62018TJ0485_RES
Lieta T‑485/18
Compañía de Tranvías de la Coruña, SA
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2020. gada 6. februāra spriedums
Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Komisijas dokumenti, kas saistīti ar Savienības tiesību normas interpretāciju – Trešo personu izdoti dokumenti – Dalībvalsts izdoti dokumenti – Regula (EK) Nr. 1370/2007 – Daļējs piekļuves atteikums – Pilnīgs piekļuves atteikums – Pienākums norādīt pamatojumu – Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību – Sevišķi svarīgas sabiedrības intereses
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Pienākums norādīt pamatojumu – Piemērojamība
(LESD 296. panta otrā daļa, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. pants)
(skat. 19.–21. un 87. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Tiesvedības aizsardzība – Piemērojamība – Vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošana – Pareizas tiesvedības un tiesvedības integritātes principi – Minēto principu piemērošana prejudiciālā nolēmuma tiesvedībām
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums)
(skat. 38.–40. un 52.–56. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Tiesvedības aizsardzība – Piemērošanas joma – Dokumenti, kas nav noformēti tikai tiesvedības vajadzībām, bet var aizskart arī attiecīgās iestādes spēju aizstāvēties minētajā tiesvedībā – Iekļaušana – Nosacījumi
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums)
(skat. 41.–43. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Dalībvalsts izdoti dokumenti – Dalībvalsts tiesības lūgt iestādi nepubliskot dokumentus – Procesuālās sekas – Dalībvalsts un Savienības iestādes pienākums pamatot lēmumu, ar kuru atteikta piekļuve – Piemērojamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1.–3. un 5. punkts un 8. pants)
(skat. 68.–70. punktu)
Eiropas Savienības iestādes – Sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem – Regula Nr. 1049/2001 – Izņēmumi no tiesībām piekļūt dokumentiem – Sevišķas sabiedrības intereses, kas pamato dokumentu publiskošanu – Jēdziens – Pieteikuma iesniedzēja īpašās intereses – Izslēgšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkts)
(skat. 79.–81. punktu)
Rezumējums
2020. gada 6. februārī pasludinātajā spriedumā Compañía de Tranvías de la Coruña/Komisija (T‑485/18) Vispārējā tiesa daļēji apmierināja Compañía de Tranvías de la Coruña, SA (turpmāk tekstā – “prasītāja”) celto prasību, ar kuru tika lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 7. jūnija lēmumu, ar ko, pamatojoties uz Regulu Nr. 1049/2001 (
1
), daļēji vai pilnībā ir atteikts piešķirt prasītājai piekļuvi dokumentiem, kas saistīti ar Francijas Republikai nosūtīto Komisijas atzinumu par metro līniju līguma spēkā esamību līdz 2039. gadam. Šajā lietā Vispārējai tiesai ir sniegta iespēja precizēt atsevišķus aspektus saistībā ar tiesvedības aizsardzību Regulas Nr. 1049/2001 izpratnē (
2
).
2017. gada 19. decembrī, pamatojoties uz Regulu Nr. 1049/2001, prasītāja lūdza Komisijas Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorātam sniegt piekļuvi vairākiem dokumentiem, kas bija saistīti ar šī dienesta sniegto atzinumu Francijas Republikai par metro līniju līguma spēkā esamību līdz 2039. gadam.
2018. gada 7. jūnijā Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu, ar kuru tā pilnībā vai daļēji atteica piekļuvi 27 pieprasītajiem dokumentiem, pamatodamās uz to, ka šo dokumentu publiskošana ietekmētu notiekošo tiesvedību lietās, kurās kopš tā laika ir ticis pasludināts 2019. gada 21. marta spriedums Mobit un Autolinee Toscane (
3
), kā arī lietās, kurās kopš tā laika ir ticis pieņemts 2018. gada 12. jūlija rīkojums RATP/Komisija (
4
) un 2019. gada 12. septembra rīkojums RATP/Komisija (
5
). Tā būtībā uzskatīja, ka uz visiem dokumentiem, kuriem piekļuve pilnībā vai daļēji ir tikusi atteikta, ir attiecies Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrajā ievilkumā paredzētais izņēmums, jo tie ir bijuši saistīti ar Regulas Nr. 1370/2007 (
6
) 8. panta 3. punkta interpretāciju, kas tika aplūkota lietās, kurās kopš tā laika ir ticis pasludināts 2019. gada 21. marta spriedums Mobit un Autolinee Toscane.
Izskatīdama prasību atcelt šo Komisijas lēmumu, Vispārējā tiesa vispirms norādīja, ka tiesvedības aizsardzība tostarp nozīmē, ka ir jānodrošina gan pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa ievērošana, gan pareiza tiesvedība un tiesvedības integritāte.
Pēc tam Vispārējā tiesa konstatēja, ka konkrētajā gadījumā aplūkoto dokumentu publiskošana – proti, dokumentu, kuri bija Komisijas iekšējie dokumenti un nebija sagatavoti tikai konkrēta strīda vajadzībām, – varēja apdraudēt gan pareizu tiesvedību un tiesvedības integritāti, gan pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principu, jo šie dokumenti attiecās uz Regulas Nr. 1370/2007 normas interpretāciju, kas bija strīda priekšmets Tiesā notiekošajā tiesvedībā, proti, lietās, kurās kopš tā laika ir pasludināts spriedums Mobit un Autolinee Toscane.
Pirmkārt, attiecībā uz pareizu tiesvedību un tiesvedības integritāti Vispārējā tiesa uzskatīja –ja apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī prasītājai tiktu publiskoti attiecīgie dokumenti, tiesvedības funkcijas – lai arī vienīgi sabiedrības apziņā – tiktu pakļautas ārējam spiedienam, un tiktu nodarīts kaitējums Tiesas debašu objektivitātei. Otrkārt, saistībā ar pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principu Vispārējā tiesa norādīja, ka attiecīgo desmit dokumentu publiskošana būtu varējusi izraisīt publiskas debates par Regulas Nr. 1370/2007 8. panta 3. punkta interpretāciju. Šādā situācijā pret Komisiju vērstā potenciālā kritika būtu varējusi ietekmēt tās izraudzīto nostāju lietās, kurās kopš tā laika ir ticis pasludināts spriedums Mobit un Autolinee Toscane, un līdz ar to tiktu pārkāpts pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips.
Turklāt Vispārējā tiesa uzskatīja, ka šo vērtējumu nevar atspēkot ar apstākli, ka notiekošā tiesvedība bija prejudiciālā nolēmuma tiesvedība, kurā kopš tā laika ir pasludināts spriedums Mobit un Autolinee Toscane. Pareizas tiesvedības kritērijs un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips, kura mērķis ir nodrošināt procesuālo līdzsvaru starp tiesvedības pusēm, garantējot šo dalībnieku tiesību un pienākumu vienlīdzību attiecībā it īpaši uz pierādījumu iegūšanu un sacīkstes procesu tiesā, tiek piemērots arī prejudiciālā nolēmuma tiesvedībām.
Visbeidzot, Vispārējās tiesas ieskatos, minētos vērtējumus nevar ietekmēt arī apstāklis, ka prasītāja nebija iestājusies prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā lietā, kurā kopš tā laika ir pasludināts spriedums Mobit un Autolinee Toscane. Gadījumā, ja prasītājai tiktu izpausta informācija, kas ir ietverta attiecīgajos iekšējos dokumentos, tā būtu varējusi to izpaust trešajām personām vai piešķirt šai informācijai ļoti plašu sabiedrības uzmanību. Šādā gadījumā pārējie šīs tiesvedības dalībnieki būtu varējuši tos izmantot pret Komisiju.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.)
(
2
)	Atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrajam ievilkumam iestādes var atteikt piekļuvi dokumentam, ja iepazīšanās ar to var kaitēt tiesvedības aizsardzībai, ja vien iepazīšanās ar attiecīgo dokumentu ir attaisnojama ar sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm.
(
3
)	Tiesas spriedums, 2019. gada 21. marts, Mobit un Autolinee Toscane (C‑350/17 un C‑351/17, EU:C:2019:237).
(
4
)	Vispārējās tiesas rīkojums, 2018. gada 12. jūlijs, RATP/Komisija (T‑250/18 R, nav publicēts, EU:T:2018:458).
(
5
)	Vispārējās tiesas rīkojums, 2019. gada 12. februāris, RATP/Komisija (T‑639/18, nav publicēts, EU:T:2016:615).
(
6
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV 2007, L 315, 1. lpp.).