62023CJ0543_RES
Lieta C‑543/23 [Gnattai] (
i
)
AR
pret
Ministero dell'Istruzione e del Merito
(Tribunale di Padova lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (ceturtā palāta) 2025. gada 4. septembra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 4. klauzula – Pedagogi, kas profesionālo pieredzi ieguvuši noteiktās skolās, kuru darbība un organizācija neietilpst valsts kompetencē – Pieņemšana darbā uz nenoteiktu laiku valsts skolās – Darba stāža noteikšana, lai noteiktu atalgojumu – Valsts tiesiskais regulējums, kurā nav paredzēts ņemt vērā darba laikposmus noteiktās skolās, kuru darbība un organizācija neietilpst valsts kompetencē – Atšķirīga attieksme, kas balstīta uz citu kritēriju, nevis uz to, vai darba attiecību ilgums ir noteikts vai nenoteikts – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pants – Piemērojamība – Savienības tiesību īstenošanas neesība
Prejudiciālie jautājumi – Pieņemamība – Jautājumi par Savienības tiesību piemērojamību – Jautājumi par lietas būtību – Pieņemami jautājumi
(LESD 267. pants)
(skat. 27. punktu)
Prejudiciālie jautājumi – Pieņemamība – Nepieciešamība sniegt Tiesai pietiekamus precizējumus par faktiskajiem apstākļiem un saikni starp pamatlietu un prejudiciālajos jautājumos minētajām Savienības tiesību normām – Apjoms – Lūgums, kurā sniegts pietiekami daudz elementu saistībā ar faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu – Iespēja Tiesai sniegt noderīgu atbildi iesniedzējtiesai – Pieņemamība
(LESD 267. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pants; Tiesas Reglamenta 94. panta c) punkts)
(skat. 28.–31. punktu)
Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Piemērošanas joma – Atšķirīga attieksme pret noteikta laika darba ņēmējiem un pastāvīgajiem darba ņēmējiem, kuri ir salīdzināmā situācijā – Ietveršana
(Padomes Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzula)
(skat. 34. un 35. punktu)
Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Uz noteiktu laiku nodarbinātu darba ņēmēju diskriminācijas aizliegums – Uz noteiktu laiku nodarbināta darba ņēmēja pieņemšana darbā uz nenoteiktu laiku – Nodarbinātības laikposmi skolā, kuras darbība un organizācija neietilpst valsts kompetencē – Šo laikposmu neņemšana vērā, lai noteiktu darba stāžu un atalgojumu, pieņemot darbā par pedagogu uz nenoteiktu laiku valsts skolā – Pieļaujamība
(Padomes Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzulas 1. punkts)
(skat. 36.–46., 49. un 50. punktu un rezolutīvo daļu)
Prejudiciālie jautājumi – Tiesas kompetence – Robežas – Lūgums interpretēt Savienības Pamattiesību hartu – Valsts tiesiskais regulējums, kas nav Savienības tiesību īstenošanas pasākums – Tiesas kompetences neesība
(LESD 267. pants; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 51. panta 1. punkts)
(skat. 56.–64. punktu)
Rezumējums
Izskatot Tribunale di Padova (Padujas tiesa, Itālija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par pieņemšanu darbā uz nenoteiktu laiku valsts skolās, Tiesa, ņemot vērā Padomes Direktīvas 1999/70/EK pielikumā ietvertā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku (
1
) 4. klauzulas 1. punktu, lemj par to, ka valsts tiesiskajā regulējumā netiek ņemts vērā to skolotāju darba stāžs, kas profesionālo pieredzi ieguvuši skolās, kuru darbība un organizācija neietilpst valsts kompetencē, bet kuras ir pielīdzinātas valsts skolām.
AR, skolotājs, kurš kvalificēts, lai mācītu itāļu valodu, vēsturi un ģeogrāfiju, laikposmā no 2002. līdz 2007. gadam strādāja “pielīdzinātā” skolā Itālijas tiesību aktu (
2
) izpratnē, balstoties uz pieciem uz noteiktu laiku noslēgtiem darba līgumiem. 2008. gada 1. septembrīMinistero dell’Istruzione e del Merito (Izglītības un nopelnu ministrija, Itālija; turpmāk tekstā – “Izglītības ministrija”) pieņēma AR darbā uz nenoteiktu laiku pedagoga funkciju izpildei valsts skolā. Ministrija, pieņemot šo pedagogu darbā, viņu klasificēja atalgojuma grupā, kas atbilst “0 gadiem darba stāža”, pamatojoties uz to, ka Leģislatīvā dekrēta Nr. 297/1994 (
3
) 485. pants neļauj, aprēķinot AR darba stāžu, ņemt vērā pielīdzinātajā skolā nostrādātos darba gadus.
AR cēla prasību Padujas tiesā, lai panāktu, ka Izglītības ministrija ņem vērā darba stāžu, kuru viņš esot ieguvis, kad bijis nodarbināts pielīdzinātajā skolā, un apgalvoja, ka ar Leģislatīvā dekrēta Nr. 297/1994 485. pantu pārkāpta pamatnolīguma 4. klauzula, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 20. un 21. pants.
Šajā kontekstā iesniedzējtiesas vērsās Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu. Tai ir šaubas citastarp par to, vai pielīdzinātajās skolās iepriekš iegūtās profesionālās pieredzes neņemšana vērā, nosakot šī pedagoga atalgojumu, ir saderīga ar pamatnolīguma 4. klauzulu.
Tiesas vērtējums
Iesākumā Tiesa atgādina, ka Hartas 21. panta 1. punktā paustais diskriminācijas aizlieguma princips ir vienlīdzīgas attieksmes principa – kas ir Savienības tiesību vispārējs princips un ir nostiprināts Hartas 20. pantā – konkrēta izpausme. Attiecībā uz atšķirīgu attieksmi pret noteikta laika darba ņēmējiem un pastāvīgajiem darba ņēmējiem, kuri ir salīdzināmā situācijā, šie principi ir īstenoti un konkretizēti ar Direktīvu 1999/70, un konkrēti ar šīs direktīvas pielikumā ietvertā pamatnolīguma 4. klauzulu.
Runājot par pamatnolīguma piemērojamību pedagogam, kas ir tādā situācijā kā AR – šis pamatnolīgums ir piemērojams visiem darba ņēmējiem, kuri sniedz pakalpojumus pret atlīdzību, pamatojoties uz darba tiesiskajām attiecībām, kas tos saista ar to darba devēju un noslēgtas uz noteiktu laiku. Tas vien, ka attiecīgā persona ieguvusi pastāvīgā darba ņēmēja statusu, neizslēdz iespēju, ka tā noteiktos apstākļos var atsaukties uz pamatnolīguma 4. klauzulā pausto diskriminācijas aizlieguma principu. Ciktāl AR apgalvo, ka pret viņu tikusi piemērota atšķirīga attieksme attiecībā uz pedagoģiskās darbības laikposmu noteikta laika darba ņēmēja statusā ņemšanu vērā, pamatnolīgums principā ir piemērojams pedagogam, kurš ir tādā situācijā kā prasītājs.
Tiesa tādējādi atgādina, ka pamatnolīguma 1. klauzulas 4. punktā pausts aizliegums darba ņēmējiem uz noteiktu laiku piemērot mazāk izdevīgus darba nosacījumus par tiem, ko piemēro salīdzināmiem pastāvīgajiem darba ņēmējiem, ja vien atšķirīgiem nosacījumiem nav objektīva pamata. Šīs klauzulas 4. punktā tas pats aizliegums pausts saistībā ar darba stāža kritērijiem, kas attiecas uz īpašiem darba nosacījumiem.
Lai gan noteikumi par dienesta laikposmiem, kas personai jānostrādā, lai to varētu klasificēt atalgojuma kategorijā – kādi ir noteikumi, kas paredzēti Leģislatīvā dekrēta Nr. 297/1994 485. pantā –, ietilpst jēdzienā “darba nosacījumi” pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkta izpratnē, diskriminācijas aizlieguma princips ar pamatnolīguma 4. klauzulu ir īstenots un konkretizēts vienīgi attiecībā uz atšķirīgu attieksmi pret noteikta laika darba ņēmējiem un pastāvīgajiem darba ņēmējiem, kuri ir salīdzināmā situācijā. Proti, ar šo klauzulu diskriminācijas aizlieguma principu uz noteiktu laiku nodarbinātiem darba ņēmējiem paredzēts piemērot tikai ar mērķi novērst to, ka darba devējs šāda veida darba tiesiskās attiecības izmanto, lai šiem darba ņēmējiem liegtu tiesības, kas atzītas pastāvīgajiem darba ņēmējiem. No tā izriet, ka uz atšķirīgu attieksmi, kas balstīta uz citu kritēriju, nevis uz darba attiecību noteikto vai nenoteikto ilgumu, pamatnolīguma 4. klauzulā paustais aizliegums neattiecas.
Tiesa šajā gadījumā konstatē, ka atšķirīgā attieksme, kas izriet no Leģislatīvā dekrēta Nr. 297/1994 485. panta, ir balstīta nevis uz darba attiecību noteikto vai nenoteikto ilgumu, bet gan uz to, kāda veida skolā iegūta attiecīgo darba ņēmēju profesionālā pieredze.
Šādos apstākļos, pat pieņemot, ka var uzskatīt – pedagogi, kuri bijuši nodarbināti uz noteiktu laiku pielīdzinātajās skolās (
4
), pirms Izglītības ministrija tos pieņēmusi darbā uz nenoteiktu laiku, un pedagogi, kas nodarbināti uz nenoteiktu laiku valsts skolās, strādā tajā pašā uzņēmumā pamatnolīguma 3. klauzulas 2. punkta izpratnē, un ka šīs abas darba ņēmēju grupas ir salīdzināmās situācijās, uz tādu atšķirīgu attieksmi kā tā, kas izriet no šī leģislatīvā dekrēta 485. panta, šī pamatnolīguma 4. klauzulā paustais aizliegums neattiecas.
Tāpēc Tiesa uzskata, ka pamatnolīguma 4. klauzula pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā, nosakot pedagogu darba stāžu un atalgojumu, kad tie tiek pieņemti darbā uz nenoteiktu laiku valsts skolā, nav paredzēts ņemt vērā darba laikposmus, ko šie pedagogi iepriekš nostrādājuši, esot nodarbināti uz noteiktu vai nenoteiktu laiku konkrētās skolās, kuru darbība un organizācija neietilpst valsts kompetencē, bet kuras saskaņā ar šo tiesisko regulējumu ir pielīdzinātas valsts skolām, lai gan minētais tiesiskais regulējums paredz, ka darba laikposmi, ko nostrādājuši pedagogi, kuri, citastarp uz nenoteiktu laiku, nodarbināti valsts skolās, nosakot to darba stāžu un atalgojumu, tiek ņemti vērā.
Runājot par jautājumu, vai Hartas 20. un 21. pantā nostiprinātie vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principi nepieļauj minēto valsts tiesisko regulējumu, Tiesa secina, ka Harta šim valsts tiesiskajam regulējumam nav piemērojama, ja ar to netiek īstenotas Savienības tiesības Hartas 51. panta 1. punkta izpratnē. Tiesa atzīst – tā kā atšķirīgā attieksme, kas izriet no Leģislatīvā dekrēta Nr. 297/1994 485. panta, nav balstīta uz to, vai attiecīgo darba ņēmēju darba attiecību ilgums ir noteikts vai nenoteikts, starp 485. panta piemērošanu un pamatnolīguma 4. klauzulā pausto diskriminācijas aizliegumu nav tiešas saiknes. Turklāt minētajam 485. pantam nav saiknes ar jebkādu citu Savienības tiesību normu. Tādējādi sniegt atbildi uz šo jautājumu nav Tiesas kompetencē.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
1
)	1999. gada 18. martā noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku, kas ietverts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).
(
2
)	2000. gada 10. martalegge n. 62 – Norme per la parità scolastica e disposizioni sul diritto allo studio e all’istruzione (Likums Nr. 62 par noteikumiem attiecībā uz vienlīdzību skolas izglītības jomā un tiesībām studēt un izglītoties (2000. gada 21. martaGURI Nr. 67).
(
3
)	1994. gada 16. aprīļadecreto legislativo n. 297 – Approvazione del testo unico delle disposizioni legislative vigenti in materia di istruzione, relative alle scuole di ogni ordine e grado (Leģislatīvais dekrēts Nr. 297, ar ko apstiprina vienotu piemērojamo tiesību normu tekstu attiecībā uz pedagoģisko darbību un visu veidu un līmeņu skolām (1994. gada 19. maijaGURI Nr. 115, kārtējais pielikums Nr. 79; turpmāk tekstā – “Leģislatīvais dekrēts Nr. 297/1994”).
(
4
)	Likuma Nr. 62/2000 1. panta 2. punkta izpratnē.