62024CO0632
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ЗАМЕСТНИК-ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА СЪДА
4 февруари 2025 година (
*1
)
„Обжалване — Обезпечително производство — Член 278 ДФЕС — Молба за спиране на изпълнението на решение на Общия съд на Европейския съюз — Достъп до документи на Европейската комисия — Декларации за отсъствие на конфликт на интереси, изготвени от членовете на преговарящия екип на Комисията за закупуване на ваксини срещу COVID‑19 — Решение на Комисията, с което се отказва достъп до информация относно самоличността и професионалния статус на тези лица“
По дело C‑632/24 P–R
с предмет молба за спиране на изпълнението на основание член 278 ДФЕС, подадена на 27 септември 2024 г.,
Европейска комисия, представлявана от A. Bouchagiar, M. Burón Pérez, G. Gattinara и A. Spina,
жалбоподател,
като другите страни в производството са
Fabien Courtois и другите страни, чиито имена се съдържат в приложение (
1
), представлявани от A. Durand, avocat,
жалбоподатели в първоинстанционното производство,
ЗАМЕСТНИК-ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА СЪДА,
след изслушване на генералния адвокат M. Szpunar,
постанови настоящото
Определение
1
С молбата си за допускане на обезпечителни мерки Европейската комисия иска от Съда на основание член 278 ДФЕС да разпореди спиране на изпълнението на точка 2 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 17 юли 2024 г., Courtois и др./Комисия (T‑761/21, наричано по-нататък обжалваното съдебно решение, EU:T:2024:477), в частта му, с която се отменя Решение C(2022) 1359 final на Комисията от 28 февруари 2022 г., прието на основание член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), с което на г‑н Fabien Courtois и на останалите физически лица, чиито имена се съдържат в приложение, е предоставен частичен достъп до определени документи, отнасящи се до закупуването на ваксини от тази институция по време на пандемията от COVID‑19 (наричано по-нататък „оспорваното решение“), както и текста на това решение на френски език, който им е съобщен на 31 март 2022 г., в частта им, с която Комисията е отказала да предостави по-широк достъп до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси, подписани от членовете на преговарящия екип за закупуване на ваксини срещу COVID‑19 (наричан по-нататък „преговарящият екип“), на основание член 4, параграф 1, буква б) от посочения регламент.
2
Успоредно с тази молба на 27 септември 2024 г. Комисията подава жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, с която иска отмяна на обжалваното съдебно решение в същата му част.
Обстоятелствата по спора
3
Обстоятелствата по спора са изложени в точки 2—17 от обжалваното съдебно решение. За нуждите на настоящото производство те могат да бъдат обобщени, както следва.
4
На 17 юни 2020 г., в контекста на кризата, свързана с пандемията от COVID‑19, Комисията публикува съобщение, озаглавено „Стратегия на Европейския съюз за ваксините срещу COVID‑19“ (COM(2020) 245 final). Тази стратегия има за цел да ускори разработването, производството и въвеждането на ваксини срещу COVID‑19 и се основава на два стълба. Първият е да се осигури достатъчно производство на ваксини в Европейския съюз и по този начин да се осигури достатъчно снабдяване на държавите членки посредством договори за предварително закупуване, сключени с производителите на ваксини чрез инструмента за спешна подкрепа, задействан с Регламент (ЕС) 2020/521 на Съвета от 14 април 2020 година за активиране на спешната подкрепа по Регламент (ЕС) 2016/369 и за изменение на разпоредбите на посочения регламент предвид избухването на COVID‑19 (ОВ L 117, 2020 г., стр. 3). Вторият стълб е адаптиране на регулаторната рамка на Съюза към извънредните обстоятелства в момента и използване на съществуващата към този момент регулаторна гъвкавост, за да се ускорят разработването, разрешаването и наличността на ваксини при спазване на стандартите за тяхното качество, безвредност и ефикасност.
5
В това отношение Комисията посочва, че държавите членки ще участват в този процес от самото начало и че всички държави членки ще бъдат представени в управителен съвет, който ще ѝ съдейства по всички аспекти на договорите за предварително закупуване, преди те да бъдат подписани. Комисията уточнява, че преговорите по договорите за предварително закупуване на ваксини срещу COVID‑19 ще се водят от преговарящия екип, съставен от самата нея и експерти от държавите членки, като тези договори ще се сключват от името на всички участващи държави членки. Комисията уточнява също така, че ще отговаря за процеса на възлагане на обществени поръчки от името на държавите членки и за сключените договори за предварително закупуване.
6
С писмо от 24 май 2021 г., адресирано до председателя на Комисията, както и с електронно съобщение от същата дата, адресирано до генералния секретариат на Комисията, двама адвокати подават заявление за достъп на основание на Регламент № 1049/2001 до определен брой документи, отнасящи се до закупуването на ваксини в рамките на пандемията от COVID‑19 от Комисията и за сметка на държавите членки, „от името и за сметка на първите 86000 лица, подписали петицията на платформата „https://dejavu/legal/“, които са представлявани от тях и сред които са жалбоподателите в първоинстанционното производство (наричани по-нататък „заявителите“).
7
Това първоначално заявление за достъп се отнася до договорите за закупуване, сключени от Комисията с производителите на ваксини, до самоличността и професионалната или институционална роля на представителите на Съюза, участвали в преговорите с тези производители, както и до декларациите относно интересите, съществуващи между тези представители и посочените производители.
8
На 30 юли 2021 г. генералният директор на генерална дирекция (ГД) „Здравеопазване и безопасност на храните“ в Комисията отговаря, че дирекцията е установила 46 документа, съответстващи на това заявление, от които 22 декларации за отсъствие на конфликт на интереси, подписани от всеки член на преговарящия екип (наричани по-нататък „декларациите за отсъствие на конфликт на интереси“), както и че е предоставен частичен достъп до всички тези документи, с изключение на 17 документа, озаглавени „Проекти за протоколно споразумение“.
9
Що се отнася до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси, самоличността на подписалото ги лице е заличена въз основа на защитата на личния живот и личната неприкосновеност, предвидена в член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001. Освен това на заявителите е изпратен само един екземпляр, тъй като останалите декларации се различавали само по името на подписалото ги лице, подписа и датата на подписване.
10
На 13 август 2021 г. заявителите внасят потвърдително заявление на основание член 7, параграф 2 от Регламент № 1049/2001 с цел Комисията да преразгледа позицията си по отношение на всички документи, до които достъпът е отказан частично или изцяло.
11
Липсата на отговор към 24 септември 2021 г. води до мълчалив отказ по това заявление съгласно член 8, параграф 3 от Регламент № 1049/2001.
12
На 28 февруари 2022 г., след консултации със засегнатите фармацевтични предприятия в съответствие с член 4, параграф 4 от Регламент № 1049/2001, Комисията приема оспорваното решение, което е връчено на заявителите на английски език на 1 март 2022 г. По-специално в това решение Комисията променя състава на списъка с документи, съответстващ на заявлението за достъп до документи, но поддържа позицията си относно частичния достъп до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси.
13
На 31 март 2022 г. на заявителите е съобщено оспорваното решение на френски език.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
14
На 6 декември 2021 г. заявителите подават в секретариата на Общия съд жалба за отмяна на мълчаливия отказ. Впоследствие те изменят исканията си, за да се отнасят и до оспорваното решение, както и до неговия текст на френски език.
15
В точка 57 от обжалваното съдебно решение Общият съд припомня, че както следва от практиката на Съда, лични данни могат да бъдат предадени на трето лице на основание на Регламент № 1049/2001 само когато това предаване отговаря на условията по член 9, параграф 1, буква а) или б) от Регламент (ЕС) 2018/1725 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2018 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Регламент (ЕО) № 45/2001 и Решение № 1247/2002/ЕО (ОВ L 295, 2018 г., стр. 39), и представлява законосъобразна обработка, в съответствие с изискванията на член 5 от този регламент.
16
Що се отнася до условието по член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725, според което лицето, което иска достъп до лични данни, трябва да докаже необходимостта от оповестяването им за конкретна цел от обществен интерес, в точки 68, 69, 79 и 85 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че това условие е изпълнено в случая, тъй като заявителите са доказали необходимостта от получаване на достъп до информация относно самоличността на членовете на преговарящия екип, които са подписали декларациите за отсъствие на конфликт на интереси, с цел проверка на тяхната безпристрастност. Обратно, в точка 86 от това решение Общият съд приема, че оповестяването на датата на подписване на тези декларации и на ръкописния подпис на членовете на този екип не е необходимо за постигането на тази цел.
17
Що се отнася до предвиденото в член 9, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2018/1725 претегляне на наличните интереси, в точка 79 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че тъй като заявителите са доказали необходимостта от предаване на поисканите лични данни и Комисията правилно е приела, че е налице риск от засягане на личния живот на съответните членове на преговарящия екип, тя е имала задачата да извърши това претегляне.
18
В това отношение в точка 80 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че както е видно от оспорваното решение, Комисията е взела предвид, от една страна, техническата роля на членовете на преговарящия екип в процеса на възлагане на обществени поръчки, а от друга страна, обстоятелството, че заявителите са имали достъп до информация благодарение на частичното оповестяване на темата, обсъждана в договорните документи, и на оповестяването на анонимния вариант на декларациите за отсъствие на конфликт на интереси и за спазване на поверителност.
19
В точка 81 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че по този начин Комисията не е обяснила в достатъчна степен защо фактът, че ролята на членовете на преговарящия екип е само техническа, би трябвало да вземе превес над целта, а именно, да се провери отсъствието на конфликт на интереси. В точка 82 от това съдебно решение той добавя, че от оспорваното решение не се установяват изрично допълнителните съображения, изложени в подадената пред него жалба, които са свързани с претеглянето на различните противоречащи си интереси, и по-специално тези, свързани с евентуалното положение в йерархията на членовете на преговарящия екип.
20
В точки 83 и 84 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че макар заявителите да са се запознали по-конкретно със съдържанието на декларацията за отсъствие на конфликт на интереси, подписана от всеки член на преговарящия екип, преследваната от заявителите конкретна цел от обществен интерес, а именно да се позволи на гражданите на Съюза да се уверят в отсъствието на какъвто и да е конфликт на интереси между членовете на преговарящия екип и производителите на ваксини, не може да бъде постигната, ако самоличността на посочените лица не бъде разкрита, тъй като самият факт, че последните са подписали такава декларация, не позволява на гражданина да се увери сам, че те са изпълнили задачата си при пълна независимост.
21
В точка 85 от обжалваното съдебно решение Общият съд стига до извода, че Комисията не е взела предвид в достатъчна степен различните обстоятелства по настоящия случай, за да претегли правилно наличните интереси.
22
Поради това, както следва от точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, Общият съд отменя оспорваното решение, както и неговия текст на френския език, в частта им, с която Комисията е отказала на заявителите по-широк достъп до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси, на основание член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001.
Искания на страните
23
Комисията иска от Съда:
–
да разпореди спиране на изпълнението на точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение в частта му, с която се отменят оспорваното решение и текста му на френски език, що се отнася до отказа на Комисията да предостави по-широк достъп до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси до обявяването на съдебното решение, с което ще се сложи край на производството по обжалване на това съдебно решение, и
–
да осъди заявителите да заплатят съдебните разноски.
24
Заявителите искат от Съда:
–
да отхвърли молбата за допускане на обезпечителни мерки,
–
при условията на евентуалност, да отхвърли тази молба само по отношение на подаденото от г‑н Courtois заявление за достъп,
–
да отхвърли всяко друго искане на Комисията, и
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски или, при условията на евентуалност, да не се произнася по тях.
По молбата за допускане на обезпечителни мерки
25
Следва да се припомни, че макар съгласно член 60 от Статута на Съда на Европейския съюз жалбата срещу решение на Общия съд по принцип да няма суспензивно действие, Съдът може на основание член 278 ДФЕС, ако счита, че обстоятелствата го изискват, да постанови спиране на изпълнението на оспорваното решение (определение на заместник-председателя на Съда от 19 август 2024 г., Puigdemont i Casamajó и Comín i Oliveres/Парламент, C‑600/22 P–R, EU:C:2024:673, т. 52 и цитираната съдебна практика).
26
Съгласно член 160, параграф 3 от Процедурния правилник на Съда в молбите за спиране на изпълнението на акт на институция съгласно член 278 ДФЕС трябва да се посочат предметът на спора, обстоятелствата, установяващи неотложността, както и фактическите и правните основания, които на пръв поглед обосновават необходимостта от постановяване на поисканата временна мярка.
27
Така съдията по обезпечителните мерки може да допусне такава мярка само ако е установено, че на пръв поглед постановяването ѝ е фактически и правно обосновано (fumus boni juris), и ако тя е неотложна, в смисъл че е необходимо да бъде разпоредена и да породи действието си преди решението в главното производство, за да се избегне значително и непоправимо увреждане на интересите на молителя. При необходимост съдията по обезпечителните мерки извършва и претегляне на наличните интереси. Тези условия са кумулативни, поради което молбата за допускане на временни мерки трябва да бъде отхвърлена, ако някое от тях не е изпълнено (вж. в този смисъл определение на заместник-председателя на Съда от 11 април 2024 г., Vivendi/Комисия, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, т. 56 и цитираната съдебна практика).
По условието за fumus boni juris
Доводи
– Доводи на Комисията
28
Комисията поддържа, че условието за fumus boni juris е изпълнено.
29
Тя счита, че в обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно е тълкувал и приложил условията по член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725.
30
Що се отнася до предвиденото в тази разпоредба условие, че лицето, което иска достъп до документи, следва да докаже необходимостта от предаването на лични данни за конкретна цел от обществен интерес, тя най-напред изтъква, че Общият съд е изопачил първоначалното заявление за достъп и потвърдителното заявление за достъп, като в точка 68 от обжалваното съдебно решение е приел, че от тези заявления може да се направи извод, че заявителите са имали за цел да проверят безпристрастността на членовете на преговарящия екип.
31
По-нататък тя твърди, че при всички положения Общият съд неправилно е приел, че тази цел представлява конкретна цел от обществен интерес по смисъла на член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725.
32
Накрая, тя твърди, че в точка 73 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно е приел, че заявителите са доказали необходимостта от предаването на разглежданите данни, а именно фамилното и собственото име, както и професионалната или институционална роля на членовете на преговарящия екип, за да се постигне преследваната цел.
33
В това отношение Комисията отбелязва, че от практиката на Съда, и по-конкретно от решение от 21 март 2024 г., Landeshauptstadt Wiesbaden (C‑61/22, EU:C:2024:251), следва, че лицето, което иска достъп до лични данни, трябва да докаже, че предаването им е най-подходящата сред възможните останали мерки за постигане на преследваната цел, което впрочем Общият съд припомня в точка 60 от обжалваното съдебно решение.
34
В точка 84 от обжалваното съдебно решение обаче Общият съд само констатира, че разкриването пред заявителите на фамилното и собственото име на членовете на преговарящия екип е необходимо за постигането на преследваната цел, без да уточнява, че става въпрос за единственото възможно средство.
35
Комисията добавя, че при всички положения предаването на заявителите в анонимизирана форма на декларациите за отсъствие на конфликт на интереси вече е позволило да се постигне преследваната цел, макар самоличността на подписалите тези документи лица да е била заличена. Всъщност благодарение на това предаване заявителите били в състояние да проверят дали членовете на преговарящия екип, които са длъжностни лица, са спазили изискванията за прозрачност, приложими за всяко производство, отнасящо се до обществените поръчки на Съюза. Да се поддържа обратното, би означавало да се постави под въпрос действителността на тези декларации.
36
Що се отнася до условието, също предвидено в член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725 — запитаната институция да проверява дали има основание да се предполага, че предаването на личните данни би могло да накърни законните интереси на субекта на данните и в този случай да претегля по безспорен начин различните противоречащи си интереси, за да прецени пропорционалността на предаването на исканите данни —Комисията твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като в точка 85 от обжалваното съдебно решение е приел, че тя не е извършила правилно това претегляне.
37
Тя изтъква, че както Съдът постановява във връзка с ограниченията, които могат да бъдат наложени на правата по член 7 и член 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), този анализ предполага да се прецени, от една страна, тежестта на намесата, до която води оповестяването на личните данни, и от друга страна, значението на преследваната конкретна цел от обществен интерес. Тя се позовава по-специално на решение от 22 ноември 2022 г., Luxembourg Business Registers (C‑37/20 и C‑601/20, EU:C:2022:912).
38
Според нея обаче разкриването на самоличността на членовете на преговарящия екип представлява особено тежка намеса в личния им живот, тъй като ги излага по-специално на нежелателни външни контакти поради чувствителния характер на темата за производство на ваксини срещу COVID‑19, което впрочем Общият съд признава в точка 77 от обжалваното съдебно решение. Тези лица били изложени и на риска да бъдат системно определяни в бъдеще от голяма част от обществеността като отговорни за възникването на евентуални проблеми с ваксините срещу COVID‑19. Освен това въпросната намеса бързо би се проявила и чрез разпространението на самоличността на тези лица в интернет.
39
Комисията добавя, че това положение би навредило значително на нейната способност, както и на тази на държавите членки, да използва в бъдеще своя персонал за договарянето и сключването на такива договори.
40
За сметка на това, тъй като членовете на този екип не заемали високи позиции в йерархията на институцията и имали само чисто техническа роля в преговорния процес, преследваната цел да се провери тяхната безпристрастност била от по-малко значение, отколкото ако се отнасяла до лица, притежаващи действителни правомощия за вземане на решения в това производство.
41
Освен това тази цел не може да обоснове толкова тежка намеса в личния живот на тези лица, каквато би произтекла от разкриването на самоличността им.
42
Накрая, посочената цел вече била постигната в голяма степен с оповестяването на анонимизираните декларации за отсъствие на конфликт на интереси.
43
Като се позовава на принципите, изведени от Съда в решение от 22 ноември 2022 г.__ Luxembourg Business Registers (C‑37/20 и C‑601/20, EU:C:2022:912, т. 65 и 83), Комисията добавя, че Общият съд е трябвало да вземе предвид факта, че контролът за отсъствието на конфликт на интереси на длъжностни лица при изпълнението на техните задължения трябва да се извършва само от компетентните органи, които имат специфични задължения в тази област в държавите членки. Освен това, за да бъде изпълнено изискването за пропорционалност, било необходимо субектите на данни да разполагат с достатъчни гаранции, позволяващи ефикасна защита на техните лични данни срещу рискове от злоупотреби, като необходимостта от такива гаранции е още по-голяма, когато личните данни са предоставени на широката общественост и следователно на потенциално неограничен брой лица.
44
Следователно разкриването на самоличността на членовете на преговарящия екип представлявало непропорционално засягане на правото на защита на личния им живот.
45
Ето защо в точка 85 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приел, че Комисията не е извършила правилно претеглянето на наличните интереси.
– Доводи на заявителите
46
Жалбоподателите твърдят, че условието за fumus boni juris не е изпълнено, тъй като Комисията не се позовава на каквото и да е сериозно основание, за да оспори обжалваното съдебно решение.
47
Що се отнася до твърдяното от Комисията изопачаване на доказателствата, като се позовават на решение от 16 февруари 2023 г., Commission/Италия и Испания (C‑635/20 P, EU:C:2023:98, т. 127), те припомнят, че изопачаването на доказателствата предполага, че Общият съд очевидно е надхвърлил границите на разумната преценка на тези доказателства и не е достатъчно да се покаже, че даден документ би могъл да се тълкува по начин, различен от възприетия от Общия съд. Според тях Комисията по никакъв начин не доказва, че тези условия са изпълнени и в действителност тя иска да постави под въпрос направената от Общия съд преценка на фактите.
48
Що се отнася до грешките при прилагане на правото, за които се твърди, че са допуснати от Общия съд при тълкуването на член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725, най-напред те изтъкват, че Общият съд правилно е заключил, че преследваната цел да се провери безпристрастността на членовете на преговарящия екип представлява конкретна цел от обществен интерес по смисъла на тази разпоредба.
49
В това отношение те отбелязват, че Комисията не може, от една страна, да твърди, че разглежданата цел не е от „обществен интерес“, а от друга страна, да признава, че проверката на безпристрастността на членовете е „в обществен интерес“. Освен това доводите ѝ си противоречели, когато се позовавала едновременно на необходимостта да не се оповестяват имената на тези лица и на факта, че те имали чисто техническа роля в преговорите. Във всички случаи функцията на преговарящия била по същество да повлияе на съдържанието на окончателното решение.
50
На следващо място, те поддържат, че противно на твърденията на Комисията, разкриването на самоличността на членовете на преговарящия екип, подписали декларация за отсъствие на конфликт на интереси, е необходимо, за да се провери тяхната безпристрастност, и добавят, че имената на множество лица, участвали по „същата преписка“ в качеството си на частни или публични лица, вече са публично достъпни.
51
Накрая, те изтъкват очевидната липса на грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд, когато в точка 85 от обжалваното съдебно решение е приел, че Комисията не е извършила правилно предвиденото в член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725 претегляне на интересите.
52
В това отношение те оспорват анализа на Комисията, според който разкриването на самоличността на засегнатите лица представлява тежка намеса. Всъщност сама по себе си възможността членовете на преговарящия екип да бъдат изложени на нежелателни външни контакти не би ги поставила в опасност от накърняване на физическата и психическата им неприкосновеност, както твърди Комисията. Те отбелязват, че в едно демократично общество може да се осъществи връзка с всяко лице, включително в професионално качество, без това да е поискано от него.
53
Те считат, че преследваната цел за проверка на безпристрастността на тези лица е важна, тъй като преговарящите оказват влияние върху процеса на вземане на решения. Те отново подчертават, че искането им е ограничено, тъй като се отнася само до самоличността и професионалната роля на съответните лица, като изтъкват също и факта, отбелязан от Общия съд в точка 84 от обжалваното съдебно решение, че предаването на декларация за отсъствие на конфликт на интереси, в която самоличността на подписалото я лице е заличена, не позволява да се провери неговата безпристрастност.
Преценка
54
Съгласно постоянната съдебна практика условието за fumus boni juris е изпълнено, когато поне едно от твърденията, на които е основала иска или жалбата си страната, поискала временните мерки, на пръв поглед не изглежда напълно лишено от основание. Това е така в частност, когато някое от тези твърдения сочи наличието на сложни правни въпроси, чието решение не е очевидно от самото начало и следователно предполага задълбочен анализ, който не може да се извърши от съдията по обезпечителното производство, а трябва да бъде предмет на производството по съществото на спора, или когато пренията между страните разкриват наличието на съществено противоречие по правен въпрос, чието решение не е категорично ясно (определение на заместник-председателя на Съда от 20 декември 2019 г., Puigdemont i Casamajó и Comín i Oliveres/Парламент, C‑646/19 P(R), EU:C:2019:1149, т. 52, и определение от 8 април 2020 г., Комисия/Полша, C‑791/19 R, EU:C:2020:277, т. 52).
55
Второто основание, което Комисията изтъква в подкрепа на жалбата си, е свързано с твърдение за грешки при прилагане на правото от страна на Общия съд при тълкуването и прилагането на член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725, които грешки били довели до погрешния извод, че Комисията не може да обоснове отказа си да предостави по-широк достъп до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси на основание член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001.
56
В началото е необходимо да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда целта на Регламент № 1049/2001, както е посочено в съображение 4 и в член 1 от него, е да предостави на обществеността възможно най-широко право на достъп до документите на институциите (решение от 28 юни 2012 г., Комисия/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P, EU:C:2012:393, т. 111, решение от 28 юни 2012 г., Комисия/Agrofert Holding, C‑477/10 P, EU:C:2012:394, т. 53, и решение от 14 ноември 2013 г., LPN и Финландия/Комисия, C‑514/11 P и C‑605/11 P, EU:C:2013:738, т. 40).
57
Принципът на възможно най-широк достъп на обществеността до документи все пак се подчинява на някои ограничения, основани на съображения от обществен или частен интерес. Всъщност в съображение 11 и член 4 от Регламент № 1049/2001 е предвиден по-специално режим на изключения, който задължава институциите и органите да не оповестяват документи в случаите, когато оповестяването им би засегнало някой от тези интереси (вж. в този смисъл решение от 28 юни 2012 г., Комисия/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P, EU:C:2012:393, т. 111, решение от 28 юни 2012 г., Комисия/Agrofert Holding, C‑477/10 P, EU:C:2012:394, т. 53, и решение от 14 ноември 2013 г., LPN и Финландия/Комисия, C‑514/11 P и C‑605/11 P, EU:C:2013:738, т. 40).
58
В това отношение е важно да се припомни, че съгласно член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 институциите на Съюза отказват достъп до документи в случаите, когато оповестяването би засегнало защитата на частния живот и личната неприкосновеност, и по-специално в съответствие със законодателството на Съюза относно защитата на личните данни.
59
Така, когато дадено заявление има за предмет достъп до лични данни по смисъла на член 3, точка 1 от Регламент 2018/1725, разпоредбите на този регламент се прилагат изцяло (вж. по аналогия решение от 16 юли 2015 г., ClientEarth и PAN Europe/ЕОБХ, C‑615/13 P, EU:C:2015:489, т. 44 и цитираната съдебна практика).
60
В случая е безспорно, че исканата информация, а именно името и фамилията на членовете на преговарящия екип, която би позволила да се идентифицират лицата, участвали в преговорите по договорите за предварително закупуване на ваксини срещу COVID‑19, представлява лични данни по смисъла на член 3, точка 1 от Регламент 2018/1725, който се отнася до всяка информация, свързана с идентифицирано физическо лице или физическо лице, което може да бъде идентифицирано.
61
Следователно такива данни могат да бъдат предадени на трето лице на основание на Регламент № 1049/2001 само когато предаването отговаря на условията по член 9, параграф 1, буква а) или б) от Регламент 2018/1725 и представлява законосъобразна обработка, в съответствие с изискванията на член 5 от същия регламент (вж. по аналогия решение от 2 октомври 2014 г., Strack/Комисия, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, т. 104).
62
В жалбата си Комисията изтъква по-специално, че в обжалваното съдебно решение Общият съд допуска грешка при тълкуването и прилагането на условието по член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725, съгласно което, след като получателят на лични данни установи, че е необходимо те да бъдат предадени за конкретна цел от обществен интерес и има някакво основание да се предполага, че законните интереси на субекта на данните могат да бъдат накърнени вследствие на това предаване, администраторът трябва да установи дали е пропорционално личните данни да бъдат предадени специално за тази цел, като преди това претегли по безспорен начин различните противоречащи си интереси. Всъщност според Комисията в точка 85 от това решение Общият съд неправилно приема, че тя не е взела предвид в достатъчна степен различните обстоятелства по случая, за да извърши правилно претегляне на наличните интереси.
63
В това отношение изглежда, че наличните по настоящото дело интереси са, от една страна, интересът на членовете на преговарящия екип да не бъде разкрита самоличността им, за да се защити личният им живот, и от друга страна, както следва от точки 66, 70, 71 и 84 от обжалваното съдебно решение, интересът на заявителите преговорният процес по договорите за предварително закупуване на ваксини срещу COVID‑19, воден от Комисията за сметка на държавите членки, да бъде прозрачен, за да позволи на гражданите на Съюза да проверят безпристрастността на членовете на този екип и да се уверят по-специално в отсъствието на какъвто и да е конфликт на интереси между тези лица и производителите на ваксини.
64
По отношение на значението на всеки от тези интереси, и конкретно по отношение на интереса на членовете на преговарящия екип да не се разкрива самоличността им, следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика предоставянето на лични данни на трети лица представлява намеса в предвидените в членове 7 и 8 от Хартата основни права, независимо от последващото използване на съобщената информация (решение от 22 ноември 2022 г., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 и C‑601/20, EU:C:2022:912, т. 39 и цитираната съдебна практика).
65
Преценката за тежестта на такава намеса означава да се вземат предвид естеството на съответните лични данни, и по-специално евентуално чувствителният характер на тези данни, както и естеството и конкретните начини на обработване на данните, по-специално броят на лицата, които имат достъп до тези данни, и условията за достъп до тях. При необходимост трябва да се вземе предвид и наличието на мерки за предотвратяване на риска от неправомерно обработване на тези данни (решение от 21 март 2024 г., Landeshauptstadt Wiesbaden, C‑61/22, EU:C:2024:251, т. 106).
66
В случая личните данни, чието оповестяване се иска, са свързани със самоличността и професионалната дейност на служители на Комисията и на държавите членки, които са участвали във водените от Комисията за сметка на държавите членки преговори по договорите за предварително закупуване на ваксини срещу COVID‑19.
67
Освен това е безспорно, както впрочем отбелязва Общият съд в точка 77 от обжалваното съдебно решение, че заявлението за достъп до тази информация е направено в контекст, характеризиращ се с недоверие у част от гражданите на Съюза към насърчаваната от Комисията ваксинационна стратегия. В същата точка от обжалваното съдебно решение Общият съд добавя, че при тези условия излагането на членовете на преговарящия екип на нежелателни външни контакти вследствие от разкриването на тяхната самоличност не е било само хипотетично. В точка 78 от това решение Общият съд уточнява, че това заключение не се поставя под съмнение от факта, че заявителите не са искали оповестяване на информация за адресите на членовете на този екип или информация по член 10 от Регламент 2018/1725, отнасящ се до специални категории лични данни, доколкото разкриването на самоличността на дадено лице създава възможност да се правят проучвания за него и следователно да се намери такава информация.
68
Впрочем чувствителността на въпроса, свързан с ваксинационната стратегия срещу COVID–19, изглежда се потвърждава от обстоятелството, че в настоящото съдебно производство участват значителен брой частноправни субекти, които освен това са част от групата на 86 000‑те лица, подписали петицията, от името и за сметка на които било подадено първоначалното заявление до Комисията.
69
При това положение тези данни позволяват да се приеме с достатъчна вероятност, че ако бъде разкрита самоличността на членовете на преговарящия екип, които са подписали декларация за отсъствие на конфликт на интереси, има риск тя бързо да се разпространи в интернет, и по-специално в социалните мрежи.
70
В тази хипотеза посочените данни биха били достъпни за потенциално неограничен брой лица, в резултат на което свободен достъп до тези данни би бил възможен и за лица, които поради причини, чужди на тези, с които е обосновано оповестяването на данните, се стремят да получат достъп до тях (вж. в този смисъл решение от 22 ноември 2022 г., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 и C‑601/20, EU:C:2022:912, т. 42 и цитираната съдебна практика).
71
Освен това възможните последици за съответните лица в резултат от евентуална злоупотреба с личните им данни са още по-големи, тъй като, след като бъдат предоставени на широката общественост, тези данни могат да бъдат не само свободно преглеждани, но и запаметявани и разпространявани, като при такива последователни обработвания ефективната им защита срещу злоупотреба става още по-трудна и дори немислима (вж. в този смисъл решение от 22 ноември 2022 г., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 и C‑601/20, EU:C:2022:912, т. 43).
72
Такъв риск в случая е още по-вероятен, тъй като разглежданите данни се отнасят само до много ограничен брой физически лица.
73
Следователно не е изключено, prima facie, в рамките на производството по обжалване Съдът да възприеме разкриването на самоличността на тези лица като тежка намеса в предвидените в членове 7 и 8 от Хартата права.
74
Що се отнася до значението на преследваната от заявителите цел да се гарантира прозрачността на водения от Комисията преговорен процес, за да се даде възможност на гражданите на Съюза да проверят безпристрастността на членовете на преговарящия екип по отношение на производителите на ваксини, следва да се припомни, че откритостта позволява да се предостави на институциите на Европейския съюз по-голяма законност, ефективност и отговорност по отношение на гражданите на Съюза в демократична система (вж. в този смисъл решение от 22 януари 2020 г., PTC Therapeutics International/EMA, C‑175/18 P, EU:C:2020:30, т.53 и цитираната съдебна практика).
75
Следователно, както уточнява Общият съд в точка 71 от обжалваното съдебно решение, прозрачността на следваната от Комисията процедура при преговорите с производителите на ваксини срещу COVID‑19 и при сключването на договорите за предварително закупуване на ваксини може да допринесе за повишаването на доверието на гражданите на Съюза във ваксинационната стратегия, насърчавана от тази институция, а следователно и по-конкретно за борбата с разпространението на фалшива информация относно условията при преговорите и сключването на посочените договори.
76
Въпреки това, както отбелязва Комисията, проверката за спазването на изискванията за професионална етика от служителите на Комисията и на държавите членки, които са част от преговарящия екип, се извършва преди всичко от компетентните публични органи (вж. по аналогия решение от 22 ноември 2022 г., Luxembourg Business Registers, C‑37/20 и C‑601/20, EU:C:2022:912, т. 83).
77
Освен това и преди всичко от практиката на Съда следва, че при претеглянето, което дадена институция трябва да извърши, преди да оповести информация относно физическо лице, между интереса на Съюза да се гарантира прозрачността на неговите действия и накърняването на закрепените в членове 7 и 8 от Хартата права, не може да се признае никакво автоматично предимство на целта за прозрачност пред правото на защита на личните данни (вж. в този смисъл решение от 9 ноември 2010 г., Volker und Markus Schecke и Eifert, C‑92/09 и C‑93/09, EU:C:2010:662, т. 85 и цитираната съдебна практика).
78
С оглед на гореизложеното на пръв поглед не може да се изключи възможността при анализа на подадената пред него жалба Съдът да приеме, че при претеглянето на наличните противоречащи си интереси, което трябва да се извърши съгласно член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725, интересът на членовете на преговарящия екип да не се разкрива самоличността им има предимство пред преследваната от заявителите цел да се даде възможност за проверка на безпристрастността на тези членове.
79
Следователно, без да е необходимо произнасяне в рамките на настоящото производство по основателността на второто основание на Комисията, свързано с неправилното прилагане от Общия съд на член 9, параграф 1, буква б) от Регламент 2018/1725, което е от компетентността единствено на съда, който разглежда делото по същество, следва да се констатира, че на пръв поглед то не изглежда лишено от сериозно основание.
80
В светлината на горните съображения трябва да се заключи, че в настоящия случай условието за fumus boni juris е изпълнено.
По неотложността
Доводи
81
Комисията поддържа, че условието за неотложност е изпълнено, като се има предвид значителната и непоправима вреда, която биха понесли членовете на преговарящия екип, ако самоличността им бъде разкрита, преди Съдът да се произнесе по същество.
82
Като се позовава на точка 81 от определение на заместник‑председателя на Съда от 11 април 2024 г., Vivendi/Комисия (C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318), тя припомня, че нарушението на основните права, закрепени в членове 7 и 8 от Хартата, трябва да се преценява с оглед на всички разглеждани обстоятелства, за да се определи дали размерът и естеството на вредата, която това нарушение предполага, обосновават разглеждането ѝ като значителна и непоправима.
83
Комисията изтъква, че по настоящото дело, ако молбата ѝ за спиране на изпълнението на обжалваното съдебно решение не бъде уважена, за целите на изпълнението му тя би била задължена да разкрие самоличността на членовете на преговарящия екип, подписали декларация за отсъствие на конфликт на интереси.
84
Що се отнася до действителното настъпване на вредата, която би произтекла за тези лица, тя поддържа, че е много вероятно те да бъдат изправени пред нежелателни външни контакти, включително и евентуални нападения срещу физическата им неприкосновеност, както и актове на тормоз. Всъщност, като се има предвид изключителната чувствителност на темата, свързана с ваксините срещу COVID‑19, и силната съпротива, която тези ваксини могат да предизвикат у много хора, разкриването на самоличността на членовете на преговарящия екип рискува „да ги изложи на реални заплахи от агресия“ в отговор на всяко решение, взето по този въпрос от европейските или националните органи, но също и в случай на евентуални странични ефекти на ваксините срещу COVID‑19.
85
Тя добавя, че подобна вреда можела да има преки последици за нея, тъй като в качеството си на отговаряща за управлението на процедурата по договаряне и сключване на договорите за предварително закупуване на ваксини срещу COVID‑19 тя е длъжна да предотврати възможността членовете на преговарящия екип да претърпят вреда вследствие на изпълнението на своите функции.
86
Освен това според нея подобна вреда трябва да се разглежда като тежка не само защото се отнася до евентуално накърняване на физическата неприкосновеност и психичното здраве на съответните лица, но и с оглед на принципите, изведени в решение от 22 ноември 2022 г., Luxembourg Business Registers (C‑37/20 и C‑601/20, EU:C:2022:912), тъй като предоставянето на разположение на широката общественост на лични данни позволява те да бъдат достъпни за потенциално неограничен брой лица, евентуално поради причини, чужди на преследваната с оповестяването им цел.
87
Освен това, като се позовава на определение на заместник-председателя на Съда от 11 април 2024 г., Vivendi/Комисия (C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318), Комисията изтъква, че тази вреда е непоправима.
88
Накрая, посочената вреда можела да се прояви още по-бързо предвид възможността за бързото ѝ разпространение в интернет и възпроизвеждането ѝ в социалните мрежи.
89
Напротив, заявителите твърдят, че условието за неотложност не е изпълнено.
90
Те се позовават на Резолюция на Европейския парламент от 12 юли 2023 г. относно пандемията от COVID‑19: извлечени поуки и препоръки за бъдещето, в която се препоръчва декларациите за отсъствие на конфликт на интереси на преговарящите лица по договорите за закупуване на ваксини срещу COVID‑19 да бъдат оповестявани публично.
91
Те отбелязват, че в съдебното заседание по делото, по което е постановено обжалваното съдебно решение, Комисията е избрала да бъде представлявана от няколко представители, чиято самоличност може да се узнае по този начин.
92
При условията на евентуалност те искат молбата за допускане на обезпечителни мерки да бъде отхвърлена само по отношение на заявлението за достъп, подадено от г‑н Courtois, който се задължава да гарантира поверителността на информацията, която му е предоставена от Комисията.
Преценка
93
Съгласно постоянната съдена практика целта на производството по налагане на обезпечителни мерки е да гарантира пълното действие на бъдещото окончателно съдебно решение, за да се предотврати рискът от непълнота на осигуряваната от Съда съдебна защита. За да се постигне тази цел, неотложността трябва да се преценява с оглед на необходимостта от постановяване на временни мерки, за да се избегне рискът от настъпване на значителна и непоправима вреда за страната, която иска временна защита. Тази страна трябва да докаже, че не може да изчака приключването на производството по същество, без да понесе такава вреда. За да се установи наличието на подобна значителна и непоправима вреда, не е необходимо да се изисква настъпването на вредата да бъде установено с абсолютна сигурност. Достатъчно е същото да може да се предвиди с достатъчна степен на вероятност (определение от 17 декември 2018 г., Комисия/Полша, C‑619/18 R, EU:C:2018:1021, т. 60 и цитираната съдебна практика).
94
Освен това съдията по обезпечителните мерки трябва да заключи — само с цел да прецени неотложността и без това да означава, че той изразява каквото и да е становище по основателността на изтъкнатите от молителя в това производство твърдения за нарушения по съществото на спора — че е възможно тези твърдения за нарушения да бъдат приети. Всъщност значителната и непоправима вреда, чието вероятно настъпване трябва да се докаже, е тази, която евентуално би произтекла от отказа да бъдат постановени исканите временни мерки, в случай че впоследствие бъде уважен/а искът или жалбата по същество (определение от 17 декември 2018 г., Комисия/Полша, C‑619/18 R, EU:C:2018:1021, т. 61 и цитираната съдебна практика).
95
В случая е важно предварително да се отбележи, че вредата, на която се позовава Комисията във връзка с правото на зачитане на личния живот, произтича пряко от поведението, което тя счита, че е принудена да възприеме по отношение на членовете на преговарящия екип, за да се съобрази с обжалваното съдебно решение (вж. по аналогия определение на заместник-председателя на Съда от 11 април 2024 г., Vivendi/Комисия, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, т. 74).
96
От това следва, че с молбата си за допускане на обезпечителни мерки Комисията цели да предприеме действия не вместо трети лица, които самостоятелно биха били засегнати от последиците на оспорваното решение, а в лично качество, за да защити собствените си интереси, като избягва да бъде принудена сама да причини на трети лица значителна и непоправима вреда, за която впрочем евентуално би могла да носи отговорност, в контекст, в който тази вреда би била причинена на тези трети лица поради връзките им с Комисията, без посочените трети лица да могат сами да получат временна защита, с която да се избегне настъпването на посочената вреда (вж. по аналогия определение на заместник-председателя на Съда от 11 април 2024 г., Vivendi/Комисия, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, т. 75).
97
При тези условия Комисията може да изтъкне такава вреда, за да докаже, че е изпълнено условието за неотложност (вж. в този смисъл определение на заместник-председателя на Съда от 11 април 2024 г., Vivendi/Комисия, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, т. 76).
98
Що се отнася до въпроса дали незабавното изпълнение на обжалваното съдебно решение може да причини значителна и непоправима вреда по смисъла на посочената в точки 93 и 94 от настоящото определение съдебна практика, следва най-напред да се припомни, че съгласно член 266 ДФЕС Комисията е длъжна да предприеме необходимите мерки за изпълнение на обжалваното съдебно решение. В случая изглежда, че тази институция, както самата тя посочва, ще се окаже длъжна да разкрие на заявителите самоличността на членовете на преговарящия екип, подписали декларация за отсъствие на конфликт на интереси.
99
По-нататък, що се отнася до вредата, която може да произтече от такова оповестяване, от практиката на Съда следва, че нарушението на някои основни права като правото на зачитане на личния живот, закрепено в член 7 от Хартата, трябва да се преценява с оглед на всички разглеждани обстоятелства, за да се определи дали размерът и естеството на вредата, която това нарушение предполага, обосновават разглеждането ѝ като значителна и непоправима (вж. в този смисъл определение на заместник-председателя на Съда от 11 април 2024 г., Vivendi/Комисия, C‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, т. 81 и цитираната съдебна практика).
100
В това отношение, както бе посочено в точка 73 от настоящото определение, разкриването на самоличността на членовете на преговарящия екип, подписали декларация за отсъствие на конфликт на интереси, може с достатъчна степен на вероятност за целите на обезпечителното производство да доведе до тежка намеса в правата на тези лица, закрепени в членове 7 и 8 от Хартата.
101
Налага се да се добави, че при липсата на конкретни и точни гаранции не може да се приеме, че подобна вреда със сигурност би могла да бъде избегната чрез предаването на тези данни на едно-единствено лице, каквото искане при условията на евентуалност заявителите правят в писмения си отговор.
102
Освен това неимуществените вреди, произтичащи от такова нарушение на правото на личен живот, не могат да бъдат напълно отстранени чрез финансово обезщетение или да бъдат премахнати a posteriori в случай на отмяна на обжалваното съдебно решение, така че тази вреда трябва да се счита за непоправима (вж. в този смисъл определение на заместник-председателя на Съда от 11 април 2024 г., г. Vivendi/КомисияC‑90/24 P(R), EU:C:2024:318, т. 91).
103
Накрая, такава вреда a priori е необратима, тъй като има опасност, след като бъдат оповестени, разглежданите данни да бъдат бързо разпространени в интернет, като се има предвид чувствителността на въпросите, свързани с ваксините срещу COVID‑19, така че е практически невъзможно впоследствие да се пристъпи към тяхното премахване, в случай че обжалваното съдебно решение бъде отменено.
104
При всички положения, ако настоящата молба за допускане на обезпечителни мерки не бъде уважена, подадената пред Съда жалба би загубила по същество смисъла си, що се отнася до въпроса дали Общият съд неправилно е отменил с обжалваното съдебно решение отказа на Комисията да разкрие самоличността на членовете на преговарящия екип. Всъщност, дори Съдът да приеме, че случаят е такъв, тези данни все пак вече са оповестени по необратим начин.
105
От това следва, че условието за неотложност е изпълнено в настоящия случай.
По претеглянето на интересите
Доводи
106
Комисията твърди, че претеглянето на интересите клони в полза на временното запазване на правните последици на оспорваното решение, що се отнася до отказа ѝ да разкрие самоличността на членовете на преговарящия екип, изготвили декларациите за отсъствие на конфликт на интереси.
107
Тя изтъква, че заявителите не са оспорили действителността на тези декларации и че предаването на една от тях в анонимизирана форма вече позволява да се провери безпристрастността на подписалите ги лица.
108
Комисията добавя, че безпристрастността на лицата, подписали посочените декларации, е потвърдена от Европейската сметна палата в неин специален доклад 19/2022, озаглавен „[Европейският съюз] и закупуването на ваксини срещу COVID–19“. Накрая, специалната комисия на Парламента относно пандемията от COVID–19 стигнала до същите изводи.
109
Напротив, заявителите твърдят, че претеглянето на интересите клони в полза на незабавното изпълнение на обжалваното съдебно решение, що се отнася до отмяната на отказа на Комисията да разкрие самоличността на членовете на преговарящия екип, изготвили декларациите за отсъствие на конфликт на интереси.
110
Те считат, че предадената им анонимизирана декларация представлява само образец на документ и не позволява да се извърши проверка на безпристрастността на подписалото я лице.
111
Те добавят, че Комисията не е представила доклада на Сметната палата, на който се позовава, нито дори извлечения от този документ. Освен това те изтъкват, че в своята резолюция от 12 юли 2023 г. относно пандемията от COVID‑19: извлечени поуки и препоръки за бъдещето (2022/2076 (INI), Парламентът изразява съжаление относно „липсата на прозрачност“ при сключването на договорите за предварително закупуване на ваксини срещу COVID‑19 и подчертава необходимостта да се даде възможност за проверка на безпристрастността на преговарящите по тези договори.
Преценка
112
Като се има предвид, че в повечето обезпечителни производства както постановяването на поисканото спиране на изпълнението, така и отказът да се постанови това спиране могат в известна степен да породят окончателни последици, съдията по обезпечителното производство, сезиран с молба за спиране на изпълнението, трябва да претегли рисковете, свързани с всяко от възможните разрешения. В частност тази задача предполага да се провери по-специално дали интересът на страната, искаща постановяване на временни мерки, от спиране на изпълнението на обжалвания акт надделява над интереса от незабавното му прилагане. При тази проверка следва да се определи дали евентуалната отмяна на този акт от съда, който разглежда делото по същество, би позволила да се обърне положението, предизвикано от незабавното му изпълнение, и обратно, в каква степен спирането би могло да възпрепятства постигането на целите, преследвани с обжалвания акт, в случай че жалбата бъде отхвърлена по същество (определение на заместник-председателя на Съда от 6 септември 2024 г., Aylo Freesites/Комисия, C‑511/24 P(R), EU:C:2024:719, т. 18).
113
В конкретния случай, както бе посочено в точка 103 от настоящото определение, отказът да се допусне поисканото от Комисията спиране на изпълнението на обжалваното съдебно решение не би позволил да се обърне положението на лицата, чиято самоличност като последица от това ще бъде разкрита от Комисията в случай на отмяна на това решение от Съда в производството по същество. Всъщност не съществува никаква гаранция, че след като бъдат предадени, тези данни няма да бъдат разпространявани в интернет. При тези условия произтичащата от това намеса в личния живот на субектите на данните е необратима.
114
Освен това нито е установено, нито дори се твърди, че постановяването на поисканото от Комисията спиране на изпълнението на обжалваното съдебно решение би могло да попречи на пълното действие на това решение, в случай че подадената срещу него жалба бъде отхвърлена от Съда.
115
Следователно в настоящото дело претеглянето на наличните интереси е в полза на поисканото от Комисията спиране на изпълнението на обжалваното съдебно решение.
116
С оглед на всички изложени съображения следва да се уважи искането на Комисията за спиране на изпълнението на точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, що се отнася до отмяната на отказа да се предостави разширен достъп до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси, до обявяването на решението, с което ще се сложи край на производството по обжалване по дело C‑632/24 P.
По съдебните разноски
117
Съгласно член 137 от Процедурния правилник на Съда, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от този правилник, Съдът се произнася по съдебните разноски в съдебното решение или определението, с което слага край на производството.
По изложените съображения заместник-председателят на Съда определи:
1)
Спира изпълнението на точка 2 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 17 юли 2024 г., Courtois и др./Комисия (T‑761/21, EU:T:2024:477), в частта му, с която се отменя Решение C(2022) 1359 final на Комисията от 28 февруари 2022 г., прието на основание член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, с което на г‑н Fabien Courtois и на останалите физически лица, чиито имена са посочени в приложението, е предоставен частичен достъп до определени документи, отнасящи се до закупуването на ваксини от тази институция в контекста на пандемията от COVID‑19, както и текста на френски език на това решение, предоставен им на 31 март 2022 г., в частта, с която Европейската комисията отказва да предостави по-широк достъп до декларациите за отсъствие на конфликт на интереси, подписани от членовете на преговарящия екип за закупуване на ваксини срещу COVID‑19, на основание член 4, параграф 1, буква б) от този регламент, до обявяването на съдебното решение, с което ще се сложи край на производството по обжалване по дело С‑632/24 P.
2)
Не се произнася по съдебните разноски.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.
(
1
)	Списъкът на другите жалбоподатели е приложен само към връчения на страните текст на решението.