VSL Sklep II Cp 1174/2021
Sodišče: Višje sodišče v Ljubljani
Oddelek: Civilni oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSLJ:2021:II.CP.1174.2021
Evidenčna številka: VSL00049267
Datum odločbe: 18.08.2021
Senat, sodnik posameznik: Tadeja Primožič (preds.), Bojan Breznik (poroč.), mag. Metoda Orehar Ivanc
Področje: DEDNO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE
Institut: mednarodna pristojnost - pristojnost slovenskega sodišča - stvarna pristojnost - zapuščinski
postopek - dedovanje - običajno prebivališče - pravo EU - zapustnikovo premoženje
Zveza: ZD člen 177. Uredba (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o
pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih
listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju člen 1, 1/2-g, 4, 15
Jedro
Iz 4. člena Uredbe izhaja, da o celotnem dedovanju odloča sodišče, kjer je imel zapustnik običajno
prebivališče. Iz teh razlogov pritožba zmotno meni, da je podana pristojnost slovenskega sodišča, ker spadajo
v zapuščino tudi nepremičnine v RS, ki so bile del darilne pogodbe, ki je po trditvah pritožnika nična.
Izrek
Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.
Obrazložitev
1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločilo, da ni pristojno za odločanje v zapuščinski zadevi
po pokojnem A. A.
2. Dedič B. A. 1v pritožbi navaja, da izpodbija sklep zaradi napačne in nepopolne ugotovitve dejanskega
stanja, bistvenih kršitev pravil postopka ter napačne uporabe materialnega prava. Meni, da je odločitev
zmotna, ker je bil zapustnik državljan Republike Slovenije. Zapustnik je s svojim sinom B. A. 16. 5. 2016
sklenil darilno pogodbo, s katero je obdarjencu podaril nepremičnine, ki se nahajajo v RS, pogodba pa je
nična. Podpis na pogodbi je ponarejen, pogodba pa tudi ne odraža prave volje zapustnika, ker je bil zapustnik
                               1 / 3
dementen v času sklenitve pogodbe. Pritožnik je predlagal vrnitev nepremičnin, ki so bile predmet darilne
pogodbe, vendar se obdarjenec s predlogom ni strinjal. Sodišče bi moralo v zapuščinskem postopku
pritožnika napotiti na pravdo, da se ugotovi ničnosti darilne pogodbe in da se nepremičnine vrnejo v
zapuščino. Čeprav zapustnik ni imel običajnega prebivališča v RS, je kljub temu za odločanje o dedovanju
pristojno slovensko sodišče, ker se v RS nahaja zapuščina. Iz listin v spisu tudi ne izhaja, da bi bil zapuščinski
postopek na Švedskem zaključen.
3. Pritožba ni utemeljena.
4. Sodišče ni storilo formalnih kršitev postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti (drugi
odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 164. členom Zakona o
dedovanju), pritožba pa konkretnih kršitev ne navaja, zato so v tem delu pritožbene navedbe neutemeljene.
5. Sodišče prve stopnje se je pri odločitvi pravilno sklicevalo na Uredbo (EU) št. 650/2012 Evropskega
parlamenta in Sveta z dne 4. 7. 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznanju in izvrševanju odločb in
sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi Evropskega potrdila o dedovanju,2ki
v 4. členu določa, da so sodišča države članice, v kateri je imel zapustnik ob smrti običajno prebivališče,
pristojna za odločanje o celotnem dedovanju.
6. Tudi iz pritožbenih navedb izhaja, da je imel zapustnik običajno prebivališče na Švedskem, kar dodatno
potrjujejo listine v spisu, zato sodišče v RS ni pristojno za odločanje o dedovanju zapustnikovega
premoženja. V konkretnem primeru tudi ni izkazano, da bi obstajale okoliščine, da bi bila določitev
običajnega prebivališča zapustnika "zapletena" in bi bilo treba uporabiti kriterije, ki so navedeni v 24. točki
uvoda Uredbe. Iz teh razlogov je zmotna pritožbena teza, da je podana pristojnost sodišča v RS, ker je bil
zapustnik ob smrti slovenski državljan.
7. Iz četrtega člena Uredbe izhaja, da o celotnem dedovanju odloča sodišče, kjer je imel zapustnik običajno
prebivališče. Iz teh razlogov pritožba zmotno meni, da je podana pristojnost slovenskega sodišča, ker spadajo
v zapuščino tudi nepremičnine v RS, ki so bile del darilne pogodbe, ki je po trditvah pritožnika nična.3
8. Tudi iz pritožbenih navedb izhaja, da zapuščinski postopek na Švedskem teče, sporno je le, ali je postopek
že zaključen, zato bo o celotnem dedovanju odločalo švedsko sodišče. Temeljni namen Uredbe je (tudi), da
se odpravljajo oziroma omejujejo tveganja vzporednih postopkov in s tem možnost različnih odločitev.
9. Iz teh razlogov se je sodišče prve stopnje na podlagi 15. člena Uredbe pravilno izreklo za nepristojno.4
10. Pritožbeni razlogi niso utemeljeni, zato je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča
prve stopnje (2. tč. prvega odstavka 365. člena ZPP).
-------------------------------
1 V nadaljevanju pritožnik.
2 V nadaljevanju Uredba.
3 V tej zvezi glej tudi 2.(g) tč. prvega člena Uredbe.
415. člen Uredbe določa: "Če se pred sodiščem države članice začne postopek o dedni zadevi, za katero to
sodišče po tej uredbi ni pristojno, se sodišče po uradni dolžnosti izreče za nepristojno."
                               2 / 3
Datum zadnje spremembe: 25.11.2021
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                               3 / 3