Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 11 април 2023 г. — FR/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
(Дело C-225/23, Pinta1 )
Език на производството: унгарски
Запитваща юрисдикция
Fővárosi Törvényszék
Страни в главното производство
Жалбоподател: FR
Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
Преюдициални въпроси
Трябва ли член 54, параграф 3, буква ж) и член 58 от Договора за създаване на Европейската икономическа общност (наричан по-нататък „Договорът за ЕИО“), които определят правните последици на Директива 78/660/ЕИО на Съвета1 (наричана по-нататък „Четвърта директива“), да се тълкуват в смисъл, че в нейното приложното поле не се включват физическите лица, а само дружествата по смисъла на член 58 от Договора за ЕИО?
При утвърдителен отговор на предходния въпрос, означава ли това, че що се отнася до правните последици на Четвърта директива, разпоредбите на тази директива, които установяват задължения в областта на счетоводството, на съставянето на удостоверителни документи, на съхраняването на документи и на публикуването, не са приложими по отношение на физическите лица, тоест предвидените в нея задължения се прилагат само по отношение на дружествата, които попадат в приложното ѝ поле, поради което тези задължения не могат да бъдат наложени на физическите лица и не могат да бъдат изтъкнати срещу тях в рамките на данъчно административно производство или на съдебно производство, което цели да се провери дали тези лица изпълняват данъчните си задължения.
Независимо от предходните въпроси, действията на данъчната администрация на държава членка в съответствие ли са със счетоводните принципи и с целта и функцията на задължението за публикуване, посочени в членове 2, 31, 47, 48 y 51 от Четвърта директива, с правото на справедлив процес, признато като общ принцип на правото в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), както и с основните принципи на правна сигурност и на пропорционалност, когато въз основа на Закона за счетоводството посочената данъчна администрация установява разлика в данъчните задължения в тежест на физическо лице само поради факта, че това лице, поради причини, които не зависят от неговата воля, не е могло да предостави на администрацията всички счетоводни документи на дружества, които са били независими от него към момента на провеждането данъчната проверка или чието вписване в регистъра е било заличено, за да докаже, че е внесло в касите на тези дружества пари в брой, получени при дейността му, извършвана в рамките на тези дружества или по силата на споразумение, или пък които са били преведени по личната му сметка, като данъчната администрация приема, че физическото лице не е представило или е представило недостатъчно счетоводни документи на дружеството, с каквито обаче това лице не е можело да разполага по обективни причини към момента на данъчната проверка, и също така не е можело да оказва влияние относно наличието им и начина им на съставяне?
Трябва ли съображенията на Четвърта директива и членове 2, 31, 47, 48 и 51 от нея да се тълкуват в смисъл, че изпълнението на задълженията, предвидени в тези разпоредби, поражда законова презумпция за съответствие на съдържанието на публикуваните годишните финансови отчети с основните счетоводни принципи и по-специално с принципите на достоверност и обосновка, както и със счетоводните документи, които се основават на тях?
Действията на данъчната администрация в съответствие ли са с членове 2, 31, 47, 48 и 51 от Четвърта директива, с правото на справедлив процес, признато в член 47 от Хартата, както и с основните принципи на правна сигурност и на предимство и ефективност на правото на Съюза, когато без да обори законовата презумпция за съответствие, породена в резултат от спазването на разпоредбите на Четвърта директива, тази администрация не приема за достоверни сами по себе си определени счетоводни документи, съставени в съответствие с правилата в областта на счетоводството?
Действията на данъчната администрация в съответствие ли са с членове 2, 31, 47, 48 и 51 от Четвърта директива, с правото на справедлив процес, признато в член 47 от Хартата, както и с основния принцип на правна сигурност, когато тази администрация отказва да приеме публикуваните годишни финансови отчети на дружество като данни от проверка на счетоводни документи (фискални бонове), които са редовни по своята форма и са приложени от данъкоплатеца физическо лице, както и свидетелски показания и изявления във връзка с тях, по съображение, че сами по себе си те не са достатъчни, тъй като за доказване по достоверен начин на разглежданите по настоящото дело прехвърляния на парични средства било необходимо да се представят всички счетоводни документи на дружеството за разглежданата финансова година? Трябва ли от посочените членове на Четвърта директива да се направи извод, че доказателствената стойност на всички съставени в съответствие с тези разпоредби счетоводни документи във връзка с доказване на постъпването в касата на дружеството на получените пари в брой, е по-голяма от доказателствената стойност на годишните счетоводни отчети, публикувани съгласно членове 48 и 51 от Четвърта директива, или от доказателствената стойност на определени фискални бонове, изготвени в съответствие със същите счетоводни правила?
____________
1 Името на настоящото дело е фиктивно. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.
1 Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (ОВ L 222, 1978 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21).