62020TJ0177_RES
Дело T‑177/20
Erwin Leo Himmel
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
Решение на Общия съд (трети състав) от 2 юни 2021 година
„Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Hispano Suiza“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „HISPANO SUIZA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]“
Марка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Вероятност от объркване с по-ранната марка — Критерии за преценка
(член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 207/2009)
(вж. т. 38—42)
Марка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Сходство между съответните стоки или услуги — Критерии за преценка — Търговска практика
(член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 207/2009)
(вж. т. 44—46, 51—56 и 61)
Резюме
Г‑н Monfort е подал пред Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „HISPANO SUIZA“ за автомобили. Г‑н Himmel подава възражение срещу регистрацията на тази марка с мотива, че съществува вероятност от объркване с по-ранната словна марка на Европейския съюз „HISPANO SUIZA“, регистрирана за хронометрични апарати и уреди, както и за облекла, обувки, украшения за глава, шапки.
След като EUIPO отхвърля възражението, г‑н Himmel подава жалба до Общия съд.
С решението си Общият съд отменя решението на EUIPO и внася уточнения относно критериите за преценка на сходството на стоките или услугите в рамките на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (
1
), като постановява, че наличието на определена търговска практика може да представлява релевантен критерий за целите на тази преценка.
Съображения на Общия съд
Общият съд припомня най-напред решение на Съда Canon (
2
), според което, за да се прецени сходството между конфликтните стоки или услуги, трябва да се вземат предвид всички релевантни фактори, характеризиращи отношението помежду им, и по-специално тяхното естество, предназначение и употреба, както и техния конкурентен или допълващ характер. Той подчертава, предвид възприетата от Съда формулировка, че този списък с критерии не е изчерпателен и впрочем е бил допълнен от практиката на Общия съд и на Съда с други критерии, сред които обичайният произход на съответните стоки, каналите за разпространението им или обстоятелството, че рекламата на стоките се осигурява от същите специализирани списания.
Така според Общия съд не е изключена възможността други критерии, различни от посочените от EUIPO в решението ѝ, а именно, освен критериите, установени в решение Canon, каналите за разпространение и идентичността на пунктовете за продажба, да бъдат релевантни при преценката на сходството на стоките или услугите като цяло, както и на стоките в конкретния случай. При това положение той констатира, че EUIPO е допуснала грешка при прилагане на правото, като е изключила по принцип преценката на сходството на стоките в светлината на критерия за търговските практики. Общият съд отбелязва по-нататък, че този критерий, и в частност обстоятелството, че стоките и услугите често са били пускани на пазара заедно или че потребителите считат за обичайно стоките да бъдат пускани на пазара под една и съща марка, вече е бил взет предвид в неговата практика при преценката на сходството между стоките или услугите.
По-нататък, Общият съд констатира, че обстоятелството, че даден критерий се счита за релевантен в рамките на преценката по член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, не предполага непременно, че този критерий не е релевантен в рамките на прилагането на параграф 1, буква б) от посочения член.
Впрочем Общият съд отбелязва, че първо, всеки от изведените от съдебната практика критерии, независимо дали става въпрос за един от първоначалните критерии или за тези, които са добавени впоследствие, е само един критерий наред с други, второ, че критериите са самостоятелни, и трето, че сходството между конфликтните стоки или услуги може да се основава само на един от тези критерии (
3
). Освен това, макар EUIPO да е длъжна да вземе предвид всички релевантни фактори, които характеризират връзката между съответните стоки, тя може да не вземе предвид ирелевантни за връзката между посочените стоки фактори.
С оглед на гореизложеното Общият съд приема, че наличието на определена търговска практика може да представлява релевантен критерий за целите на проверката на сходството между стоките или услугите в рамките на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.
Накрая, доколкото EUIPO не е разгледала релевантността и въздействието на критерия за търговската практика при оценяването на сходството между разглежданите стоки, Общият съд констатира, че не може да се произнася по този въпрос. Вследствие на това поради тази грешка при прилагане на правото, допусната от EUIPO, както и поради липсата на мотиви на обжалваното решение, що се отнася до вземането предвид на критериите за обичайния произход на стоките и за каналите за разпространение, Общият съд отменя това решение.
(
1
)	Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (OВ L 78, 2009 г., стр. 1), изменен.
(
2
)	Решение от 29 септември 1998 г., Canon (C‑39/97, EU:C:1998:442, т. 23).
(
3
)	С оглед на решение от 21 януари 2016 г., Hesse/СХВП (C‑50/15 P, EU:C:2016:34, т. 23).