62023TJ0370_RES
Дело T‑370/23
(публикувани откъси)
Samer Kamal Al-Assad
срещу
Съвет на Европейския съюз
Решение на Общия съд (девети състав) от 4 септември 2024 година
„Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства и на икономически ресурси — Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Включване на името на жалбоподателя в списъка — Критерий за семейна принадлежност — Възражение за незаконосъобразност — Изискване всяко ограничение да е предвидено в закон — Грешка в преценката — Право на собственост“
Европейски съюз — Съдебен контрол за законосъобразност на актовете на институциите — Ограничителни мерки срещу Сирия — Обхват на контрола — Ограничен контрол по отношение на общите правила — Критерии за приемане на ограничителните мерки — Презумпция за подкрепа за сирийския режим по отношение на членовете на семействата Асад и Махлуф — Обхват — Спазване на принципа на правна сигурност, който изисква действието на правните норми да е ясно, точно и предвидимо
(член 27, параграф 1 и параграф 2, букви a) и б) и член 28, параграфи 1 и 2 от Решение 2013/255/ОВППС на Съвета, изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836; член 15, параграф 1, буква a) и параграф 1а, буква б) от Регламенти № 36/2012 и 2015/1828 на Съвета)
(вж. т. 54—65, 72 и 73)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства на някои лица и образувания с оглед на положението в Сирия — Естество на тези мерки — Липса на наказателен характер
(член 27, параграфи 1—3 и член 28, параграфи 1—3 от Решение 2013/255/ОВППС на Съвета, изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836; член 15, параграф 1, буква a,) параграф 1а, буква б) и параграф 1б от Регламенти № 36/2012 и 2015/1828 на Съвета)
(вж. т. 68 и 84)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Нарушение на принципа на пропорционалност — Нарушение на принципа на недопускане на дискриминация — Липса
(член 5, параграф 4 ДЕС; член 27, параграфи 1—3 и член 28, параграфи 1—3 от Решение 2013/255/ОВППС на Съвета, изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836; член 15, параграф 1, буква a), параграф 1а, буква б) и параграф 1б от Регламенти № 36/2012 и 2015/1828 на Съвета)
(вж. т. 81—83 и 85—94)
Европейски съюз — Съдебен контрол за законосъобразност на актовете на институциите — Ограничителни мерки срещу Сирия — Обхват на контрола — Включване на жалбоподателя в приложения към обжалваното решение списък, тъй като принадлежи към семействата Асад и Махлуф — Обществено достъпни документи — Доказателствена стойност
(член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз; приложение към Решение 2013/255/ОВППС на Съвета, изменено с Решение (ОВППС) 2023/847; Регламенти № 36/2012 и 2023/844 на Съвета)
(вж. т. 105, 108 и 109)
Обща външна политика и политика на сигурност — Специфични ограничителни мерки по отношение на някои лица и образувания с оглед на положението в Сирия — Решение 2013/255/ОВППС и Регламент № 36/2012 — Презумпция за подкрепа за сирийския режим по отношение на видните бизнесмени, извършващи дейност в Сирия, и по отношение на членовете на семействата Асад и Махлуф — Допустимост — Условия
(член 27, параграф 1 и параграф 2, букви a) и б) и член 28, параграфи 1 и 2 от Решение 2013/255/ОВППС на Съвета, изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836; член 15, параграф 1, буква a) и параграф 1а, буква б) от Регламенти № 36/2012 и 2015/1828 на Съвета)
(вж. т. 112—115 и 117)
Обща външна политика и политика на сигурност — Специфични ограничителни мерки по отношение на някои лица и образувания с оглед на положението в Сирия — Решение 2013/255/ ОВППС и Регламент № 36/2012 — Презумпция за подкрепа за сирийския режим по отношение на членовете на семействата Асад и Махлуф — Допустимост — Условия — Оборима презумпция — Доказателство в обратен смисъл — Липса
(член 27, параграфи 1—3 и член 28, параграфи 1—3 от Решение на Съвета 2013/255/ОВППС, изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836; член 15, параграф 1, буква a), параграф 1а, буква б) и параграф 1б от Регламенти № 36/2012 и 2023/844 на Съвета)
(вж. т. 116 и 118—126)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства и ограничаване на достъпа на лица, образувания или органи, свързани със сирийския режим — Ограничения на правото на собственост — Нарушение на принципа на пропорционалност — Липса
(член 5, параграф 4 и член 29 ДЕС; член 215 ДФЕС; член 17 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз; приложение към Решение 2013/255/ОВППС на Съвета, изменено с Решение (ОВППС) 2023/847; Регламенти № 36/2012 и 2023/844 на Съвета)
(вж. т. 133—145)
Резюме
С решението си Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена от г-н Samer Kamal Al Assad срещу актовете, с които Съветът на Европейския съюз е включил през 2023 г. (
1
) името му в списъците на лицата, спрямо които се прилагат ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия.
Това дело дава на Общия съд възможност да се произнесе за първи път по законосъобразността на критерия, въз основа на който Съветът може да приеме ограничителни мерки срещу „членове на семействата Асад и Махлуф“, предвиден в член 27, параграф 2, буква б) и в член 28, параграф 2, буква б) от Решение 2013/255 (
2
), изменено с Решение 2015/1836 (наричан по-нататък „критерият за семейна принадлежност“). Освен това през 2015 г. член 15 от Регламент № 36/2012 (
3
) е допълнен с параграф 1а, буква б), който предвижда замразяване на активите на членовете на тези семейства.
Името на жалбоподателя, бизнесмен със сирийско гражданство, е включено в спорните списъци като член на семейство Асад, участващ в дейности, свързани с производството или търговията с наркотици.
Съображения на Общия съд
Що се отнася, на първо място, до оплакването, че с критерия за семейна принадлежност е нарушен принципът на законност и съответно, че са накърнени правото на собственост и правото на зачитане на личния и семейния живот, Общият съд най-напред отбелязва, че правото на собственост, както и правото на зачитане на личния и семейния живот не са абсолютни. Съгласно член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) упражняването им може да бъде ограничавано, при условие че съответните ограничения са предвидени в закон, зачитат основното съдържание на съответното основно право и като спазват принципа на пропорционалност, са необходими и отговарят на признати от Съюза цели от общ интерес.
След това Общият съд припомня, че принципът на законност, установен с израза „предвидено в закон“, съдържащ се в член 52, параграф 1 от Хартата, предполага, че всяко ограничаване на прогласените в нея права и свободи трябва да има правно основание, което само по себе си да определя ясно и точно обхвата на ограничението при тяхното упражняване. Това изискване обаче не изключва, от една страна, възможността въпросното ограничение да бъде формулирано достатъчно широко, за да може да се адаптира към различни хипотези и променящи се обстоятелства, и от друга страна, Съдът на Европейския съюз да може при необходимост да уточни чрез тълкуване конкретния обхват на ограничението, като вземе предвид както текста на въпросната уредба на Съюза, така и общата ѝ структура и преследваните с нея цели.
В случая Общият съд счита, че критерият за семейна принадлежност не позволява на Съвета да наложи ограничителни мерки на всички лица, носещи фамилното име Асад, независимо дали са свързани с посоченото семейство, което понастоящем е на власт в Сирия.
Всъщност, от една страна, всички решения за включване в спорните списъци се вземат индивидуално и за всеки конкретен случай, като се отчита пропорционалността на мярката (
4
). От друга страна, критерият за семейна принадлежност е част от правна рамка, ясно очертана от целите, преследвани (
5
) по-специално от основната правна уредба (
6
).
Освен това, макар критерият за семейна принадлежност да е формулиран общо, обхватът му е определен от съображение 7 от Решение 2015/1836 и следователно този критерий може да е насочен само към кръга от лица, които са добре разпознаваеми, а именно свързаните със семейство Асад, което понастоящем е на власт в Сирия. От това следва, че лицата с фамилното името Асад попадат в приложното поле на критерия за семейна принадлежност само ако имат родствена връзка със семейство Асад, което понастоящем управлява Сирия. При това имената на лицата, които имат родствена връзка с управляващото в Сирия семейството Асад, могат да бъдат включени в спорните списъци въз основа на критерия за семейна принадлежност дори да не носят фамилното име Асад.
Накрая, що се отнася до доводите на жалбоподателя, че не е спазен принципът на личната отговорност, Общият съд уточнява, че от съдебната практика несъмнено следва, че съгласно принципа на индивидуализиране на наказанието физическите или юридическите лица трябва да бъдат санкционирани само за деяния, за които лично отговарят. При все това по предохранителния си характер и превантивната си цел ограничителните мерки се различават от наказателните или административните санкции. По-конкретно, целта, преследвана с ограничителните мерки, приети с оглед на положението в Сирия, не е да се санкционират лицата или образуванията, към които са насочени, а чрез тях да се упражни натиск върху сирийския режим да прекрати политиката си на жестоки репресии срещу сирийското цивилно население. Освен това всяко решение за включване в спорните списъци се взема индивидуално, поради което не може да се установи системно включване въз основа на критерия за семейна принадлежност. Следователно жалбоподателят не може да се позове на принципа на личната отговорност, за да оспори законосъобразността на този критерий.
При това положение, като счита, че критерият за семейна принадлежност във връзка с целта за упражняване на натиск върху сирийския режим, за да бъде принуден да прекрати политиката си на репресии, определя обективно и достатъчно точно определена категория лица, спрямо които могат да се приложат ограничителни мерки, Общият съд стига до извода, че този критерий установява ясна и точна разпоредба, която отговаря на изискванията на принципа на законност.
На второ място, Общият съд отхвърля оплакването, че е нарушен принципът на недопускане на дискриминация. В самото начало той припомня, че принципът на равно третиране, чието особено проявление е принципът на недопускане на дискриминация, изисква да не се третират по различен начин сходни положения и да не се третират еднакво различни положения, освен ако такова третиране не е обективно обосновано.
Разликата в третирането е обоснована, когато се основава на обективен и разумен критерий и е съразмерна на целта на съответното третиране.
Общият съд обаче посочва, че в областта на ограничителните мерки Съветът разполага с широко право на преценка, що се отнася до определянето и приемането на критериите за включване в списъците. Следователно за законосъобразността на ограничителните мерки се изисква не да се установяват техните непосредствени последици, а единствено тези мерки да не са явно неподходящи с оглед на целта, която си поставя компетентната институция.
В случая обаче Общият съд отбелязва, най-напред, че противно на поддържаното от жалбоподателя, ограничителните мерки, приети въз основа на критерия за семейна принадлежност, не са наказателна санкция. Освен това те преследват призната от Съюза цел от общ интерес. Следователно замразяването на финансови средства и на други икономически ресурси, както и забраната за влизане на територията на Съюза на лица, за които е установено, че участват в подкрепянето на сирийския режим, не могат сами по себе си да бъдат разглеждани като неподходящи.
По-нататък, Общият съд подчертава, че жалбоподателят не уточнява по какъв начин или спрямо кои лица прилагането на критерия за семейна принадлежност е дискриминационно. Той не представя и конкретни примери за други лица, които са в сходно на неговото положение и са третирани по различен начин. При това положение Общият съд не е в състояние да провери дали тези твърдения са основателни от фактическа гледна точка.
Накрая, Общият съд отхвърля довода на жалбоподателя, че критерият за семейна принадлежност води до непропорционален резултат спрямо преследваната от ограничителните мерки цел, доколкото, като син на братовчед на сирийския президент, за него не било възможно да обори презумпцията за връзка със сирийския режим. Всъщност от обжалваните актове е видно, че всяко лице, независимо от качеството и статута, поради които е включено в спорните списъци, може да представи доказателства, за да оспори включването или запазването на неговото име в тях.
С оглед на всички тези съображения Общият съд отхвърля възражението за незаконосъобразност в неговата цялост.
(
1
)	Решение за изпълнение (ОВППС) 2023/847 на Съвета от 24 април 2023 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 109 I, 2023 г., стр. 26) и от друга страна, Регламент за изпълнение (ЕС) 2023/844 на Съвета от 24 април 2023 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 109 I, 2023 г., стр. 1).
(
2
)	Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, 2013 г., стр. 14), изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ, L 266, 2015 г., стр. 75).
(
3
)	Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (ОВ L 16, 2012 г., стр. 1), изменен с Регламент (EС) 2015/1828 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 1).
(
4
)	Вж. член 27, параграф 4 и член 28, параграф 4 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836.
(
5
)	От съображение 7 от Решение 2015/1836 е видно, че властта на настоящия сирийски режим е съсредоточена „в ръцете на влиятелните членове на семействата Асад и Махлуф“ и че Съветът съответно е предвидил ограничителни мерки срещу определени членове на тези семейства „както с цел пряко въздействие върху режима, чрез членовете на тези семейства за промяна на политиката му на репресии, така и за избягване на риска от заобикаляне на ограничителните мерки чрез членовете на тези семейства“.
(
6
)	Регламент № 36/2012 и Решение 2013/255.