62019TJ0334_RES
Дело T‑334/19
Google LLCиAlphabet Inc.
срещу
Европейска комисия
Решение на Общия съд от 18 септември 2024 година
„Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на посредническите услуги за онлайн реклама при търсене в ЕИП — Решение, с което се установява нарушение на член 102 ДФЕС и на член 54 от Споразумението за ЕИП — Задължение за доставка към единствен купувач — Договорни ограничения“
Господстващо положение — Злоупотреба — Понятие — Обективно понятие, отнасящо се до поведението, което е от естество да въздейства на структурата на пазара и вследствие на което се препятства поддържането или развитието на конкуренцията — Задължения на предприятието с господстващо положение — Конкуренция, основана само на качества — Критерии за преценка
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 102—110 и 673)
Конкуренция — Административно производство — Решение на Комисията за установяване на нарушение — Доказване на нарушението и на неговата продължителност в тежест на Комисията — Изчерпателни отговори на предприятие на пряк въпрос в рамките на искане на Комисията за предоставяне на информация — Висока доказателствена стойност
(член 18 и член 23, параграф 1 от Регламент № 1/2003 на Съвета)
(вж. т. 111 и 796)
Конкуренция — Административно производство — Решение на Комисията за установяване на нарушение — Съдебен контрол — Контрол за законосъобразност — Задълбочен контрол на всички релевантни обстоятелства — Предмет и обхват
(членове 102 и 263 ДФЕС)
(вж. т. 112 и 113)
Господстващо положение — Съответен пазар — Определяне — Критерии — Пазар на онлайн рекламата при търсене — Заместимост на стоките или услугите от гледна точка на предлагането и от гледна точка на търсенето — Цялостна преценка — Отчитане на всички релевантни фактори — Отчитане на отговорите на предприятията на искания за предоставяне на информация
(член 102 ДФЕС; точки 15, 17, 25 и 36 от Известие 97/C 372/03 на Комисията)
(вж. т. 124—127, 131—136, 139—144, 155—166, 202—208, 214—216, 220—222, 226—228, 232—240, 244—247, 251—253, 257, 258, 264—273, 278—285, 317—324, 328—331, 334, 335, 338—341, 347—350)
Господстващо положение — Съответен пазар — Определяне — Влияние на предишната практика на Комисията при вземане на решения — Липса
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 238, 300, 304, 361, 568—570 и 851)
Господстващо положение — Злоупотреба — Клаузи за изключителни права в договори за доставка на посреднически услуги за онлайн реклама при търсене — Характер на злоупотреба — Възможност за ограничаване на конкуренцията и отстраняващ ефект — Оспорване от съответното предприятие — Задължение на органа за защита на конкуренцията да докаже, че разглежданото поведение е годно да ограничи конкуренцията — Отчитане на всички обстоятелства по случая
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 379—390, 399, 400, 406, 411—415, 464—466, 501, 502, 548—557, 558—562, 581—583, 595, 607—617, 622, 694—715, 776—779, 787—789, 831, 832, 835—840, 843—848, 890—901, 927, 938—944, 948—953, 980, 987—991 и 998)
Конкуренция — Правила на Съюза — Предприятие — Понятие — Извършване на икономическа дейност — Определящ критерий — Правен статут и начин на финансиране на образуванието — Ирелевантност
(вж. т. 487)
Конкуренция — Административно производство — Задължения на Комисията — Надлежно и безпристрастно разглеждане — Обхват на задължението — Отчитане на информацията, събрана от адресата на изложението на възраженията — Доказателствена стойност
(член 102 ДФЕС; член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 18 и член 23, параграф 1, буква а) от Регламент № 1/2003 на Съвета)
(вж. т. 512—514)
Господстващо положение — Злоупотреба — Понятие — Затваряне на съществен дял от пазара от предприятие с господстващо положение — Степен на господство на съответния пазар — Липса на последици — Необходимост да се установи точен праг за затваряне на пазара — Липса
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 596 и 621)
Господстващо положение — Злоупотреба — Клаузи за изключителни права в договори за доставка на посреднически услуги за онлайн реклама при търсене — Характер на злоупотреба — Задължение на органа за защита на конкуренцията да прибегне до критерия за също толкова ефективния конкурент — Липса — Предоставяне от съответното предприятие на анализ, основан на този критерий — Задължение на органа за защита на конкуренцията да провери доказателствената му стойност
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 660—667, 880—883 и 979)
Господстващо положение — Злоупотреба — Понятие — Обективно понятие, отнасящо се до поведението, което е от естество да въздейства на структурата на пазара и вследствие на което се препятства поддържането или развитието на конкуренцията — Необходимост да се установи наличието на антиконкурентно намерение — Липса
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 678, 679 и 981)
Господстващо положение — Злоупотреба — Обективна обоснованост — Условия — Обхват на тежестта на доказване
(член 102 ДФЕС)
(вж. т. 947)
Резюме
С решението си Общият съд отменя решението на Европейската комисия, с което Google (
1
) е осъдено да заплати глоба за това, че е извършило три злоупотреби с господстващо положение на пазара на посредническите услуги за онлайн реклама при търсене. По този повод Общият съд уточнява обстоятелствата, които трябва да се вземат предвид, за да се прецени отстраняващият ефект на договорните клаузи, и по-конкретно онези, които налагат задължение за доставка към единствен купувач.
Google, предприятие от сектора на информационните и комуникационните технологии, специализирано в продукти и услуги, свързани с интернет, е познато по-специално със своята обща търсачка, показваща резултати от търсене, представени на страници, които се появяват на екраните на интернет потребителите. Някои от тези резултати са свързани със задължения за плащане от страна на рекламодателите, поети посредством платформата за наддаване на Google, и са обозначени с думи като „реклама“ или „спонсорирано“. От 2003 г. Google управлява и платформа за посреднически услуги за реклама, наречена AdSense, за която е разработило услуга, наречена AdSense for Search (наричана по-нататък „AFS“).
Подобно на другите посреднически услуги за онлайн реклама при търсене, AFS дава възможност на издатели на уебсайтове на трети лица да разпространяват онлайн реклама при търсене, в случая от Google, когато ползвателите извършват търсене на уебсайт с интегрирана интернет търсачка. По този начин доставчиците на такива посреднически услуги (наричани по-нататък „посредниците“) и издателите споделят приходите, генерирани от показването на тези реклами. Що се отнася до AFS, рекламодателите трябва да свързват рекламите си с ключови думи, които потребителите на съответните уебсайтове е вероятно да използват при онлайн търсене, и по принцип заплащат цената, която следва от показването на техните реклами, само ако потребителите действително кликнат върху рекламите.
За да използват AFS, издателите могат по-специално да станат или „онлайн партньори“ на Google, сключвайки с него неподлежащ на договаряне стандартен договор, наречен „онлайн договор“, или пък „преки партньори“, сключвайки „споразумение за предоставяне на услугите на Google“ (наричано по-нататък „СПУ“), което се договаря с всеки издател поотделно. За да сключат СПУ, преките партньори трябва да попълнят и формуляр за поръчка, в който да уточнят за кои уебсайтове искат да използват AFS или друга услуга от AdSense.
Макар и индивидуално договорени, СПУ са изготвени въз основа на образци, съдържащи по-специално следните клаузи:
–
до март 2009 г. — „клауза за изключителни права“, която забранява използването на услуги, които са идентични, по същество сходни или в пряка конкуренция с предоставяните от Google съгласно СПУ, за посочените във формуляра за поръчка уебсайтове;
–
от март 2009 г., от една страна, „клауза за позициониране“, която задължава преките партньори да показват на уебсайтовете, използващи AFS, минимален брой онлайн реклама при търсене от Google, и забранява показването на конкурентни реклами над или в непосредствена близост до рекламите от Google, и от друга страна, „клауза за предварително разрешение“, която изисква преките партньори да получат съгласието на Google, преди да променят показването на онлайн реклама при търсене, включително на конкурентна реклама.
С решение от 20 март 2019 г. (
2
) Комисията приема, че Google е допуснало три случая на злоупотреба с господстващо положение, произтичащи съответно от клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори, които обикновено включват всички свои уебсайтове в поне едно от своите СПУ (наричани по-нататък „преките партньори за всички уебсайтове“), от клаузата за позициониране и от клаузата за предварително разрешение (наричани по-нататък заедно „спорните клаузи“).
Според Комисията тези три клаузи преследват една и съща цел, а именно отстраняване на конкурентни на Google посредници, за да се запази и укрепи господстващото му положение на пазара на посреднически услуги за онлайн реклама при търсене и пазарите на онлайн реклама при търсене, а следователно и позицията му на пазара на обикновеното търсене. Поради тази обща цел и тъй като посочените клаузи се допълват, Комисията приема, че трите случая на злоупотреба с господстващо положение, взети заедно, съставляват единно продължено нарушение на член 102 ДФЕС, продължило от 1 януари 2006 г. до 6 септември 2016 г.
Ето защо тя налага на Google глоба от близо 1,5 милиарда евро.
С жалбата си пред Общия съд Google иска отмяна на обжалваното решение или, при условията на евентуалност, отмяна или намаляване на размера на глобата.
Съображения на Общия съд
1. По определянето на съответните пазари
На първо място, Общият съд отхвърля основанието на Google за неправилно определяне от Комисията на съответните пазари, а именно пазара на онлайн реклама при търсене и пазара на посреднически услуги за онлайн реклама при това търсене.
Що се отнася до определянето на пазара на онлайн рекламата при търсене, Google по-специално поддържа, че Комисията не е взела предвид всички релевантни фактори, за да разграничи онлайн рекламата при търсене от тази, която не е свързана с търсене (наричани по-нататък „разглежданите два вида реклама“).
В това отношение Общият съд отбелязва, че както произтича от съдебната практика и от Известието относно определянето на пазара (
3
), при анализа на заместимостта трябва се вземат предвид не само обективните характеристики на съответните продукти и услуги, но и условията на конкуренция и структурата на търсенето и предлагането на пазара. За сметка на това, за да определи даден продуктов пазар, Комисията не е длъжна да разглежда всички изброени в посоченото известие критерии за преценка, нито да следва стриктна доказателствена йерархия.
В случая, освен характеристиките и начините на използване на разглежданите два вида реклама, при цялостна преценка Комисията е взела предвид редица други фактори, като например цената на съответните реклами, инвестициите, необходими за предоставяне на услуги за онлайн реклама при търсене, и поведението на издателите, които биха намалили използването на онлайн реклама при търсене. Освен това Комисията е получила обоснованите мнения на участници на пазара, на които се е основала при определянето на съответния пазар.
Следователно Google не доказва, че Комисията не е взела предвид някои релевантни фактори при цялостната си преценка на заместимостта на разглежданите два вида реклама, нито че е допуснала грешка при прилагане на правото, като е посветила голяма част от анализа си на разликите в характеристиките и начините на използване на двата вида реклама.
Освен това Общият съд отхвърля и доводите на Google, че за да определи пазара на онлайн рекламата при търсене, Комисията не е направила адекватен анализ на цените, като по-конкретно използва критерий, с който се анализира въздействието на значително и трайно увеличение от 5 до 10 % на цената на онлайн рекламата при търсене (наричан по-нататък „критерият SSNIP“).
В случая в рамките на анализа си относно цените Комисията отправя до рекламодателите, издателите и медийните агенции искания за предоставяне на информация, и по-специално им задава въпроса за реакцията им в случай на увеличение на цената на онлайн рекламата при търсене, или в случая на издателите — при намаляване на приходите от тази реклама.
Предвид съдържанието на този въпрос Общият съд констатира, че Комисията не е приложила критерия SSNIP, както е определен в Известието на Комисията относно определянето на пазара. Общият съд обаче припомня, че макар този критерий да е признат инструмент, чиито резултати могат да бъдат взети предвид наред с други обстоятелства при цялостна преценка на определянето на пазара, за целите на определянето на пазара не е задължително системно да се използва такъв критерий.
Освен това Общият съд потвърждава, че направеният от Комисията анализ на цените е адекватен. Всъщност отговорите от участниците на пазара на исканията на Комисията за предоставяне на информация, заедно с основните причини за отговорите им, са сред обстоятелствата, които изрично се считат за релевантни в Известието на Комисията относно определянето на пазара, тъй като позволяват да се направи оценка на мненията на клиентите и конкурентите и следователно представляват инструмент, който може да се вземе предвид при определянето на съответния пазар.
В заключение, след като отбелязва, че Google нито поставя под въпрос достоверността, надеждността и непротиворечивостта на доказателствата, на които Комисията се е основала в цялостната си преценка на заместимостта, нито доказва, че тя не е взела предвид релевантни за тази цел обстоятелства, Общият съд потвърждава извършеното в обжалваното решение определяне на съответния пазар. Той потвърждава и констатацията за господстващо положение на Google на пазара на посреднически услуги за онлайн реклама при търсене, доколкото Google оспорва това господстващо положение единствено с мотива, че съответният пазар е определен неправилно.
2. По годността на спорните клаузи да ограничат конкуренцията
На второ място, Общият съд разглежда основанията, в които Google изтъква, че спорните клаузи нямат характер на злоупотреба с господстващо положение.
Що се отнася, най-напред, до клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори за всички уебсайтове, Google упреква Комисията за констатацията ѝ, че не е необходима проверка дали посочената клауза е годна да ограничи конкуренцията.
По този въпрос Общият съд отбелязва, че в хода на административното производство Google е оспорило, със съответни доказателства, годността на клаузата за изключителни права да ограничи конкуренцията. То поддържа също, че тази клауза е обективно обоснована.
При това положение съгласно съдебната практика Комисията не би могла — както тя поддържа основно — за да установи нарушение на член 102 ДФЕС просто да докаже, че клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори за всички уебсайтове, задължава тези партньори да се снабдяват изключително от Google за всички или за значителна част от нуждите си от посреднически услуги за онлайн реклама при търсене, по смисъла на решението Hoffmann-La Roche/Комисия (
4
). Всъщност тя би трябвало освен това да докаже, че клаузата за изключителни права е годна да ограничи конкуренцията, като вземе предвид всички релевантни по случая обстоятелства.
По-нататък Общият съд проверява дали, както поддържа Google, Комисията неправилно приема при условията на евентуалност, че клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори за всички уебсайтове, е годна да ограничи конкуренцията.
Що се отнася до въпроса дали клаузата за изключителни права възпира преките партньори за всички уебсайтове да се снабдяват от други посредници, за да показват конкурентни реклами на своите уебсайтове или на някои от техните страници, Google по-специално упреква Комисията, че в обжалваното решение се позовава само на отговорите на някои от тези преки партньори на исканията за предоставяне на информация, отправени в хода административното производство.
В този контекст Общият съд отбелязва, че в обжалваното решение Комисията има основание да вземе предвид някои примерни отговори на преки партньори за всички уебсайтове като доказателства, които да потвърдят преценката ѝ, че клаузата за изключителни права, съдържаща се в сключените с такива преки партньори СПУ, може да възпре последните да се снабдяват поне за част от нуждите си от конкурентни на Google посредници.
За да оспори факта, че клаузата за изключителни права има такъв възпиращ ефект, Google се позовава и на изявление на пряк партньор, с което самото то се е сдобило в хода на административното производство. Комисията счита, че това изявление има ограничена доказателствена стойност, по-специално тъй като не е известно как Google се е сдобило с него. Въпреки че Google не разполага с правомощия за разследване и за налагане на санкции и следователно по необходимост трябва да разчита на доброволното съдействие на преките партньори, Общият съд приема, че все пак от това не може да се заключи, че събраната от Google информация е непременно ирелевантна, защото доказателствената ѝ стойност е по-ограничена.
Що се отнася до въпроса дали клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори за всички уебсайтове, предотвратява достъпа на конкурентните на Google до значителен дял от пазара на посреднически услуги за онлайн реклама при търсене в ЕИП, Google по-специално поддържа, че анализът на Комисията относно пазарното покритие на тази клауза е непоследователен, тъй като, за да квалифицира отстраняващия ефект на клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори за всички сайтове, този анализ взема предвид приходи, генерирани от всички СПУ, които съдържат клаузи за позициониране и за предварително разрешение, включително СПУ, в които преките партньори обикновено не включват всички свои уебсайтове.
В това отношение Общият съд отбелязва по-специално, че за да прецени последиците от клаузата за изключителни права, Комисията трябва да вземе предвид всички обстоятелства по случая, и по-специално да установи дали степента на покритие на клаузата за изключителни права е достатъчна, за да ѝ позволи да породи отстраняващ ефект. В обжалваното решение обаче Комисията установява, от една страна, че клаузите за изключителни права и за позициониране взаимно се допълват, по-специално доколкото целта им е да възпрат преките партньори да се снабдяват с конкурентни реклами, и от друга страна, че клаузата за позициониране постепенно е заместила клаузата за изключителни права в СПУ, така че през съответния период тези две клаузи са покривали едновременно различни дялове от пазара. Следователно, противно на поддържаното от Google, Комисията не може да разгледа изолирано едно от друго покритието на клаузата за изключителни права и това на клаузата за позициониране, без да пренебрегне техния фактически и правен контекст и изкуствено да раздели проверката на пазарното покритие.
Така, след като разглежда степента на покритие на тези клаузи, Общият съд отбелязва, че Комисията може правилно да приеме, че като се има предвид покритието на клаузата за позициониране, покритието на клаузата за изключителни права в СПУ, в които преките партньори обикновено включват всички свои уебсайтове, би могло да е достатъчно, за да позволи годността на тази клауза да породи отстраняващ ефект между 1 януари 2006 г. и 31 декември 2015 г.
По-нататък, Общият съд разглежда тезата на Google, че Комисията не е доказала, посредством критерия за също толкова ефективния конкурент (
5
), че клаузата за изключителни права, съдържаща се в СПУ, сключени с преките партньори за всички сайтове, е щяла да попречи на един също толкова ефективен конкурент, колкото е Google, да навлезе на съответния пазар в случая или че би го отстранило. По този въпрос той отбелязва, че Комисията не е длъжна да се основава на такъв критерий, който е само един от методите, позволяващи да се прецени дали дадена практика е годна да породи отстраняващ ефект. Ако обаче Google бе представило анализ въз основа на критерия за също толкова ефективния конкурент, което в случая не е така, Комисията щеше да е длъжна да го разгледа.
При все това, след като потвърждава повечето от преценките на Комисията, Общият съд констатира, че направеният от нея анализ на отстраняващия ефект е опорочен от грешки при отчитането на степента на покритие на клаузата за изключителни права през 2016 г., както и продължителността на СПУ.
Всъщност, от една страна, Общият съд отбелязва, че в обжалваното решение не се посочва какъв дял от пазара на посреднически услуги за онлайн реклама при търсене е обхванат от клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори за всички уебсайтове, за 2016 г. При това положение Комисията не е доказала, че поради покритието си тази клауза е била в състояние да породи отстраняващ ефект между 1 януари 2016 г. и 31 март 2016 г.
От друга страна, в този анализ Комисията не е отчела надлежно нито продължителността на всяко от СПУ, сключени с преките партньори, нито правата им на едностранно прекратяване.
Общият съд припомня, че за да установи дали дадено поведение действително е годно да породи отстраняващ ефект по отношение на конкурент, който е поне също толкова ефективен, колкото е Google, Комисията трябва да вземе предвид всички релевантни обстоятелства. Що се отнася по-конкретно до задължението за доставка към единствен купувач, Комисията трябва да вземе предвид продължителността на това задължение, както и неговия икономически и правен контекст.
Всъщност голяма част от СПУ, с които са обвързани посочените преки партньори, поотделно продължават само няколко години, макар впоследствие да са подновявани или удължавани, понякога многократно. В обжалваното решение обаче Комисията взема предвид единствено кумулираната продължителност на отделните СПУ, в които преките партньори за всички уебсайтове обикновено включват всички свои уебсайтове, а не продължителността на всяко от посочените СПУ, взети поотделно, нито продължителността на всяко от евентуалните им продължавания. Тя не взема предвид и реалните условия и реда за договаряне на тези продължавания, нито съдържанието на клаузите, в които се предвижда право на едностранно прекратяване, което имат някои от преките партньори за всички уебсайтове, или условията, при които това право може да се упражнява.
При това положение несъмнено Комисията може да вземе предвид кумулираната продължителност на СПУ, в които преките партньори обикновено включват всички свои уебсайтове като релевантно обстоятелство. Тя обаче не може да изключи възможността тези преки партньори да се снабдяват от конкурентни на Google посредници след края на всяко от своите СПУ, нито следователно да приеме, че преките партньори са длъжни да се снабдяват изцяло или за значителна част от нуждите си от Google през цялата кумулирана продължителност на техните СПУ.
Общият съд заключава, че Комисията не доказва надлежно, че посочената клауза е годна да възпре преките партньори за всички уебсайтове да се снабдяват от конкурентни на Google посредници или да предотврати достъпа на тези посредници до значителен дял от пазара на посреднически услуги за онлайн реклама при търсене в Европейското икономическо пространство, а следователно и че същата клауза е годна да породи констатирания в това решение отстраняващ ефект.
Според Общия съд Комисията допуска аналогични грешки в своя анализ на отстраняващия ефект на клаузите за позициониране и за предварително разрешение. В това отношение Комисията правилно приема, че клаузата за позициониране прилича на гъвкава клауза за изключителни права, що се отнася до уебсайтовете, включени в СПУ, съдържащи тази клауза, след като запазва най-видимите места на страниците с резултати на преките партньори за рекламите на Google. Що се отнася до клаузата за предварително разрешение, в обжалваното решение Комисията приема, че тя поражда отстраняващ ефект, аналогичен на този на клаузата за изключителни права в СПУ, сключени с преките партньори за всички уебсайтове, от една страна, и на този на клаузата за позициониране, от друга страна.
Следователно, подобно на клаузата за изключителни права, продължителността на задължението, наложено на преките партньори по силата на клаузата за позициониране, да запазват най-видимите места, е сред обстоятелствата, които са от значение за преценката на отстраняващия ефект на тази клауза. Същото се отнася и за продължителността на задължението, наложено на преките партньори по силата на клаузата за предварително разрешение, да поискат предварително разрешение от Google, преди да променят показването на конкурентни реклами. Комисията обаче не взема надлежно предвид продължителността на тези задължения.
Общият съд счита, че горепосочените грешки опорочават всички изводи на Комисията относно установените от нея ограничения, така че тя не доказва надлежно, че спорните клаузи са годни да породят констатирания в обжалваното решение отстраняващ ефект, нито, следователно, че всяка от тях съставлява нарушение на член 102 ДФЕС.
Тъй като в обжалваното решение Комисията приема, че единното продължено нарушение е налице само доколкото се състои от трите посочени по-горе отделни нарушения, Общият съд отменя това решение в неговата цялост.
(
1
)	В случая „Google“ означава заедно дружеството Google LLC, по-рано Google Inc., както и неговото дружество майка Alphabet, Inc.
(
2
)	Решение C(2019) 2173 final на Комисията от 20 март 2019 година относно производство по член 102 ДФЕС и член 54 от Споразумението за ЕИП (дело AT.40411 - Google Search (AdSense) (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
(
3
)	Известие на Комисията относно определянето на съответния пазар по смисъла на общностното право на конкуренция (ОВ C 372, 1997 г., стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 3, стр. 60).
(
4
)	Решение от 13 февруари 1979 г.Hoffmann-La Roche/Commission (85/76, EU:C:1979:36). Съгласно точка 89 от това решение „предприятие с господстващо положение на пазара, което обвързва купувачите, дори това да е по тяхно искане, със задължение или обещание да се снабдяват изцяло или за значителна част от нуждите си изключително от това предприятие, злоупотребява с господстващо положение по смисъла на член [102 ДФЕС]“.
(
5
)	Съгласно съдебната практика този критерий се състои в проверка дали практиките на предприятие с господстващо положение създават опасност от отстраняване от пазара на конкурент, който е толкова ефективен, колкото е това предприятие.