Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
A. BIONDI
представено на 29 януари 2026 година(1)
Дело C‑721/24
Vista-Life Pharma SA,
Vista-Life Pharma Belgium SCRL
срещу
Laboratoires S.M.B. SA,
Brussels Reps Pharma SRL
(Преюдициално запитване, отправено от Cour d’appel de Bruxelles (Апелативен съд Брюксел, Белгия)
„ Преюдициално запитване — Регламент
(ЕО) № 1924/2006 — Реклама на хранителни добавки — Претенции
за намаляване на риска от заболяване — Специфични условия за употреба “
1.        С настоящото преюдициално запитване Cour d’appel de Bruxelles (Апелативен съд Брюксел, Белгия) иска от Съда да изясни приложението на някои разпоредби на Регламент № 1024/2006(2). Запитващата юрисдикция иска от Съда, от една страна, да определи кога обозначенията за честотата и начина на приложение на хранителните добавки могат, така както са представени, да се отнасят за здравето, и от друга страна, да се уточнят обхватът и формата на информационното съобщение, което съпровожда информацията за намаляване на рисковете за здравето, включително неговото място сред етикетирането и рекламата.
I.      Правна уредба
2.        В член 2, параграф 2, точки 1 и 5 от Регламент № 1924/2006 относно хранителни и здравни претенции за храните се определят релевантните за настоящото запитване понятия, както следва: „претенция“ означава всяко съобщение или представяне, което не е задължително по силата на национално законодателство или законодателство на Общността, включително представяне с картина, графика или символ, под всякаква форма, което заявява, създава впечатление или внушава, че дадена храна има определени характеристики; „здравна претенция“ означава претенция, която заявява, създава впечатление или внушава, че съществува връзка между дадена категория храна, отделна храна или една от нейните съставки и здравето“.
3.        Член 14, параграф 2 от същия регламент гласи:
„[…]
претенциите за намаляване риска от заболяване върху етикета или при липса на етикет, представянето или рекламата, също трябва да съдържат информация, заявяваща, че заболяването, за което се отнася претенцията, има многобройни рискови фактори и че промяната на един от тези рискови фактори може да има или може и да няма благоприятен ефект“.
4.        Понятието „етикетиране“ е определено в член 2, параграф 1, буква г) от Регламент
№ 1924/2006 чрез препращане към член 1, параграф 3, буква а) от Директива 2000/13/ЕС(3), който член е отменен и заменен с член 2, параграф 2, буква й) от Регламент № 1169/2011(4). В последния „етикетирането“ е определено като „всички текстове, данни, марки, търговско наименование, изображения или символи, свързани с дадена храна и нанесени върху опаковка, документ, надпис, етикет, пръстен или увивна лента, които придружават или се отнасят до такава храна“.
5.        Въпреки че запитващата юрисдикция изпитва съмнения единствено относно тълкуването на Регламент
№ 1924/2006, ми се струва необходимо да се припомни как този регламент е транспониран в белгийското право. По-специално, член VI.104 от Code de droit économique(5) (Кодекс на стопанското право) забранява нелоялните търговски практики, за да защити професионалните интереси на предприятията.
II.    Главно производство, преюдициални въпроси и производство пред Съда
6.        Страните в главното производство осъществяват дейност в
белгийския фармацевтичен и парафармацевтичен сектор. Laboratoires S.M.B.
SA и Brussels Reps Pharma SRL (наричани по-нататък общо „SMB“) произвеждат и предлагат на пазара лекарства и хранителни добавки. Vista-Life Pharma SA и Vista-Life Pharma Belgium SCRL (наричани по-нататък общо „Vista-Life“) също предлагат на пазара хранителни добавки, сред които „Vista-D3“ и VistaSterol.
SMB и Vista-Life са конкуренти в сектора на предлагане на пазара на хранителни добавки.
7.        Спорът в главното производство се отнася до съобщения с търговска цел, свързани с
горепосочените продукти. Спорните рекламни кампании са в специализирани списания, предназначени за фармацевти и лекари.
8.        Продуктът „Vista-D3“ е рекламиран със следните обозначения: „стабилни плазмени нива“, „продуктът „Vista-D3“ позволява да се избегне ефектът на първоначално преминаване през черния дроб и ензимното разграждане в стомаха“, „ежедневно е по-добре, отколкото в еднократна доза“ и препратки към сублингвалния начин на приложение „отлично усвояване при всички пациенти“.
9.        Продуктът „VistaSterol“ е рекламиран със
следното обозначение: „решението за контрол на холестерола“.
10.      С две отделни искови молби от 9 юни 2021 г. и от 9 декември 2022 г. SMB сезира Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Френскоезичен стопански съд Брюксел), оспорвайки
съвместимостта на горепосочените обозначения
с Регламент № 1924/2006. По-конкретно SMB поддържа, че тези обозначения представляват „здравни претенции“ по смисъла на Регламент № 1924/2006 и нарушават член 10 от тази регламент, както и член VI.104 от
Code de droit économique (Кодекс на стопанското право). Що се отнася до обозначенията за стабилните плазмени нива и нивата на холестерол,
SMB поддържа, че те нарушават член 14, параграф 2 от посочения регламент и член VI.104 от
Code de droit économique (Кодекс на стопанското право).
11.      С две решения от 6 април 2022 г. и 5 април 2023 г. първоинстанционният съд констатира нарушение на член 10 и член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006, както и на член VI.104 от
Code de droit économique (Кодекс на стопанското право) и разпорежда на Vista-Life да преустанови нарушението.
12.      Vista Life подава въззивни жалби пред Cour d’appel de Bruxelles (Апелативен съд Брюксел), който съединява делата.
13.      При тези обстоятелства Cour d’appel de Bruxelles (Апелативен съд Брюксел) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1      Трябва ли член 2, параграф 2, точки 1 и 5 от Регламент
№ 1924/2006 да се тълкува в смисъл, че понятията „определени характеристики“ и „дадена категория храна, отделна храна или една от нейните съставки“ обхващат обозначения за честотата на приемане и/или за начина на приложение на храната?
2      Трябва ли член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006 да се тълкува в смисъл, че изисква етикетът или, при липса на етикет, представянето или рекламата буквално да възпроизвежда информацията, че заболяването, до което се отнася претенцията, „има многобройни рискови фактори и […] промяната на един от тези рискови фактори може да има или може и да няма благоприятен ефект“?
3      Трябва ли член 14, параграф 2 от Регламент
№ 1924/2006 да се тълкува в смисъл, че изисква рекламата, възпроизвеждаща здравната претенция за намаляване на риска от заболяване, да съдържа информация, че „заболяването, за което се отнася претенцията, има многобройни рискови фактори и че промяната на един от тези рискови фактори може да има или може и да няма благоприятен ефект“, когато тази информация е посочена върху опаковката, в листовката и/или на уебсайта на продукта?“.
14.      Страните в главното производство, белгийското правителство и Комисията представят писмени становища.
III. Анализ
А.      Предварителни бележки
15.      Регламент
№ 1924/2006 създава пряко приложима рамка за пълна хармонизация, която защитава правилната информация за потребителите и гарантира еднакви условия на конкуренция(6).
16.      Държавите членки отговарят за надзора и прилагането; Комисията, заедно с Европейския орган за безопасност на храните (EFSA), отговаря за актуализирането на списъците с разрешените претенции, насоките и координацията на прилагането на Регламента в съответствие с целите, преследвани от европейския законодател, като ефективното функциониране на вътрешния пазар и високото ниво на защита на потребителите(7).
Освен защитата на потребителите,
защитата на здравето също е сред основните цели на Регламент № 1924/2006(8).
17.      Както е посочил Съдът, за да се постигне тази цел, следва да се предостави необходимата информация на потребителите, за да могат те да направят своя избор при пълно познаване на фактите(9).
18.      Общият принцип на Регламент № 1924/2006 е, че здравните претенции за хранителните продукти са забранени, освен ако не са в съответствие с Регламента, одобрени от Комисията и включени в списъците на разрешените претенции(10).
19.      Рискът за здравето е и причината за съществуването на специалната правна уредба на здравните претенции и на претенциите за намаляване на риска от заболявания. Когато съобщението с търговска цел съдържа хранителни и здравни претенции, то попада в обхвата на приложение на Регламента. Съдът предлага широко и функционално тълкуване на понятието „здравна претенция“, което включва не само подобряване на здравословното състояние, но и отсъствие или намаляване на неблагоприятните ефекти, свързани с консумацията на дадена храна, както и краткосрочни ефекти, като тези от еднократна консумация, в допълнение към ефектите от повтаряща се консумация(11).
20.      В решение Deutsches Weintor Съдът квалифицира
израза „лесно за усвояване“ (отнасящ се за вино) като здравна претенция, като отбелязва, че съобщението подсказва липса на вредни ефекти за храносмилателната система; това потвърждава, че в понятието „здравна претенция“ се включват и претенциите, свързани с благоприятния ефект за здравето „въпреки“ потенциално вредната консумация(12). С други думи се оценяват цялостното впечатление върху потребителя и убедителният ефект на съобщението(13).
21.      Защитата на потребителите и на здравето трябва да бъде съчетана и със свободата на предприемачеството(14). Този баланс не пречи здравните претенции да бъдат подчинени на определени условия, за да може потребителят да направи информиран избор(15).
22.      При прилагането на този баланс Съдът се основава на „средния потребител, който е нормално осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен“(16).
23.      Функцията на информацията(17) по член 14, параграф 2 от Регламент
№ 1924/2006 е да постави претенцията за намаляване на риска в реалистична рамка, като се подчертаят: i) наличието на множество причини за въпросното заболяване и ii) възможната липса на благоприятен ефект от промяната на само една от тези причини. Посоченото е в съответствие с защитата на здравето, преследвана от Регламента(18).
24.      В цифровия контекст, при който потребителите редовно се информират и пазаруват онлайн, е необходимо да се гарантира ефективността на правната уредба. Рекламата не трябва да отделя
здравната претенция от предупредителната информация, предвидена в Регламент № 1924/2006: ако здравната претенция фигурира на уебсайт, а предупредителната информация фигурира върху етикет може да се предвиди ясна препратка към мястото, където е изложена цялата предупредителна информация, за да се гарантира незабавното ѝ намиране(19).
25.      Задача на националните органи и съдилища е да гарантират ефективността на Регламента, като запазят неговата пълна приложимост. Успоредно с това Комисията е длъжна да актуализира списъка на претенциите, да поддържа оперативни насоки и да координира прилагането, за да се гарантират сигурността за предприятията и защитата на потребителите.
Б.      По първия преюдициален въпрос: честота и начин на приложение
26.      Регламент
№ 1924/2006 приема широко и функционално тълкуване на понятията „претенция“ и „здравна претенция“. В тези понятия се включва всяко съобщение, което заявява, създава впечатление или внушава връзка между храната или нейна съставка
и здравето. Позоваването на „определени характеристики“ на храната не се изчерпва само с нейните вътрешни свойства (състав, съдържание, съставки), но включва и елементите, които, така както са представени на
потребителя, определят начина, по който продуктът е предназначен да се консумира, и оформят очакванията за неговите благоприятни ефекти. В тази перспектива позоваванията на честотата на приемане (например „ежедневно е по-добре, отколкото еднократна доза“) и/или на начина на приложение (например „сублингвално“, защото гарантира „стабилни плазмени нива“ или „по-добро усвояване“) могат да представляват „претенция“ по смисъла на член 2, параграф 2, точки 1) и 5), когато предполагат
благоприятен ефект за здравето.
27.      Горепосоченото се потвърждава както от буквалното, така и от систематичното и телеологичното тълкуване: буквално, защото член 2, параграф 2, точка 5 от Регламент № 1924/2006 изрично включва съобщенията, които „създават впечатление“ за връзка между здравето и храната; систематично, защото както се посочва в съображение 16 от Регламент 1924/2006 критерият за средностатистическия потребител не е статистически критерий, а трябва да се преценява във всеки отделен случай типичната реакция на потребителя; телеологично, защото целите
за защита на потребителя и на здравето не позволяват да се обещава полза чрез частични или технически съобщения, които заобикалят контрола върху претенциите. Съдебната практика потвърждава този подход, съгласно който „здравна претенция“ е и съобщението, което не обещава клинично подобрение в тесния смисъл на думата, но предполага отсъствие или намаляване на неблагоприятни ефекти и така подчертава начина, по който потребителят разбира съобщението като цяло и взема решение в съответствие с него(20).
28.      От това следва, че в определението за здравна претенция е включена информацията за начина
на приложение и честотата на приемане, която по своята формулировка, графично представяне, съпътстващи указания или изображения придава на тези характеристики
роля за постигането на благоприятен ефект за здравето (например: „стабилни плазмени нива“, „по-добро усвояване“, „избягва ефекта на първоначалното преминаване през черния дроб“). Изключват се обаче инструкциите за употреба, които са лишени от убедително здравно съдържание (например: „да се приема с вода“, „една таблетка дневно“, когато не се посочват изрично или имплицитно никакви ползи или рискове). Следователно от значение е не простото упоменаване на начина на приемане, а представянето му като причина за ползата или за намаляването на риска.
29.      Накрая, това тълкуване не налага на предприятията прекомерни формалности. Операторът може да предостави неутрални инструкции за употреба.
Ако обаче начинът и честотата на приемане са представени като аргумент за убеждаване от гледна точка на здравето, съобщението трябва да отговаря на изискванията по член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006. Националният съд следва да провери конкретно дали спорната информация отговаря на горепосочените критерии.
30.      Следователно на първия въпрос следва да се отговори в смисъл, че честотата на приемане и начините на приложение, когато са представени като имащи функционално значение за здравето, представляват „особени характеристики“, които представляват „здравни претенции“ по смисъла на член 2, параграф 2, точки 1 и 5 от Регламент
№ 1924/2006.
В.      По втория преюдициален въпрос: буквалното възпроизвеждане на член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006
31.      Член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006 не налага формулировка, която да трябва да се възпроизвежда дословно. Той описва същественото съдържание на информацията, която трябва да заявява: i) наличието на множество причини за въпросното заболяване и ii) възможната липса на благоприятен ефект от промяната на само една от тези причини. Текстът на разпоредбата посочва какво трябва да бъде ясно за потребителя, а не непременно как трябва да бъде формулирано.
32.      Това се потвърждава от анализа и на други разпоредби от същия регламент. В действителност, когато законодателят възнамерява да наложи стандартизирана формулировка, той го посочва изрично. Вж. например член 4, параграф 2, буква б)(21) и рубриките от приложението(22) към Регламент
№ 1924/2006, където за някои хранителни претенции се изисква включването на конкретен текст (например задължението да се добави „съдържа естествени захари“ при наличие на естествено съдържащи се захари, както и указанието „без добавени захари“). Член 14, параграф 2 не действа по този начин, доколкото определя целта и съдържанието на предупреждението, а не неговата точна формулировка.
33.      Логиката е ясна: да се избегне възприемането на претенцията за намаляване на риска като почти терапевтично обещание. За тази цел претенцията следва да бъде съпроводена от информация, която я поставя в контекст.
34.      При липса на такова формално изискване съвместима с член 14, параграф 2 е информация, която съдържа необходимите съществени елементи: i) заболяването се дължи на няколко фактора; ii) промяната на само един от тях може и да не доведе до благоприятен ефект.
35.      Предложеното тълкуване избягва ненужната строгост и същевременно запазва
ясни информационни стандарти за защита на здравето(23).
36.      В конкретния случай от горепосочените съображения става ясно, че в съответствие с член 14, параграф 2 е информация, която предава същността на съобщението, без да е необходимо да се възпроизвежда буквално разпоредбата. Въз основа на цялостното впечатление върху потребителя запитващата юрисдикция следва да провери дали възприетата формулировка предава необходимото информационно съдържание по ясен и разбираем начин.
Г.      По третия преюдициален въпрос: задължението да се възпроизведе информацията в рекламата, ако тя вече е посочена върху опаковката, в листовката и/или на уебсайта
37.      Член 14, параграф 2 от Регламент
№ 1924/2006 предвижда, че „претенциите за намаляване риска от заболяване върху етикета или при липса на етикет, представянето или рекламата“ трябва да съдържат предупредителна информация.
38.      От текста следва едно просто правило: информацията в рекламата е необходима само „при липса на етикет“. Ако е налице етикет и той съответства на член 14, параграф 2, задължението се изпълнява върху този основен носител.
39.      С други думи: i) при наличие на етикет той трябва да съдържа предупредителната информация; ii) ако няма етикет, информацията трябва да фигурира в представянето или рекламата. Правилото не изисква автоматично дублиране във всеки рекламен материал.
40.      В това отношение припомням, че Съдът се е произнесъл относно член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006, който изисква всяко позоваване на общите, неспецифични ползи да е „съпроводено“ от специфична здравна претенция(24).
По-специално Съдът е пояснил, че в случай, че специфичните здравни претенции не могат да се съберат на страната на опаковката, на която е поместено подкрепяното от тях позоваване, изискването за пряка визуална връзка би могло по изключение да се приеме за изпълнено, ако е направено изрично препращане, например със звездичка, при условие че то ясно и напълно разбираемо за потребителя указва връзката в пространството между съдържанието на здравните претенции и съдържанието на позоваването(25). Националните юрисдикции обаче следва да определят, като вземат предвид всички обстоятелства по случая, дали изискването за визуална близост е изпълнено при препращане със звездичка(26).
41.      Прилагайки по аналогия това разсъждение към член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006 може да се направи извод, че етикет, представяне или реклама могат да отговарят на изискванията по член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006 чрез препращане към изискваната от него информацията, възпроизведена на друго място. Във всеки случай националният съд трябва да прецени дали препращането към информацията е достатъчно, за да се гарантира пълната ефективност на член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006.
42.      Що се отнася до понятията „опакова“ и „листовка“, в настоящия случай трябва да се посочи, че тези понятия несъмнено попадат в определението за „етикетиране“
по член 2, параграф 2, буква й) от Регламент
№ 1169/2011.
43.      По отношение на уебсайта, Регламент
№ 1924/2006 е приет във време, в което електронната търговия е била много по-слабо развита отколкото в днешно време. Както отбелязва Европейският парламент, подвеждащите претенции при продажбата на хранителни продукти се срещат както онлайн, така и офлайн(27). Всъщност Парламентът изрично приканва Комисията да изготви изчерпателни насоки за онлайн прилагането на Регламента(28).
44.      Цифровият канал вече е нещо естествено както за преддоговорната информация, така и за покупката, включително в областта на хранителните добавки(29).
45.      Именно в този контекст следва да се установи дали уебсайтът отговаря на определението по член 2, параграф 2, буква й) от Регламент № 1169/2011, което гласи: „текстове, данни, марки, търговско наименование, изображения или символи, свързани с дадена храна и нанесени върху опаковка, документ, надпис, етикет, пръстен или увивна лента, които придружават или се отнасят до такава храна“.
46.      За тази цел е от значение функцията на уебсайта. Ако служи като платформа за промотиране на продукта, той попада в определението за „представяне“ или „реклама“ по смисъла на член 14, параграф 2 от Регламент № 1924/2006. Ако служи като платформа за онлайн покупки, може да се счита, че ролята му е по-скоро тази на „документ“ или „надпис“, който придружава или се отнася до храната, и следователно попада в определението за „етикетиране“ по смисъла на Регламент № 1169/2011.
47.      Въз основа на гореизложеното, прилагането на гореизложените критерии към уебсайтовете зависи от функцията, която те
изпълняват: а) когато сайтът представя или рекламира продукта (информационни данни за продукта, представителни страници, кампании), той попада в определението за представяне или реклама по Регламент
№ 1924/2006; б) когато сайтът съпровожда продажба от разстояние (страница за покупка) и предоставя задължителната информация преди покупката, член 14 от Регламент
№ 1169/2011 изисква тази информация да бъде достъпна в средствата за продажба от разстояние: в тази функция страницата на практика може да се счита за „документ“ или „надпис“, които придружава хранителната добавка, и следователно за етикетиране по смисъла на широкото определение в Регламент
№ 1169/2011.
48.      Това тълкуване избягва общо разширяване на понятието „етикетиране“ за цялото уебпространство, като гарантира, че в каналите за продажба от разстояние предупредителната информация се намира на един клик преди покупката.
49.      Следователно няма основание да се налага на оператора да повтаря предупредителната информация във всяка форма на комуникация. Като се възприеме функционален критерий,
предупредителната информация би следвало
да бъде поставена там, където изпълнява своята информационна функция, и трябва да бъде леснодостъпна за потребителя, който взема решение за покупката. В това отношение, в случай на продажба от разстояние, не изключвам възможността онлайн рекламата да съдържа препратка (например чрез линк) към тази страница за продажба, когато съответната страница съдържа предупредителна информация.
50.      Запитващата юрисдикция следва да провери за всеки отделен случай дали решението, взето от оператора, гарантира на потребителя възможността да се запознае с информацията,
преди да вземе решение за покупка.
51.      Следователно член 14, параграф 2 от Регламент
№ 1924/2006 не изисква по принцип повторение на информацията в рекламата, когато тя е посочена по съответния начин върху етикета.
IV.    Заключение
52.      С оглед на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на отправените от Cour d’appel de Bruxelles (Апелативен съд Брюксел, Белгия) въпроси по следния начин:
„Член 2, параграф 2, точки 1 и 5 от Регламент
№ 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните трябва да се тълкува в смисъл, че понятията „определени характеристики“ и „дадена категория храна, отделна храна или една от нейните съставки“ обхващат обозначения за честотата на приемане и/или за начина на приложение на храната.
Член 14, параграф 2 от Регламент
№ 1924/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква етикетът или, при лисата на етикет, представянето или рекламата да възпроизвеждат буквално информацията, че заболяването, към което се отнася претенцията, „има многобройни рискови фактори и […] промяната на един от тези рискови фактори може да има или може и да няма благоприятен ефект“.
Член 14, параграф 2 от Регламент
№ 1924/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква рекламата, възпроизвеждаща здравната претенция за намаляване на риска от заболяване, да съдържа информация, че „заболяването, за което се отнася претенцията, има многобройни рискови фактори и че промяната на един от тези рискови фактори може да има или може и да няма благоприятен ефект“, когато тази информация е посочена върху опаковката, в листовката и/или на уебсайта на продукта“.
1      Език на оригиналния текст: италиански.
2      Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, 2006 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244), изменен с Регламент (ЕС) № 107/2088 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1924/2006 относно хранителни и здравни претенции за храните по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 39, 2008 г., стр. 8); Регламент (ЕО) № 109/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1924/2006 относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 39, 2008 г., стр. 14); Регламент (ЕС) № 116/2010 на Комисията от 9 февруари 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета във връзка със списъка на хранителните претенции (ОВ L 37, 2010 г., стр. 16); Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за предоставянето на информация за храните на потребителите (ОВ L 304, 2011 г., стр. 18); Регламент (ЕС) № 1047/2012 на Комисията от 8 ноември 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1924/2006 във връзка със списъка на хранителните претенции (ОВ L 310, 2012 г., стр. 36).
3      Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (ОВ L 109, 2000 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр.9).
4      Регламент
(ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти
(EО) № 1924/2006 и (EО)
№ 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива
87/250/EИО на Комисията, Директива
90/496/EИО на Съвета, Директива
1999/10/EО на Комисията, Директива
2000/13/EО на Европейския парламент и на Съвета, директиви
2002/67/EО и 2008/5/EО на Комисията и на Регламент (EО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, 2011 г., стр. 18).
5      Moniteur belge от 29 март 2013 г., стр. 19975, изменен с Loi portant insertion du titre VI “Pratiques du marché et protection du consommateur”
dans le Code de droit économique et portant insertion des définitions propres au livre VI, et des dispositions d'application de la loi propres au livre VI, dans les Livres Ier et XV du Code de droit économique (Закон за включване на дял
VI „Търговски практика и защита на потребителя“ в Кодекса на стопанското право и за включване на дефинициите на понятията от книга VI и на разпоредите за прилагане на закона от книга VI
в книги I и XV от Кодекса на стопанското право от 21 декември 2013 г. (Moniteur belge от 30 декември 2013 г., стр. 103506).
6      Вж. съображение 9 и член 1, параграф 1 от Регламент № 1924/2006.
7      Вж. съображения 31, 33, 34 и 36, както и член 1, параграф 1
и член 20 от Регламент
№ 1924/2006.
8      Решение от 30 април 2025 г., Novel Nutriology (C-386/23, EU:C:2025:304, т. 63 и цитираната съдебна практика).
9      Решение от 30 април 2025 г., Novel Nutriology,
C‑386/23, EU:C:2025:304, точка 64 и цитираната съдебна практика.
10      Член 10, параграф 1 от Регламент
№ 1924/2006. Вж. също Регламент
(ЕО) № 983/2009 на Комисията от 21 октомври 2009 година за разрешение и отхвърляне на дадени здравни претенции за храните, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и развитието и здравето на децата (ОВ L 277, 2009 г., стр. 3) и Регламент
(ЕС) № 432/2012 на Комисията от 16 май 2012 година за създаване на списък на разрешените здравни претенции за храни, различни от претенциите, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и до развитието и здравето на децата (ОВ L 136, 2012 г., стр. 1).
11      Решение от 6 септември 2012 г., Deutsches Weintor, C‑544/10, EU:C:2012:526, точки 34—36.
12      Пак там, точка 35.
13      Пак там, точка 37.
14      Членове
15 и 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 202, 2016 г., стр. 389).
15      Вж. заключението на генерален адвокат Rantos по дело Novel Nutriology,
C‑386/23, EU:C:2024:897, точка 43.
16      Съображение 16 от Регламент
№ 1924/2006; решение от 30 януари 2020 г., Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2020:60, т. 47).
17      Наричана по-нататък „предупредителната информация“.
18      Целта е посочена и в решение от 6 септември 2012 г., Deutsches Weintor (C‑544/10, EU:C:2012:526, т. 45).
19      Вж. точки 37 и сл. от настоящото заключение.
20      Решение от 6 септември 2012 г., Deutsches Weintor, C 544/10, EU:C:2012:526, точка 35.
21      Член 4, параграф 2, буква б), озаглавен „Условия за използване на хранителни и здравни претенции“, гласи: „[...]
Тази информация е дадена по следния начин: „Високо съдържание на (Име на хранителното вещество, надвишаващо характеристиките на хранителното вещество)“.
22      Приложението, озаглавено „Хранителни претенции и условията, които се прилагат за тях“, в рубриката „Без добавени захари“ гласи: „[...] Ако в храната има естествено присъстващи захари, върху етикета следва да бъде включен и следният текст: „СЪДЪРЖА ЕСТЕСТВЕНИ ЗАХАРИ“.
23      Вж. по аналогия и заключението на генерален адвокат Hogan по дело Dr. Willmar Schwabe (C‑524/18, EU:C:2019:727, т. 60—66).
24      Решение от 30 януари 2020 г., Dr. Willmar Schwabe (C-524/18, EU:C:2020:60).
25      Пак там, точка 48.
26      Пак там, точка 49.
27      Резолюция на Европейския парламент от 18 януари 2024 г. за изпълнението на Регламент
(ЕО) № 1924/2006 относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ C, C/2024/5729), точка 1.
28      Пак там, точка 23.
29      Вж. по аналогия решение от 11 декември 2003 г., Deutscher Apothekerverband (C‑322/01, EU:C:2003:664, т. 73).