62018CO0292
DOMSTOLENS BESLUT (åttonde avdelningen)
den 6 december 2018 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Artikel 99 i domstolens rättegångsregler – Transport – Förordning (EG) nr 261/2004 – Rätt till kompensation vid inställd flygning – Artikel 3.5 – Tillämpningsområde – Artikel 2 a – Begreppet lufttrafikföretag – Företag som vid datumet för en avsedd flygning ännu inte har en licens – Fråga som inte lämnar något utrymme för rimligt tvivel”
I mål C‑292/18,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Amtsgericht Kassel (Distriktsdomstolen i Kassel, Tyskland) genom beslut av den 23 mars 2018, som inkom till domstolen den 27 april 2018, i målet
Petra Breyer,
Heiko Breyer
mot
Sundair GmbH,
meddelar
DOMSTOLEN (åttonde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden F. Biltgen samt domarna J. Malenovský (referent) och L.S. Rossi,
generaladvokat: Y. Bot,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet enligt artikel 99 i domstolens rättegångsregler genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat
följande
Beslut
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 2 a, artikel 5.1 c och artikel 7.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (EUT L 46, 2004, s. 1).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan Petra Breyer och Heiko Breyer, å ena sidan, och Sundair GmbH, å andra sidan. Målet rör huruvida Sundair GmbH är skyldigt att kompensera Petra Beyer och Heiko Beyer på grund av att deras flygning har ställts in.
Tillämpliga bestämmelser
Förordning nr 261/2004
3
I artikel 2 i förordning nr 261/2004, med rubriken ”Definitioner”, föreskrivs följande:
”I denna förordning avses med
a)
lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med giltig licens,
b)
lufttrafikföretag som utför flygningen: ett lufttrafikföretag som utför eller avser att utföra en flygning enligt ett avtal med passagerare eller som ombud för en annan juridisk eller fysisk person som har ett avtal med denna passagerare,
c)
EG‑lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med en giltig licens utfärdad av en medlemsstat i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av den 23 juli 1992 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag [(EGT L 240, 1992, s. 1; svensk specialutgåva, område 7, volym 4, s. 116)],
…”
4
I artikel 3.5 och 3.6 i förordning nr 261/2004 föreskrivs följande:
”5.   Denna förordning skall tillämpas på alla lufttrafikföretag som tillhandahåller transport av passagerare som omfattas av punkterna 1 och 2. Om ett lufttrafikföretag som inte har ett avtal med passageraren fullgör skyldigheter enligt denna förordning, skall företaget anses göra detta som ombud för den person som har ett avtal med passageraren.
6.   Denna förordning skall inte påverka passagerares rättigheter enligt [rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang (EGT L 158, 1990, s. 59; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 53)]. …”
5
I artikel 5.1 i denna förordning föreskrivs följande:
”Vid inställd flygning skall de berörda passagerarna
…
c)
ha rätt till kompensation i enlighet med artikel 7 av det lufttrafikföretag som utför flygningen såvida inte
…
iii)
de mindre än sju dagar före den tidtabellsenliga avgångstiden underrättas om att flygningen är inställd, och erbjuds ombokning så att de kan avresa högst en timme före den tidtabellsenliga avgångstiden och nå sin slutliga bestämmelseort senast två timmar efter den tidtabellsenliga ankomsttiden.”
6
Artikel 7.1 i nämnda förordning har följande lydelse:
”Vid hänvisning till denna artikel skall passagerare få kompensation som uppgår till
a)
250 euro för alla flygningar på högst 1500 kilometer,
…
När avståndet beräknas skall utgångspunkten vara den sista bestämmelseort där nekad ombordstigning eller inställd flygning kommer att leda till att passagerarens ankomst i förhållande till tidtabell försenas.”
Direktiv 90/314
7
I artikel 5.1 i direktiv 90/314 föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att den arrangör och/eller återförsäljare som är part i avtalet är ansvarig för att åtagandena enligt avtalet fullgörs på ett korrekt sätt, oavsett om dessa skall fullgöras av arrangören eller återförsäljaren eller av andra leverantörer av tjänster. Detta ansvar skall inte inverka på arrangörens eller återförsäljarens rätt att kräva ersättning av dessa övriga leverantörer av tjänster.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
8
Petra och Heiko Breyer bokade i februari månad 2017 en paketresa via researrangören TUI Deutschland GmbH.
9
I deras platsreservation angavs att flyget för utresan skulle avgå den 9 juli 2017 klockan 06.00 från Kassel-Calden (Tyskland) och ankomma till Palma de Mallorca (Spanien) klockan 08.30. Vad gäller hemresan angavs det att flyget skulle avgå den 16 juli 2017 klockan 10.20. Den hänskjutande domstolen har inte angett vilken tid flyget för hemresan var avsett att ankomma. Enligt platsreservation skulle de två flygningarna utföras av Sundair.
10
Vid datumen för de två avsedda flygningarna hade Sundair visserligen ansökt om en licens hos Luftfahrtbundesamt (den federala luftfartsmyndigheten, Tyskland) men den hade ännu inte beviljats Sundair. Licensen beviljades först den 27 september 2017, det vill säga efter datumet för den avsedda hemresan.
11
Fem dagar före avresan underrättades Petra och Heiko Breyer om att de hade ombokats till en annan flygning, som skulle utföras av lufttrafikföretaget Cobrex Trans. Det flyget ankom till slutdestinationen med 13 timmars och 30 minuters försening jämfört med den planerade ankomsttiden före ombokningen. De underrättades även om att de för hemresan hade bokats om till en flygning med Air Europa. Det flyget avgick den 16 juli 2017 klockan 06.40, det vill säga 3 timmar och 40 minuter före den ursprungligen planerade avgångstiden.
12
Petra och Heiko Breyer väckte därför talan vid Amtsgericht Kassel (Distriktsdomstolen i Kassel, Tyskland) och yrkade att Sundair i enlighet med artiklarna 5 och 7 i förordning nr 261/2004 skulle utge kompensation till ett belopp på 500 euro per person, med avdrag för det totalbelopp på 190,40 euro som redan hade utbetalats till dem.
13
Även om begreppet ”lufttrafikföretag” i artikel 2 a i förordning nr 261/2004 definieras som ett ”lufttrafikföretag med giltig licens” är den hänskjutande domstolen emellertid osäker på huruvida artiklarna 5 och 7 i förordningen ska tillämpas på ett företag som vid tidpunkten för bokningen av den aktuella flygningen visserligen hade ansökt om en licens men endast erhållit licensen efter datumet för den planerade flygningen. Den hänskjutande domstolen vill nämligen få klarhet i huruvida det begreppet – för att genomföra det syfte som eftersträvas med förordningen som är att uppnå ett långtgående skydd för passagerarna – bör tolkas som att det även omfattar företag som har ansökt om en flyglicens och som därefter har erbjudit flygningar innan de har beviljats en sådan licens.
14
Mot denna bakgrund beslutade Amtsgericht Kassel (Distriktsdomstolen i Kassel) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen:
”Ska artikel 5.1 c, artikel 7.1 och artikel 2 a i förordning nr 261/2004 tolkas så, att de också är tillämpliga på ett lufttrafikföretag som vid tidpunkten för den avsedda flygningen ännu inte har någon licens, i den mening som avses i artikel 2 a i förordning nr 261/2004, har ansökt om licens redan före den avsedda flygningen och beviljas denna licens först senare (efter tidpunkten för den avsedda flygningen)?”
Prövning av tolkningsfrågan
15
I målet vid den nationella domstolen begär de passagerare vars flygningar har blivit inställda i enlighet med artikel 5.1 c i förordning nr 261/2004 kompensation med ett belopp som beräknas i enlighet med artikel 7 i samma förordning av ett lufttrafikföretag som vid datumen för de avsedda flygningarna hade ansökt om en licens vilken emellertid ännu inte hade beviljats.
16
För att kunna fastställa huruvida det föreligger rätt till kompensation under dessa omständigheter måste det först klargöras huruvida ett företag som det som är i fråga i det nationella målet kan anses omfattas av förordning nr 261/2004, och i synnerhet av artikel 3.5, jämförd med artikel 2 a däri.
17
Härav följer att frågan ska förstås på så sätt att den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida artikel 3.5 i förordning nr 261/2004, jämförd med artikel 2 a i samma förordning ska tolkas så, att ett företag, såsom det som är i fråga i det nationella målet, som har ansökt om en licens, vilken företaget vid datumen för de avsedda flygningarna emellertid ännu inte hade beviljats, kan omfattas av nämnda förordning, och, för det fall att denna fråga besvaras jakande, huruvida de berörda passagerarna har rätt till ersättning enligt artikel 5.1 c och artikel 7.1 i samma förordning.
18
Av artikel 99 i domstolens rättegångsregler framgår bland annat att om svaret på en fråga i en begäran om förhandsavgörande inte lämnar något utrymme för rimligt tvivel, får domstolen på förslag av referenten och efter att ha hört generaladvokaten när som helst avgöra målet genom ett motiverat beslut.
19
Domstolen finner att denna bestämmelse ska tillämpas, eftersom detta är fallet i förevarande mål.
20
Det ska inledningsvis erinras om att det i artikel 3 i förordning nr 261/2004, vilken definierar tillämpningsområdet för förordningen, i punkt 5 föreskrivs att denna förordning ska tillämpas på alla lufttrafikföretag som tillhandahåller transport av passagerare som omfattas av punkterna 1 och 2 i denna artikel.
21
Det ska i detta hänseende påpekas att begreppet ”lufttrafikföretag” i artikel 2 a i förordning nr 261/2004 definieras som ett lufttrafikföretag med giltig licens.
22
Det ska i ett större sammanhang även påpekas att det i artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 av den 24 september 2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen (EUT L 293, 2008, s. 3), vilken förordning har ersatt förordning nr 2407/92 som artikel 2 c i förordning nr 261/2004 hänvisar till, bland annat föreskrivs att inget företag som är etablerat i Europeiska unionen får mot ersättning och/eller hyra utföra lufttransporter av passagerare, om det inte har beviljats den nödvändiga operativa licensen.
23
Härav följer utan tvivel att ett företag som ännu inte har beviljats en licens inte får utföra någon flygning.
24
Ett företag som – trots de krav som uppställs i artikel 3.5 i förordning nr 261/2004, jämförd med artikel 2 a i samma förordning, och även med hänsyn till att det inte går att få licensen beviljad per automatik – inte har en sådan licens vid datumen för de avsedda flygningarna kan således inte anses omfattas av dessa bestämmelser och således inte heller av förordningen i sin helhet.
25
Det förhållandet att de flygningar som planerats av nämnda företag inte utförs under sådana omständigheter som de som är i fråga i det nationella målet får således inte samma följder som en inställd flygning enligt artikel 5.1 c i förordning nr 261/2004, jämförd med artikel 7.1 i samma förordning.
26
Med hänsyn till de särskilda omständigheterna i det nationella målet ska det vidare tilläggas att den omständigheten att artikel 3.5 i förordning nr 261/2004, jämförd med artikel 2 a i samma förordning, utgör hinder för att de berörda passagerarna kan få kompensation med stöd av nämnda förordning hindrar inte att de kan försöka få ersättning med stöd av en annan grund. Såsom föreskrivs i artikel 3.6 i samma förordning är direktiv 90/314 en sådan grund, i vilket det bland annat i dess artikel 5.1 föreskrivs att medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att se till att den arrangör och/eller återförsäljare som är part i avtalet är ansvarig för att åtagandena enligt avtalet fullgörs på ett korrekt sätt, oavsett om dessa ska fullgöras av arrangören eller återförsäljaren eller av andra leverantörer av tjänster, och att detta ansvar inte ska inverka på arrangörens eller återförsäljarens rätt att kräva ersättning av dessa övriga leverantörer av tjänster.
27
Det ska dessutom tilläggas att med hänsyn till det långtgående skyddet för konsumenter som ska säkerställas inom unionens politik påverkar den lösning som anges i punkterna 24 och 25 ovan inte de rättigheter som konsumenter, såsom kärandena i det nationella målet, kan göra gällande gentemot näringsidkare på grundval av andra unionsrättsakter, såsom Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv 84/450/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (direktiv om otillbörliga affärsmetoder) (EUT L 149, 2005, s. 22).
28
Mot denna bakgrund ska frågan besvaras enligt följande: Artikel 3.5 i förordning nr 261/2004, jämförd med artikel 2 a i samma förordning, ska tolkas så, att ett företag, såsom det som är i fråga i det nationella målet, som har ansökt om en licens, vilken företaget vid datumen för de avsedda flygningarna emellertid ännu inte hade beviljats, inte omfattas av nämnda förordning. Detta medför att de berörda passagerarna inte har rätt till ersättning enligt artikel 5.1 c och artikel 7.1 i samma förordning.
Rättegångskostnader
29
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (åttonde avdelningen) följande:
Artikel 3.5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91, jämförd med artikel 2 a i samma förordning, ska tolkas så, att ett företag, såsom det som är i fråga i det nationella målet, som har ansökt om en licens, vilken företaget vid datumen för de avsedda flygningarna emellertid ännu inte hade beviljats, inte omfattas av nämnda förordning. Detta medför att de berörda passagerarna inte har rätt till ersättning enligt artikel 5.1 c och artikel 7.1 i samma förordning.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.