62012CJ0612_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑612/12 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2012. gada 21. decembrī iesniedza
Ballast Nedam NV, Nivegeina [ Nieuwegein ] (Nīderlande), ko pārstāv A. Bosman
un E. Oude Elferink, advocaten,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
otra lietas dalībniece –
Eiropas Komisija, ko pārstāv F. Ronkes Agerbeek
un P. Van Nuffel, pārstāvji, kuriem palīdz F. Tuytschaever, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā,
atbildētāja pirmajā instancē.
TIESA (piektā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs T. fon Danvics [ T. von Danwitz ], tiesneši E. Juhāss [ E. Juhász ], A. Ross [ A. Rosas ], D. Švābi [ D. Šváby ] (referents) un S. Rodins [ S. Rodin ],
ģenerāladvokāte J. Kokote [ J. Kokott ],
sekretāre M. Ferreira [ M. Ferreira ], galvenā administratore,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2013. gada 13. novembra tiesas sēdi,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Ar savu apelācijas sūdzību Ballast Nedam NV
(turpmāk tekstā – “ Ballast Nedam ”) lūdz atcelt spriedumu lietā T‑361/06 Ballast Nedam /Komisija (EU:T:2012:491, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru Eiropas Savienības Vispārējā tiesa noraidīja tās prasību atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmumu C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL 81.] pantu (Lieta COMP/F/38.456 – Bitumens (Nīderlande); turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un, pakārtoti, pirmkārt, prasību atcelt minēto lēmumu daļā, kurā ar to noteikts pārkāpuma ilgums attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un, otrkārt, prasību samazināt tai uzlikto naudas sodu.
Atbilstošās tiesību normas
2. Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL 81. un 82. pantā] (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 27. panta 1. punktā ir noteikts:
“Pirms lēmumu pieņemšanas, kas paredzēta 7., 8., 23. pantā un 24. panta 2. punktā, Komisija uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām, uz kurām attiecas Komisijas vadītie [..] procesi, sniedz iespēju izteikties par jautājumiem, par kuriem Komisija izteikusi iebildumus. Komisija savu lēmumu balsta vienīgi uz iebildumiem, kurus attiecīgajām pusēm bija iespēja komentēt. Sūdzību iesniedzējus cieši iesaista [..] procesos.”
Tiesvedības priekšvēsture un apstrīdētais lēmums
3. Tiesvedības priekšvēsturi, kas aprakstīta pārsūdzētā sprieduma 1.–7. punktā, var rezumēt šādi.
4. Prasītāja vada grupu Ballast Nedam, kas darbojas būvniecības nozarē Nīderlandē. Sākot no 1995. gada, grupas ceļu būvniecības darbi tika centralizēti sabiedrībā Ballast Nedam Grond en Wegen BV
(turpmāk tekstā – “ BNGW ”), kas ir meitassabiedrība, kura pilnībā pieder Ballast Nedam Infra BV (turpmāk tekstā – “ BN Infra ”), kas savukārt pilnībā pieder Ballast Nedam . Kopš 2000. gada 1. oktobra grupas Ballast Nedam ceļu būvniecības darbības veica tieši BN Infra .
5. Pēc British Petroleum
pieteikuma par atbrīvojumu no naudas soda atbilstoši Komisijas 2002. gada 19. februāra Paziņojumam par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu gadījumos (OV C 45, 3. lpp.) attiecībā uz iespējamu aizliegtu vienošanos Nīderlandes ceļu seguma bitumena tirgū Komisija 2002. gada 1. un 2. oktobrī veica pārbaudes dažu sabiedrību telpās un nosūtīja informācijas pieprasījumus vairākām sabiedrībām, tostarp – 2003. gada 4. jūlijā – BN Infra . Šī pēdējā minētā uz to atbildēja 2003. gada 12. septembrī. 2004. gada 10. februārī Komisija nosūtīja informācijas pieprasījumu Ballast Nedam, kas uz to atbildēja 2004. gada 9. martā.
6. 2004. gada 18. oktobrī Komisija uzsāka administratīvo procesu un pieņēma paziņojumu par iebildumiem, kurš nākamajā dienā tika nosūtīts vairākām sabiedrībām, tostarp Ballast Nedam
un BN Infra, un uz šo paziņojumu Ballast Nedam
atbildēja 2005. gada 20. maijā.
7. 2006. gada 13. septembrī Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu, kurā tā konstatēja, ka sabiedrības, kas ir šā lēmuma adresātes, ir piedalījušās vienotā un turpinātā EKL 81. panta pārkāpumā, attiecīgajos laikposmos attiecībā uz ceļu seguma bitumena pārdošanu un iepirkšanu Nīderlandē regulāri kolektīvi nosakot bruto cenu, vienotu atlaidi no bruto cenas ceļu būvētājiem, kas bija aizliegtās vienošanās dalībnieki, un mazāka apmēra maksimālo atlaidi no bruto cenas citiem ceļu būvētājiem.
8. Ballast Nedam, tāpat kā tās meitassabiedrība BN Infra, tika atzīta par vainīgu šā pārkāpuma izdarīšanā attiecībā uz laikposmu no 1996. gada 21. jūnija līdz 2002. gada 15. aprīlim.
9. Ņemot vērā, pirmkārt, BN Infra
tiešo dalību pārkāpumā laikposmā no 2000. gada 1. oktobra līdz 2002. gada 15. aprīlim un to, ka laikposmā no 1996. gada 21. jūnija līdz 2000. gada 30. septembrim tai pilnībā piederēja BNGW, un, otrkārt, faktu, ka Ballast Nedam tieši vai netieši pilnībā piederēja BN Infra un BNGW, Ballast Nedam un BN Infra
solidāri tika uzlikts naudas sods EUR 4,65 miljonu apmērā.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
10. Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas [tolaik – Pirmās instances tiesa] kancelejā iesniegts 2006. gada 5. decembrī, Ballast Nedam lūdza atcelt apstrīdēto lēmumu un, pakārtoti, pirmkārt, daļēji atcelt minēto lēmumu daļā, kurā ar to noteikts pārkāpuma ilgums attiecībā uz Ballast Nedam, un, otrkārt, samazināt tai uzlikto naudas sodu.
11. Savas prasības atbalstam Ballast Nedam izvirzīja divus pamatus.
12. Ar savu otro pamatu, kurš ir vienīgais, kam ir nozīme šajā apelācijas sūdzībā, Ballast Nedam apgalvoja, ka, nenorādot paziņojumā par iebildumiem, ka Komisija ir prezumējusi Ballast Nedam atbildību tās meitassabiedrības BNGW
dēļ, balstoties uz apstākli, ka pirmā minētā faktiski īstenoja izšķirošu ietekmi uz otro minēto laikposmā no 1996. gada 21. jūnija līdz 2000. gada 1. oktobrim, Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 27. panta 1. punktu un tiesības uz aizstāvību.
13. Pārsūdzētā sprieduma 64. punktā Vispārējā tiesa atgādināja judikatūru attiecībā uz nepieciešamo paziņojuma par iebildumiem precizitāti, lai uzņēmumam administratīvā procesa gaitā būtu iespēja darīt zināmu savu viedokli par apgalvoto faktu atbilstību. Saskaņā ar šo judikatūru paziņojumā par iebildumiem tostarp ir jābūt norādītam, kādā statusā uzņēmumam tiek pārmesti apgalvotie fakti (spriedums Papierfabrik August Koehler  u.c./Komisija, C‑322/07 P, C‑327/07 P un C‑338/07 P, EU:C:2009:500, 39. punkts).
14. Pārsūdzētā sprieduma 68.–71. punktā Vispārējā tiesa nosprieda:
“68 Paziņojumā par iebildumiem Komisija vispirms ir atgādinājusi, ka katra attiecīgā uzņēmumu grupa veido vienu uzņēmumu un ka grupas mātessabiedrība spēj īstenot izšķirošu ietekmi uz savu meitassabiedrību rīcību (324. punkts). Turpinājumā tā ir norādījusi, ka prasītāja ir bijusi aizliegtās vienošanās dalībniece ar BNGW
direktora starpniecību (paziņojuma par iebildumiem [235]. punkts) un pēc tam ar BN Infra
direktora starpniecību (paziņojuma par iebildumiem 339. punkts), un, tā kā prasītāja kontrolēja visu BN Infra
(iepriekš Ballast Nedam Wegenbouw BV
un BNGW ) pamatkapitālu ar starpnieksabiedrības Ballast Nedam Nederland
starpniecību, Komisija ir prezumējusi, ka mātessabiedrība īsteno izšķirošu ietekmi uz šo divu meitassabiedrību rīcību. Visbeidzot, Komisija ir sniegusi dažus papildu elementus saistībā ar vienota uzņēmuma pastāvēšanu starp prasītāju un BN Infra
(paziņojuma par iebildumiem 340. punkts). Ņemot vērā visus šos elementus, Komisija ir nolēmusi adresēt paziņojumu par iebildumiem BN Infra
saistībā ar tās tiešo dalību (un tās tiesisko priekšteču dalību) nolīgumos un prasītājai – sakarā ar tās dalību, faktiski īstenojot izšķirošu ietekmi uz BN Infra
rīcību (paziņojuma par iebildumiem 342. punkts).
69 No visiem šiem apstākļiem izriet, ka, lai gan paziņojumā par iebildumiem ietvertais formulējums varētu būt skaidrāks, it īpaši saistībā ar attiecībām starp BN Infra
un BNGW, Komisija ir sniegusi prasītājai pietiekamu informāciju, lai tā varētu izprast faktus un apstākļus, kas izmantoti, lai atbalstītu Komisijas apgalvojumu par pārkāpuma esamību, un nepārprotami norādījusi juridiskās personas, kurām varētu tikt uzlikti naudas sodi. Proti, tikai ar apstākli, ka paziņojumā par iebildumiem Komisija nav sniegusi nevienu papildu pierādījumu par vienota uzņēmuma esamību starp prasītāju un BNGW, nepietiek, lai konstatētu, ka tā nav skaidri norādījusi, ka tā grasās piemērot prezumpciju par prasītājas izšķirošas ietekmes uz BN Infra
un BNGW
komerciālo rīcību faktisku izmantošanu. Līdz ar to Vispārējā tiesa uzskata, ka, ņemot vērā paziņojumā par iebildumiem ietverto informāciju, prasītāja nevarēja nezināt, ka Komisijas galīgais lēmums tai var tikt adresēts kā BNGW
mātessabiedrībai.
70 Turklāt ir jākonstatē, ka, atbildot uz šo paziņojumā par iebildumiem ietverto apgalvojumu, prasītāja [..] ir norādījusi, ka BN Infra
bija nevis BNGW
tiesību pārņēmēja, bet gan tās mātessabiedrība ar 100 % līdzdalību, un izvirzījusi argumentus, lai pierādītu BNGW
autonomiju no tās.
71 Šajos apstākļos Vispārējā tiesa uzskata, ka prasītājai jau paziņojuma par iebildumiem stadijā ir tikusi dota iespēja apzināties Komisijas iebilduma tvērumu saistībā ar prasītājas kā BNGW
mātessabiedrības dalību pārkāpumā un tātad lietderīgi nodrošināt savu aizstāvību.”
15. Vispārējā tiesa prasību pilnībā noraidīja.
Lietas dalībnieku prasījumi
16. Ballast Nedam prasījumi Tiesai ir šādi:
– pilnībā vai daļēji atcelt Vispārējās tiesas nolēmumu, kas ir izteikts pārsūdzētā sprieduma rezolutīvajā daļā;
– apelācijas sūdzības apmierināšanas gadījumā pilnībā vai daļēji apmierināt Ballast Nedam
pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, un
– piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.
17. Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:
– noraidīt apelācijas sūdzību, un
– piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
18. Lai pamatotu savu apelācijas sūdzību, Ballast Nedam izvirza divus pamatus, kas respektīvi attiecas uz Regulas Nr. 1/2003 27. panta 1. punkta, kā arī tiesību uz aizstāvību pārkāpumu un to, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi pamatprincipus, kas regulē mātessabiedrību atzīšanu par vainojamām par to meitassabiedrību izdarīto tiesību aizliegtās vienošanās jomā pārkāpumiem.
Par pirmo pamatu attiecībā uz kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar Regulas Nr. 1/2003 27. panta 1. punkta interpretāciju un tiesībām uz aizstāvību
Lietas dalībnieku argumenti
19. Ar savu pirmo pamatu, kas ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma 68.–71. punktu, Ballast Nedam norāda, ka, minētā sprieduma 69. punktā secinot, ka, ņemot vērā paziņojumā par iebildumiem ietverto informāciju, apelācijas sūdzības iesniedzēja nevarēja nezināt, ka Komisijas galīgais lēmums tai var tikt adresēts kā BNGW
mātessabiedrībai, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
20. Savā apelācijas sūdzībā Ballast Nedam norāda, ka paziņojumā par iebildumiem Komisijai BNGW esot bijusi jāidentificē kā sabiedrība pārkāpēja un Ballast Nedam esot bijusi tieši jāinformē, ka pastāv iespēja, ka tā tiks atzīta par solidāri atbildīgu par BNGW
uzliktā naudas soda samaksu. Paziņojuma par iebildumiem 342. punktā BNGW tomēr neesot minēta, un turklāt paziņojums par iebildumiem tai neesot ticis adresēts.
21. Komisija apgalvo, ka šis pamats nav pamatots.
Tiesas vērtējums
22. Pārsūdzētā sprieduma 64. punktā atgādinot judikatūru attiecībā uz nepieciešamo paziņojuma par iebildumiem precizitāti, lai uzņēmumam administratīvā procesa gaitā būtu iespēja darīt zināmu savu viedokli par apgalvoto faktu atbilstību, Vispārējā tiesa nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
23. Kā izriet no pārsūdzētā sprieduma 68. punkta, Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka paziņojumā par iebildumiem Komisija ir pierādījusi saikni starp apelācijas sūdzības iesniedzēju un BN Infra
un tādējādi paziņojuma par iebildumiem 342. punktā ir nolēmusi adresēt paziņojumu par iebildumiem BN Infra
saistībā ar tās tiešo dalību (un tās tiesisko priekšteču dalību) nolīgumos un prasītājai – sakarā ar tās dalību, faktiski īstenojot izšķirošu ietekmi uz BN Infra
rīcību.
24. Saistībā ar BNGW
dalību Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 69. punktā ir atzinusi, ka paziņojumā par iebildumiem Komisija nav sniegusi nevienu papildu pierādījumu par vienota uzņēmuma starp prasītāju un BNGW esamību un ka šajā ziņā paziņojums par iebildumiem varētu būt bijis skaidrāks. Tomēr tā uzskatīja, ka ar to nepietiek, lai konstatētu, ka Komisija nav skaidri norādījusi, ka tā grasās piemērot prezumpciju par prasītājas izšķirošas ietekmes uz BN Infra
un BNGW
komerciālo rīcību faktisku izmantošanu.
25. Šādi rīkojoties, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar paziņojuma par iebildumiem precizitātes prasību, atbilstoši kurai šajā paziņojumā ir jānorāda, kādā statusā uzņēmumam tiek pārmesti apgalvotie fakti (spriedums Papierfabrik August Koehler u.c./Komisija, EU:C:2009:500, 39. punkts).
26. Pārsūdzētā sprieduma 69. punktā Vispārējā tiesa ir kļūdaini konstatējusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nevarēja nezināt, ka Komisijas galīgais lēmums tai var tikt adresēts kā BNGW
mātessabiedrībai, lai gan no pašas Vispārējās tiesas izdarītajiem konstatējumiem izriet, ka paziņojuma par iebildumiem 342. punktā Komisija nav norādījusi, ka šis paziņojums ir adresēts apelācijas sūdzības iesniedzējai tādēļ, ka tā ir īstenojusi izšķirošu ietekmi uz BNGW
komerciālo rīcību, un ka Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka šajā ziņā paziņojums par iebildumiem nav skaidrs.
27. Vispārējā tiesa tostarp nevarēja uzskatīt, ka paziņojuma par iebildumiem 235. punktā veiktais konstatējums, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir bijusi aizliegtās vienošanās dalībniece ar BNGW
direktora starpniecību, būtu varējis tai skaidri norādīt, ka Komisija paredz saukt to pie atbildības, kura ir atvasināta no tā, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir bijusi BNGW
mātessabiedrība, lai gan paziņojumā par iebildumiem šī pēdējā minētā sabiedrība ir minēta tikai tās kā BN Infra
priekšteces statusā.
28. Turklāt paziņojuma par iebildumiem redakcijas neskaidrību apstiprina tas, ka BNGW
nav ticis nosūtīts neviens paziņojums par iebildumiem.
29. Runājot par pārsūdzētā sprieduma 70. punktā minēto apelācijas sūdzības iesniedzējas atbildi uz paziņojumu par iebildumiem, kas ir saistīta ar BNGW, no tās nevar tikt secināts, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja no paziņojuma par iebildumiem redakcijas būtu secinājusi, ka Komisija to uzskata par atbildīgu saistībā ar BNGW
darbību.
30. Ņemot vērā šos apstākļus, Vispārējā tiesa, uzskatīdama, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz aizstāvību nav pārkāptas, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
31. Tā kā šīs apelācijas sūdzības pirmais pamats ir pamatots, tas ir jāapmierina, un tādējādi pārsūdzētais spriedums tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas pamats par Regulas Nr. 1/2003 27. panta 1. punkta, kā arī tiesību uz aizstāvību pārkāpumu administratīvajā procesā, kas ir noslēdzies ar apstrīdēto lēmumu, ir jāatceļ.
Par otro pamatu attiecībā uz kļūdu tiesību piemērošanā saistībā ar Ballast Nedam atzīšanu par vainojamu pārkāpumā
32. Ar savu otro pamatu, kas ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma 72.–77. punktu, apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Vispārējā tiesa nav ievērojusi 2011. gada 30. jūnija tiesas sēdē tās norādīto argumentu nozīmi un tā rezultātā, šī sprieduma 75. punktā nospriežot, ka “[ Ballast Nedam ] nevar apgalvot, ka Komisija nebija tiesīga to vainot par BNGW
pārkāpjošo rīcību laikposmā no 1996. gada 21. jūnija līdz [2000. gada 30. septembrim], ne arī noteikt tai pienākumu solidāri samaksāt naudas sodu”, lai gan attiecībā uz tās meitassabiedrību BNGW
nav konstatēts neviens pārkāpums, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
33. Tā kā šis pamats, lai arī izmantojot citus argumentus nevis tos, kas ir tikuši izvirzīti iepriekš minētā pamata atbalstam, tāpat ir vērsts uz to, lai apstrīdētu apelācijas sūdzības iesniedzējas atzīšanu par vainojamu par tās meitassabiedrības BNGW
rīcību, tas, ja tiek pieņemts, ka tas ir pamatots, nevar izraisīt plašāku pārsūdzētā sprieduma atcelšanu par to, kas izriet no pirmā pamata apmierināšanas fakta.
34. Tādēļ šis pamats nav jāizskata.
Par prasību Vispārējā tiesā
35. Atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmajai daļai gadījumā, ja apelācijas sūdzība ir pamatota, Tiesa atceļ Vispārējās tiesas nolēmumu. Tā var pati taisīt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija.
36. Tā tas ir šajā gadījumā.
37. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja, atsaucoties uz saviem pirmajā instancē izteiktajiem apsvērumiem, lūdz atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kura attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un norāda, ka solidārais naudas sods EUR 4,65 miljonu apmērā, kas tai ir uzlikts šī lēmuma 2. panta a) punktā, ir jāsamazina.
38. Šajā lietā, pirmkārt, tā kā apelācijas sūdzības iesniedzējai nav tikusi sniegta iespēja lietderīgi nodrošināt savu aizstāvību administratīvajā procesā attiecībā uz tās dalību pārkāpumā mātessabiedrības, kurai pieder viss BNGW
pamatkapitāls, statusā, apstrīdētā lēmuma 1. panta a) punkts tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājas vainošanu BNGW
rīcībā attiecībā uz laikposmu no 1996. gada 21. jūnija līdz 2000. gada 30. septembrim, ir jāatceļ.
39. Otrkārt, runājot par BN Infra
rīcību, atbildība par kuru ar apstrīdēto lēmumu tāpat ir uzlikta apelācijas sūdzības iesniedzējai, Vispārējā tiesa ir galīgi samazinājusi uzlikto naudas sodu līdz naudas summai EUR 3,45 miljonu apmērā, konstatējot, ka BN Infra nevar tikt uzskatīta par netieši atbildīgu par BNGW rīcību attiecībā uz laikposmu no 1996. gada 21. jūnija līdz 2000. gada 1. oktobrim (spriedums Ballast Nedam Infra /Komisija, T‑362/06, EU:T:2012:492).
40. Šajos apstākļos naudas sods, kas solidāri uzlikts apelācijas sūdzības iesniedzējai apstrīdētā lēmuma 2. panta a) punktā, tiek noteikts EUR 3,45 miljonu apmērā.
Par tiesāšanās izdevumiem
41. Atbilstoši Tiesas reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem.
42. Atbilstoši reglamenta 183. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
43. Tā kā Ballast Nedam
iesniegtā apelācijas sūdzība ir tikusi apmierināta un tai uzlikto naudas sodu Tiesa ir samazinājusi, Komisijai ir jāpiespriež atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus. Turklāt, ņemot vērā Ballast Nedam Vispārējā tiesā izvirzītos pamatus, daļa no kuriem ir tikuši galīgi noraidīti, ir jānospriež, ka visi lietas dalībnieki paši sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:
1) spriedumu lietā T‑361/06 Ballast Nedam /Komisija atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts Ballast Nedam NV izvirzītais pamats attiecībā uz Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL 81. un 82. pantā], 27. panta 1. punkta un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu administratīvajā procesā, kura rezultātā tika pieņemts Komisijas 2006. gada 13. septembra Lēmums C(2006) 4090, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL 81. pantu] (Lieta COMP/F/38.456 – Bitumens (Nīderlande));
2) Lēmuma C(2006) 4090, galīgā redakcija, 1. panta a) punktu atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Ballast Nedam NV laikposmā no 1996. gada 21. jūnija līdz 2000. gada 30. septembrim izdarīto EKL 81. panta pārkāpumu;
3) Lēmuma C(2006) 4090, galīgā redakcija, 2. panta a) punktu atcelt tiktāl, ciktāl Ballast Nedam NV maksājamais naudas sods tajā ir noteikts EUR 4,65 miljonu apmērā;
4) Lēmuma C(2006) 4090, galīgā redakcija, 2. panta a) punktā Ballast Nedam NV
solidāri uzliktais naudas sods tiek noteikts EUR 3,45 miljonu apmērā;
5) Eiropas Komisija atlīdzina visus šajā apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus;
6) visi lietas dalībnieki paši sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē.