvod, který vznesla v prvním stupni.
86
V první části druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá skutečnost, že Tribunál odmítl její argumenty vycházející z nerovného zacházení mezi externími uchazeči a úředníky, kteří usilují o převedení, z důvodu, že tyto argumenty byly založeny na nedodržení pořadí stanoveného v čl. 29 odst. 1 služebního řádu.
87
Zaprvé Tribunál v bodě 76 napadeného rozsudku nesprávně rozhodl, že vzhledem ke kvalifikaci sporné žádosti jako „žádosti o převedení založené na čl. 8 prvním pododstavci služebního řádu“ je jakýkoli argument vycházející z porušení tohoto čl. 29 odst. 1 irelevantní.
88
Zadruhé navrhovatelka napadá závěr v bodě 79 napadeného rozsudku, podle kterého jakožto úředník žádající o převedení do EUIPO nemůže postavit svou situaci na roveň situaci uchazeče přijatého dočasně, neboť tyto dvě situace spadají pod dva odlišné režimy, a sice služební řád a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie. Podle navrhovatelky totiž tento závěr není v souladu s interním oznámením o volném pracovním místě, které bylo otevřeno jak úředníkům, tak dočasným zaměstnancům.
89
EUIPO tvrdí, že se navrhovatelka druhým důvodem kasačního opravného prostředku snaží nově vykládat spornou žádost jako žádost na základě interního oznámení o volném pracovním místě, což představuje protiprávní pokus o nový přezkum skutečností a důkazů ve spise, a proto musí být tento důvod kasačního opravného prostředku prohlášen za nepřípustný.
90
V každém případě, pokud jde o první část uvedeného důvodu kasačního opravného prostředku, EUIPO tvrdí, že interní oznámení o volném pracovním místě se nemohlo vztahovat na úředníky přeřazené do tohoto úřadu, a sice na situaci, v níž se nacházela navrhovatelka.
2.
Závěry Soudního dvora
a)
K přípustnosti
91
V rozsahu, v němž se podle EUIPO navrhovatelka druhým důvodem kasačního opravného prostředku snaží nově vykládat spornou žádost jako žádost na základě interního oznámení o volném pracovním místě, což představuje protiprávní pokus o nový přezkum skutečností a důkazů obsažených ve spise, stačí konstatovat, že z důvodů uvedených v rámci posouzení prvního důvodu kasačního opravného prostředku je přípustné, aby navrhovatelka zpochybnila právní kvalifikaci této žádosti.
92
Druhý důvod kasačního opravného prostředku, včetně jeho první části, je tudíž přípustný.
b)
K věci samé
93
První část druhého důvodu kasačního opravného prostředku se týká toho, že Tribunál odmítl argumentaci navrhovatelky, podle které nedodržení pořadí stanoveného v čl. 29 odst. 1 služebního řádu vedlo k nerovnému zacházení mezi externími uchazeči a úředníky, kteří usilovali o převedení.
94
V bodě 76 napadeného rozsudku Tribunál v podstatě rozhodl, že jakýkoli argument vycházející z případného porušení tohoto ustanovení je irelevantní, jelikož žaloba, která mu byla předložena, směřuje ke zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti o převedení založené na čl. 8 prvním pododstavci služebního řádu, a sice sporného rozhodnutí, a nikoli ke zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti navrhovatelky podané v reakci na interní oznámení o volném pracovním místě.
95
Z důvodů uvedených v rámci posouzení první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku je přitom třeba konstatovat, že tento závěr je stižen nesprávným právním posouzením, jelikož pořadí může být relevantní pro účely posouzení sporné žádosti ze strany EUIPO.
96
Ze stejných důvodů je nesprávným právním posouzením stižen i bod 79 napadeného rozsudku. V tomto bodě totiž Tribunál shledal, že argument navrhovatelky vycházející z porušení zásady rovného zacházení je neopodstatněný, jelikož na situaci navrhovatelky a situaci uchazeče, který byl dočasně přijat v návaznosti na zveřejnění externího oznámení o volném pracovním místě, se vztahují dva odlišné režimy, a sice služební řád a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie, takže tyto situace nejsou srovnatelné.
97
Jakmile však OOJ považoval za nezbytné rozšířit postup přijímání nad rámec možností stanovených v čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu, vztahují se jak na úředníky nacházející se v situaci navrhovatelky, tak na uchazeče přijaté jako dočasní zaměstnanci na stálé pracovní místo ustanovení kapitoly 1 hlavy III služebního řádu, v níž se nachází zejména tento čl. 29 odst. 1.
98
S ohledem na předcházející úvahy je třeba první části druhého důvodu kasačního opravného prostředku vyhovět.
99
Vzhledem k tomu, že první a třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku, jakož i první části druhého důvodu kasačního opravného prostředku bylo vyhověno, je třeba vyhovět i kasačnímu opravnému prostředku, a tudíž zrušit napadený rozsudek, aniž je nutné rozhodnout o ostatních částech těchto důvodů nebo o třetím důvodu kasačního opravného prostředku.
VI. K žalobě před Tribunálem
100
V souladu s čl. 61 prvním pododstavcem druhou větou statutu Soudního dvora Evropské unie může Soudní dvůr v případě, že zruší rozhodnutí Tribunálu, vydat sám konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje.
101
O takový případ se jedná v projednávané věci.
102
Jak je zmíněno v bodě 20 tohoto rozsudku, navrhovatelka na podporu žaloby uplatnila tři žalobní důvody, z nichž první vycházel v podstatě z porušení článků 4, 8, 29 a 110 služebního řádu, jakož i zásady kontinuity služebního postupu úředníků Unie, druhý z porušení zásady rovného zacházení a třetí z porušení povinnosti uvést odůvodnění, ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení povinnosti řádné péče.
103
V rámci prvního žalobního důvodu navrhovatelka zejména tvrdí, že EUIPO porušil článek 29 služebního řádu tím, že nezohlednil spornou žádost v rámci interního oznámení o volném pracovním místě. Navrhovatelka dodává, že toto oznámení o volném pracovním místě neuvádí, že se zakládá na tomto čl. 29 odst. 1 písm. a), a obecně neuvádí právní základ, na němž se zakládá.
104
EUIPO odpovídá, že spornou žádost nemohl zohlednit v rámci interního oznámení o volném pracovním místě, jelikož se uvedené oznámení týkalo „interní mobility“ zaměstnanců EUIPO, a tudíž bylo určeno pouze úředníkům a dočasným zaměstnancům EUIPO, a nikoli úředníkům z jiných orgánů, jako je navrhovatelka, úřednice Komise.
105
Ze znění sporného rozhodnutí a rozhodnutí o stížnosti vyplývá, že EUIPO zamítl spornou žádost především z důvodu, že tato žádost nemohla být zohledněna v rámci interního oznámení o volném pracovním místě, jelikož toto oznámení bylo zveřejněno na základě čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu a bylo určeno pouze úředníkům a dočasným zaměstnancům EUIPO, a nikoli úředníkům z jiných orgánů, jako je navrhovatelka. Podle EUIPO mohla být uvedená žádost zohledněna pouze v rámci oznámení o převedení mezi orgány zveřejněného v souladu s čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu. EUIPO kromě toho uvedl, že žádost navrhovatelky o převedení posoudil v rámci každoročního cyklu převedení a s ohledem na kritéria pro převedení a dospěl k závěru, že převedení navrhovatelky do EUIPO není v zájmu služby, zejména s ohledem na omezený počet volných pracovních míst. Pokud jde o externí oznámení o volném pracovním místě, EUIPO uvedl, že je pro posouzení sporné žádosti irelevantní, neboť bylo zaměřeno na přijetí dočasných zaměstnanců a navrhovatelka již zastávala pracovní místo dočasného zaměstnance v rámci EUIPO.
106
Je třeba konstatovat, jak tvrdí navrhovatelka, že interní oznámení o volném pracovním místě, jehož kopii navrhovatelka připojila k žalobě v prvním stupni, neupřesňuje, na základě kterého písmena článku 29 odst. 1 služebního řádu bylo zveřejněno. Ostatně z informace obsažené v tomto oznámení, podle níž se o dotčené volné pracovní místo mohli ucházet jak úředníci, tak dočasní zaměstnanci, vyplývá, že OOJ měl za to, že k tomu, aby měl možnost jmenovat osobu s nejvyšší úrovní výkonnosti, způsobilosti a bezúhonnosti, bylo nezbytné rozšířit postup přijímání nad rámec možností stanovených v tomto čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu.
107
Z bodu 69 tohoto rozsudku přitom vyplývá, že v takovém kontextu měl OOJ zohlednit a posoudit spornou žádost jako žádost na základě interního oznámení o volném pracovním místě založenou na uvedeném čl. 29 odst. 1 služebního řádu.
108
Jak je totiž uvedeno v bodě 66 tohoto rozsudku, orgán, který v rámci postupu přijímání rozšířeného nad rámec možností stanovených v tomtéž čl. 29 odst. 1 písm. a) obdrží žádost o převedení podanou na základě článku 8 služebního řádu, je povinen ji zohlednit a posoudit ji za účelem obsazení dotyčného volného pracovního místa. OOJ proto nemohl zamítnout spornou žádost z důvodu, že navrhovatelka byla původně úřednicí Komise.
109
Okolnost, že posledně uvedená žádost byla posouzena OOJ v rámci jiného řízení, a sice každoročního cyklu převedení, nemůže vést k jinému závěru, a to tím spíše, že jedním z důvodů, které OOJ uvedl k odůvodnění odmítnutí požádat o převedení navrhovatelky v rámci tohoto každoročního cyklu převedení, byl omezený počet volných pracovních míst.
110
Prvnímu žalobnímu důvodu je tudíž třeba vyhovět a sporné rozhodnutí je třeba zrušit, aniž je třeba zkoumat ostatní žalobní důvody.
111
Pokud jde o bod návrhových žádání směřující ke zrušení, „případně“ i rozhodnutí o stížnosti, je třeba poznamenat, že jelikož posledně uvedené rozhodnutí pouze potvrzuje sporné rozhodnutí, není třeba rozhodovat zvlášť o tomto bodu návrhových žádání (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. února 2018, LL v. Parlament, C‑326/16 P, EU:C:2018:83, body 36 až 39 a citovaná judikatura).
VII. K nákladům řízení
112
Článek 184 odst. 2 jednacího řádu stanoví, že je-li kasační opravný prostředek opodstatněný a Soudní dvůr vydá sám konečné rozhodnutí ve věci, rozhodne o nákladech řízení.
113
Podle čl. 138 odst. 1 tohoto jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě čl. 184 odst. 1 tohoto jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
114
Vzhledem k tomu, že v projednávané věci navrhovatelka požadovala náhradu nákladů řízení a EUIPO neměl ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedenému uložit, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkou v tomto řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i náklady řízení, které vynaložila v prvním stupni.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
1)
Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 29. března 2023, ZR v. EUIPO (T‑400/21, EU:T:2023:169), se zrušuje.
2)
Rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 8. září 2020, kterým byla zamítnuta žádost ZR ze dne 12. května 2020, v níž v souladu s články 8 a 29 služebního řádu úředníků Evropské unie žádala o převedení do EUIPO, se zrušuje.
3)
Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené ZR v tomto řízení o kasačním opravném prostředku, jakož i náklady řízení, které vynaložila v prvním stupni.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.