62020CJ0538_RES
Дело C‑538/20
Finanzamt B
срещу
W AG,
(Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Федерален финансов съд, Германия)
Решение на Съда (четвърти състав) от 22 септември 2022 година
„Преюдициално запитване — Свобода на установяване — Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС — Приспадане на окончателните загуби, формирани чрез чуждестранно място на стопанска дейност — Държава, която се е отказала от правомощието си за данъчно облагане по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане — Сходство на положенията“
Свободно движение на лица — Свобода на установяване — Разпоредби на Договора — Приложно поле — Дейност, упражнявана от местно дружество в друга държава членка чрез място на стопанска дейност — Включване
(членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС)
(вж. т. 14 и 15)
Свободно движение на лица — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Признаване на окончателните загуби — Държава членка, за която дружеството е местно, която по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане се е отказала от правомощието да облага финансовия резултат, формиран чрез място на стопанска дейност в друга държава членка — Данъчен режим, който позволява на местно дружество да приспада загубите, формирани чрез негово място на стопанска дейност в държавата членка, за която това дружество е местно, но изключва тази възможност по отношение на загубите, формирани чрез място на стопанска дейност в друга държава членка — Допустимост
(членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС)
(вж. т. 17—22 и 27—29 и диспозитива)
Резюме
W AG, акционерно дружество, което извършва по занятие търговия с ценни книжа, е местно лице за данъчни цели в Германия. През август 2004 г. W открива клон в Обединеното кралство. Тъй като последният не реализира печалба, W го закрива през първото шестмесечие на 2007 г., в резултат на което претърпените от този обект загуби не могат да бъдат пренесени за следващи данъчни периоди в Обединеното кралство.
Finanzamt B (данъчна служба В, Германия) отказва да признае тези загуби за целите на изчисляването на дължимия от W в Германия данък за 2007 г. W обжалва този отказ пред Hessiches Finanzgericht (Финансов съд Хесен, Германия), който с решение от 4 септември 2018 г. уважава жалбата му.
Данъчна служба В подава ревизионна жалба срещу това решение пред Bundesfinanzhof (Федерален финансов съд, Германия), който е и запитващата юрисдикция. Този съд отбелязва, че макар и W да подлежи на облагане с корпоративен данък и с данък върху доходите от стопанска дейност в Германия за всички негови доходи съгласно германското законодателство (
1
), загубите, формирани чрез неговото място на стопанска дейност в Обединеното кралство, се изключват от данъчната основа за целите на изчисляването на корпоративния му данък по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане (
2
), която освобождава от облагане с корпоративен данък финансовия резултат с източник в чужбина, като обаче този финансов резултат се взема предвид при определянето на приложимата данъчна ставка. Същото се отнася и за данъка върху доходите от стопанска дейност. Запитващата юрисдикция се съмнява дали това изключване е съвместимо със свободата на установяване, тъй като за разлика от загубите, формирани чрез място на стопанска дейност в друга държава членка, местните дружества могат да признават за целите на определянето на облагаемия им доход загубите, формирани чрез място на стопанска в същата държава членка.
С постановеното решение обаче Съдът приема, че от това не следва никакво ограничение на свободата на установяване, тъй като тези две положения не са обективно сходни.
Съображения на Съда
Съдът приема, че членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС допускат данъчен режим на държава членка, по силата на който местно за тази държава дружество не може да приспада от облагаемата си печалба окончателните загуби, формирани чрез негово място на стопанска дейност в друга държава членка, в случай че по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане държавата членка, за която това дружество е местно лице, се е отказала от правомощието си да облага финансовия резултат, формиран чрез това място на стопанска дейност.
Вярно е, че подобен данъчен режим установява разлика в третирането между местните дружества с място на стопанска дейност в друга държава членка и местните дружества с място на стопанска дейност в същата държава членка. Такава разлика може да разубеди местните дружества да упражняват дейността си посредством място на стопанска дейност в друга държава членка. Тази разлика в третирането е допустима само ако се отнася до положения, които не са обективно сходни, или ако е обоснована с императивно съображение от общ интерес и е пропорционална на това положение.
В това отношение обаче, що се отнася до предвидените от държава членка мерки за избягване или смекчаване на двойното данъчно облагане на печалбата на дружество — местно лице, дружествата с място на стопанска дейност в друга държава членка, по принцип не се намират в сходно положение с това на дружествата с място на стопанска дейност в същата държава членка, освен ако самото национално данъчно законодателство приравнява тези две категории място на стопанска дейност за целите на отчитането за данъчни цели на формираните чрез тях печалби и загуби.
За сметка на това, когато, както в конкретния случай, по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане държавата членка, за която дадено дружество е местно лице, се е отказала да упражнява правомощието си да облага данъчно финансовия резултат на чуждестранното място на стопанска дейност на това дружество в друга държава членка, положението на местното дружество с такова място на стопанска дейност не е сходно с положението на местното дружество с място на стопанска дейност в същата държава членка, като се вземат предвид предприетите от първата държава членка мерки за избягване или смекчаване на двойното данъчно облагане на печалбата и съответно на двойното приспадане на загубите по отношение на местните дружества.
(
1
)	Член 1, параграф 1 от Körperschaftsteuergesetz (Закон за корпоративния данък) и Gewerbesteuergesetz (Закон за данъка върху доходите от стопанска дейност) който по отношение на изчисляването на данъчната основа на данъка върху доходите от стопанска дейност препраща към правилата за определяне на печалбата, подлежащата на облагане с корпоративен данък.
(
2
)	Член XVIII, параграф 2 от Спогодбата от 26 ноември 1964 г. между Федерална република Германия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия за избягване на двойното данъчно облагане и за предотвратяване на отклонението от облагане с данъци, изменена с допълнително споразумение от 23 март 1970 г. (BGBl. 1966 II, стр. 359, BGBl. 1967 II, стр. 828 и BGBl. 1971 II, стр. 46).