62023CJ0395_RES
Lieta C‑395/23 [Anikovi] (
i
)
E. M. A. u.c.
(Sofiyski rayonen sad lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (ceturtā palāta) 2025. gada 6. marta spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) 2019/1111 – Piemērošanas joma – 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta e) apakšpunkts – Pasākums, kas saistīts ar bērnam piederoša īpašuma atsavināšanu – 7. pants – Jurisdikcija lietās par vecāku atbildību – 10. pants – Tiesas izvēle – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Piemērošanas joma – 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Nepiemērojamība attiecībā uz fizisko personu juridisko statusu vai tiesībspēju un rīcībspēju – Jurisdikcijas noteikumi, kas paredzēti divpusējā līgumā starp Bulgārijas Republiku un Krievijas Federāciju, kurš noslēgts pirms Bulgārijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai – Atšķirība starp šiem noteikumiem un Regulā 2019/1111 paredzētajiem noteikumiem – LESD 351. pants – Jēdziens “nesaderība”
Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību – Regula 2019/1111 – Piemērošanas joma – Pasākums, kas saistīts ar bērnam piederoša īpašuma atsavināšanu – Tiesas atļauja pārdot bērnam piederošu nekustamo īpašumu, kas atrodas citā dalībvalstī, kura nav bērna pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts – Iekļaušana regulas piemērošanas jomā
(Padomes Regulas 2019/1111 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkta e) apakšpunkts un 7. panta 1. punkts)
(skat. 25., 26., 28. punktu un rezolutīvās daļas 1. punktu)
Starptautiskie nolīgumi – Dalībvalstu nolīgumi – Nolīgumi, kas noslēgti pirms dalībvalsts pievienošanās Savienībai – LESD 351. pants – Piemērošanas joma – Saikne starp Regulu 2019/1111 un šādu nolēmumu – Norādes uz nolīgumu neesamība regulā – Iekļaušana LESD 351. panta piemērošanas jomā – Nosacījums – Nolīgums, ar ko trešai valstij piešķirtas tiesības, kuras jāievēro dalībvalstij – Nesaderība starp attiecīgo nolīgumu un attiecīgo regulu – Šādas nesaderības konstatēšana – Dalībvalsts tiesas veikta nolīguma noteikumu piemērošana, neņemot vērā regulu – Pieļaujamība – Ierobežojumi
(LESD 351. pants)
(skat. 45.–49., 57.–61. punktu un rezolutīvās daļas 2. punktu)
Rezumējums
Saistībā ar saņemto lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu Tiesa tostarp lemj par saikni starp Regulu 2019/1111 (Briseles IIb regula) (
1
) un divpusēju nolīgumu, kas noslēgts starp dalībvalsti pirms tās pievienošanās Eiropas Savienībai un trešo valsti.
2023. gadā Sofiyski Rayonen sad (Sofijas rajona tiesa, Bulgārija), kas ir iesniedzējtiesa, tika celta prasība bezstrīdus tiesvedībā, lūdzot lemt, vai saskaņā ar Bulgārijas tiesībām nekustamā īpašuma, kas daļēji pieder diviem nepilngadīgiem bērniem, kuri ir Krievijas pilsoņi un kuru pastāvīgā dzīvesvieta ir Vācijā, pārdošana var tikt atļauta, ņemot vērā šo bērnu intereses.
Iesniedzējtiesa jautā, vai šādā situācijā Bulgārijas tiesām ir starptautiskā jurisdikcija. Šajā nolūkā tā vaicā, vai tiesas atļauja veikt attiecīgo pārdošanu ietilpst Regulas Nr. 1215/2012 (
2
) (Briseles Ia regula) vai tomēr Briseles IIb regulas piemērošanas jomā. Pēdējā minētajā gadījumā tā vēlas noskaidrot, vai – ņemot vērā, ka starp Bulgāriju un Padomju Savienību (kuras pēctece ir Krievijas Federācija) pirms šīs dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai ir noslēgts divpusējs līgums (
3
) (turpmāk tekstā – “Krievijas un Bulgārijas līgums”), – LESD 351. pants reglamentē šāda līguma attiecības ar Briseles IIb regulu, ja šis līgums nav minēts šīs regulas VIII nodaļā, un, ja tas tā ir, kādos apstākļos līgums var atkāpties no regulas.
Tiesas vērtējums
Vispirms Tiesa nospriež, ka pamatlietā lūgtā tiesas atļauja ietilpst Briseles IIb regulas piemērošanas jomā, jo šāda atļauja ir bērna aizsardzības pasākums, kas saistīts ar bērna īpašuma pārvaldīšanu, saglabāšanu vai atsavināšanu, īstenojot vecāku aizgādību šīs regulas izpratnē. Līdz ar to jurisdikcija izsniegt šādu atļauju principā ir tās dalībvalsts tiesām, kurā ir bērna pastāvīgā dzīvesvieta brīdī, kad tiesā ir celta prasība (šajā gadījumā – Vācijas tiesām).
Turpinājumā Tiesa izskata jautājumu par saikni starp Briseles IIb regulu un Krievijas un Bulgārijas līgumu, ņemot vērā, ka šis līgums, šķiet, piešķir jurisdikciju Bulgārijas vai Krievijas tiesām.
Tā norāda – tā kā tāds divpusējs līgums kā Krievijas un Bulgārijas līgums nav minēts Briseles IIb regulā, tieši LESD 351. panta (
4
) mērķis ir reglamentēt saikni starp šo līgumu un šo regulu.
Tiesa atgādina, ka saskaņā ar LESD 351. panta pirmo daļu starp dalībvalsti un trešo valsti noslēgta līguma noteikumos ir paredzēta atkāpe no jebkuras Savienības tiesību normas neatkarīgi no tā, vai runa ir par primārajām vai atvasinātajām tiesībām, tomēr ar nosacījumu, ka šis līgums ir noslēgts pirms dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai un ka attiecīgajai trešai valstij no tā izriet tiesības, kuru ievērošanu tā var prasīt no šīs dalībvalsts.
Tiesa precizē, ka šajā gadījumā iesniedzējtiesai būs jāpārbauda, pirmām kārtām, vai Krievijas un Bulgārijas līgumā ir ietverti noteikumi, kuru ievērošanu Krievijas Federācija var pieprasīt no Bulgārijas. Apstiprinošas atbildes gadījumā tai, otrām kārtām, būs jāpārbauda, vai šis līgums ir nesaderīgs ar Briseles IIb regulu, jo šajos abos juridiskajos instrumentos nav norādīts, ka jurisdikcija pamatlietas apstākļos būtu tai pašai valsts tiesai. Veicot šo pārbaudi, būs jāņem vērā ne tikai šajā regulā atspoguļotā Savienības likumdevēja griba noteiktās situācijās paredzēt jurisdikciju tiesām, kuras nav bērna pastāvīgās dzīvesvietas tiesas, jo iesniedzējtiesai tomēr nav jāizmanto iespēja atzīt savu jurisdikciju saskaņā ar minētās regulas noteikumiem ar mērķi konstatēt, ka Krievijas un Bulgārijas līgums ar to ir saderīgs. Gadījumā, ja tiek konstatēta nesaderība, iesniedzējtiesai, trešām kārtām, jānoskaidro, vai no šīs nesaderības var izvairīties, Krievijas un Bulgārijas līgumu interpretējot saderīgi ar Briseles IIb regulu. Noliedzošas atbildes gadījumā iesniedzējtiesa, ceturtām kārtām, varēs piemērot šī līguma noteikumus, ignorējot Briseles IIb regulas noteikumus, un Bulgārijai tādējādi būs jāveic nepieciešamie pasākumi, lai novērstu šādu nesaderību, kā prasīts LESD 351. panta otrajā daļā.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
1
)	Padomes Regula (ES) 2019/1111 (2019. gada 25. jūnijs) par jurisdikciju, lēmumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par bērnu starptautisko nolaupīšanu (OV 2019, L 178, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Briseles IIb regula”).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Briseles Ia regula”).
(
3
)	Līgums starp Padomju Sociālistisko Republiku Savienību un Bulgārijas Tautas Republiku par tiesisko palīdzību civillietās, ģimenes lietās un krimināllietās, kurš noslēgts Maskavā 1975. gada 19. februārī (Recueil des traités des Nations unies, 1015. sēj., Nr. 14855, 41. lpp.; turpmāk tekstā – “Krievijas un Bulgārijas līgums”).
(
4
)	Saskaņā ar šo tiesību normu Līgumu normas neietekmē tiesības un pienākumus, kas izriet no nolīgumiem, kurus pirms kādas valsts pievienošanās Eiropas Savienībai datuma viena vai vairākas dalībvalstis, no vienas puses, noslēgušas ar vienu vai vairākām trešām valstīm, no otras puses. Šajā ziņā, ja nav iespējams veikt tādu interpretāciju, lai šāds nolīgums būtu saderīgs ar Līgumiem, dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu iespējamās nesaderības starp šādiem nolīgumiem un līgumiem, vajadzības gadījumā sniedzot savstarpēju palīdzību, lai sasniegtu šo mērķi, un, ja nepieciešams, vienojoties par kopēju nostāju.