62023CJ0004_RES
Věc C‑4/23 (
i
)
M.-A. A.
v.
Direcţia de Evidenţă a Persoanelor Cluj, Serviciul stare civilă_aDirecţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor InterneaMunicipiul Cluj-Napoca
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Judecătoria Sector 6 București)
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. října 2024
„Řízení o předběžné otázce – Občanství Unie – Články 20 a 21 SFEU – Články 7 a 45 Listiny základních práv Evropské unie – Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států – Občan Unie, který při výkonu tohoto práva a během pobytu v jiném členském státě legálně dosáhl změny osobního jména a genderové identity – Povinnost členského státu původu uznat a zapsat tuto změnu osobního jména a genderové identity do matriční knihy narození – Vnitrostátní právní úprava, která neumožňuje takové uznání a takový zápis a nutí dotyčnou osobu k zahájení nového soudního řízení o změně genderové identity v členském státě původu – Dopad vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie“
Občanství Unie – Ustanovení Smlouvy – Právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států – Občan Unie, který při výkonu tohoto práva a během pobytu v jiném členském státě legálně dosáhl změny osobního jména a genderové identity – Povinnost členského státu původu legálně uznat a zapsat tuto změnu do matriční knihy narození – Vnitrostátní právní úprava, která neumožňuje takové uznání a takový zápis – Vnitrostátní právní úprava, která nutí dotyčnou osobu k zahájení nového soudního řízení o změně genderové identity v členském státě původu – Nepřípustnost – Vystoupení jiného členského státu z Unie – Absence vlivu
(Články 20 a 21 SFEU; Listina základních práv Evropské unie, články 7 a 45)
(viz body 53–57, 62, 68–71, výrok)
Shrnutí
Velký senát Soudního dvora, kterému Judecătoria Sectorului 6 București (soud prvního stupně šestého obvodu v Bukurešti, Rumunsko) předložil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, upřesnil rozsah povinnosti členského státu původu uznat a zapsat do matriční knihy narození jednoho ze svých státních příslušníků změnu osobního jména a genderové identity, jež tento občan Evropské unie legálně získal při výkonu práva volného pohybu a pobytu v jiném členském státě.
M.-A. A. je osoba narozená v roce 1992 v Rumunsku, která byla po narození zapsána jako osoba ženského pohlaví. Poté, co se v roce 2008 přestěhovala do Spojeného království, nabyla M.-A. A. britské státní občanství naturalizací.
M.-A. A. si ve Spojeném království v únoru roku 2017 v rámci řízení Deed Poll (
1
) změnila osobní jméno a oslovení z ženského na mužské a dále si vyměnila některé úřední doklady vydané britskými orgány. V červnu roku 2020 získal M.-A. A. ve Spojeném království „Gender Identity Certificate“ (osvědčení o genderové identitě), které potvrzuje jeho mužskou genderovou identitu.
V květnu roku 2021 požádal M.-A. A. na základě prohlášení učiněného v rámci řízení Deed Poll a osvědčení o genderové identitě příslušné rumunské orgány, aby do jeho matriční knihy narození vyznačily poznámky o změně jeho osobního jména, pohlaví a osobního identifikačního čísla tak, aby odpovídaly mužskému pohlaví. Požádal i o nový rodný list obsahující tyto nové údaje. Rozhodnutím ze dne 21. června 2021 zamítly rumunské orgány žádost M.-A. A. zejména z důvodu, že v souladu s použitelnou právní úpravou lze poznámku o změně genderové identity osoby zapsat do matriční knihy narození pouze tehdy, pokud byla schválena pravomocným rozhodnutím soudu.
Předkládající soud, k němuž M.-A. A. podal žalobu proti tomuto rozhodnutí, si konkrétně kladl otázku, zda status občana Unie, jakož i právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států brání vnitrostátní právní úpravě, která dotyčné osobě ukládá povinnost zahájit nové řízení o změně genderové identity před vnitrostátními soudy, když již za tímto účelem úspěšně ukončila řízení v jiném členském státě, jehož je rovněž státním příslušníkem. Předkládající soud se dále zamýšlel nad tím, jaký vliv na řešení sporu v původním řízení mělo vystoupení Spojeného království z Unie (
2
).
Závěry Soudního dvora
V první řadě Soudní dvůr připomněl, že i když je osobní stav jednotlivců, do jehož rámce spadají normy týkající se změny osobního jména a genderové identity osoby, za současného stavu unijního práva záležitostí spadající do pravomoci členských států, při výkonu této pravomoci musí všechny členské státy dodržovat unijní právo.
V této souvislosti již Soudní dvůr rozhodl, že odmítnutí orgány členského státu uznat jméno příslušníka tohoto státu, který využil práva na volný pohyb a je rovněž státním příslušníkem jiného členského státu, tedy jméno určené v posledně uvedeném členském státě, může být na překážku výkonu práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států zakotveného v článku 21 SFEU (
3
). Taková překážka přitom může rovněž vyplývat z toho, že tytéž orgány odmítly uznat změnu genderové identity provedenou na základě řízení stanovených za tímto účelem v členském státě, ve kterém občan Unie využil svého práva volného pohybu a pobytu, bez ohledu na to, zda je tato změna spojena se změnou osobního jména, jako je tomu v projednávané věci. Gender podobně jako jméno totiž definuje osobní identitu a osobní status osoby. Odmítnutí změnit a uznat genderovou identitu státního příslušníka členského státu, které legálně dosáhl v jiném členském státě, tak může být způsobilé vyvolat na straně dotyčné osoby značné administrativní, profesní a soukromé obtíže. Pro takového občana Unie totiž existuje konkrétní riziko, že z důvodu, že bude mít dvě různá osobní jména a budou mu přiznány dvě odlišné genderové identity, bude muset rozptýlit pochybnosti ohledně své totožnosti, jakož i pravosti dokladů, které má, nebo pravdivosti údajů v nich obsažených.
Odmítnutí uznat a zapsat do matrik členského státu změnu osobního jména a genderové identity, které státní příslušník tohoto členského státu legálně dosáhl v jiném členském státě, na základě vnitrostátní právní úpravy, která takové uznání a zápis neumožňuje, v důsledku čehož je dotyčná osoba nucena zahájit nové soudní řízení o změně genderové identity v tomto prvním členském státě, jež nebere v potaz tuto změnu, které bylo dosaženo v tomto jiném členském státě, proto může omezit výkon práva svobodně se pohybovat a pobývat na území Unie.
V druhé řadě Soudní dvůr připomněl, že vnitrostátní právní úprava, která může omezit výkon práva zakotveného v článku 21 SFEU, může být odůvodněna, jen pokud je v souladu se základními právy zaručenými Listinou základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), a zejména s právem na respektování soukromého života uvedeným v článku 7, přičemž toto uvedené právo má stejný smysl a rozsah jako právo zaručené v článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (
4
) (
5
). Evropský soud pro lidská práva přitom konstatoval, že řízení o uznání genderové identity upravené vnitrostátní právní úpravou dotčenou ve věci v původním řízení je neslučitelné s článkem 8 EÚLP, jelikož nesplňuje požadavky stanovené tímto ustanovením pro posouzení žádosti o změnu genderu, která byla poprvé podána k vnitrostátnímu soudu (
6
).
Toto řízení nemůže být ani účinným prostředkem umožňujícím občanovi Unie, který při svém pobytu v jiném členském státě, a tedy při výkonu práva zaručeného v článku 21 SFEU a v článku 45 Listiny, již legálně dosáhl změny svého osobního jména a genderové identity, účelně využít svých práv přiznaných v těchto článcích, vykládaných ve světle článku 7 Listiny, a to tím spíše, že totéž řízení vystavuje tohoto občana riziku, že povede k jinému výsledku, než k jakému dospěly orgány tohoto jiného členského státu.
K tomu, aby vnitrostátní právní úprava týkající se zápisu změny osobního jména a genderové identity do matrik mohla být považována za slučitelnou s unijním právem, je totiž nezbytné, aby ustanovení nebo vnitrostátní řízení umožňující podat žádost o takový zápis neznemožňovaly nebo nadměrně neztěžovaly výkon práv přiznaných v článku 21 SFEU, a zejména práva na uznání této změny. Výkon tohoto práva přitom může být zpochybněn posuzovací pravomocí, kterou mají příslušné orgány v rámci tohoto řízení, přičemž existence takové pravomoci může vést k rozdílu mezi dvěma jmény a dvěma gendery téže osoby při prokazování její totožnosti, jakož i ke značným obtížím administrativní, profesní a soukromé povahy. Taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, je tudíž v rozporu s požadavky vyplývajícími z článku 21 SFEU.
V neposlední řadě Soudní dvůr zdůraznil, že je v tomto ohledu irelevantní, že žádost o uznání a zápis změny osobního jména a genderové identity byla podána ke dni, kdy již vstoupilo v platnost vystoupení členského státu z Unie, ve kterém bylo této změny legálně dosaženo (
7
).
(
i
) – Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádného z účastníků řízení.
(
1
) – Toto řízení umožňuje britským občanům změnu příjmení nebo jména pouhým prohlášením.
(
2
) – S ohledem na to, že v projednávané věci bylo řízení o změně genderové identity zahájeno ve Spojeném království před vystoupením tohoto státu z Unie, avšak skončilo až po jeho vystoupení, a to během přechodného období, se předkládající soud ptal, zda je Rumunsko za takových okolností povinno uznat právní účinky tohoto řízení o změně genderové identity, které proběhlo ve Spojeném království.
(
3
) – Viz rozsudek ze dne 8. června 2017, Freitag (C‑541/15, EU:C:2017:432). V tomto rozsudku Soudní dvůr zejména konstatoval, že z rozdílu mezi dvěma jmény, jež se vztahují k téže osobě, mohou pramenit nejasnosti a obtíže, neboť mnohé činnosti každodenního života ve veřejné i soukromé oblasti vyžadují předložení důkazu o totožnosti (body 36 a 37).
(
4
) – Úmluva podepsaná v Římě dne 4. listopadu 1950 (dále jen „EÚLP“).
(
5
) – V souladu s čl. 52 odst. 3 Listiny.
(
6
) – ESLP, 19. ledna 2021, X a Y v. Rumunsko, CE:ECHR:2021:0119JUD 000214516. V tomto rozsudku Evropský soud pro lidská práva mimo jiné rozhodl, že podle článku 8 EÚLP jsou členské státy povinny stanovit jasný a předvídatelný postup pro právní uznání genderové identity umožňující změnu pohlaví, a tedy jména nebo osobního identifikačního čísla v úředních dokumentech rychle, transparentně a přístupným způsobem.
(
7
) – Soudní dvůr poznamenal, že v rozsahu, v němž se M.-A. A. jakožto občan Unie domáhal ve svém členském státě původu uznání změny svého osobního jména a genderové identity, které dosáhl při výkonu svého práva volného pohybu a pobytu ve Spojeném království v případě jména před vystoupením tohoto členského státu z Unie a v případě genderové identity před 31. prosincem 2020, tedy datem stanoveným v dohodě o vystoupení jako konec přechodného období, se mohl vůči tomuto členskému státu původu dovolávat práv souvisejících s tímto postavením, zejména práv stanovených v článcích 20 a 21 SFEU, a to i po skončení tohoto období.