62020CC0620
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
MANUELA CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONY
přednesené dne 3. března 2022 (
1
)
Věc C‑620/20 P
International Management Group (IMG)
proti
Evropské komisi
„Kasační opravný prostředek – Finanční nařízení – Ochrana finančních zájmů Unie – Rozvojová spolupráce – Plnění rozpočtu mezinárodní organizací v rámci nepřímého řízení – Rozhodnutí nesvěřit plnění rozpočtu subjektu z důvodu pochybností o jeho postavení – Zrušení – Náhrada – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Zásada řádné správy – Výkon zrušujícího rozsudku“
1.
Finanční předpisy umožňují využít mechanismus nepřímého řízení pro čerpání prostředků z rozpočtu Unie. Komise tak učinila v roce 2013, kdy svěřila správu některých fondů rozvojové spolupráce subjektu International Management Group (dále jen „IMG“), jehož postavení coby mezinárodní organizace je nyní předmětem diskuse.
2.
V roce 2014 Komise pozastavila vztahy s IMG z důvodu pochybností o jejím právním postavení a v roce 2015 informovala IMG, že s ní nebude uzavírat nové pověřovací dohody v rámci nepřímého řízení.
3.
IMG tato rozhodnutí Komise napadla u Tribunálu, který její návrhová žádání zamítl (
2
). V řízení o kasačním opravném prostředku však Soudní dvůr vyhověl kasačnímu opravnému prostředku IMG, zrušil rozhodnutí Komise a vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o nároku IMG na náhradu škody (
3
).
4.
Věc byla vrácena Tribunálu, který nakonec žalobu na náhradu škody zamítl (
4
). IMG napadá tento rozsudek Tribunálu kasačním opravným prostředkem.
I. Právní rámec
5.
Odkazuji na přepis finančních pravidel použitelných na nepřímé řízení rozpočtu Unie v rozsudcích C‑183/17 P a C‑184/17 P, aniž je nezbytné je reprodukovat.
6.
Tento rozsudek odráží použitelná ustanovení nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 (
5
) (zejména jeho články 53 a 53d); nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 (
6
) (zejména jeho článek 43); nařízení č. 966/2012 (
7
) (zejména jeho čl. 58 odst. 1 a články 84 až 86); a nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (
8
) (zejména jeho článek 43).
II. Skutečnosti předcházející sporům
7.
Skutkové okolnosti sporů jsou podrobně uvedeny v rozsudcích C‑183/17 P a C‑184/17 P a v napadeném rozsudku, přičemž na ně odkazuji.
8.
Z prvního rozsudku uvádím následující skutečnosti (
9
):
„–
IMG byla podle svých stanov, které jsou obsaženy ve spise předloženém Soudnímu dvoru, založena dne 25. listopadu 1994 jako mezinárodní organizace nazvaná ‚International Management Group – Infrastructure for Bosnia and Herzegovina‘ se sídlem v Bělehradu (Srbsko) s cílem umožnit státům podílejícím se na obnově Bosny a Hercegoviny mít k tomuto účelu určený subjekt. Od té doby IMG postupně rozšířila oblast své působnosti a dne 13. června 2012 uzavřela dohodu o sídle s Belgickým královstvím.
–
Dne 7. listopadu 2013 přijala Komise na základě článku 84 nařízení č. 966/2012 rozhodnutí v prováděcí pravomoci C(2013) 7682 final o ročním akčním programu na rok 2013 pro Myanmar (Barmu) financovaném ze souhrnného rozpočtu Evropské unie (dále jen ‚původní rozhodnutí‘).
–
Článek 1 tohoto rozhodnutí stanoví, že akční program na rok 2013 pro Myanmar (Barmu), jak je upřesněn v přílohách 1 a 2 tohoto rozhodnutí, je schválen.
–
Článek 3 uvedeného rozhodnutí stanoví, že úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu metodou společného řízení mohou být pověřeny subjekty uvedené v přílohách 1 a 2 tohoto rozhodnutí, s výhradou uzavření pověřovací dohody.
–
Příloha 2 téhož rozhodnutí popisuje druhou akci obsaženou v akčním programu na rok 2013 pro Myanmar (Barmu). Oddíly 5 a 8 této přílohy v podstatě uvádí, že tuto akci tvoří program na rozvoj obchodu, jehož náklady odhadované na 10 milionů eur budou hrazeny Evropskou unií a jeho provedení bude zajištěno metodou společného řízení s IMG. Bod 8.3.1 uvedené přílohy prezentuje IMG jako mezinárodní organizaci již usazenou v Myanmaru (Barmě), která se podílí na provádění projektů financovaných Unií v tomto státě.
–
Dne 17. února 2014 OLAF informoval Komisi o tom, že zahájil šetření postavení IMG.
–
Dne 24. února 2014 generální tajemník Komise předal tuto informaci generálnímu řediteli GŘ Komise pro mezinárodní spolupráci a rozvoj, přičemž jej upozornil na možnost přijetí preventivních opatření na základě čl. 7 odst. 6 nařízení č. 883/2013.
–
Dne 26. února 2014 uvedený generální ředitel přijal na základě výše uvedeného ustanovení preventivní opatření, jež odůvodnil okolností, že z původní analýzy OLAF vyšly najevo pochybnosti o postavení IMG (dále jen ‚preventivní opatření ze dne 26. února 2014‘). Tato preventivní opatření spočívala v zásadě v dočasném zákazu uzavírání jakýchkoli nových pověřovacích dohod s IMG v rámci nepřímého řízení rozpočtu Unie na základě nařízení č. 966/2012 a dále rozšíření jakékoli pověřovací dohody již uzavřené s IMG v rámci společného řízení rozpočtu Unie na základě nařízení č. 1605/2002.
–
Dne 25. dubna 2014 tentýž generální ředitel zaslal IMG dopis (dále jen ‚dopis ze dne 25. dubna 2014‘), v němž posledně zmíněnou informoval o třech nových skutečnostech ve spise Komise, jež se týkaly zaprvé toho, že pět členských států Unie, které IMG prezentovala jako své členy, se za její členy nepovažovalo, zadruhé toho, že generální tajemník Organizace Spojených národů (OSN) uvedl, že IMG není specializovanou agenturou OSN, a zatřetí toho, že existovaly nejasnosti ohledně pravomocí osob, které zastupovaly některé státy při podpisu aktu zakládajícího IMG. Generální ředitel GŘ Komise pro mezinárodní spolupráci a rozvoj rovněž uvedl, že vzhledem k pochybnostem vyvolaným těmito skutečnostmi ohledně postavení IMG vydal svým služebním útvarům pokyny, aby bylo vůči posledně zmíněné dočasně pozastaveno uplatňování postupů umožňujících plnění rozpočtových úkolů mezinárodními organizacemi.
–
Dne 15. prosince 2014 Komise obdržela zprávu OLAF vypracovanou po provedení šetření (dále jen ‚zpráva OLAF‘), společně s řadou doporučení. OLAF měl ve své zprávě v podstatě za to, že IMG není mezinárodní organizací ve smyslu finančních předpisů z let 2002 a 2012, a doporučil Komisi, aby uvalila na IMG sankce a získala zpět částky, které byly IMG z důvodu tohoto postavení vyplaceny.
–
Následující den přijala Komise rozhodnutí ze dne 16. prosince 2014, přičemž se opírala o článek 84 nařízení č. 966/2012. Podle článku 1 tohoto rozhodnutí se příloha 2 původního rozhodnutí nahrazuje novou přílohou, jejíž oddíly 1 a 4.3 v podstatě stanoví, že provádění programu na rozvoj obchodu stanoveného v původním rozhodnutí bude nadále zajišťováno v rámci nepřímého řízení nikoli IMG, ale společností Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit GmbH (dále jen ‚GIZ‘).
–
Dne 16. ledna 2015 vypracovala právní služba Komise zprávu nadepsanou ‚Právní analýza [zprávy OLAF] v šetření […] týkajícím se [IMG]‘ (dále jen ‚posudek právní služby‘).
–
Dne 8. května 2015 Komise zaslala IMG dopis, kterým ji informovala o důsledcích, jež hodlá vyvodit ze zprávy OLAF, a ve kterém ji informovala o tom, že ačkoli nehodlá vyhovět většině doporučení OLAF, rozhodla se mimo jiné, že služby Komise neuzavřou s IMG novou pověřovací dohodu metodou nepřímého řízení s mezinárodní organizací podle nařízení č. 966/2012, dokud nenastane naprosté jasno ohledně postavení IMG jakožto mezinárodní organizace. Právě tato část uvedeného dopisu tvoří rozhodnutí ze dne 8. května 2015, na které je poukazováno v bodě 1 tohoto rozsudku.“
III. Rozsudek C‑183/17 P a C‑184/17 P
9.
IMG podala k Tribunálu dvě žaloby proti rozhodnutím Komise ze dne 16. prosince 2014 (žaloba ve věci T‑29/15) a 8. května 2015 (žaloba ve věci T‑381/15). V obou případech se domáhala zrušení těchto rozhodnutí a ve druhém případě náhrady způsobené újmy.
10.
Dne 2. února 2017 vydal Tribunál rozsudky, kterými zamítl žaloby ve věcech T‑29/15 a T‑381/15.
11.
IMG podala proti těmto rozsudkům dva kasační opravné prostředky. Soudní dvůr o nich rozhodl rozsudky C‑183/17 P a C‑184/17 P, přičemž v obou případech vyhověl druhému důvodu kasačního opravného prostředku a prvostupňové rozsudky zrušil.
12.
Podle názoru Soudního dvora se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení potvrzením toho, „že přijetí sporných rozhodnutí odůvodnila [Komise] pochybnostmi, které měla o postavení IMG jako ‚mezinárodní organizace‘ ve smyslu finančních předpisů z let 2002 a 2012“ (
10
).
13.
Podle Soudního dvora skutečnosti, které Tribunál zdůraznil k učinění závěru, že pochybnosti Komise jsou odůvodněné, nemohly z právního hlediska tyto pochybnosti podložit (
11
).
14.
Soudní dvůr uvedl, že vyhovění druhému důvodu obou kasačních opravných prostředků má tyto důsledky:
–
Nesprávné právní posouzení, kterého se Tribunál dopustil, vedlo ke zrušení rozsudků T‑29/15 a T‑381/15 v plném rozsahu.
–
V obou věcech soudní řízení dovolovalo vydat rozhodnutí v rozsahu, ve kterém IMG navrhla zrušení rozhodnutí ze dne 16. prosince 2014 a 8. května 2015.
–
Tato dvě rozhodnutí byla stižena stejným nesprávným právním posouzením jako rozsudky T‑29/15 a T‑381/15, a proto bylo třeba je rovněž v plném rozsahu zrušit.
–
O návrhu na náhradu škody způsobené IMG rozhodnutím ze dne 8. května 2015 naopak nebylo možné rozhodnout, a měl být proto vrácen Tribunálu.
15.
IMG požádala Soudní dvůr o výklad bodů 1 až 3 výroku rozsudku C‑183/17 P a C‑184/17 P. V tomto ohledu tvrdila, že Komise nemůže mít pochybnosti o jejím postavení mezinárodní organizace podle finančních předpisů z let 2002 a 2012.
16.
Soudní dvůr odmítl žádost IMG o výklad (
12
) a zejména upřesnil, že jen rozhodl, že pochybnosti Komise, podložené řadou skutečností, o postavení IMG jakožto mezinárodní organizace jsou z právního hlediska nesprávné. Naproti tomu vůbec nerozhodoval o tom, zda na základě analýzy, která není zatížena nesprávným právním posouzením a obsahuje všechny relevantní prvky, má být IMG považována za subjekt s takovým postavením (
13
).
IV. Napadený rozsudek
17.
V návaznosti na rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C‑183/17 P a C‑184/17 P vydal Tribunál po obdržení vyjádření účastnic řízení napadený rozsudek, kterým zamítl návrh IMG na náhradu újmy údajně způsobené rozhodnutím ze dne 8. května 2015.
18.
V napadeném rozsudku Tribunál:
–
Rozhodl, že žaloba je nepřípustná v rozsahu, v němž se žalobkyně domáhá náhrady újmy nad rámec újmy uvedené v žalobě nebo újmy jiné povahy. Zejména prohlásil za nepřípustná návrhová žádání, kterými se IMG domáhala náhrady určité majetkové a nemajetkové újmy, která jí měla vzniknout v důsledku rozhodnutí ze dne 8. května 2015.
–
Rozhodl, že nárok je přípustný v rozsahu, v němž se týká jednak majetkové újmy vyčíslené na 3 miliony eur, jednak nemajetkové újmy vyčíslené na symbolické jedno euro.
–
Konstatoval, že i kdyby bylo rozhodnutí ze dne 8. května 2015 protiprávní z důvodů uvedených v rozsudcích C‑183/17 P a C‑184/17 P, nebylo v rozporu s žádnou „právní norm[ou], jejímž předmětem je přiznání práv jednotlivcům“. Z tohoto důvodu označil za nepodložené tvrzení IMG, že ustanovení finančních předpisů z let 2002 a 2012 by měla být vykládána ve světle poznatků mezinárodního práva veřejného o pojmu „mezinárodní organizace“, a to v tom smyslu, že subjektům, kterým Komise toto postavení přiznala, přiznávají „nabyté právo“ na to, aby s nimi bylo jako s takovými zacházeno.
–
Poukázal na to, že i kdyby bylo připuštěno, že uznání postavení mezinárodní organizace určitému subjektu může být v mezinárodním právu veřejném definitivní, zásada řádného finančního řízení uvedená v článcích 310 a 317 SFEU zavazuje Komisi přijmout veškerá nezbytná opatření na ochranu finančních zájmů Unie, zejména pokud svěřuje plnění rozpočtových činností mezinárodním organizacím.
–
Dodal, že z rozsudku Soudního dvora C‑183/17 P a C‑184/17 P (body 88 až 90) vyplývá, že i když bylo danému subjektu přiznáno postavení mezinárodní organizace ve smyslu finančních předpisů z let 2002 a 2012, může být toto postavení následně Komisí v odůvodněných případech zpochybněno.
–
Zamítl jako neopodstatněné tvrzení IMG, že protiprávnost rozhodnutí ze dne 8. května 2015, jak ji konstatoval Soudní dvůr, je třeba považovat za porušení zásady řádné správy zakotvené v článku 41 Listiny, a konkrétně povinnosti pečlivě a nestranně posoudit její postavení mezinárodní organizace s ohledem na finanční předpisy z let 2002 a 2012, a to s přihlédnutím ke všem relevantním právním a skutkovým okolnostem (
14
).
–
Konečně rozhodl, že porušení finančních předpisů z let 2002 a 2012, kterého se dovolává IMG, se v žádném případě nejeví být „dostatečně závažné“ ve smyslu judikatury, protože IMG neprokázala, že by Komise neměla žádný prostor pro uvážení k jejich uplatnění.
19.
Tribunál tedy rozhodl, že nedošlo k dostatečně závažnému porušení právní normy, jejímž předmětem je přiznání práv jednotlivcům, a že tedy žaloba IMG na náhradu újmy musí být v plném rozsahu zamítnuta.
V. Další procesní kroky, které mohou mít vliv na spor
20.
Souběžně s řízením před Tribunálem ve věci T‑381/15 RENV si Komise a IMG vyměnily korespondenci týkající se výkonu rozsudku C‑183/17 P a C‑184/17 P. Z této výměny vyplývá, že si rozdílně vyložily jeho právní odůvodnění:
–
Podle názoru Komise bylo zrušení rozhodnutí ze dne 14. prosince 2014 a 8. května 2015 založeno na nedostatečném odůvodnění.
–
Naopak podle IMG zrušení zavazovalo Komisi přiznat jí postavení mezinárodní organizace ve smyslu finančních předpisů z let 2002 a 2012.
21.
V rámci této výměny zaslala Komise dne 18. července 2019 IMG dopis, v němž uvedla, že Soudní dvůr v rozsudcích C‑183/17 P a C‑184/17 P nedospěl k závěru, že IMG je mezinárodní organizací. Výkon tohoto rozsudku tedy nevyžadoval „automatické uznání IMG jako mezinárodní organizace, ale přehodnocení jejího právního postavení s ohledem na dostupné informace a platná finanční pravidla“ (
15
).
22.
IMG podala proti tomuto dopisu žalobu k Tribunálu (T‑645/19), kterou se domáhala jednak jeho zrušení a jednak náhrady škody, která jí byla způsobena.
23.
Usnesením ze dne 9. září 2020 (
16
) Tribunál zamítl žalobu ve věci T‑645/19. IMG podala proti tomuto usnesení kasační opravný prostředek ve věci C‑619/20 P.
24.
Konečně IMG podala k Tribunálu novou žalobu na určení mimosmluvní odpovědnosti Komise (věc T‑752/20, IMG v. Komise, stále projednávána), ve které se domáhá náhrady majetkové a nemajetkové újmy, kterou měla utrpět v důsledku jednání Komise a OLAF při vyšetřování vedenému proti ní.
VI. Návrhová žádání účastnic řízení a řízení před Soudním dvorem v rámci kasačního opravného prostředku C‑620/20 P
25.
IMG navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020 ve věci T‑381/15/RENV;
–
vyhověl v prvním stupni uplatněným a poté upraveným návrhovým žádáním navrhovatelky, a tudíž:
–
uložil další účastnici řízení náhradu majetkové a nemajetkové újmy, jak je upravena v jejích vyjádřeních po vrácení věci T‑381/15 RENV;
–
uložil další účastnici řízení náhradu veškerých nákladů řízení.
26.
Komise navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a uložil IMG náhradu nákladů řízení.
27.
Soudní dvůr rozhodl o spojení kasačních opravných prostředků C‑619/20 P a C‑620/20 P pro účely rozsudku.
28.
Na pokyn Soudního dvora se toto stanovisko omezí na věc C‑620/20 P.
VII. Analýza kasačního opravného prostředku C‑620/20 P
A.
Úvodní poznámky: důvod kasačního opravného prostředku předložený Komisí
29.
Dopisem ze dne 16. června 2021 Komise informovala kancelář Soudního dvora o prvku, který označila za „významnou novou skutečnost“, konkrétně o tom, že dne 8. června 2021 sdělila IMG (negativní) posouzení jejího postavení mezinárodní organizace, které bylo provedeno pro účely výkonu rozsudků C‑183/17 P a C‑184/17 P s ohledem na finanční předpisy z let 2002, 2012 a 2018.
30.
Podle tohoto posouzení, které se uplatnilo se zpětnou platností od roku 2014, nemůže IMG čerpat finanční prostředky Unie metodou nepřímého řízení jako mezinárodní organizace.
31.
Komise se domnívá, že tato okolnost by mohla učinit kasační opravné prostředky C‑619/20 P a C‑620/20 P bezpředmětnými, a proto se jí dovolává jako (nového) důvodu kasačního opravného prostředku v souladu s článkem 127 jednacího řádu Soudního dvora.
32.
IMG vyjádřila s tímto návrhovým žádáním Komise nesouhlas a kromě toho podala k Tribunálu žalobu na zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 8. července 2021 (
17
).
33.
Tímto novým důvodem se Komise domáhá, aby Soudní dvůr rozhodl o tom, zda IMG je či není mezinárodní organizací, a aby konstatoval, že kasační opravný prostředek se stal bezpředmětným.
34.
Návrhové žádání Komise je v rámci tohoto kasačního opravného prostředku nepřípustné, jelikož:
–
zaprvé o legalitě rozhodnutí Komise ze dne 8. července 2021 stále probíhá řízení před Tribunálem ve věci T‑509/21.
–
Zadruhé se tento kasační opravný prostředek týká pouze důsledků protiprávnosti konstatované v rozsudcích C‑183/17 P a C‑184/17 P. Při rozhodování o něm je třeba rozhodnout, zda tato protiprávnost vedla k odpovědnosti Unie. Tato otázka se nestává bezpředmětnou a IMG neztrácí zájem na podání žaloby na náhradu újmy za již vzniklou situaci pouze proto, že Komise v roce 2021 rozhodla, že IMG není mezinárodní organizací ve smyslu unijních finančních pravidel.
–
A zatřetí se předmět kasačního opravného prostředku nemůže lišit od předmětu napadeného rozsudku (
18
).
B.
První důvod kasačního opravného prostředku: nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku C‑183/17 P a C‑184/17 P
1. Argumentace účastnic řízení
35.
IMG namítá, že se Tribunál v napadeném rozsudku neřídil rozsudkem Soudního dvora ve spojených věcech C‑183/17 P a C‑184/17 P.
36.
Podle jejího názoru Tribunál namísto toho, aby považoval protiprávnost rozhodnutí ze dne 8. května 2015 za prokázanou, připouští, že Komise může nadále zpochybňovat její postavení mezinárodní organizace, přestože rozsudky C‑183/17 P a C‑184/17 P konstatovaly, že pochybnosti Komise o povaze IMG jsou neopodstatněné.
37.
Komise nesouhlasí s argumenty IMG a navrhuje zamítnutí tohoto důvodu kasačního opravného prostředku.
2. Posouzení
38.
Článek 61 druhý pododstavec statutu Soudního dvora stanoví, že „[j]e-li věc vrácena Tribunálu, je tento tribunál vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí Soudního dvora“.
39.
Podle mého názoru Tribunál neporušil toto ustanovení ani závěry rozsudků C‑183/17 P a C‑184/17 P, když zamítl nárok na náhradu újmy požadovanou IMG poté, co uvedl, že tento rozsudek nevyžaduje, aby byl tento subjekt považován za mezinárodní organizaci, která je podle finančních předpisů z let 2002 a 2012 oprávněna být pověřena úkoly plnění rozpočtu a přijímat odpovídající finanční prostředky v rámci nepřímého řízení.
40.
Na rozdíl od toho, co tvrdí IMG, z rozsudků C‑183/17 P a C‑184/17 P zejména nevyplývá, že jakmile Komise uzná postavení subjektu jako mezinárodní organizace, nemůže jej již přehodnotit.
41.
Naopak z rozsudků C‑183/17 P a C‑184/17 P a následného usnesení C‑183/17 P-INT vyplývá, že uznání postavení mezinárodní organizace Komisí pro účely finančních předpisů z let 2002 a 2012 nebylo konečné a mohlo být za určitých podmínek přehodnoceno.
42.
Zvláště výmluvné je v tomto ohledu usnesení C‑183/17 P-INT. Jak jsem již uvedl, Soudní dvůr v něm upřesnil význam rozsudků C‑183/17 P a C‑184/17 P tím, že uvedl, že nepředjímal, zda IMG po analýze všech relevantních prvků má či nemá postavení mezinárodní organizace. O tom měl rozhodnout Tribunál.
43.
Ze zrušení rozsudku Tribunálu a rozhodnutí Komise Soudním dvorem tedy nevyplývá, jak správně vyvozuje napadený rozsudek, že uvedené finanční předpisy navrhovatelce přiznávají právo na to, aby byla i nadále uznána za mezinárodní organizaci, a tudíž na to, aby s Komisí mohla uzavírat pověřovací dohody v rámci nepřímého řízení.
44.
Kromě toho lze dodat, že Komise je povinna přehodnotit postavení mezinárodní organizace, jako je IMG, než ji pověří nepřímým řízením finančních prostředků z rozpočtu Unie, kdykoli vzniknou pochybnosti o její povaze.
45.
První důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout jako neopodstatněný.
C.
Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nerespektování pojmu „mezinárodní organizace“ stanoveného finančními předpisy
1. Argumentace účastnic řízení
46.
IMG vytýká napadenému rozsudku, že a) nesprávně vykládá pojem „mezinárodní organizace“ stanovený finančními předpisy; b) porušuje mezinárodní uznání a hierarchii norem a c) nerespektuje výklad unijních finančních předpisů podaný ve spojených věcech C‑183/17 P a C‑184/17 P.
47.
Podle IMG Tribunál zaměnil kvalifikaci subjektu jako mezinárodní organizace s jeho schopností zajistit finanční řízení Unie. Komise musí zajistit řádné finanční řízení prostředků z rozpočtu Unie, ale nemůže přehlížet samotnou existenci mezinárodní organizace, tedy možnost se jí dovolávat v mezinárodním právu.
48.
Komise odmítá argumentaci IMG a navrhuje odmítnutí tohoto důvodu jako irelevantního nebo zamítnutí jako zjevně neopodstatněného.
2. Posouzení
49.
Podle čtvrtého bodu výroku rozsudku C‑183/17 P a C‑184/17 P měl Tribunál po vrácení věci rozhodnout „o návrhu na náhradu [újmy] podaném [IMG] v souvislosti [s újmou] údajně vzniklou tomuto subjektu v důsledku rozhodnutí Komise [přijatému v jejím dopise ze dne 8. května 2015]“.
50.
Za účelem rozhodnutí o tomto návrhu nemusel Tribunál rozhodovat o postavení IMG jako mezinárodní organizace s ohledem na pravidla mezinárodního práva veřejného, kterými je Unie vázána. Stačilo mu, jak učinil v bodech 78 až 80 napadeného rozsudku, poukázat na to, že pojem „mezinárodní organizace“ použitý ve finančních předpisech z let 2002 a 2012 je pojmem používaným v mezinárodním právu, ale že tyto předpisy jej používají pro specifický účel plnění rozpočtu Unie.
51.
Tribunál uvedl (
19
), podle mého názoru správně, že Komise při posuzování toho, zda je žalobkyně mezinárodní organizací pro účely uzavírání pověřovacích dohod v rámci nepřímého řízení, „musí nejen zohlednit zásady mezinárodního práva, které se týkají mezinárodních organizací, ale rovněž v souladu s výše uvedenou zásadou [řádného finančního řízení] přijmout veškerá opatření nezbytná k ochraně finančních zájmů Unie“ (
20
).
52.
V této věci tedy není povaha IMG jako mezinárodní organizace podle mezinárodního práva relevantním prvkem pro určení mimosmluvní odpovědnosti Unie. Tak tomu bude pouze v případě, že protiprávnost rozhodnutí Komise (ze dne 8. května 2015), které Soudní dvůr zrušil, bude možné kvalifikovat jako dostatečně závažné porušení unijního pravidla, které přiznává práva jednotlivcům.
53.
Pravidla mezinárodního práva, na která se IMG odvolává, i když jsou součástí unijního práva, nepřiznávají mezinárodní organizaci právo na to, aby její postavení, jakmile bylo Unií uznáno, nemohlo být přehodnoceno (
21
). Přehodnocení provedené Komisí, pokud existují dostatečné důkazy, je v souladu s cílem zajistit řádné finanční řízení rozpočtu Unie.
54.
Mezinárodní organizace navíc nemůže očekávat, že jí její účast na nepřímém řízení finančních prostředků z rozpočtu Unie po určitou dobu zaručí právo pokračovat v tomto řízení i v budoucnu.
55.
Podle finančních předpisů z let 2002 a 2012 má Komise širokou diskreční pravomoc, která jí umožňuje vybrat si z mezinárodních organizací tu, která je nejvhodnější pro nepřímé řízení prostředků jejího rozpočtu v souladu s požadavky zásady řádného finančního řízení.
56.
Zbývající argumenty společnosti IMG týkající se uznání mezinárodních organizací jsou irelevantní, protože vycházejí z nesprávného předpokladu, že Soudní dvůr v rozsudcích C‑183/17 P a C‑184/17 P toto postavení IMG přiznal.
57.
V každém případě, jakmile Komise přijala nové rozhodnutí ze dne 8. července 2021 (
22
), proti němuž IMG podala žalobu na neplatnost T‑509/21, je třeba rozhodnout, zda tento subjekt může být kvalifikován jako mezinárodní organizace pro účely nepřímého řízení prostředků z rozpočtu Unie, v rámci onoho řízení před Tribunálem. Soudní dvůr samozřejmě nemůže předjímat, jaký rozsudek vydá Tribunál v návaznosti na tuto žalobu.
58.
Druhý důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba jednak zamítnout jako neopodstatněný a jednak odmítnout jako irelevantní.
D.
Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady řádné správy
1. Argumentace účastnic řízení
59.
IMG tvrdí, že Tribunál dospěl k nesprávnému závěru (body 90 až 93 napadeného rozsudku), že nedošlo k porušení zásady řádné správy, které by zakládalo mimosmluvní odpovědnost Komise.
60.
Neoprávněnost pochybností o postavení IMG, které vedly k tomu, že Soudní dvůr zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. května 2015, znamená podle IMG, že se Komise dopustila protiprávního jednání a porušila zásadu řádné správy (článek 41 Listiny), čímž porušila povinnost posoudit její situaci pečlivě a nestranně.
61.
Komise odmítá argumenty IMG a navrhuje zamítnutí tohoto důvodu.
2. Posouzení
62.
Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z neodpovídajícího předpokladu, který ztěžuje jeho další rozvedení: z rozsudků C‑183/17 P a C‑184/17 P opět vyvozuje, že Komise musí automaticky a neodvolatelně uznat její postavení mezinárodní organizace pro účely nepřímého řízení prostředků z rozpočtu Unie.
63.
IMG označuje protiprávnost, které se dopustila Komise ve svém rozhodnutí ze dne 8. května 2015, za porušení zásady řádné správy, a to za účelem tvrzení, že toto porušení bez dalšího zakládá mimosmluvní odpovědnost Unie.
64.
Jak podrobněji uvedu v rámci posouzení čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku (který se překrývá s nyní analyzovaným důvodem), pouhé porušení zásady řádné správy nepostačuje ke vzniku mimosmluvní odpovědnosti Unie. Mimosmluvní odpovědnost Unie vyžaduje, aby byla založena na dostatečně závažném porušení.
65.
IMG v tomto důvodu neuvádí argumenty, které by prokazovaly dostatečně závažné porušení. Zejména neuvádí, v čem nesprávné právní posouzení, které vedlo Soudní dvůr ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 8. května 2015, představuje dostatečně závažné porušení zásady řádné správy (zejména pokud jde o povinnost jednat nestranně).
66.
Třetí důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout jako neopodstatněný.
E.
Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávný výklad pojmu „dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“
1. Argumentace účastnic řízení
67.
Podle IMG Tribunál v bodech 87 až 98 napadeného rozsudku nesprávně uplatnil požadavek dostatečně závažného porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům, jako podmínky pro konstatování mimosmluvní odpovědnosti Unie.
68.
Podle jejího názoru mají mezinárodní organizace, kterým Komise přiznala možnost nepřímého řízení finančních prostředků Unie, podle finančních předpisů z let 2002 a 2012 právo na to, aby Komise jejich postavení následně nepřezkoumávala.
69.
IMG navíc uvádí, že Komise neměla žádný prostor pro uvážení a pouhé porušení práva nezpochybňovat její postavení představuje dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává jednotlivcům práva.
70.
Mimoto tvrdí, že se Tribunál v bodech 90 až 92 napadeného rozsudku dopustil nesprávného posouzení, když neuznal, že Komise porušila zásadu řádné správy. K tomuto porušení došlo tím, že Komise nejednala nestranně, což znamená dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům.
71.
Komise nesouhlasí s argumenty IMG a navrhuje zamítnutí tohoto důvodu, přičemž navrhuje jeho částečnou nepřípustnost z důvodu nejasnosti, a to pokud jde o údajné porušení zásady řádné správy.
2. Posouzení
72.
Pro vznik mimosmluvní odpovědnosti Unie uvedené v čl. 340 druhém pododstavci SFEU musí být podle Soudního dvora splněny tyto podmínky (
23
):
–
protiprávnost jednání, jež je unijnímu orgánu vytýkáno a jež musí být dostatečně závažným porušením právní normy, která přiznává práva fyzickým nebo právnickým osobám;
–
skutečná existence újmy a
–
existence příčinné souvislosti mezi jednáním orgánu a uplatňovanou újmou.
73.
Pokud některá z těchto podmínek není splněna, musí být žaloba zamítnuta v plném rozsahu, aniž je nutné zkoumat ostatní podmínky (
24
).
74.
Soudní dvůr uvádí, že „[…] založit mimosmluvní odpovědnost Unie může pouze dostatečně závažné, a nikoliv jakékoliv porušení pravidla unijního práva, které chrání jednotlivce. Kromě toho, je-li unijnímu orgánu nebo instituci svěřena posuzovací pravomoc, může takové dostatečně závažné porušení unijního práva představovat pouze zjevné a závažné překročení mezí této pravomoci dotyčným orgánem“ (
25
).
75.
O dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž účelem je přiznat práva fyzickým nebo právnickým osobám, se tedy jedná tehdy, když je porušení takové povahy, že lze orgánu vytknout zjevné a závažné překročení mezí posuzovací pravomoci.
76.
V tomto ohledu jsou faktory, které je třeba vzít v úvahu, mimo jiné složitost situací, stupeň jasnosti a přesnosti porušeného pravidla a rozsah prostoru pro uvážení, který toto pravidlo ponechává unijnímu orgánu (
26
).
77.
Pokud unijní orgán disponuje pouze značně omezeným, nebo dokonce žádným, prostorem pro uvážení, prosté porušení unijního práva může postačovat k prokázání existence dostatečně závažného porušení a založit mimosmluvní odpovědnost Unie (
27
).
78.
Mezi neexistencí posuzovací pravomoci orgánu a dostatečně závažným porušením přitom neexistuje automatická vazba. Porušení lze považovat za prokázané pouze tehdy, je-li zjištěno pochybení, kterého by se za obdobných okolností nedopustila běžně obezřetná a s řádnou péčí postupující správa (
28
).
79.
V souladu s těmito kritérii je třeba posoudit argumenty IMG uvedené v tomto důvodu kasačního opravného prostředku, v němž je namítáno dvojí porušení, kterého se Komise údajně dopustila: jednak porušení finančních předpisů z let 2002 a 2012 a jednak porušení zásady řádné správy (nebo práva na řádnou správu).
a) Porušení finančních předpisů z let 2002 a 2012
80.
Podle mého názoru Tribunál správně uvedl, že „[…] ustanovení finančních předpisů z let 2002 a 2012 týkající se nepřímého řízení, která se vztahují na mezinárodní organizace, nejsou právními pravidly, jejichž předmětem je přiznání práva subjektům, kterým Komise přiznala postavení mezinárodní organizace, na to, aby toto postavení nebylo zpochybňováno […]“ (
29
).
81.
Finanční předpisy z let 2002 a 2012 totiž:
–
přiznávají Komisi pravomoc pověřit třetí strany (v tomto případě mezinárodní organizace) nepřímým řízením finančních prostředků z rozpočtu Unie. Tyto předpisy nezakládají právo těchto subjektů být vybrány pro nepřímé řízení ani jim nezaručují kontinuitu jejich funkcí nepřímých správců rozpočtu Unie nad rámec konkrétního aktu přidělení;
–
poskytují Komisi širokou diskreční pravomoc rozhodnout v obecném zájmu Unie, se kterými mezinárodními organizacemi bude nepřímé řízení finančních prostředků Unie prováděno, jakmile bude tato podmínka přiznána (
30
), a
–
zmocňují Komisi, aby znovu odůvodněně zvážila postavení těchto subjektů jako mezinárodních organizací nebo aby znovu zvážila, zda je vhodné jim nadále svěřovat nepřímé řízení finančních prostředků Unie (
31
).
82.
Za těchto předpokladů nemůže tato část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku obstát, a to ze dvou důvodů:
–
Zaprvé, jak jsem právě uvedl, finanční předpisy nepřiznávají organizaci IMG právo na to, aby byla i nadále uznávána za mezinárodní organizaci, a tudíž na to, aby s Komisí mohla uzavírat nové pověřovací dohody v rámci nepřímého řízení.
–
Zadruhé, pokud by bylo připuštěno (quod non), že tato právní úprava přiznává toto právo uvedeným mezinárodním organizacím, pochybení Komise při vydání jejího rozhodnutí ze dne 8. května 2015 by zjevně a závažně nepřekročilo meze její posuzovací pravomoci.
83.
Připomínám, že v rozhodnutí ze dne 8. května 2015 Komise informovala IMG, že dokud nebude mít naprostou jistotu ohledně jejího postavení mezinárodní organizace, její útvary s ní neuzavřou žádnou novou pověřovací dohodu metodou nepřímého řízení s mezinárodní organizací.
84.
Je pravda, že toto rozhodnutí, pokud jde o pochybnosti, neodpovídalo analýze, která by jej dostatečně odůvodnila, jak Soudní dvůr zdůraznil v rozsudcích C‑183/17 P a C‑184/17 P. Jeho neplatnost vyplývala z nedostatečných důkazů, které Komise poskytla k jeho odůvodnění.
85.
Tato vada, která byla důsledkem nesprávného posouzení Komise, však nebyla patrná na první pohled, nýbrž až po kontradiktorní právní diskuzi, v níž byly uvedeny příslušné argumenty hovořící pro i proti (
32
). Nelze tedy říci, že by Komise zjevně překročila meze své diskreční pravomoci.
b) Porušení zásady řádné správy
86.
Právo na řádnou správu (zásada řádné správy) se odráží v čl. 41 odst. 1 Listiny, podle kterého „každý má právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány, institucemi a jinými subjekty Unie řešeny nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě“ (
33
).
87.
Toto právo odráží obecnou zásadu unijního právního řádu (
34
). Jak se uvádí ve vysvětlení k Listině (
35
), „[č]lánek 41 je založen na skutečnosti, že Unie je právním společenstvím, jehož znaky byly vymezeny v judikatuře, která mimo jiné zakotvila řádnou správu jako obecnou právní zásadu“.
88.
Povinnost řádné péče, která je inherentní zásadě řádné správy, se uplatňuje obecně na jednání Komise a vyžaduje, aby Komise jednala s péčí a opatrností. Jak uvedl Soudní dvůr, „[j]e proto možné, že na straně správy Společenství bude založena mimosmluvní odpovědnost za protiprávní jednání, nejedná-li s veškerou vyžadovanou řádnou péčí, a způsobí z tohoto důvodu újmu“ (
36
).
89.
Soudní dvůr již rozhodl, že „pokud jeden z účastníků řízení uplatňuje zjevně nesprávné posouzení, jehož se měl dopustit příslušný orgán, musí soud Evropské unie ověřit, zda tento orgán přezkoumal s péčí a nestranností všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu, na kterých je toto posouzení založeno […] Tato povinnost řádné péče je totiž inherentní zásadě řádné správy a uplatňuje se obecně na jednání unijní správy“ (
37
).
90.
V napadeném rozsudku Tribunál příliš lakonicky odmítl argumenty IMG týkající se uplatnění této zásady, a to následovně:
–
„V tomto řízení po zrušení původního rozsudku a vrácení věci Tribunálu se přitom žalobkyně zásady řádné správy dovolávala na podporu argumentu, že Komise nemůže zpochybnit postavení mezinárodní organizace, které jí v minulosti přiznala. Na jednání žalobkyně v odpovědi na otázku Tribunálu tvrdila, že podle uvedené zásady musí Komise její situaci posoudit pečlivě a nestranně ve světle všech užitečných informací.“ (bod 90)
–
„Komise je povinna se ujistit, že subjekt, s nímž uzavírá pověřovací dohodu v rámci nepřímého řízení, má postavení mezinárodní organizace, i v případě, kdy již s tímto subjektem dříve uzavřela dohodu téže povahy, jelikož uznání takového postavení nelze považovat za konečné […] Podle zásady řádné správy a zásady řádného finančního řízení […] Komisi nelze vytýkat, že s určitým subjektem neuzavřela nové pověřovací dohody v rámci nepřímého řízení, pokud jeho postavení jakožto mezinárodní organizace může být zpochybněno na základě souvisejících skutečností, na něž byl tento orgán upozorněn.“ (bod 91)
–
„Žalobkyně kromě toho neuvádí, proč podle ní právní omyl a zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu, které Soudní dvůr vedly ke zrušení sporného rozhodnutí, představují, zejména pokud jde o povinnost Komise jednat nestranně, porušení zásady řádné správy, které by splňovalo podmínky stanovené judikaturou připomenutou v bodě 89 [napadeného rozsudku], a mohlo by tedy založit odpovědnost Unie.“ (bod 92)
91.
IMG vytýká Tribunálu, že nerespektoval právo na řádnou správu, které je představováno zvláštním právem na to, aby se Komise její situací zabývala pečlivě, důkladně a nestranně. Důkazem toho je zrušení jejích rozhodnutí v rozsudku C‑183/17 P a C‑184/17 P.
92.
Komise toto tvrzení odmítá s odůvodněním, že ke vzniku mimosmluvní odpovědnosti nestačí samotné protiprávní jednání, nýbrž je navíc třeba prokázat, že orgán jednal s nedostatečnou péčí nebo nedostatečně nestranně, což IMG podle názoru Komise neprokázala.
93.
V návaznosti na rozsudky C‑183/17 P a C‑184/17 P již není sporné, že se Komise v rozhodnutí ze dne 8. května 2015 dopustila protiprávního jednání.
94.
Takové protiprávní rozhodnutí však automaticky není v rozporu se zásadou řádné správy (v její podobě práva dotčených osob na řádné rozhodování jejich záležitostí unijními orgány) v takové míře, aby to vedlo k majetkové odpovědnosti Unie.
95.
Je pravda, že rozhodnutí ze dne 8. května 2015 je zatíženo vadou spočívající v nesprávném posouzení důkazů, které jej odůvodňují. Komise jej přijímá v rámci své diskreční pravomoci na základě některých, ale nikoli všech faktorů, které se dodatečně a po kontradiktorní diskusi v rámci soudního přezkumu ukázaly jako nezbytné pro potvrzení nebo zamítnutí povahy IMG jako mezinárodní organizace.
96.
Nespatřuji v tom dostatečně závažné porušení zásady řádné správy.
97.
Porušení povinnosti řádné péče nelze určit bez zohlednění oblastí, podmínek a kontextu, v němž unijní orgán povinnost nese (
38
).
98.
Komise jednala s cílem chránit řádné hospodaření s rozpočtem Unie, které je vlastní pečlivé správě při péči o veřejné prostředky. Ačkoli, opakuji, pochybnosti o postavení IMG jako mezinárodní organizace (a tedy o její způsobilosti provádět nepřímé řízení fondů Unie) nebyly v té době dostatečně podložené, nelze popřít, že v tomto ohledu existovala nejistota.
99.
Je pravda, že Komise v roce 2015 nedostatečně pečlivě shromáždila všechny informace o skutečné povaze IMG, a v důsledku toho rozhodla na nedostatečném základě, jak konstatoval Soudní dvůr. Lze jí vytýkat, že neprovedla důkladnější šetření, jako například to, které vedlo k přijetí nového rozhodnutí ze dne 8. června 2021, aby potvrdila, že IMG není mezinárodní organizací.
100.
Komise neměla čekat až do 8. června 2021, aby s konečnou platností objasnila, zda je či není IMG mezinárodní organizací. Je pravda, že požádala IMG o informace a že jí IMG požadované informace neposkytla, takže se musela obrátit na státy, které byly údajně členy tohoto subjektu, aby jí poskytly informace o jejich účasti v IMG. Bylo by žádoucí vyvinout větší administrativní péči, ale v jejím jednání nespatřuji dostatečně závažné porušení povinnosti Komise jednat pečlivě ve spojení s právem na řádnou správu, které by mohlo založit mimosmluvní odpovědnost Unie (
39
).
101.
V režimu mimosmluvní odpovědnosti orgánů Unie, který by byl méně přísný než režim vyplývající z judikatury Soudního dvora, by pouhé zrušení rozhodnutí mohlo případně vést k povinnosti nahradit způsobenou újmu.
102.
Totéž neplatí, pokud tato mimosmluvní odpovědnost není způsobena jakýmkoli porušením, ale dostatečně závažným porušením pravidla unijního práva, které chrání jednotlivce. Kromě toho „je-li unijnímu orgánu nebo instituci svěřena posuzovací pravomoc, může takové dostatečně závažné porušení unijního práva představovat pouze zjevné a závažné překročení mezí této pravomoci dotyčným orgánem“ (
40
), což jak jsem již uvedl, se v této věci nestalo.
103.
Mám tedy za to, že Komise, i když při přijímání rozhodnutí ze dne 8. května 2015 jednala bez potřebné důkazní opory, se porušením povinnosti jednat s náležitou péčí nedopustila porušení, které by bylo dostatečně závažné. Její pochybení, které je nesporné, nelze kvalifikovat jako neomluvitelné (
41
), ani její závěry nebyly nepřiměřené (
42
), ale lze jim vytknout nedostatek dalších důkazů, které by je podpořily.
104.
Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku musí tedy být zamítnut jako neopodstatněný.
F.
Pátý, šestý a sedmý důvod kasačního opravného prostředku: porušení týkající se újmy způsobené IMG
1. Argumentace účastnic řízení
105.
V pátém důvodu kasačního opravného prostředku IMG tvrdí, že pokud jde o návrhová žádání uvedená v bodě 40 první až třetí odrážce napadeného rozsudku, Tribunál porušil zásadu naturální náhrady, nedodržel povinnost uvést odůvodnění, porušil podmínky přípustnosti a nerespektoval čl. 76 písm. e) a čl. 84 odst. 1 svého jednacího řádu.
106.
V šestém důvodu kasačního opravného prostředku IMG uvádí, že pokud jde o návrhová žádání uvedená v bodě 40 čtvrté odrážce napadeného rozsudku, Tribunál nesplnil povinnost uvést odůvodnění a porušil čl. 76 písm. e) a čl. 84 odst. 1 svého jednacího řádu.
107.
V sedmém důvodu kasačního opravného prostředku IMG tvrdí, že pokud jde o nemajetkovou újmu, Tribunál porušil zásadu naturální náhrady, povinnost uvést odůvodnění a čl. 76 písm. e) a čl. 84 odst. 1 svého jednacího řádu, jakož i pravomoc soudu přezkoumat věc v plné jurisdikci.
108.
Komise s těmito třemi důvody nesouhlasí a navrhuje jejich zamítnutí.
2. Posouzení
109.
Podle mého názoru by měl Soudní dvůr tyto tři důvody kasačního opravného prostředku zamítnout jako irelevantní, pokud zamítne předchozí důvody.
110.
Podle ustálené judikatury „je vznik mimosmluvní odpovědnosti Unie […] vázán na splnění […] protiprávnosti jednání vytýkaného unijnímu orgánu, skutečné existence újmy a existence příčinné souvislosti mezi jednáním tohoto orgánu a uplatňovanou újmou […] Není-li jedna z těchto podmínek splněna, musí být žaloba v plném rozsahu zamítnuta, a není nutné zkoumat ostatní podmínky mimosmluvní odpovědnosti […]“ (
43
).
111.
Doposud jsem se snažil argumentovat, že nedošlo k dostatečně závažnému porušení právní normy, která přiznává práva IMG. Vzhledem k tomu, že není splněn první ze základních požadavků pro vznik mimosmluvní odpovědnosti Unie, není nutné rozhodovat o skutečné existenci újmy ani o vyčíslení škody.
112.
Navrhuji tedy, aby pátý, šestý a sedmý důvod kasačního opravného prostředku byly zamítnuty jako irelevantní.
VIII. K nákladům řízení
113.
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu, který se na základě čl. 184 odst. 2 téhož řádu použije na řízení o kasačním opravném prostředku, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
114.
Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a IMG neměla ve věci úspěch, je důvodné uložit IMG náhradu nákladů řízení.
IX. Závěry
115.
S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr:
„1)
rozhodl, že nový důvod kasačního opravného prostředku předložený Komisí je nepřípustný;
2)
zamítl první, třetí a čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku jako neopodstatněný;
3)
částečně zamítl jako neopodstatněný a částečně odmítl jako irelevantní druhý důvod kasačního opravného prostředku;
4)
odmítl pátý, šestý a sedmý důvod kasačního opravného prostředku jako irelevantní;
5)
rozhodl, že International Management Group ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí s výjimkou nákladů řízení souvisejících s novým důvodem kasačního opravného prostředku předloženým Komisí.“
(
1
) – Původní jazyk: španělština.
(
2
) – Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017, IMG v. Komise (T‑381/15, nezveřejněný, EU:T:2017:57).
(
3
) – Rozsudek Soudního dvora ze dne 31. ledna 2019, International Management Group v. Komise (C‑183/17 P a C‑184/17 P, EU:C:2019:78; dále jen „rozsudek C‑183/17 P a C‑184/17 P“).
(
4
) – Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2020, IMG v. Komise (T‑381/15 RENV, nezveřejněný, EU:T:2020:406). Dále jen „napadený rozsudek“.
(
5
) – Nařízení Rady ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74), ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 ze dne 13. prosince 2006 (Úř. věst. 2006, L 390, s. 1) (dále jen „finanční nařízení z roku 2002“).
(
6
) – Nařízení Komise ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení č. 1605/2002 (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145), ve znění nařízení Komise (ES, Euratom) č. 478/2007 ze dne 23. dubna 2007 (Úř. věst. 2007, L 111, s. 13).
(
7
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1). To bylo zrušeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1).
(
8
) – Nařízení Komise v přenesené pravomoci ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení č. 966/2012 (Úř. věst. 2012, L 362, s. 1).
(
9
) – Rozsudek C‑183/17 P a C‑184/17 P, body 16 až 28.
(
10
) – Rozsudek C‑183/17 P a C‑184/17 P, bod 97.
(
11
) – Tamtéž, body 94 až 96. V těchto bodech je uvedeno:
– Pokud jde o otázku, „zda několik států, které IMG prezentovala jako své členy, jejími členy skutečně bylo, z vlastních zjištění Tribunálu vyplývá, že se pochybnosti Komise v tomto směru týkaly pouze ‚některých‘ členů IMG, konkrétně pěti z celkového počtu šestnácti členů. Takovéto pochybnosti, budou-li podložené, přitom nemají v mezinárodním právu za následek zbavit subjekt, jehož tyto státy nejsou – nebo již nejsou – členy, postavení ‚mezinárodní organizace‘, a už vůbec ne v případě, kdy dotyčné státy představují, stejně jako v projednávaných věcech, pouze výrazně menšinovou část daného subjektu“.
– Pokud jde o pochybnosti „o pravomocích osob, které zastupovaly některé státy při podpisu aktu zakládajícího IMG, je obdobně třeba podotknout, že by tato skutečnost případně mohla zpochybnit platnost podpisu aktu zakládajícího IMG konkrétně těmito státy, nikoli však platnost samotného zřízení posledně uvedené organizace, neboť se zmíněné případné nesrovnalosti týkající se zastoupení týkaly pouze omezeného počtu zúčastněných států“.
– Pokud jde o „třetí skutečnost, podle které generální tajemník OSN údajně sdělil OLAF, že IMG není specializovanou agenturou OSN, stačí konstatovat, že tato skutečnost byla z právního hlediska zcela bezvýznamná. Finanční předpisy z let 2002 a 2012 totiž nevyžadují, aby daný subjekt byl agenturou OSN k tomu, aby mohl být považován za ‚mezinárodní organizaci‘. Kromě toho v projednávaných věcech bylo nesporné, že IMG nikdy netvrdila, že je agenturou OSN, ale dovolávala se postavení ‚mezinárodní veřejné organizace‘ zřízené na základě mezivládní dohody […]“.
(
12
) – Usnesení ze dne 9. června 2020, International Management Group v. Komise (C‑183/17 P-INT, EU:C:2020:507; dále jen „usnesení C‑183/17 P INT“).
(
13
) – Tamtéž, bod 23.
(
14
) – Tento závěr Tribunál opřel o tři úvahy. Zaprvé podle ustálené judikatury „tato zásada […] sama o sobě nepřiznává práva jednotlivcům, s výjimkou případu, kdy je výrazem zvláštních práv“. Z právních posouzení tohoto soudu učiněných dříve dále vyplývá, že Komise může zpochybnit postavení IMG jako mezinárodní organizace ve smyslu finančních předpisů z let 2002 a 2012. Konečně IMG neprokázala, v čem protiprávnost, která vedla Soudní dvůr ke zrušení rozhodnutí ze dne 8. května 2015, představuje porušení zásady řádné správy, a konkrétněji povinnosti Komise jednat s náležitou péčí.
(
15
) – Komise poté znovu požádala IMG o poskytnutí dokumentů uvedených v dopise ze dne 6. května 2019 a upřesnila, že pokud jí je neposkytne, obrátí se přímo na státy, které IMG považovala za své členy.
(
16
) – Usnesení ze dne 9. září 2020, IMG v. Komise (T‑645/19, nezveřejněné, EU:T:2020:388).
(
17
) – Věc T‑509/21.
(
18
) – V napadeném rozsudku, bod 39, se ve vztahu k předmětu sporu po provedeném řízení o kasačním opravném prostředku a vrácení věci uvádí, že „[n]a jednání účastnice řízení v odpovědi na otázku Tribunálu potvrdily, že předmět tohoto sporu nepřekračuje
náhradu újmy plynoucí z rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 8. května 2015, že s žalobkyní nebude uzavírat nové pověřovací dohody v rámci nepřímého řízení, ‚dokud nenastane naprosté jasno ohledně [jejího postavení] jakožto mezinárodní organizace‘, zrušeného Soudním dvorem […]“. Kurzivou zvýraznil autor stanoviska.
(
19
) – Bod 80 napadeného rozsudku.
(
20
) – K této zásadě viz rozsudky ze dne 16. července 2020, ADR Center v. Komise (C‑584/17 P, EU:C:2020:576), body 100 až 102, a ze dne 28. února 2019, Alfamicro v. Komise (C‑14/18 P, EU:C:2019:159), body 65 až 67.
(
21
) – Podle Komise je přehodnocení častou správní praxí (která se provádí zejména v případě legislativní změny finančních pravidel, jako tomu bylo v případě nařízení v přenesené pravomoci 2015/2462) a nevyvolává soudní spory, s výjimkou případu IMG.
(
22
) – Body 29 a 30 tohoto stanoviska.
(
23
) – Rozsudky ze dne 28. října 2021, Vialto Consulting v. Komise (C‑650/19 P, EU:C:2021:879), bod 138; ze dne 5. února 2021, Dalli v. Komise (C‑615/19 P, EU:C:2021:133), bod 41; ze dne 5. září 2019, Evropská unie v. Guardian Europe a Guardian Europe v. Evropská unie (C‑447/17 P a C‑479/17 P, EU:C:2019:672), bod 147; ze dne 13. prosince 2018, Evropská unie v. Kendrion (C‑150/17 P, EU:C:2018:1014), bod 117, a ze dne 4. července 2000, Bergaderm a Goupil v. Komise (C‑352/98 P, EU:C:2000:361), bod 42.
(
24
) – Rozsudek ze dne 5. února 2021, Dalli v. Komise (C‑615/19 P, EU:C:2021:133), bod 42, a ze dne 5. září 2019, Evropská unie v. Guardian Europe a Guardian Europe v. Evropská unie (C‑447/17 P a C‑479/17 P, EU:C:2019:672), bod 148.
(
25
) – Rozsudek ze dne 4. dubna 2017, Veřejný ochránce práv v. Staelen (C‑337/15 P, EU:C:2017:256), bod 37.
(
26
) – Rozsudek ze dne 30. května 2017, Safa Nicu Sepahan v. Rada (C‑45/15 P, EU:C:2017:402), bod 30.
(
27
) – Rozsudky ze dne 28. října 2021, Vialto Consulting v. Komise (C‑650/19 P, EU:C:2021:879), bod 142; ze dne 20. ledna 2021, Komise v. Printeos (C‑301/19 P, EU:C:2021:39), bod 103, a ze dne 10. prosince 2002, Komise v. Camar a Tico (C‑312/00 P, EU:C:2002:736), bod 54
(
28
) – Rozsudky ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada (C‑123/18 P, EU:C:2019:694), bod 43; ze dne 23. března 2004, Veřejný ochránce práv v. Lamberts (C‑234/02 P, EU:C:2004:174), bod 49, a ze dne 4. dubna 2017, Veřejných ochránce práv v. Staelen (C‑337/15 P, EU:C:2017:256), bod 31.
(
29
) – Bod 88 napadeného rozsudku.
(
30
) – Rozsudek C‑183/17 P a C‑184/17 P, bod 89: „[…] má-li Komise v úmyslu přijmout rozhodnutí, kterým pověří úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu k tomu určený subjekt, je povinna se ujistit o tom, že daný subjekt má postavení mezinárodní organizace“.
(
31
) – Tamtéž, bod 90: „[…] [P]okud po přijetí rozhodnutí, které pověřuje úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu určitý subjekt, jenž má postavení mezinárodní organizace, přijme Komise taková rozhodnutí, jako [je sporné] rozhodnutí, na základě skutečností, jež mohou podle ní toto postavení zpochybnit, musí být uvedená rozhodnutí z právního i faktického hlediska odůvodněná“.
(
32
) – Toto tvrzení je podle mého názoru potvrzeno skutečností, že ve stanovisku ve věcechC‑183/17 P a C‑184/17 P (EU:C:2018:782) měl generální advokát H. Saugmandsgaard Øe za to, že „se Tribunál nedopustil nesprávného použití pravomoci přezkumu, když dospěl k závěru, že s ohledem na důkazy obsažené ve spisu bylo legitimní a legální rozhodnutí Komise nesvěřovat IMG úkoly rozpočtového plnění, v každém případě jako preventivní opatření, dokud nebude vyřešena otázka jejího právního postavení“ (bod 64).
(
33
) – Podle Soudního dvora jsou orgány, instituce a jiné subjekty Unie povinny dodržovat základní práva Unie, mezi něž patří i právo na řádnou správu, zakotvené v článku 41 Listiny [rozsudky ze dne 21. října 2021, Parlament v. UZ (C‑894/19 P, EU:C:2021:863), body 51 a 52, a ze dne 27. března 2019, August Wolff a Remedia v. Komise (C‑680/16 P, EU:C:2019:257), bod 24 a citovaná judikatura].
(
34
) – Rozsudky ze dne 8. května 2014, N. (C‑604/12, EU:C:2014:302), bod 49, a ze dne 19. června 2014, Commune de Millau a SEMEA v. Komise (C‑531/12 P, EU:C:2014:2008), bod 97.
(
35
) – Úř. věst. 2007, C 303, s. 17.
(
36
) – Rozsudek ze dne 16. prosince 2008, Masdar (UK) v. Komise, C‑47/07 P, EU:C:2008:726, bod 91.
(
37
) – Rozsudek ze dne 22. listopadu 2017, Komise v. Bilbaína de Alquitranes a další (C‑691/15 P, EU:C:2017:882), bod 35.
(
38
) – Rozsudky ze dne 4. dubna 2017, Veřejný ochránce práv v. Staelen (C‑337/15 P, EU:C:2017:256), bod 40, a ze dne 30. ledna 1992Finsider a další v. Komise (C‑363/88 a C‑364/88, EU:C:1992:44) bod 24.
(
39
) – Takového pochybení se navíc mohl za podobných okolností dopustit kterýkoli jiný správní orgán, který měl pochybnosti o právní povaze organizace, jež měla být spojena s nepřímým řízením veřejných prostředků.
(
40
) – Rozsudek ze dne 4. dubna 2017, Veřejný ochránce práv v. Staelen (C‑337/15 P, EU:C:2017:256), bod 37.
(
41
) – Rozsudky ze dne 30. ledna 1992, Finsider a další v. Komise (C‑363/88 a C‑364/88, EU:C:1992:44), bod 22, a ze dne 4. července 2000, Haim (C‑424/97, EU:C:2000:357), body 42 a 43.
(
42
) – Rozsudek ze dne 22. října 1991, Nölle (C‑16/90, EU:C:1991:402), bod 13.
(
43
) – Rozsudek ze dne 5. února 2021, Dalli v. Komise (C‑615/19 P, EU:C:2021:133), bod 42, a ze dne 5. září 2019, Evropská unie v. Guardian Europe a Guardian Europe v. Evropská unie (C‑447/17 P a C‑479/17 P, EU:C:2019:672), bod 148.