62007CC0317
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 11. septembril 2008 (
1
)
Kohtuasi C-317/07
Menetluse algatas
Lahti Energia Oy
„Direktiiv 2000/76/EÜ — Jäätmete põletamine — Puhastamine ja põletamine — Jäätmetest toodetud toorgaas — Mõiste „jäätmed” — Põletusrajatis — Koospõletusrajatis”
I. Sissejuhatus
1.
Käesolev kohtuasi puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. detsembri 2000. aasta direktiivi 2000/76/EÜ jäätmete põletamise kohta (
2
) (edaspidi „jäätmete põletamise direktiiv”) tõlgendamist. Tegemist on rajatisega, kus jäätmed töödeldakse põlevgaasiks, mis seejärel pärast puhastamist kivisöeelektrijaamas põletatakse. Tuleb selgitada, millisel määral on sellele toimingule kohaldatav jäätmete põletamise direktiiv.
II. Õiguslik raamistik
A. Jäätmete põletamise direktiiv
2.
Jäätmete põletamise direktiivi artiklis 1 on määratletud direktiivi eesmärgid:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on vältida või võimaluse piires vähendada jäätmete põletamisest ja koospõletamisest tulenevat kahjulikku mõju keskkonnale, eelkõige õhu, pinnase ja pinna- ja põhjavee saastamist heitmetega ning sellest tulenevaid ohte inimeste tervisele.
See eesmärk saavutatakse rangete käitamistingimuste ja tehniliste nõuete abil, ühenduses asuvatele jäätmete põletus- ja koospõletusrajatistele heitmete piirväärtuste kehtestamisega ja direktiivi 75/442/EMÜ (
3
) nõuete täitmise kaudu.”
3.
Artikli 2 lõike 1 kohaselt hõlmab direktiiv põletus- ja koospõletusrajatisi.
4.
Jäätmed, põletusrajatised ja koospõletusrajatised on määratletud artikli 3 punktides 1, 4 ja 5:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1.
jäätmed – mis tahes tahked või vedelad jäätmed, nagu on määratletud direktiivi 75/442/EMÜ artikli 1 punktis a;
[…]
4.
põletusrajatis – mis tahes paikne või liikuv tehniline üksus ja varustus, mida kasutatakse jäätmete soojustöötluseks, olenemata sellest, kas põlemisel tekkiv soojus kasutatakse ära või mitte. See hõlmab jäätmete põletamist oksüdeerimise teel ja muud soojustöötlust nagu utmine, gaasistamine või plasmatöötlus, kuivõrd saadavad ained seejärel põletatakse.
See mõiste hõlmab tegevuskohta ja kogu põletusrajatist, sealhulgas kõiki põletusliine, jäätmete vastuvõtu-, säilitus- ja kohapealseid eeltöötlusseadmeid, jäätmete etteandesüsteeme, kütuse- ja õhuvarustussüsteeme, heitgaaside töötlemisseadmeid, kohapealseid seadmeid jääkide ja heitvee töötlemiseks ja ladustamiseks, korstnat ning seadmeid ja süsteeme põletamise juhtimiseks ja põletustingimuste pidevaks ülesmärkimiseks ja jälgimiseks;
5.
koospõletusrajatis – mis tahes paikne või liikuv rajatis, mille peamine otstarve on energia või aineliste toodete tootmine ja:
—
milles kasutatakse põhi- või lisakütusena jäätmeid, või
—
kus jäätmeid töödeldakse kõrvaldamise eesmärgil soojusega.
Kui koospõletamine toimub nii, et rajatise peamine otstarve ei ole energia või aineliste toodete tootmine, vaid hoopis jäätmete soojustöötlemine, käsitletakse rajatist punktis 4 määratletud põletusrajatisena.
See mõiste hõlmab tegevuskohta ja kogu rajatist, sealhulgas kõiki koospõletusliine, jäätmete vastuvõtu-, säilitus- ja kohapealseid eeltöötlusseadmeid, jäätmete etteandesüsteeme, kütuse- ja õhuvarustussüsteeme, heitgaaside töötlemisseadmeid, jääkide ja heitvee töötlemise ja ladustamise kohapealseid seadmeid, korstnat ning põletamise juhtimise ja põletustingimuste pideva ülesmärkimise ja jälgimise seadmeid ja süsteeme;”
5.
Direktiivi artikli 7 lõikes 1 ja lõike 2 esimeses lõigus on õhusaaste piirväärtuste kohta sätestatud:
„1.   Põletusrajatised kavandatakse, varustatakse, ehitatakse ja käitatakse nii, et heitgaaside puhul ei ületataks V lisas sätestatud heitmete piirväärtusi.
2.   Koospõletusrajatised kavandatakse, varustatakse, ehitatakse ja käitatakse nii, et heitgaaside puhul ei ületataks II lisas sätestatud või II lisa kohaselt piiritletud heitmete piirväärtusi.
[…]”
6.
Jäätmete põletamise direktiiv näeb koospõletamise puhul ette kahte liiki piirväärtusi. Üks piirväärtus on seotud jäätmete osakaaluga põletamisel, teine tavakütuste osakaaluga. Mõlemad piirväärtused ühendatakse nn segamisreeglit kasutades üheks kõnealuse saasteainega seotud piirväärtuseks.
B. Koospõletusrajatistele ja suurtele põletusrajatistele kehtestatud nõuete võrdlus
7.
Teatavate saasteainete heidet kivisöeelektrijaamadest reguleerib Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiiv 2001/80/EÜ teatavate suurtest põletusseadmetest õhku eralduvate saasteainete piiramise kohta. (
4
)
8.
Kui võrrelda koospõletusrajatistes koos jäätmetega kasutatavatele traditsioonilistele tahkekütustele segamisreegli alusel kohaldatavaid piirväärtusi suurtele põletusrajatistele kehtestatud nõuetega, mis tulenevad direktiivi 2001/80 artiklist 4 koostoimes sama direktiivi III, VI ja VII lisaga, ilmnevad järgmised erinevused.
9.
Olemasolevate suurte põletusrajatiste vääveldioksiidi heide võib rajatise suurusest olenevalt olla 400–2000 mg SO2/Nm3, koospõletusrajatiste heide seevastu võib olla vaid 200–850 mg SO2/Nm3, st 42,5–50% suurtele põletusrajatistele kohaldatavatest piirväärtustest. Uutele suurtele põletusrajatistele kohaldatakse seevastu sama rangeid või veelgi rangemaid piirväärtusi kui koospõletusrajatistele, nimelt 200 mg SO2/Nm3.
10.
Aastani 2016 võib olemasolevate suurte põletusrajatiste lämmastikoksiidi heide olla suurusest olenevalt 600 mg/Nm3 või 500 mg/Nm3, samal ajal kui koospõletusrajatiste puhul on selleks piirväärtuseks suurusest olenevalt 400 mg/Nm3, 300 mg/Nm3 või 200 mg/Nm3. Pärast 2016. aastat peavad suurimad nimetatud suurtest põletusrajatistest pidama kinni samast piirväärtusest nagu võrreldavad koospõletusrajatised, samal ajal kui väiksemaid rajatisi koheldakse rangemalt. Uutele rajatistele kohaldatakse seevastu samu nõudeid nagu koospõletusrajatistele, 100–300 MWth võimsusega rajatiste puhul kehtib suuremate rajatiste suhtes koguni rangem piirväärtus.
11.
Koospõletusrajatiste tolmu heide võib sarnaselt uutele suurtele põletusrajatistele olla rajatise suurusest olenevalt 30–50 mg/Nm3. Olemasolevate suurte põletusrajatiste tolmu heide võib seevastu olla palju suurem – vahemikus 50–100 mg/Nm3. Koospõletusrajatiste piirväärtused on seega rajatise suurusest olenevalt 30–50% suurtele põletusrajatistele kohaldatavatest väärtustest.
12.
Olemasolevate rajatiste suhtes direktiivi 2001/80 alusel kohaldatavad piirväärtused võivad olla siiski veelgi suuremad, kui rajatis kuulub kõnealuse direktiivi artikli 4 lõikes 6 sätestatud heitkoguste vähendamise kava kohaldamisalasse.
C. Nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ reostuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (
5
)sätted
13.
Lõpuks on huvipakkuvad ka direktiivi 96/61 teatud sätted. Nimetatud direktiivi artikli 2 lõikes 3 on mõiste „käitis” [rajatis] [täpsustatud tõlge] määratletud järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
3.
„käitis” – paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust;”
14.
Direktiivi 96/61 artiklis 3 on sätestatud käitise käitaja põhikohustused. Käesoleva asjaga seoses tuleb viidata eelkõige parima võimaliku tehnika kasutamisele:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, milles sätestatakse, et pädevad asutused tagavad käitise käitamise viisil, mille puhul:
a)
võetakse kõik vajalikud meetmed saastuse vältimiseks, eelkõige parima võimaliku tehnika kasutamisega;”
15.
Direktiivi 96/61 artikli 5 lõike 1 kohaselt kohaldatakse nimetatud nõudeid olemasolevate käitiste suhtes alates 30. oktoobrist 2007. (
6
)
III. Asjaolud ja eelotsuse küsimused
16.
Vaidluse ese on loa andmine rajatise muutmiseks. Olemasolevale gaasistamisrajatisele kavatsetakse lisada toodetava gaasi puhastamiseks ettenähtud rajatis. Hageja on Lahti Energia Oy (edaspidi „Lahti Energia”). See on Lahti linnale kuuluv energiaettevõte. Selle tegevusaladeks on muu hulgas elektri- ja soojusenergia, maagaasi ja muude energialiikidega varustamine, samuti sellega seotud toodete tootmine ning müük.
17.
Lahti Energia käitab Kymijärvi elektrijaama ja samas kohas asuvat gaasistamisrajatist. Elektrijaam toodab soojus- ja elektrienergiat kasuteguriga üle 70%. Elektrijaamas kasutatakse kütusena peamiselt kivisütt, maagaasi osakaal on umbes 5% ja gaasistamisrajatise toodetud generaatorgaasi osakaal umbes 15%.
18.
Gaasistamisrajatises kasutatakse gaasi tootmiseks nn tsirkuleeriva keevkihi tehnoloogiat. Selles protsessis saadakse põlevgaas tahkete jäätmete oksüdeerimisel 850–900 °C juures. 30% ulatuses kasutatakse puidutööstusest saadavaid puidujäätmeid, 10% ulatuses metsamaterjali, 30% ulatuses sorteeritud olmejäätmetest saadud kütust ja 30% ulatuses kasutatud rehve ja plastjäätmeid.
19.
Generaatorgaas sisaldab eelkõige osakesi, raskmetalle ja kloori. Lahti Energia kavatseb seetõttu täiendada olemasolevat gaasistamisrajatist rajatisega, milles gaas puhastatakse. Sel eesmärgil jahutatakse generaatorgaas 350 C-ni ja filtreeritakse. Selle tulemusena eraldatakse gaasist 99,9% osakestest, st 96–99% raskmetallidest ja 95% kloorist. Seega sisaldab see vähem lisandeid kui kasutatud kivisüsi.
20.
Puhastatud generaatorgaas sisaldab peamiselt põlevate osadena vesinikku, süsinikmonooksiidi ja metaani ning mittepõlevate osadena vett, süsinikdioksiidi ja lämmastikku.
21.
Pärast puhastamist suunatakse generaatorgaas elektrijaama keskkatlasse, kus see koos kivisöega põletatakse. Seejuures eraldub kloori, raskmetalle, dioksiine ja furaane vähem kui filtreerimata generaatorgaasi ja enamiku tavakütuste põletamisel.
22.
Lahti Energia esitas 4. detsembril 2002 taotluse, et saada luba gaasistamisrajatise kavandatud muudatuse teostamiseks. Seoses 19. märtsil 2004 väljaantud loaga sedastas keskkonnalubasid väljaandev asutus (Ympäristölupavirasto), et ümbertöödeldud kütust kasutav gaasistamisrajatis ja elektrijaam, kus gaasi põletatakse, kujutavad endast üheskoos koospõletusrajatist jäätmete põletamise direktiivi tähenduses. Seetõttu määras ta loa kohta tehtud otsuses piirväärtused kindlaks vastavalt nimetatud direktiivile ja direktiivi ülevõtvatele Soome õigusaktidele.
23.
Lahti Energia esitas nimetatud otsuse peale kaebuse. Esimese Astme Kohus jättis kaebuse 11. juulil 2006 rahuldamata. Asja arutab nüüd Korkein hallinto-oikeus (kõrgeim halduskohus). Korkein hallinto-oikeus esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et direktiivi ei kohaldata gaasiliste jäätmete põletamisele?
2.
Kas jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punktis 4 nimetatud põletusrajatisena võib käsitada gaasistamisrajatist, kus utmise teel tekitatakse jäätmetest gaasi, isegi kui selles rajatises ei ole põletusliini?
3.
Kas gaasistamisrajatises tekitatud ning gaasistamisprotsessi järel puhastatud tööstuslikult toodetud gaasi põletamist elektrijaama katlas võib käsitada jäätmete põletamise direktiivi artiklis 3 ette nähtud tegevusena? Kas vastust mõjutab see, et puhastatud tööstuslikult toodetud gaasi kasutatakse fossiilsete kütuste asemel, ja see, et elektrijaama heitmed toodetud energiaühiku kohta oleksid jäätmetest tekitatud puhastatud tööstuslikult toodetud gaasi kasutamise korral väiksemad kui muu kütuse puhul? Kas jäätmete põletamise direktiivi reguleerimisala tõlgendamisel omab tähtsust see, kas gaasistamisrajatis ja elektrijaam moodustavad tehnilisi ja tootmisaspekte ning nendevahelist vahemaad arvestades ühe rajatise, või see, kas gaasistamisrajatises tekitatud puhastatud tööstuslikult toodetud gaasi saab üle kanda mujale ja seal kasutada näiteks energia tootmisel, kütusena või muul eesmärgil?
4.
Millistel tingimustel on gaasistamisrajatises tekitatud puhastatud tööstuslikult toodetud gaas toode, nii et sellele ei kohaldata enam jäätmeid käsitlevaid õigusnorme?”
24.
Kirjalikus menetluses osalesid Lahti Energia Oy, Häme piirkonna keskkonnakeskus (Hämeen ympäristökeskus), Salpausselkä piirkonna loodussõprade ühing (Salpausselän luonnonystävät ry), Itaalia Vabariik, Madalmaade Kuningriik, Austria Vabariik, Soome Vabariik ja Euroopa Ühenduste Komisjon. Lahti Energia, loodussõprade ühing, Soome ja komisjon osalesid ka 10. juulil 2008 toimunud kohtuistungil.
IV. Õiguslik hinnang
25.
Korkein hallinto-oikeus peab otsustama, kas Kymijärvi kivisöeelektrijaamale kohaldatakse koospõletusrajatistele jäätmete põletamise direktiivis sätestatud piirväärtusi või suuri põletusrajatisi käsitlevas direktiivis 2001/80 olemasolevatele rajatistele sätestatud vähem rangemaid piirväärtusi.
A. Sissejuhatav märkus
26.
Erinevad piirväärtused tulenevad jäätmete põletamise direktiivi ja suuri põletusrajatisi käsitleva direktiivi 2001/80 üleminekusätetest.
27.
Koospõletusrajatiste puhul on jäätmete põletamise direktiivis sätestatud kahte liiki piirväärtused. Üks piirväärtus on seotud jäätmete osakaaluga põletamisel, teine tavakütuste osakaaluga. Mõlemad piirväärtused ühendatakse nn segamisreeglit kasutades üheks kõnealuse saasteainega seotud piirväärtuseks.
28.
Jäätmetest toodetud puhastatud gaas ei põhjusta tegelikult olulist saasteainete heidet. Sellest tulenevalt omavad käesoleva asja puhul tähtsust üksnes tavakütuste põletamisega seotud piirväärtused. Uutele rajatistele kohaldatakse mõlema direktiivi alusel põhimõtteliselt samu heite piirväärtusi. See ilmneb eeskätt jäätmete põletamise direktiivi II lisa punktist II.2.1, mille kohaselt tuleb selles direktiivis sätestatud väärtusi kohandada vastavalt suuri põletusrajatisi käsitleva direktiivi rangematele väärtustele.
29.
Jäätmete põletamise direktiivi artikli 20 lõike 1 kohaselt kohaldatakse uutele rajatistele kehtivaid nõudeid alates 28. detsembrist 2005kõikidele põletus- ja koospõletusrajatistele, sealhulgas olemasolevatele rajatistele. Seetõttu tuli nende rajatiste käitamistingimusi kohandada hiljemalt selleks kuupäevaks.
30.
Suuri põletusrajatisi käsitlevas direktiivis on seevastu sätestatud olemasolevate ja uute rajatiste jaoks erinevad piirväärtused. Olemasolevatele suurtele põletusrajatistele kehtivad piirväärtused ei ole nii ranged kui jäätmete põletamise direktiivis sätestatud piirväärtused. (
7
)
31.
Kui elektrijaama käsitada olemasoleva suure põletusrajatisena, võiks see olemasoleva teabe kohaselt piirväärtustele vastata. Siiski oleks sellel raske järgida koospõletusrajatistele kehtivaid piirväärtusi. Selle põhjuseks ei oleks mitte generaatorgaasi, vaid kivisöe osakaal põletamisel. Gaasi koospõletamisel saasteainete heite kogus tavaliselt väheneb, sest gaas sisaldab suhteliselt vähe saasteainete heidet põhjustavaid lisandeid. Seevastu kivisöe kasutamine suurendab saasteainete heidet ilmselt sellises ulatuses, et koospõletusrajatistele kehtivate piirväärtuste järgimist ei saa enam tagada.
32.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab seetõttu seda, et rangemate piirväärtuste kohaldamise korral ei soovita generaatorgaasi enam kasutada, kuigi see vähendaks heidet ja asendaks teisi kütuseid. Seega tekib sisuliselt küsimus, kas elektrijaama koos gaasistamisrajatisega tuleb käsitada jäätmete põletamise direktiivi kohase koospõletusrajatisena või on need eraldiseisvad rajatised, mistõttu ei kuulu vähemalt elektrijaam enam kõnealuse direktiivi kohaldamisalasse. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib erinevate eelotsuse küsimustega välja selgitada asjakohased kriteeriumid selle küsimuse lahendamiseks.
33.
Järgmisena uurin kõigepealt gaasistamise teel saadud generaatorgaasiga seotud esimest ja neljandat eelotsuse küsimust ning seejärel mõlema rajatisega seotud teist ja kolmandat eelotsuse küsimust.
B. Esimene eelotsuse küsimus – gaasiliste jäätmete põletamine
34.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib esimese küsimusega välja selgitada, kas gaasiliste jäätmete põletamine jääb jäätmete põletamise direktiivi kohaldamisalast välja. Kohus tundub olevat seisukohal, et gaasistamisrajatises toodetud gaasi põletamine elektrijaamas ei ole jäätmete põletamine kõnealuse direktiivi tähenduses.
35.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus seob selle küsimuse küll jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punktiga 1, kus on määratletud mõiste „jäätmed”, kuid see määratlus on direktiivi kohaldamisala seisukohast siiski üksnes kaudse tähtsusega. Nagu loodussõprade ühing märgib, ei hõlma see mitte teatud jäätmeid, vaid artikli 2 lõike 1 kohaselt põletus- ja koospõletusrajatisi.
36.
Mõlemat liiki rajatised on määratletud jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punktides 4 ja 5. Eristavaks teguriks on jäätmete käitlemise viis, nimelt nende soojustöötlemine või nende kasutamine kütusena. Sellega seoses on oluline artikli 3 punktis 1 sätestatud jäätmete mõiste määratlus. Rajatisega direktiivi tähenduses on tegemist vaid juhul, kui jäätmeid käideldakse nimetatud määratlusele vastaval viisil.
37.
Jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punkti 1 kohaselt on jäätmed mis tahes tahked või vedelad jäätmed, nagu on määratletud jäätmete raamdirektiivi artikli 1 punktis a. (
8
) Nagu väidavad eeskätt Austria ja komisjon, ei kuulu direktiivi kohaldamisalasse seega rajatised, kus ei toimu tahkete ega vedelate jäätmete põletamist või soojustöötlemist, vaid üksnes gaasiliste jäätmete põletamine või soojustöötlemine.
38.
Erinevalt Lahti Energia, Itaalia ja Soome seisukohast ei tähenda see siiski seda, et jäätmete põletamise direktiivi ei kohaldata gaasiliste ainete põletamisele. Nagu väidavad keskkonnakeskus, loodussõprade ühing, Madalmaad, Austria ja komisjon, kuulub direktiivi kohaldamisalasse ka jäätmetest toodetud gaasiliste ainete põletamine.
39.
See tuleneb eelkõige sellest, et jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punktis 4 viidatakse utmisele ja gaasistamisele kui soojustöötlemise näidetele, eeldusel et töötlemisel tekkivad ained seejärel põletatakse. Kui soojustöötlemisel saadavad tooted ei kuuluks enam jäätmete põletamise direktiivi kohaldamisalasse, ei kuuluks sinna ka enam asjaomaste ainete tegelik põletamine. Suur osa direktiivist, nimelt põletamist käsitlevad sätted, (
9
) kaotaks seega gaasistamise ja sellele järgneva põletamisega seoses oma kasuliku mõju.
40.
Sellest tuleneb käesoleva asjaga seoses, et elektrijaam ei saa üksi olla rajatis jäätmete põletamise direktiivi tähenduses, sest elektrijaamas ei teostata nimetatud direktiivis määratletud jäätmete põletamist ega soojustöötlemist. Siiski ei saa välistada seda, et generaatorgaasi põletamine eeldab elektrijaama ja gaasistamisrajatise käsitamist koospõletusrajatisena kõnealuse direktiivi tähenduses. Seda tuleb uurida kolmanda eelotsuse küsimuse raames.
41.
Esimesele eelotsuse küsimusele tuleb seetõttu vastata, et jäätmete põletamise direktiivi kohaldamisalasse ei kuulu rajatised, kus toimub üksnes gaasiliste jäätmete põletamine või soojustöötlemine.
C. Neljas eelotsuse küsimus – jäätmeteks klassifitseerimise lõpetamine
42.
Neljanda küsimusega, mida tuleb uurida enne teist ja kolmandat küsimust, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus välja selgitada, millistel tingimustel võib gaasistamisrajatises tekitatud puhastatud gaasi käsitada tootena, nii et see ei kuulu enam jäätmeid käsitlevate õigusnormide kohaldamisalasse.
43.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus toob näiteks bioloogilistest jäätmetest saadava kütuse. Kui nimetatud aine kuuluks jäätmete hulka, tuleks seda kasutavaid sõidukeid käsitada koospõletusrajatistena jäätmete põletamise direktiivi tähenduses.
44.
Käesolevas asjas käsitletud generaatorgaasi toodetakse jäätmetest. Seoses muutumisega gaasiks ei lakka see tingimata kuulumast jäätmete hulka. Gaasilised ained võivad samuti olla jäätmed jäätmete raamdirektiivi tähenduses. Jäätmete raamdirektiivi artikli 2 lõike 1 punktis a välistatakse üksnes välisõhku paisatavad gaasilised heited. Kui gaasiliste ainete heidet välisõhku ei toimu nagu käesolevas asjas, võib gaasilisi aineid seega põhimõtteliselt käsitada jäätmetena.
45.
Gaasilised ained ei või siiski olla jäätmed jäätmete põletamise direktiivi tähenduses. (
10
) Sellest võiks järeldada, et kõnealuse direktiivi kohaldamisalas ei saa gaasilisi aineid põhimõtteliselt käsitada jäätmetena.
46.
Jäätmete põletamise direktiiv on põhimõtteliselt avatud jäätmete mõiste sellisele piiramisele, sest selle artikli 2 lõikes 2 on sätestatud, et üksikdirektiivides võib ette näha erijuhtusid käsitlevaid eeskirju või täiendada käesoleva direktiivi eeskirju teatava jäätmekategooria käitlemise osas. Sellist üksikdirektiivi võib käsitada jäätmete raamdirektiiviga võrreldes erinorme sisaldava õigusaktina (lex specialis), mistõttu selle sätted on valdkonnas, mida need konkreetselt reguleerivad, jäätmete raamdirektiivi suhtes ülimuslikud. (
11
)
47.
Jäätmete põletamise direktiivi kohase jäätmete määratlusega ei püüta siiski ette näha erandit jäätmete üldmõistest. Selles määratletakse lihtsalt jäätmed, mille põletamine või soojustöötlemine on iseloomulik põletus- või koospõletusrajatistele. Pealegi kohaldatakse jäätmete põletamise direktiivi põhimõtteliselt ka juhul, kui jäätmed muudetakse soojustöötlemise teel gaasiks. (
12
) Jäätmete põletamise direktiiviga ei välistata seega võimalust, et sellistes rajatistes tekitatakse gaasilisi jäätmeid jäätmete raamdirektiivi tähenduses.
48.
Soojustöötlemine koos järgnenud puhastamisega võis siiski muuta generaatorgaasi aineks, mis ei kuulu enam jäätmete hulka.
49.
Ei jäätmete põletamise direktiiv ega jäätmete raamdirektiiv ei sisalda kumbki sõnaselgeid eeskirju või – nagu loodussõprade ühing ja keskkonnakeskus rõhutavad – kvaliteedistandardeid, mida kohaldatakse juhul, kui aine ei kuulu enam jäätmete hulka. Euroopa Kohus on siiski juba kinnitanud, et pärast seda, kui on toimunud jäätmete ringlussevõtt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiivi 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta (
13
) tähenduses, ei tule jäätmeid enam käsitada jäätmetena, vaid tootena. (
14
)
50.
Euroopa Kohus on kohtuotsuses Niselli üldistanud pakendijäätmeid käsitleva direktiivi 94/62 kohta tehtud järeldusi. Vastavalt sellele ei käsitata rauajäätmeid enam jäätmetena, kui need on raua- või terasetoodeteks ümbertöödelduna ringlusse võetud. Need tooted peavad olema esmastest toorainetest valmistatud teiste raua- ja terasetoodetega nii sarnased, et neid on vaevalt võimalik üksteisest eristada. (
15
)
51.
See õiguslik seisukoht ei piirdu üksnes rauajäätmetega, vaid seda võib üle kanda ka muudele jäätmetele. Käesolevas asjas ei saanud aine siiski lakata kuulumast jäätmete hulka, kui jäätmed tuli igal juhul ümber töödelda aineteks, millest need algselt toodetud olid. Käesolevas ajas käsitletud jäätmete puhul ei saa tegelikult eeldada, et need olid toodetud generaatorgaasiga sarnasest ainest.
52.
Euroopa Kohus nõudis sellist ringlussevõttu eelkõige kohtuotsuses Mayer Parry Recycling. Nimetatud kohtuasjas uuritud pakendijäätmeid käsitleva direktiivi 94/62 kohaseks ringlussevõtuks peab olema taastatud jäätmete esialgne seisund ja jäätmetel peavad olema omadused, mis on võrreldavad algmaterjali omadustega. (
16
)
53.
Aine jäätmeteks klassifitseerimise lõpetamine ei sõltu siiski jäätmete ringlussevõtust. Ringlussevõtt on vaid üks võimalik jäätmete taaskasutamise viis. Otsustav tegur on pigem see, kas jäätmeid töödeldakse selliselt, et neid on vaevalt võimalik esmastest toorainetest või muudest toodetest eristada.
54.
See on kooskõlas kõrvalsaaduste ja tootmisjääkide eristamist käsitleva kohtupraktikaga. Selles toob Euroopa Kohus esile, et ei ole mingit alust sedastada, et vara, materjalid või toorained, millel on ka ilma igasuguse ümbertöötlemiseta majanduslik tooteväärtus ning millele sellistena kohaldatakse nende toodete suhtes kehtivaid õigusnorme, kuuluvad jäätmeid reguleerivate õigusaktide kohaldamisalasse. (
17
)
55.
Käesoleva asja seisukohast võib selle alusel teha järgmise järelduse: puhastatud generaatorgaas on kavandatud töötlemise tulemusel saadud toode. Seetõttu tuleb uurida, kas see on piisavalt sarnane esmaste toorainete või muude toodetega, nii et seda ei saa enam käsitada jäätmetena.
56.
Nagu aine jäätmete hulka kuulumist kindlaks tehes, nii tuleb ka aine jäätmete hulka kuulumise lõppemisel uurida kõiki asjaolusid. (
18
) Oluline on näiteks see, kas töödeldud tootele on olemas turg ja kas elektrijaam võiks turult saada võrdväärsete omadustega kütust, mida ei käsitata jäätmete hulka kuuluvana. Turustatavusest üksi siiski ei piisa, sest isegi kaubandusliku väärtusega ained ja esemed võivad olla jäätmed. (
19
) Oluline tegur on pigem see, kas töödeldud jäätmetel on omadused, mis on eelkõige keskkonnariskidega seoses võrreldavad vastava esmase tooraine või vastava toote omadustega.
57.
Põhjendatult võib eeldada, et generaatorgaas ei ole enne filtreerimist oma lisandite tõttu veel piisavalt sarnane muude toodete või esmaste toorainetega, samal ajal kui puhastatud generaatorgaas võib olla võrreldav maagaasi ja sarnaste gaasiliste kütustega. Selle küsimuse uurimine on lõpuks eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
58.
Neljandale küsimusele tuleb seega vastata, et gaasistamisrajatises tekitatud ja puhastatud gaasi võib käsitada tootena, nii et sellele ei kohaldata enam jäätmeid reguleerivaid õigusnorme, kui see on piisavalt sarnane esmaste toorainete või muude toodetega.
D. Teine eelotsuse küsimus – põletusliini puudumine
59.
Teise eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teha selgeks, kas gaasistamisrajatist, kus utmise teel tekitatakse jäätmetest gaasi, tuleb käsitada põletusrajatisena jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punkti 4 tähenduses, isegi kui selles rajatises ei ole põletusliini. Käesolevas asjas oleks esmapilgul mõistlikum eeldada, et tegemist on koospõletusrajatisega, kus põletusliinina kasutatakse elektrijaama. Kuna aga asjaolude selgitamine on siseriikliku kohtu ülesanne, ei peaks Euroopa Kohus selle esmamulje tõttu kahtlema eelotsuse küsimuse asjakohasuses.
60.
Jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punkti 4 kohaselt toimub põletusrajatistes jäätmete soojustöötlemine. Soojustöötlemise mõiste hõlmab sõnaselgelt selliseid protsesse nagu utmine, gaasistamine või plasmatöötlus, kuivõrd saadavad ained seejärel põletatakse.
61.
Esmapilgul tundub, et nimetatud nõuded on põhikohtuasjas täidetud. Nagu Austria valitsus rõhutab, toodetakse gaasistamisrajatises tahketest jäätmetest põlevgaasi, mis seejärel elektrijaamas põletatakse. Madalmaade valitsus on samal seisukohal, väites, et põletusrajatis ei pea tingimata hõlmama kõiki jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punkti 4 teises lõigus nimetud elemente. Eelkõige ei pea selles rajatises olema põletusliini.
62.
Teised menetlusosalised on siiski seisukohal, et põletusrajatises peab olema põletusliin. Eelkõige komisjon rõhutab seda, et põletamine on igal juhul jäätmete põletamise direktiivi kohaldamise eeltingimus ja peab seetõttu rajatises toimuma.
63.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus, keskkonnakeskus ja Soome valitsus märgivad põhjendatult, et paljusid jäätmete põletamise direktiivi sätteid saab kohaldada üksnes põletamisele. See puudutab eelkõige artiklis 6 sätestatud rajatise käitamistingimusi, artiklis 11 sätestatud mõõtmisnõudeid ning artikli 4 lõike 2 punktis b ja artikli 6 lõikes 6 sätestatud soojuse ärakasutamise tingimusi.
64.
Sellest tulenevalt on põletuskatelde olemasolu põhimõtteliselt põletus- või koospõletusrajatise määrav tunnus, mille alusel võib mitut rajatist üksteisest eristada. (
20
)
65.
Põletamisprotsessi tingimus ei tähenda siiski seda, et põletamine peab toimuma rajatise sees. Käesolev asi näitab, et jäätmete soojustöötlemine põletamise eesmärgil võib toimuda ka ilma eraldi põletusliinita.
66.
Lisaks sellele ei hõlma jäätmete põletamise direktiiv selle artikli 1 kohaselt üksnes õhusaaste vältimist või vähendamist. Pigem hõlmab see ka muud kahjulikku mõju keskkonnale, näiteks pinnase ja vee saastamist.
67.
Nimetatud muud eesmärgid on esitatud jäätmete põletamise direktiivi teatavates sätetes, mille kohaldamine ei sõltu põletusliini olemasolust. Need on eeskätt õigusnormid kasutatud jäätmete kohta artikli 4 lõike 2 punktis a, lõike 4 punktis a ja lõikes 5 ning artiklis 5, õigusnormid põletamisjäätmete vähendamise ja kõrvaldamise kohta artikli 4 lõike 2 punktides c ja d ning artiklis 9 ja võib-olla ka õigusnormid heitvee väljutamise kohta artiklis 8, juhul kui need on kohaldatavad.
68.
Lisaks sellele osutab jäätmete põletamise direktiivi artikli 6 lõige 4 sellele, et ühenduse seadusandja on kaasanud ka ebatüüpilised rajatised. Nimetatud sätte kohaselt võib nimelt lubada teistsuguseid käitamistingimusi, kui täidetakse siiski direktiivi nõudeid. See säte võimaldab tegeleda spetsiifiliste keskkonnariskidega rajatiste puhul, kus ei ole eraldi põletusliini.
69.
Kuigi ei saa välistada, et jäätmeid käsitlevate õigusaktide üldnormide kohaldamine annab samasuguseid tulemusi, on vastavalt jäätmete põletamise direktiivi artikli 1 teisele lausele erinormide otsene eesmärk täpsustada jäätmete raamdirektiivis sätestatud üldnõudeid, pidades silmas selle kohaldamisalasse kuuluva rajatise konkreetset olukorda. Seda eesmärki on võimalik saavutada isegi siis, kui direktiivi kohaldamisalasse kuuluvates rajatistes puudub põletusliin.
70.
Kuna jäätmete põletamise direktiivi teatud piirides kohaldamine rajatistele, milles ei ole oma põletusliini, on mõistlik, ei tohiks selliseid rajatisi artikli 3 punktis 4 sätestatud põletusrajatise mõiste sõnaselge sõnastuse vastaselt jätta selle direktiivi kohaldamisalast välja.
71.
Samuti tuleb märkida, et jäätmete soojustöötlemiseks ettenähtud rajatis võib olla ka koospõletusrajatis jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punkti 5 tähenduses. See eeldab, et rajatise peamine otstarve on energia või aineliste toodete tootmine. (
21
) Erinevalt põletusrajatise mõistest artikli 3 punktis 4 ei ole soojustöötlemine artikli 3 punktis 5 sõnaselgelt seotud nõudega, et soojustöötlemisel tekkivad ained tuleb seejärel põletada.
72.
Lahti Energia väidab siiski, et gaasistamisrajatises kasutatud protsessile, st utmisele, ei ole jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punktis 5 sõnaselgelt viidatud kui koospõletusrajatises toimuvale protsessile. Põletamise kõrval on siiski nimetatud soojustöötlemist (
22
), mille näiteks on artikli 3 punktis 4 sätestatud põletusrajatise mõiste juures toodud muu hulgas utmine. Ei ole mingit põhjust tõlgendada soojustöötlemise mõistet koospõletusrajatise puhul teistmoodi kui põletusrajatise puhul. Seega võib rajatis, kus toimub jäätmete soojustöötlemine utmise teel, olla koospõletusrajatis.
73.
Kolmanda küsimuse raames tuleb põhjalikumalt uurida, kummaga neist kahest rajatise liigist on käesolevas asjas tegemist ja kas on võimalik käsitleda mõlemat rajatise osa koos ühe tervikuna.
74.
Teisele küsimusele tuleb seega vastata, et gaasistamisrajatist, kus gaasi tekitatakse jäätmetest utmise teel, võib käsitada põletusrajatisena jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punkti 4 tähenduses, isegi kui selles rajatises puudub põletusliin.
E. Kolmas eelotsuse küsimus – elektrijaama ja gaasistamisrajatise käsitlemine koos ühe tervikuna?
75.
Kolmas küsimus on seotud asja sisuga. Tuleb selgitada, kas ja millistel tingimustel tuleb gaasistamisrajatises tekkinud ja gaasistamisprotsessi järel puhastatud generaatorgaasi põletamist elektrijaama katlas käsitada jäätmete põletamise direktiivi artiklis 3 nimetatud tegevusena.
76.
Kuna puhastatud generaatorgaasi põletamise peamine otstarve on energia tootmine, tuleb kõne alla elektrijaama klassifitseerimine jäätmete põletamise direktiivi artikli 3 punktis 5 sätestatud koospõletusrajatiseks. Koospõletusrajatis on rajatis, mille peamine otstarve on energia või aineliste toodete tootmine ja milles kasutatakse põhi- või lisakütusena jäätmeid või kus jäätmeid töödeldakse kõrvaldamise eesmärgil soojusega.
77.
Kui uurida elektrijaama eraldi, siis jäätmeid ei kasutata seal kütusena ega töödelda soojusega. Generaatorgaas kui gaasiline aine ei kuulu nimelt jäätmete hulka jäätmete põletamise direktiivi tähenduses.
78.
Selliseid jäätmeid töödeldakse seevastu gaasistamisrajatises. Generaatorgaasi põletamine toimub seega koospõletusrajatises üksnes siis, kui elektrijaama ja gaasistamisrajatist käsitatakse jäätmete koospõletamiseks ettenähtud üheainsa rajatisena.
79.
Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab, ei ole jäätmete põletamise direktiivis määratletud rajatise üldmõistet, kuid selline määratlus on esitatud direktiivi 96/61 artikli 2 lõikes 3. Selle kohaselt on rajatis paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme direktiivi 96/61 I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega ja võib mõjutada heitkoguseid ja saastust.
80.
Kuigi seda määratlust ei kohaldata sõnaselgelt seoses jäätmete põletamise direktiiviga, on siiski mõistlik kohaldada seda analoogia alusel, et tagada rajatistele tegevusloa andmist reguleerivate õigusaktide ühtsus. Jäätmete põletamise direktiiv ei sisalda juba praegu ühtegi viidet, millest võiks järeldada, et selles esitatud rajatise määratlust tuleks mõista teisiti kui direktiivis 96/61 sätestatud rajatise määratlust. Mõlemad direktiivid on pigem ühtse üldise süsteemi osad. Direktiivile 96/61 viitavad eelkõige jäätmete põletamise direktiivi põhjendused 12, 13 ja 26, artikli 4 lõiked 2, 4, 7 ja 8, artikli 12 lõiked 1 ja 2, artikkel 14 ja artikkel 15. Tuleb eeldada, et direktiivides lähtutakse põhimõtteliselt ühtsest rajatise määratlusest.
81.
Lisaks sellele on komisjon teinud ettepaneku ühendada tulevikus direktiiv 96/61, jäätmete põletamist käsitlev direktiiv ja suuri põletusrajatisi käsitlev direktiiv ning muud direktiivid. (
23
) Kui ühenduse seadusandja seda ettepanekut järgib, võiks direktiivi 96/61 kohast rajatise ühtset määratlust kohaldada tulevikus kahtlemata ka koospõletusrajatistele.
82.
Rajatise määratluse kohaldamine jäätmete põletamise direktiivi raames ei saa siiski sõltuda sellest, kas teostatakse direktiivi 96/61 I lisas nimetatud tegevusi, vaid tegemist peab olema jäätmete põletamise direktiivis nimetatud tegevustega.
83.
Seepärast tuleb uurida, kas elektrijaam ja gaasistamisrajatis moodustavad paikse tehnilise üksuse, kus toimub jäätmete põletamine või soojustöötlemine ja kus tegeletakse muu tegevusega, mis on tehniliselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega ja mis võib mõjutada heitkoguseid ja saastust.
84.
Rajatise kese on seega gaasistamisrajatis, kus toimub jäätmete soojustöötlemine, samal ajal kui generaatorgaasi põletamine elektrijaamas võiks olla gaasistamisega tehniliselt seotud tegevus, mis võib mõjutada heitkoguseid ja saastust.
85.
Uurides otsese ja tehnilise seotuse tunnusjooni, tuleb meeles pidada, et keskkonnakaitse nõuete kohaldamist ei või eirata, jagades seotud projektid erinevateks allprojektideks ja käsitledes neid eraldi. (
24
) Seda rõhutavad eelkõige keskkonnakeskus, loodussõprade ühing, Austria valitsus ja komisjon.
86.
Käesolevas asjas viitab otsese ja tehnilise seose olemasolule asjaolu, et gaasistamisrajatis ehitati eesmärgiga kasutada generaatorgaasi elektrijaamas ja et seda kavatsetakse ka edaspidi käitada sel eesmärgil. Seda muljet kinnitab Lahti Energia esitatud ettevõtte mõlema osa kirjeldus. Miski ei viita sellele, et generaatorgaasi kasutatakse mis tahes muuks otstarbeks.
87.
Lisaks sellele loob jäätmete põletamise direktiiv seose jäätmete soojustöötlemise ja generaatorgaasi põletamise vahel. Kuigi tingimus, et toode tuleb hiljem põletada, sisaldub üksnes põletusrajatises soojustöötlemise määratluses, tuleneb direktiivist tervikuna, et kõnealuste rajatiste mudel hõlmab põletamisprotsessi. Seda näitavad eelkõige õhusaaste piirväärtused.
88.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt fossiilkütuste asendamise ja heite vähendamisega seoses esitatud seisukohad ei ole jäätmete põletamise direktiivi kohaldamise seisukohast otseselt asjakohased. Selline mõju on kasulik, kuigi fossiilkütuste asendamine on Austria märkuse kohaselt iseloomulik just koospõletusrajatisele. (
25
)
89.
Ka generaatorgaasi suhteliselt väike osakaal elektrijaamas kasutatavate kütuste hulgas ei välista otsese ja tehnilise seose olemasolu. Jäätmete põletamise direktiivi kohaldatakse olenemata jäätmete osakaalust koospõletamisel. Tegelikult tundub isegi, et jäätmed moodustavad üldiselt ainult väikese osa kasutatavatest kütustest. (
26
)
90.
Itaalia valitsus vaidlustab siiski otsese seose olemasolu ettevõtte kahe osa vahel, väites, et kõnealune seos ei põhine tehnilisel vajadusel, vaid üksnes soovil ühendada need kaks osa.
91.
Ettevõtte kahe osa vaheline seos ei ole tehniliselt vajalik eelkõige juhul, kui puhastatud generaatorgaasi ei käsitata enam jäätmete hulka kuuluvana, vaid tootena. Sel juhul võib selle ilma pikemata asendada võrdväärse tootega, näiteks maagaasiga. Samal ajal võib generaatorgaasi kasutada ka muuks otstarbeks, näiteks juhul, kui nõudlus elektrijaama toodetava energia järele on hooajast tingituna väike.
92.
Kui generaatorgaas ei kuulu jäätmete hulka, ei ole elektrijaama suhtes koospõletusrajatisele kehtivate nõuete kohaldamine enam kooskõlas võrdse kohtlemise ja/või mittediskrimineerimise põhimõttega. Nimetatud põhimõte eeldab, et sarnaseid olukordi ei koheldaks erinevalt ega erinevaid olukordi ühetaoliselt, kui selline kohtlemine ei ole objektiivselt põhjendatud. (
27
)
93.
Kuna ühenduse teiseste õigusnormide tõlgendamise korral tuleb võimaluse korral eelistada tõlgendust, mis on kooskõlas ühenduse õiguse üldpõhimõtetega__ (
28
) tuleks sedastada, et rajatise määratluses välja toodud otsest ja tehnilist seost generaatorgaasi põletamisel ei esine juhul, kui generaatorgaasi ei käsitata enam jäätmete hulka kuuluvana. Sellisele järeldusele jõudsid ka Soome, Itaalia ja Madalmaade valitsus.
94.
Kui generaatorgaas kuulub seevastu siiski jäätmete hulka, erineb selle koospõletamine piisavalt tavakütuste põletamisest, et õigustada jäätmete põletamise direktiivi kohaldamist.
95.
Esmapilgul tundub, et ühenduse seadusandja on tekitanud teatava vastuolu, sätestades energia tootmiseks ettenähtud olemasolevatele rajatistele erinevad piirväärtused olenevalt sellest, kas need kasutavad (ka) jäätmeid. Keskkonnale avalduva kahjuliku mõjuga seoses ei ole oluline, kas heide tuleneb jäätmetest või tavakütustest. Nimetatud vastuolu võib olla takistuseks esmaste toorainete asendamisele jäätmetega, mis on põhimõtteliselt soovitav, ja võib käesoleval juhul tuua kaasa heite üldkoguse suurenemise.
96.
Seadusandjal on eristavate normide kehtestamisel siiski teatav hindamis- ja kaalutlusõigus. (
29
) Selle kaalutlusõiguse ulatus sõltub eelkõige eesmärgist, mida seadusandja eristamisega taotleb. Keerukate poliitiliste otsuste korral on kaalutlusõigus üldiselt suur. (
30
)
97.
Käesolevas asjas on tegemist keerukate keskkonnanormidega. Seetõttu peab kohtulik kontroll piirduma paratamatult üksnes küsimusega, kas seadusandja on teinud nende eesmärkide elluviimisel ilmse kaalutlusvea. (
31
)
98.
Seoses sellega märkis komisjon kohtuistungil, et suuri põletusrajatisi käsitlevas direktiivis ja jäätmete põletamise direktiivis sätestatud piirväärtused on vaid miinimumnõuded. Jäätmete põletamise direktiivi põhjendusest 13 ja suuri põletusrajatisi käsitleva direktiivi põhjendusest 8 ilmneb, et eelkõige direktiivist 96/61 võivad tuleneda rangemad nõuded.
99.
Direktiivi 96/61 artikli 3 punktis a on sätestatud, et direktiivi kohaldamisalasse kuuluvad rajatised peavad kasutama parimat võimalikku tehnikat ja järgima asjakohaseid piirväärtusi. Komisjoni väidete kohaselt oleksid kõnealusele rajatisele nimetatud direktiivi alusel kohaldatavad piirväärtused rangemad kui jäätmete põletamise direktiivist tulenevad piirväärtused. See näitab, et seadusandja, sätestades vanadele rajatistele jäätmete põletamise direktiivis ja suuri põletusrajatisi käsitlevas direktiivis erinevad piirväärtused, ei pidanud eeldama, et tal tuleb kehtestada asjaomaste rajatiste jaoks juba lõplikud nõuded.
100.
Lisaks sellele märkis komisjon kohtuistungil järelepärimisele vastates, et jäätmete põletamise direktiivis vanade rajatiste suhtes sätestatud rangemad piirväärtused peavad tagama jäätmete ringlussevõtu üksnes sellistes rajatistes, kus kasutatakse parimat võimalikku tehnikat direktiivi 96/61 tähenduses.
101.
Lisaks ilmneb eelkõige loodussõprade ühingu esitatud väidetest, et jäätmete kasutamist kütusena ei saa piiranguteta käsitada kasulikuna. Mida madalamad on jäätmete põletamisele ja koospõletamisele esitatavad nõuded, seda vähem soovitakse kasutada alternatiive. See kahjustab eelkõige jäätmete tekkimise vältimist ja korduskasutamist. Alternatiivsed kütused võivad olla keskkonna seisukohast eelistatavamad. Jäätmete raamdirektiivi artikli 3 ja jäätmete põletamise direktiivi põhjenduse 8 kohaselt tuleb seetõttu vähemalt jäätmete vältimist eelistada jäätmete ringlussevõtule põletamise teel. (
32
)
102.
Nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivis 1999/31/EÜ prügilate kohta (
33
) on sätestatud, et jäätmeid tuleb enne kõrvaldamist töödelda. (
34
) Jäätmete põletamine on seejuures üks levinumaid töötlemisviise. (
35
) Kui rajatiste käitajad ei soovi seda meetodit rangete piirväärtuste tõttu enam kasutada, peavad jäätmete tootjad lõpuks kandma asjaomased lisakulud. See oleks kooskõlas põhimõttega, et saastaja maksab. (
36
)
103.
Seetõttu tuli jäätmete põletamise direktiivis olemasolevate rajatiste jaoks piirväärtusi sätestades arvesse võtta eri tegureid ja kaaluda nende olulisust. Neid kaalutlusi arvesse võttes on olemasolevate koospõletusrajatiste ja olemasolevate suurte põletusrajatiste erinev kohtlemine ilmselt põhjendatud.
104.
Kolmandale eelotsuse küsimusele tuleb seetõttu vastata, et gaasistamisrajatises tekkinud ja gaasistamisprotsessi järel puhastatud gaasi põletamist gaasistamisrajatisega seotud elektrijaama katlas tuleb käsitada jäätmete põletamise direktiivi artiklis 3 ette nähtud tegevusena juhul, kui gaas kuulub põletamise hetkel jäätmete hulka.
F. Kokkuvõte
105.
Erinevatele eelotsuse küsimustele antud vastused näitavad, et jäätmete põletamise direktiivi kohaldatakse põhimõtteliselt juhul, kui põletamiseks ettenähtud põlevgaas saadakse jäätmete gaasistamise teel. Direktiivi kohaldamisalasse kuulub vähemalt gaasistamisrajatis. Kohaldamisala hõlmab ka gaasi põletamist, kui kõnealune rajatis on gaasistamisrajatisega otseselt või tehniliselt seotud. Sellise otsese seose olemasolu võib tuvastada vähemalt juhul, kui gaasi tuleb põletamise hetkel käsitada jäätmete hulka kuuluvana. Selles tuleb siiski kahelda juhul, kui gaas on pärast puhastamist piisavalt sarnane toorainete või muude toodetega.
106.
Sellega seoses võib edaspidi tekkida veel küsimusi. Mõelda võiks jäätmete hulka kuuluva generaatorgaasi põletamisele rajatistes, mis ei ole seotud gaasistamisrajatisega, näiteks kui gaasi transporditakse mahutites. Küsitav on ka see, kuidas gaasistamist käsitada juhul, kui gaas ei ole ette nähtud mitte põletamiseks, vaid muude toodete, näiteks plastmassi tootmiseks. Neid küsimusi ei tule siiski otsustada käesoleva asja lahendamisel.
V. Ettepanek
107.
Tuginedes eelnevale, teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. detsembri 2000. aasta direktiivi 2000/76/EÜ jäätmete põletamise kohta kohaldamisalasse ei kuulu rajatised, kus toimub üksnes gaasiliste jäätmete põletamine või soojustöötlemine.
2.
Gaasistamisrajatist, kus gaas tekitatakse jäätmete utmise teel, võib käsitada põletusrajatisena direktiivi 2000/76/EÜ artikli 3 punkti 4 tähenduses, isegi kui selles rajatises puudub põletusliin.
3.
Gaasistamisrajatises tekitatud ja gaasistamisprotsessi järel puhastatud gaasi põletamist gaasistamisrajatisega seotud elektrijaama katlas tuleb käsitada direktiivi 2000/76/EÜ artiklis 3 ette nähtud tegevusena juhul, kui gaas kuulub põletamise hetkel jäätmete hulka.
4.
Gaasistamisrajatises tekitatud ja puhastatud gaasi võib käsitada tootena, nii et sellele ei kohaldata enam jäätmeid reguleerivaid õigusnorme, kui see on piisavalt sarnane esmaste toorainete või muude toodetega.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	EÜT L 332, lk 91; ELT eriväljaanne 15/05, lk 353.
(
3
)	Kohtujuristi täiendus: Direktiiv 75/442 (edaspidi „jäätmete raamdirektiiv”) konsolideeriti ja asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiiviga 2006/12/EÜ jäätmete kohta (ELT L 114, lk 9).
(
4
)	EÜT L 309, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 299.
(
5
)	EÜT L 257, lk 26; ELT eriväljaanne 15/03, lk 80, kodifitseeritud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiiviga 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (ELT L 24, lk 8).
(
6
)	Vt komisjoni 3. novembri 2005. aasta aruanne, mis käsitleb direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta) rakendamist, KOM(2005) 540 (lõplik), lk 4.
(
7
)	Vt täpsemalt eespool punkt 8 jj.
(
8
)	Selle määratluse kohaselt on jäätmed mis tahes ained või esemed, mille valdaja ära viskab, kavatseb ära visata või on kohustatud ära viskama (vt viimati 24. juuni 2008. aasta otsus kohtuasjas C-188/07: Commune de Mesquer (EKL 2008, lk I-4501, punkt 37 jj). Direktiiviga 2006/12 tehtud kodifitseerimise tulemusena ei ole see olukord muutunud.
(
9
)	Vt allpool punkt 63.
(
10
)	Vt eespool punkt 37.
(
11
)	10. mai 2007. aasta otsus kohtuasjas C-252/05: Thames Water Utilities (EKL 2007, lk I-3883, punkt 39).
(
12
)	Vt eespool punkt 38.
(
13
)	EÜT L 365, lk 10; ELT eriväljaanne 13/13, lk 349.
(
14
)	19. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-444/00: Mayer Parry Recycling (EKL 2003, lk I-6163, punkt 61 jj).
(
15
)	11. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-457/02: Niselli (EKL 2004, lk I-10853, punkt 52).
(
16
)	Viidatud eespool 14. joonealuses märkuses, kohtuotsuse punktid 67 jj.
(
17
)	Vt 18. aprilli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-9/00: Palin Granit ja Vehmassalon Kansanterveystyön Kuntayhtymän hallitus (EKL 2002, lk I-3533, punkt 35); eespool 8. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Commune de Mesquer, punkt 43, ja 15. jaanuari 2004. aasta määrus kohtuasjas C-235/02: Saetti ja Frediani (EKL 2004, lk I-1005, punkt 35).
(
18
)	Vt kõrvalsaaduste ja tootmisjääkide kohta 15. juuni 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-418/97 ja C-419/97: ARCO Chemie Nederland jt (EKL 2000, lk I-4475, punktid 73 ja 88); 1. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-176/05: KVZ retec (EKL 2007, lk I-1721, punkt 63); 18. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-194/05: komisjon vs. Itaalia (EKL 2007, lk I-11661, punkt 41); 18. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-195/05: komisjon vs. Itaalia (EKL 2007, lk I-11699, punkt 42), ja 18. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-263/05: komisjon vs. Itaalia (EKL 2007, lk I-11745, punkt 40).
(
19
)	Eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Palin Granit ja Vehmassalon Kansanterveystyön Kuntayhtymän hallitus, punkt 29 ja eespool 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus KVZ, punkt 61.
(
20
)	Vt minu 22. mai 2008. aasta ettepanek kohtuasjas C-251/07: Gävle Kraftvärme (EKL 2008, lk I-7047, punkt 19 jj).
(
21
)	Vt eespool 20. joonealuses märkuses viidatud ettepanek kohtuasjas Gävle Kraftwärme, ettepaneku punkt 34.
(
22
)	Koospõletusrajatise määratlus ei sisaldanud soojustöötlemist komisjoni esialgses ettepanekus (KOM (1998) 558, EÜT C 372, lk 11), vaid see lisati seadusandliku menetluse käigus; vt parlamendi esimesel lugemisel tehtud kümnes muudatusettepanek (EÜT C 219, lk 249) ja nõukogu 25. novembri 1999. aasta ühine seisukoht (EÜ) nr 7/2000 (EÜT C 25, lk 17).
(
23
)	Vt ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll), artikli 2 lõige 3, KOM(2007) 844 (lõplik).
(
24
)	Vt 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-392/96: komisjon vs. Iirimaa (EKL 1999, lk I-5901, punkt 76), ja 16. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-227/01: komisjon vs. Hispaania (EKL 2004, lk I-8253, punkt 53), kus käsitletakse nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248).
(
25
)	Vt eespool 20. joonealuses märkuses viidatud ettepanek kohtuasjas Gävle Kraftwärme, ettepaneku punkt 38.
(
26
)	Vt võrdlusdokument „Best Available Techniques for Large Combustion Plants”, juuli 2006, lk 489 jj (http://ec.europa.eu/comm/environment/ippc/brefs/lcp_bref_0706.pdf). Komisjon koostas selle dokumendi koos liikmesriikide ekspertidega direktiivi 96/61 alusel.
(
27
)	10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-344/04: IATA ja ELFAA (ELK 2006, lk I-403, punkt 95); 12. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-300/04: Eman ja Sevinger (EKL 2006, lk I-8055, punkt 57), ja 11. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-227/04 P: Lindorfer vs. nõukogu (EKL 2007, lk I-6767, punkt 63).
(
28
)	6. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-101/01: Lindqvist (EKL 2003, lk I-12971, punkt 87); 27. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C-540/03: parlament vs. nõukogu (EKL 2006, lk I-5769, punkt 105); 4. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-457/05: Schutzverband der Spirituosen-Industrie (EKL 2007, lk I-8075, punkt 22); 29. jaanuari 2008. aasta otsus kohtuasjas C-275/06: Promusicae (EKL 2008, lk I-271, punkt 68), ja 10. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas C-413/06: Bertelsmann ja Sony Corporation of America/Impala (EKL 2008, lk I-4951, punkt 174).
(
29
)	Vt 13. aprilli 2000. aasta otsus kohtuasjas C-292/97: Karlsson jt (EKL 2000, lk I-2737, punktid 35 ja 49), ja eespool 27. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lindorfer, punkt 78. Vt ka kohtujurist Poiares Maduro 3. aprilli 2008. aasta ettepanek kohtuasjas C-524/06: Huber (EKL 2008, lk I-9705, ettepaneku punkt 29), ja 21. mai 2008. aasta ettepanek kohtuasjas C-127/07: Arcelor (EKL 2008, lk I-9895, ettepaneku punkt 30 jj).
(
30
)	Vt nt 11. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-77/02: Steinicke (EKL 2003, lk I-9027, punkt 61), ja 22. novembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-144/04: Mangold (EKL 2005, lk I-9981, punkt 63), kus käsitletakse tööhõivepoliitika eesmärke.
(
31
)	EÜ artikli 174 kohaldamise kriteeriumide kohta vt 14. juuli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-284/95: Hi-Tech (EKL 1998, lk I-4301, punkt 37), ja 15. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-86/03: Kreeka vs. komisjon (EKL 2005, lk I-10979, punkt 88), milles mõlemas käsitletakse ühenduse seadusandjat.
(
32
)	Parlament teeb nüüd ettepaneku võtta praegu arutatavasse jäätmete raamdirektiivi muudetud versiooni jäätmehierarhia, mille kohaselt tuleb jäätmete vältimist, taaskasutust ning ringlussevõttu eelistada jäätmete kasutamisele energia tootmiseks (17. juuni 2008. aasta arvamusele TA/2008/282 lisatud konsolideeritud eelnõu artikkel 4).
(
33
)	EÜT L 182, lk 1; ELT eriväljaanne 15/04, lk 228.
(
34
)	Vt 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-6/03: Deponiezweckverband Eiterköpfe (EKL 2005, lk I-2753).
(
35
)	Vt komisjoni 30. märtsi 2005. aasta aruanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile prügilasse veetavate biolagunevate jäätmete vähendamise riiklike strateegiate kohta vastavalt direktiivi 1999/31/EÜ (prügilate kohta) artikli 5 lõikele 1, KOM(2005) 105 (lõplik).
(
36
)	Vt selle kohta minu 13. veebruari 2008. aasta ettepanek kohtuasjas C-188/07: Commune de Mesquer (EKL 2008, lk I-4501, ettepaneku punktid 120 ja 121).