62020CC0347
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
JULIANE KOKOTT,
predstavljeni 9. septembra 2021 (
1
)
Zadeva C‑347/20
SIA „Zinātnes Parks“
proti
Finanšu ministrija
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Administratīvā rajona tiesa (upravno sodišče prve stopnje, Latvija))
„Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Uredba (EU) št. 651/2014 – Pojem podjetja v težavah – Pojem vpisanega osnovnega kapitala – Avtonomna razlaga – Direktiva 2013/34/EU – Nepomembnost nacionalnega registrskega prava – Zahteve po dokazovanju, da prosilec zdaj ni več podjetje v težavah – Pregledna in nediskriminatorna odločitev, kateri izmed več prosilcev bo izbran – Možnost zavrnitve dokumentacije, ki jo je prosilec predložil prepozno“
I. Uvod
1.
Podjetje, ustanovljeno v obliki kapitalske družbe, se poteguje za podporo iz sredstev sklada Evropske unije v Latviji in v ta namen vloži vlogo za podporo. Ker pa je zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica vpisanega osnovnega kapitala, naj kot „podjetje v težavah“ ne bi bilo upravičeno do podpore. Zato so družbeniki še pred vložitvijo vloge sprejeli sklep o ustreznem povečanju kapitala. Po tem povečanju kapitala naj podjetja ne bi bilo več mogoče šteti za podjetje v težavah. V skladu z nacionalnim pravom mora biti povečanje kapitala, da se šteje za veljavno, vpisano v sodni register. Vendar je do tega vpisa prišlo po izteku roka za vložitev vloge, vendar pred odločitvijo o zavrnitvi.
2.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe zdaj odpira vprašanje, ali je za presojo razloga za izključitev podjetja v težavah v smislu člena 2, točka 18, Uredbe (EU) št. 651/2014 (
2
) odločilno nacionalno registrsko pravo in od kdaj naprej v teh okoliščinah ne pride v poštev razlog za izključitev podjetja v težavah. Pri tem se postavlja tudi vprašanje dokazovanja povečanja kapitala, glede katerega je bil sprejet sklep, vendar še ni bilo vpisano v register, med izbirnim postopkom. Latvijsko nacionalno pravo namreč preprečuje, da bi se po vložitvi vloge za podporo še dajala pojasnila z naknadno predložitvijo dodatnih dokumentov.
II. Pravni okvir
A.
Pravo Unije
1. Uredba (EU) št. 1301/2013
3.
Člen 3(3)(d) Uredbe (EU) št. 1301/2013 (v nadaljevanju: Uredba št. 1301/2013) (
3
) določa, da do podpore niso upravičene določene osebe:
„3.   ESRR ne podpira:
(d)
podjetij v težavah, kot je določeno v pravilih Unije o državnih pomočeh;“
2. Uredba (EU) št. 651/2014
4.
V uvodni izjavi 14 Uredbe (EU) št. 651/2014 (v nadaljevanju: uredba o skupinskih izjemah) je navedeno:
„(14)
Pomoč, dodeljeno podjetjem v težavah, bi bilo treba izključiti iz področja uporabe te uredbe, saj bi bilo takšno pomoč treba oceniti v skladu s Smernicami Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah z dne 1. oktobra 2004 […] podaljšane s Sporočilom Komisije o podaljšanju uporabe Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah z dne 1. oktobra 2004, […] ali smernicami, ki jih nasledijo, da bi preprečili njihovo izogibanje, z izjemo pomoči za odpravo škode, ki jo povzročijo nekatere naravne nesreče. Zaradi zagotovitve pravne varnosti je primerno za opredelitev, da gre za podjetje v težavah za namene te uredbe, določiti jasna merila, ki ne zahtevajo ocene vseh posebnosti stanja podjetja.“
5.
Člen 2 („Opredelitve pojmov“) te uredbe določa:
„V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
[…]
18.
‚Podjetje v težavah‘ pomeni podjetje, za katerega velja vsaj ena od naslednjih okoliščin:
(a)
če je v primeru družbe z omejeno odgovornostjo […] zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica vpisanega osnovnega kapitala. To je v primeru, ko nakopičene izgube, ki se odštejejo od rezerv (in vseh drugih elementov, ki se na splošno štejejo kot del lastnih sredstev družbe), povzročijo negativen kumulativni znesek, ki presega polovico vpisanega osnovnega kapitala. Za namene te določbe se ‚družba z omejeno odgovornostjo‘ nanaša predvsem na vrste podjetij iz Priloge I k Direktivi 2013/34/EU […], ‚osnovni kapital‘ pa vključuje po potrebi vse vplačane presežke kapitala.
[…]
(c)
če je podjetje v kolektivnem postopku zaradi insolventnosti ali če v skladu z nacionalno zakonodajo izpolnjuje merila za uvedbo kolektivnega postopka zaradi insolventnosti na zahtevo njegovih upnikov; […]“.
3. Uredba (EU) št. 1303/2013
6.
Uredba (EU) št. 1303/2013 (
4
) ureja v prvem in tretjem odstavku člena 125 naloge organa upravljanja tako:
„1.   Organ upravljanja je odgovoren za upravljanje operativnega programa v skladu z načelom dobrega finančnega poslovodenja.
[…]
3.   Kar zadeva izbiro operacije, organ upravljanja:
(a)
pripravi in po odobritvi uporablja ustrezne izbirne postopke in merila, ki:
(i)
zagotavljajo, da operacije prispevajo k doseganju posebnih ciljev in rezultatov zadevnih prednostnih nalog;
(ii)
so nediskriminatorni in pregledni; […]“.
4. Direktiva (EU) 2017/1132
7.
Direktiva (EU) 2017/1132 (
5
) o določenih vidikih prava družb v členu 68 („Odločitev skupščine delničarjev o povečanju kapitala“) določa:
„1.   O vsakem povečanju kapitala s sklepom odloči skupščina delničarjev. Sklep in izvedba povečanja vpisanega kapitala se javno objavita na način, ki ga določa zakonodaja vsake države članice, v skladu s členom 16. […]“.
8.
Člen 14 („Dokumenti in podatki, ki jih morajo razkriti družbe“) iste direktive določa:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev obveznosti družb, da razkrijejo najmanj naslednje dokumente in podatke:
(e)
najmanj enkrat na leto znesek vpisanega kapitala, kadar ustanovitveni akt ali statut navaja odobreni kapital, razen če je zaradi povečanja vpisanega kapitala potrebna sprememba statuta; […]“.
9.
Člen 16 („Razkritje v registru“) navedene direktive v odstavkih 6 in 7 določa:
„6.   Družba se lahko sklicuje na dokumente in podatke proti tretjim stranem šele potem, ko so razkriti v skladu z odstavkom 5, razen če družba dokaže, da so bile tretje strani z njimi seznanjene.
7.   […] Tretje strani se lahko vedno sklicujejo na vse dokumente in podatke, za katere še niso končane formalnosti v zvezi z razkritjem, razen če je razkritje pogoj za njihovo učinkovanje.“
5. Direktiva 2013/34/EU
10.
Direktiva 2013/34/EU (
6
) se nanaša na uskladitev pravil o letnih računovodskih izkazih (v nadaljevanju: Direktiva o bilanci).
11.
V uvodni izjavi 9 te direktive je pojasnjen cilj letnih računovodskih izkazov:
„Letni računovodski izkazi bi morali biti preudarno pripravljeni ter bi morali resnično in pošteno prikazati sredstva in obveznosti, finančno stanje in poslovni izid podjetja. […]“.
12.
Člen 4(1) Direktive o bilanci pojasnjuje vsebino letnih računovodskih izkazov:
„1.   Letni računovodski izkazi so sestavljena celota in za vsa podjetja zajemajo najmanj bilanco stanja, izkaz poslovnega izida in pojasnila k računovodskim izkazom.“
13.
Priloga III k Direktivi o bilanci se nanaša na horizontalno členitev bilance stanja in pod prvo postavko kapitala, rezerv in obveznosti v razdelku A omenja vpisani kapital tako:
„I. Vpisani kapital (Razen če nacionalno pravo določa, da se vpoklicani kapital prikaže pod to postavko. V tem primeru se znesek vpisanega kapitala in znesek vplačanega kapitala prikažeta ločeno).“
B.
Latvijsko pravo
14.
Izvajanje podpore iz sklada Evropske unije v Latviji je urejeno v Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2014.-2020. gada plānošanas perioda vadības likums (zakon o upravljanju strukturnih skladov in kohezijskega sklada Evropske unije za programsko obdobje 2014–2020) (
7
).
15.
Člen 21, točki 2 in 5, navedenega zakona, naslovljen „Izbira predlogov projektov“, določa:
„2.   Povezovalni organ izbere predloge projekta v skladu z metodami izbire in razpisno dokumentacijo. Razpisno dokumentacijo pripravi in s soglasjem odgovornega organa in organa upravljanja potrdi povezovalni organ.
5.   Kandidati izdelajo in predložijo predloge projektov v skladu z določbami razpisne dokumentacije.“
16.
Člen 25 istega zakona, naslovljen „Odobritev, pogojna odobritev ali zavrnitev predlogov v okviru javnih razpisov za predložitev predlogov projektov“, v odstavkih 3, točka 3, in 4 določa:
„3.   Predlog projekta se zavrne, če je podana vsaj ena od naslednjih okoliščin: […]
(3)
Predlog projekta ne izpolnjuje meril za ocenjevanje in bi odprava napak, na katere se nanaša odstavek 4 tega člena, vplivala na vsebino projekta.
[…]
4.   Odločba o pogojni odobritvi predloga projekta se sprejme, če mora kandidat izvesti določene ukrepe, ki jih določi povezovalni organ, da projekt v celoti izpolnjuje merila ocenjevanja in se lahko ustrezno izvede. V odločbi morajo biti navedeni ustrezni pogoji, izpolnjevanje teh pogojev pa se dokazuje glede na razpisno dokumentacijo. Če kateri od pogojev, določen v navedeni odločbi, ni izpolnjen oziroma ni izpolnjen v roku, določenem z odločbo, se projekt šteje za zavrnjen.“
17.
Člen 30 istega zakona, naslovljen „Pojasnila glede predlogov projektov“, določa:
„Med predložitvijo predlogov projektov in sprejetjem odločbe o odobritvi, pogojni odobritvi ali zavrnitvi se glede teh predlogov projektov ne smejo podati nobena pojasnila.“
18.
Za zadevni ukrep pomoči velja Ministru kabineta 2018. gada 25. septembra noteikumi Nr. 612 „Darbības programmas ‚Izaugsme un nodarbinātība‘ 3.1.1. specifiskā atbalsta mērķa ‚Sekmēt MVK izveidi un attīstību, īpaši apstrādes rūpniecībā un RIS3 prioritārajās nozarēs‘ 3.1.1.5. pasākuma ‚Atbalsts ieguldījumiem ražošanas telpu un infrastruktūras izveidei vai rekonstrukcijai‘ otrās projektu iesniegumu atlases kārtas īstenošanas noteikumi“ (odredba sveta ministrov št. 612 z dne 25. septembra 2018 o pravilih izvajanja druge faze izbire projektov za operativni program „Rast in delovna mesta“, posebni cilj 3.1.1 („Prispevanje k ustanovitvi in razvoju malih in srednje velikih podjetij, zlasti v proizvodni industriji in prednostnih sektorjih RIS3“), ukrep 3.1.1.5 („Pomoč za naložbo v podporo vzpostavitvi ali rekonstrukciji proizvodnih prostorov in infrastrukture“)).
19.
Točka 15 te uredbe določa:
„Financiranja ni mogoče uveljavljati, če:
[…]
15.3.
ima kandidat status podjetja v težavah v skladu s členom 2, točka 18, Uredbe Komisije (ES) št. 651/2014;
[…]“.
20.
Po drugi strani se za praktične vidike izbire predlogov projektov uporablja razpisna dokumentacija, ki jo pripravi agencija, in priloge k tej dokumentaciji. (
8
)
21.
Priloga 5 k razpisni dokumentaciji, naslovljena „Metode uporabe meril za ocenjevanje predlogov projektov“, v oddelku II, točka 6, opisuje, kako se presoja, ali je kandidat podjetje (gospodarski subjekt) v težavah ali ne:
„Predlog se oceni ‚pozitivno‘, če kandidat ni gospodarski subjekt v težavah. Ugotovitev, da je podjetje v težavah v trenutku odločbe o dodelitvi pomoči, mora imeti objektivno podlago, ki temelji na preverljivih in zanesljivih podatkih o kandidatu in podjetjih, ki so z njim povezana:
(a)
preverijo se informacije, ki so navedene v zadnjem javnem končnem letnem poročilu;
(b)
če se predloži medletno računovodsko poročilo, ki ga je potrdil pooblaščeni revizor, da bi se ugotovilo, ali gre za podjetje v težavah, se uporabijo podatki iz navedenega poročila;
(c)
če kandidat predloži informacijo, ki je javna (in jo je mogoče dokazati), ter se sklicuje na povečanje osnovnega kapitala po zadnjem končnem letnem poročilu, se upošteva ta informacija, ki se predloži skupaj z medletnim računovodskim poročilom, ki ga je potrdil pooblaščeni revizor. […]
Predlog se oceni ‚pogojno pozitivno‘, če so predložene informacije nepopolne ali niso dovolj natančne. Kandidata se pozove, naj predloži pojasnila o predloženih informacijah. Pojasnila se lahko nanašajo samo na tehnične, računske ali besedilne vidike. […]
Predlog se oceni ‚negativno‘, če ima kandidat katero od značilnosti gospodarskih subjektov v težavah, ali če ni izpolnil pogojev, določenih v odločbi o pogojni odobritvi, ali pa kljub izpolnitvi navedenih pogojev še vedno ne ustreza določenim zahtevam, ali pa ni izpolnil navedenih pogojev v roku, določenem z odločbo o pogojni odobritvi.“
22.
V Latviji je dejavnost gospodarskih družb urejena s Komerclikums (trgovinski zakonik). Člen 12 omenjenega zakonika, naslovljen „Javnost registra“, določa:
„1.   Vpis v register ima nasproti tretjim osebam učinek šele od trenutka objave podatka. […]
2.   Kadar podatki, ki se morajo vpisati v sodni register, niso vpisani, ali pa so vpisani, pa niso objavljeni, jih oseba, v korist katere bi se morali vpisati, ne more uveljavljati nasproti tretjim osebam, razen v primeru, če so te tretje osebe že vedele za te podatke. […]“.
23.
Člen 196 trgovinskega zakonika, naslovljen „Sklepi o spremembi osnovnega kapitala“, določa:
„1.   Osnovni kapital se lahko poveča ali zmanjša samo s sklepom skupščine družbenikov, v katerem se določijo podrobna pravila za navedeno povečanje ali zmanjšanje.
[…]
3.   V primeru sklepa o spremembi osnovnega kapitala je treba hkrati ustrezno spremeniti družbeno pogodbo.“
24.
Člen 202 trgovinskega zakonika, naslovljen „Vpis povečanja osnovnega kapitala v sodni register“, v odstavku 3 določa:
„Šteje se, da je prišlo do povečanja osnovnega kapitala na datum, ko je bil novi znesek kapitala vpisan v sodni register.“
III. Postopek v glavni stvari
25.
Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (osrednja agencija za finance in javna naročila; v nadaljevanju: agencija) je 15. januarja 2019 objavila drugo fazo javnega razpisa za izbiro projektov za pridobitev pomoči iz programa sofinanciranja „Rast in delovna mesta“ Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR). Ob upoštevanju uvedenih sprememb je bil 30. april 2019 določen kot končni datum za predložitev predlogov projektov.
26.
Družba SIA „Zinātnes parks“, družba z omejeno odgovornostjo (v nadaljevanju: tožeča stranka), je agenciji 30. aprila 2019 predložila predlog projekta. Ker pa je zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica vpisanega osnovnega kapitala, naj kot „podjetje v težavah“ ne bi bila upravičena do podpore. Skupaj s predlogom je tožeča stranka zato predložila sklep skupščine delničarjev z dne 29. aprila 2019 o spremembi družbene pogodbe. V tem sklepu je bilo predvideno povečanje osnovnega kapitala, tako da konkretni družbenik v določenem roku vplača del osnovnega kapitala skupaj z vplačanim presežkom kapitala.
27.
Tožeča stranka je med ocenjevanjem predloga projekta agencijo obvestila, da je bilo povečanje osnovnega kapitala 24. julija 2019 vpisano v sodni register. V okviru pritožbenega postopka je dodatno predložila medletno računovodsko poročilo podjetja, ki ga je potrdil pooblaščeni revizor.
28.
Ministrstvo za finance je z odločbo z dne 4. novembra 2019, s katero je bil končan upravni postopek, predlog projekta tožeče stranke zavrnilo, ker je bilo po njegovem mnenju treba šteti, da je bila ta na datum vložitve vloge „podjetje v težavah“ v smislu člena 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah.
29.
V odločbi je bilo navedeno, da se kljub sklepu skupščine družbenikov družbe na podlagi člena 202(3) trgovinskega zakonika osnovni kapital šteje za povečan šele po tem, ko so bili novi poslovni deleži vpisani v sodni register, do tega vpisa pa je prišlo po predložitvi predloga projekta. Cilj javnega razpisa je zagotavljanje konkurence med kandidati pod enakimi pogoji, tako da se po predstavitvi predlogov projektov ne smejo več dajati pojasnila v zvezi z njimi. Poleg tega je treba v skladu s točko 7.17 razpisne dokumentacije kot dokazilo izboljšanja finančnega položaja skupaj s predlogom projekta neposredno predložiti ne kar kateri koli dokument, ampak medletno računovodsko poročilo, ki ga je potrdil pooblaščeni revizor, zato da agencija lahko dobi resničen in pošten prikaz finančnega položaja tožeče stranke.
30.
Tožeča stranka je pri predložitvenem sodišču vložila tožbo, v kateri je trdila, da se je glede na sklep, sprejet na skupščini družbenikov in predložen organu skupaj z navedenim predlogom projekta, na datum vložitve predloga projekta ne bi smelo šteti za podjetje v težavah. Posredovane informacije kot take naj ne bi vplivale na njen finančni položaj in jih je torej mogoče predložiti tudi med ocenjevanjem predloga projekta.
31.
V upravnem sporu med strankama ni sporno, da bi tožeča stranka, če bi se upoštevali finančni podatki iz njenega zadnjega finančnega poročila za leto 2018, imela status podjetja v težavah v smislu člena 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah. Prav tako ni sporno, da je zaradi povečanja osnovnega kapitala in vpisa zadevne spremembe v sodni register 24. julija 2019 tožeča stranka to pomanjkljivost odpravila.
IV. Predlog za sprejetje predhodne odločbe in postopek pred Sodiščem
32.
Administratīvā rajona tiesa (upravno sodišče prve stopnje, Latvija), pri katerem je bila vložena tožba, je s sklepom z dne 15. julija 2020 Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba pojem ‚vpisani osnovni kapital‘ iz člena 2, točka 18(a), Uredbe […] št. 651/2014 […] v povezavi z drugimi določbami prava Unije o dejavnostih družb razlagati tako, da se je treba za določitev vpisanega osnovnega kapitala opreti samo na podatke, ki so se objavili v skladu s formalnostmi, predvidenimi z nacionalno zakonodajo vsake države članice, ob upoštevanju, da je torej za take podatke treba šteti, da učinkujejo samo od navedenega trenutka dalje?
2.
Ali je treba ob presoji pojma ‚vpisani osnovni kapital‘ iz člena 2, točka 18(a), Uredbe […] št. 651/2014 […] šteti za pomembne zahteve, določene v okviru postopka izbire projektov za evropska sredstva, glede tega, katere dokumente je treba predložiti, da se dokaže finančni položaj zadevnega podjetja?
3.
Ali je v primeru pritrdilnega odgovora na drugo vprašanje za predhodno odločanje nacionalna zakonodaja o izboru projektov, ki določa, da projekti po njihovi predstavitvi ne smejo biti predmet pojasnil, skladna z načeloma preglednosti in prepovedi diskriminacije iz člena 125(3)(a)(ii) Uredbe (EU) št. 1303/2013 […]?
33.
Latvija, Irska in Evropska komisija so v postopku pred Sodiščem predložile pisna stališča in vse, tudi tožeča stranka, so se udeležile obravnave 14. julija 2021.
V. Pravna presoja
A.
Vprašanja za predhodno odločanje
34.
Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na zavrnjeno vlogo za podporo, ki jo je tožeča stranka vložila v okviru programa sofinanciranja ESRR „Rast in delovna mesta“.
35.
Predložitveno sodišče s tremi vprašanji v bistvu sprašuje, kako je treba razumeti pojem „podjetje v težavah“, uporabljen v členu 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah, če se uporabi pojem „vpisani kapital“ (v zvezi s tem glej razdelek B). V ozadju tega je dejstvo, da Uredba št. 1301/2013 v členu 3(3)(d) taka podjetja izključuje iz podpore. V drugem vprašanju sprašuje, kako lahko prosilec dokaže, da v njegovem primeru ne gre za podjetje v težavah. Zlasti želi vedeti, ali je zahteva po določenih poročilih v nacionalnem pravu skladna s pravom Unije (v zvezi s tem glej razdelek C). Tretje vprašanje se nanaša na izbirni postopek, ki ga je nato uporabil organ upravljanja. V zvezi s tem se predložitveno sodišče sprašuje, ali je mogoče naknadna pojasnila (vpis v sodni register in naknadno medletno poročilo pooblaščenega revizorja) po izteku roka za vložitev vloge, a pred dokončno odločitvijo, zavrniti kot neupoštevna (v zvezi s tem glej razdelek D).
36.
Čeprav so vsa tri vprašanja povezana, se nanašajo na različne vidike (razlaga pojma „podjetje v težavah“, dokazovanje tega pojma, izključitev naknadno predloženih dokazov, da ne gre za podjetje v težavah) postopka izbire upravičenca do podpore in bom nanje zato odgovorila ločeno.
B.
Razlaga člena 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah
37.
Glavni razlog za zavrnitev vloge za podporo je dejstvo, da je agencija tožečo stranko ob vložitvi vloge opredelila kot „podjetje v težavah“ v smislu člena 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah. Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem sprašuje, kako je treba razlagati ta pojem, zlasti tam, kjer se sklicuje na „vpisani kapital“. Ali je vpisani osnovni kapital samo osnovni kapital, ki je vpisan v skladu z nacionalnim pravom družb in registrskim pravom? Ali pa gre za pojem prava Unije, ki ga je treba razlagati samostojno in ga obravnavati ne glede na nacionalne posebnosti posamezne države članice?
38.
To vprašanje postane pomembno zlasti zato, ker države članice v svojem pravu družb sledijo različnim konceptom. Latvijsko pravo tako vsebuje domnevo, v skladu s katero se šteje, da je do povečanja osnovnega kapitala, za katero so se odločili družbeniki, prišlo na datum, ko je bil novi znesek kapitala vpisan v sodni register. Iz stališč Irske je razvidno, da tam za spremembo osnovnega kapitala tak akt o vpisu ni predviden. Nasprotno pa je treba v Nemčiji sprejeti sklep družbenikov o spremembi družbene pogodbe družbe z omejeno odgovornostjo v obliki notarskega zapisa. Ta sprememba torej nima pravnega učinka, dokler ni vpisana v sodni register v kraju sedeža družbe.
39.
V obravnavani zadevi gre za latvijsko družbo, ki ob vložitvi vloge za podporo ni izpolnjevala pogojev latvijskega registrskega prava. Irska družba bi lahko izpolnila zahteve v skladu z irskim pravom brez dokaza o vpisu v register. Nemška družba bi lahko predložila vsaj (nemški) vpis v sodni register, vendar bi morala izpolnjevati strožje zahteve (sklep družbenikov v obliki notarskega zapisa) kot latvijski konkurent.
40.
Ti primeri že dokazujejo, da je vprašanje razlage pojmov uredbe Evropske unije prav tako pogosto tesno povezano z vprašanjem, ali jih je treba razlagati samostojno, da bi jih lahko izpolnile vse družbe v vseh državah članicah na podlagi enakih meril, ali pa je odločilna razlaga ob upoštevanju nacionalnega prava (bodisi države, ki podeljuje podporo, bodisi države sedeža družbe prosilke).
1. Avtonomna razlaga uredbe o skupinskih izjemah
41.
Odgovor na to vprašanje je povezan z besedilom ter smislom in namenom pojma „podjetje v težavah“.
42.
Izhodišče je ustaljena sodna praksa Sodišča, v skladu s katero iz zahtev po enotni uporabi prava Unije in načela enakosti izhaja, da je treba pojme določbe prava Unije, ki se za opredelitev svojega pomena in obsega ne sklicuje posebej na pravo držav članic, navadno razlagati samostojno in enotno v celotni Uniji, ob upoštevanju besedila in okvira zadevne določbe ter cilja, ki mu sledi ureditev, katere del je. (
9
)
43.
Drugače je lahko, če se pravo Unije sklicuje na zadevno nacionalno pravo. Tega sklicevanja pa ni v besedilu člena 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah, ki nikakor ne napotuje na nacionalno pravo družb oziroma registrsko pravo. Nasprotno, ta določba izrecno napotuje na pravo Unije, in sicer na Direktivo o bilanci.
44.
Tako v skladu z besedilom ni bistven osnovni kapital, za katerega se v skladu z nacionalnim pravom družb oziroma registrskim pravom (v državi subvencije ali v državi sedeža družbe prosilke) domneva, da pravno učinkuje od določenega trenutka dalje. Generalni pravobranilec M. Campos Sánchez-Bordona govori celo o tem, da je pravni pojem „podjetje v težavah“„nujno samostojen in lasten pravu Unije“. (
10
)
45.
Avtonomno razlago podpira tudi primerjava z besedilom člena 2, točka 18(c), uredbe o skupinskih izjemah, ki se izrecno opira na to, ali podjetje v skladu z nacionalno zakonodajo izpolnjuje merila za uvedbo kolektivnega postopka zaradi insolventnosti na zahtevo njegovih upnikov. (
11
) Izhajati je treba iz tega, da je zakonodajalec Unije, če se v točki (c) izrecno sklicuje na nacionalno pravo, pri presoji vpisanega osnovnega kapitala v točki (a) pa to opusti, to – v nasprotju s stališčem Irske – storil namenoma.
46.
V prid avtonomni razlagi je tudi to, da je v uvodni izjavi 14 uredbe o skupinskih izjemah pojasnjeno, da je treba z uredbo določiti jasna merila, ki ne zahtevajo ocene vseh posebnosti stanja podjetja. Organ upravljanja brez ocene vseh posebnosti skorajda ne bi mogel preveriti veljavnosti povečanja kapitala v skladu z vsakokratnim nacionalnim pravom pravnega reda, ki se nanaša na družbeno pogodbo (torej tu ne nujno samo latvijskega prava). Kot sta Irska in Latvija soglasno poudarili na obravnavi, za to ni odločilno pravo dajalca pomoči (v tem primeru Latvije), temveč pravo družb.
47.
To, da ni sklicevanja na nacionalno pravo, prepriča tudi z vidika vsebine. V državah, v katerih velja načelo javnosti prek uradnega registra, ima namreč registracija drugačno funkcijo kot to, da se odgovori na vprašanje, ali je tožeča stranka „podjetje v težavah“ v smislu prava državnih pomoči. Namen nujnosti vpisa v državni register je običajno registrskega nadzora in publicitete. Posledica publicitete je, da spremembe vpisov veljajo proti tretjim osebam. Registrski nadzor pa naj bi zagotovil, da se vpišejo samo pravilni sklepi družbenikov.
48.
Pojem „podjetje v težavah“, ki naj bi bil pojem prava Unije in ki so ga Irska, Latvija in tudi Komisija zagovarjale na obravnavi ter pri katerem je treba pogoj (pojem vpisanega kapitala) vendarle določiti glede na različne nacionalne pravne rede, pa ne prepriča. Če so s pravom Unije nekatere osebe (v tem primeru podjetja v težavah) izključene iz prejemanja podpore iz evropskih sredstev, potem države članice s svojim nacionalnim pravom prek pojma vpisanega osnovnega kapitala ne morejo svobodno določiti, katere subjekte je treba obravnavati kot podjetja v težavah. Zaradi tega bi bil cilj prava Unije (podjetja v težavah niso upravičena do podpore) lahko brezpredmeten.
49.
Ne strinjam se s pridržki, ki jih je zlasti Irska izrazila na obravnavi in v skladu s katerimi bi samostojna razlaga pojma „podjetje v težavah“ lahko pripeljala do uskladitve prava družb skozi zadnja vrata. V obravnavanem primeru ne gre za vprašanje, ali mora postopek dejanskega povečanja kapitala v vseh državah članicah potekati enotno. V zvezi s tem, kot so trdili vsi intervenienti, pravo Unije dejansko ne predpisuje ničesar. Tu se postavlja „samo“ vprašanje, ali se dodelitev sredstev Unije (podpora iz ESRR za upravičena podjetja) smiselno ureja v skladu s pravom Unije ali nacionalnim pravom.
2. Smisel in namen pojma „podjetje v težavah“
50.
Kot izhaja iz uvodne izjave 14 uredbe o skupinskih izjemah, se pomoči podjetjem v težavah presojajo na podlagi drugih smernic kot pomoči podjetjem, ki niso v težavah. Ozadje tega je, da se podjetja s pomočjo spodbuja k določenemu ravnanju, k subvencioniranemu projektu. (
12
) V primeru plačilno manj sposobnih podjetij (torej podjetij v težavah) pa obstaja tveganje, da se pomoč uporabi bolj za reševanje podjetja kot za izvedbo subvencioniranega projekta. (
13
) Za plačilno manj sposobna podjetja vsekakor obstaja večje tveganje, da namen podpore ne bo dosežen. Zato je treba plačilno manj sposobna podjetja s pomočmi kvečjemu rešiti ali prestrukturirati, kar pa je treba presojati po drugih merilih in torej na podlagi drugih smernic.
51.
Zato člen 3(3)(d) Uredbe št. 1301/2013 napotuje na člen 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah. Ta pa se spet primarno opira na dejansko premoženjsko stanje. Podjetje v težavah opredeljuje kot podjetje, pri katerem je zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica vpisanega osnovnega kapitala. Zato ga je treba opredeliti, kot da ni preveč plačilno sposobno. Pojem vpisanega osnovnega kapitala je torej treba razumeti glede na dejanski gospodarski položaj podjetja.
52.
Za vpis v državni register je morda po eni strani potreben določen čas. Po drugi strani zgolj javno potrjuje, da je bil osnovni kapital zdaj povečan. To pa nima nobene zveze z dejanskim gospodarskim položajem podjetja. Nasprotno, podjetje je lahko med tem povečanje kapitala že izčrpalo z novimi izgubami. Vpis v register oziroma domneva pravnega učinkovanja z vpisom v register torej nista koristna za razmejitev.
53.
Prav tako ni v pomoč uporaba Direktive 2017/1132. Člen 68 te direktive, naslovljen „Odločitev skupščine delničarjev o povečanju kapitala“, določa, da o vsakem povečanju kapitala s sklepom odloči skupščina delničarjev. Sklep in izvedba povečanja vpisanega kapitala se javno objavita na način, ki ga določa zakonodaja vsake države članice, in se lahko uporabita proti tretjim osebam šele po objavi. Kot navaja tudi Komisija, je namen tega varstvo tretjih oseb. Te obveznosti objave pa ne povedo ničesar o dejanskem premoženjskem stanju.
54.
Dodati je treba, da prosilec ne more vplivati na trenutek vpisa v register. Na neki način je zanj nepredvidljiv. Člen 125 Uredbe št. 1303/2013 pa zahteva nediskriminatorna in pregledna merila za izbiro. Težko je torej uskladiti nepredvidljive okoliščine hitre ali počasne obdelave vpisa v register s strani pristojnega registrskega sodišča že v eni državi članici, kaj šele med več državami članicami. Če se za podlago vzamejo nepredvidljivi dogodki, gre prej za samovoljo kot za pravičnost.
3. Uporaba direktive o bilanci
55.
Dejstvo, da je treba pojem vpisani osnovni kapital razumeti glede na dejanski gospodarski položaj podjetja, je potrjeno s tem, da člen 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah napotuje na Direktivo o bilanci.
56.
Po navadi se v bilančnem pravu lastni kapital, ki je dan na voljo družbi, razvrsti v različne kategorije, ki so običajno navedene med obveznostmi v bilanci stanja. Ker se je tudi tu prikazovanje sredstev podjetja v bilanci razlikovalo od ene države članice do druge, zdaj obstaja Direktiva o bilanci, ki vsebuje predpise glede priprave letnih računovodskih izkazov. V skladu z njeno uvodno izjavo 4 bi morali biti „[l]etni računovodski izkazi […] preudarno pripravljeni ter bi morali resnično in pošteno prikazati sredstva in obveznosti, finančno stanje in poslovni izid podjetja“. V skladu s členom 4(1) Direktive o bilanci je eden od pomembnih sestavnih delov letnih računovodskih izkazov bilanca stanja podjetja.
57.
Direktiva o bilanci v svoji Prilogi III, ki vsebuje členitev bilance stanja, namreč ne uporabi pojma vpisanega osnovnega kapitala, ampak pojem vpisanega kapitala kot prvo postavko kapitala in rezerv na strani obveznosti. Priloga III v zvezi s tem v točki A (tako v sredstvih kot v obveznostih) razlikuje med delom vpisanega kapitala, ki se zahteva, vendar še ni vplačan, in že vplačanim vpisanim kapitalom.
58.
Ta pravila – ki naj bi, kot je bilo že omenjeno, pomenila dejansko premoženjsko stanje družbe – ne razlikujejo glede na to, ali je vpisani kapital objavljen, temveč glede na to, ali je bil ta že vplačan ali ne. To je razumljivo. Sklep družbenika, ki se odloči povečati osnovni kapital, je namreč le obljuba vplačila dodatnega kapitala za izboljšanje premoženjskega stanja družbe. Šele z vplačilom je povečani osnovni kapital tudi dejansko na voljo.
59.
Skratka, ugotoviti je torej treba, da bilančno pravo, kot je določeno s pravom Unije, razlikuje med vpisanim kapitalom, ki ga je treba vplačati, in že vplačanim kapitalom. Tako pošteno prikazuje sredstva in obveznosti, finančno stanje in poslovni izid podjetja. Objava v registru je v zvezi s tem brezpredmetna.
4. Ugotovitve
60.
Iz tega sledi, da je treba pojem vpisanega osnovnega kapitala razumeti neodvisno od vsakega nacionalnega registrskega prava oziroma prava družb. Nanaša se lahko bodisi na obljubljeni povečani osnovni kapital (torej je odločilen sklep družbenika) bodisi na vplačilo obljubljenega povečanega osnovnega kapitala (torej je odločilno samo vplačilo, s katerim se poveča kapital družbe).
61.
Glede na zgoraj navedeni namen razlikovanja v pravu državnih pomoči med podjetji v težavah in podjetji, ki niso v težavah, ima zadnje prednost. Tveganje, da cilj pomoči ne bo dosežen zaradi finančnih težav družbe, še vedno obstaja v primeru zgolj obljube povečanja kapitala in je izključeno šele po izpolnitvi obljube, torej ko je povečan kapital družbe dejansko na voljo. Kot pravilno poudarja Latvija, sklep družbenika o povečanju kapitala povzroči „le“ civilnopravno obveznost in je šele začetek povečanja vpisanega kapitala. To zadnje pojasnjuje ločeni postavki v bilanci stanja (glej v zvezi s tem zgoraj točko 57 in naslednje).
62.
Zato menim, da se pojem vpisanega osnovnega kapitala iz člena 2, točka 18(a), uredbe o skupinskih izjemah nanaša na vplačani vpisani kapital v smislu Priloge III k Direktivi o bilanci.
63.
Ta razlaga hkrati zagotavlja uravnoteženje interesov podjetij in dajalcev pomoči. Po eni strani podjetja niso izključena iz podpore za nekatere projekte zaradi dolžine postopka vpisa v državni register, na katero ne morejo vplivati. Po drugi strani podjetja v težavah ne morejo zgolj z obljubo prihodnjega povečanja kapitala postati upravičena do podpore, ampak le, če je povečani kapital družbe dejansko na voljo. V obravnavanem primeru je torej pomembno, ali je bil sklep skupščine družbenikov z dne 29. aprila dejansko izveden pred iztekom roka za vložitev vloge, to je 30. aprila. To lahko presodi le predložitveno sodišče.
C.
Dokaz o upravičenosti do podpore (ne gre za podjetje v težavah)
64.
To je treba ločiti od vprašanja, kako mora podjetje dokazati svojo upravičenost do podpore, tako da lahko nacionalni organi upravljanja to preverijo.
65.
Latvijsko pravo v zvezi s tem določa, da je treba načeloma ponovno pregledati zadnje objavljeno končno letno poročilo (1), če mu ni priloženo medletno računovodsko poročilo, ki ga potrdi pooblaščeni revizor (2). Kadar kandidat napoti na (preverljive) javno dostopne informacije in se sklicuje na povečanje osnovnega kapitala po zadnjem končnem letnem poročilu, je treba te informacije upoštevati skupaj z medletnim računovodskim poročilom, ki ga potrdi pooblaščeni revizor (3).
66.
Predložitveno sodišče nazadnje sprašuje, ali so ti dokumenti upoštevni in ali jih nacionalni organi upravljanja lahko zahtevajo, saj ob vložitvi prošnje ni bilo ustreznega medletnega računovodskega poročila. To je bilo predloženo šele naknadno med postopkom.
67.
Kot izhaja iz uvodne izjave 14 uredbe o skupinskih izjemah in kot Komisija pravilno navaja v svojem stališču, bi morala biti upravičenost do podpore v skladu s to uredbo mogoče zlahka ugotovljiva. Tam je navedeno tako: „Zaradi zagotovitve pravne varnosti je primerno za opredelitev, da gre za podjetje v težavah za namene te uredbe, določiti jasna merila, ki ne zahtevajo ocene vseh posebnosti stanja podjetja.“
68.
Ta cilj je treba upoštevati tudi pri uporabi člena 125 Uredbe št. 1303/2013. V skladu s to določbo so nacionalni organi upravljanja odgovorni za upravljanje operativnega programa podpore v skladu z načelom dobrega finančnega poslovodenja. To odgovornost spremlja preverjanje pogojev, določenih z uredbo o skupinskih izjemah. (
14
) Organ upravljanja lahko v ta namen zahteva dokaze, na podlagi katerih je mogoče tudi brez ocene vseh posebnosti stanja podjetja ugotoviti, ali je več kot polovica vpisanega osnovnega kapitala izgubljena zaradi nakopičenih izgub.
69.
Kot je bilo že navedeno zgoraj, so letni računovodski izkazi, vključno z bilancami podjetja, v zvezi s tem povsem koristni. Prvega merila v latvijskem pravu torej ni mogoče grajati.
70.
Ker se ti dokumenti vedno pripravijo šele ob koncu poslovnega leta, gospodarski položaj pa se lahko izboljša tudi vmes, so koristna tudi začasna poročila, ki jih pripravi neodvisni strokovnjak. Zato tudi drugega merila v latvijskem pravu ni mogoče grajati.
71.
Prav tako ni mogoče grajati tretjega merila za zlahka izvedljivo presojo gospodarskega položaja podjetja. Če se kandidat sklicuje na javno dostopne informacije, da bi dokazal vmesno povečanje kapitala, je treba upoštevati te informacije in temu primerno medletno računovodsko poročilo.
72.
Z vsemi temi merili se uresničuje cilj uredbe o skupinskih izjemah (naknadna izključitev podjetij v težavah, ki niso upravičena do podpore) glede na odgovornost nacionalnih organov upravljanja iz člena 125 Uredbe št. 1303/2013. To je skladno s pravom Unije.
D.
Izključitev dokumentov, predloženih naknadno po izteku roka
73.
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem nazadnje sprašuje, ali je izključitev dokumentov in informacij, predloženih šele po vlogi za podporo, združljiva s členom 125(3)(a) Uredbe št. 1303/2013. Ta člen zahteva, da organi upravljanja določijo in po odobritvi uporabijo ustrezne izbirne postopke in merila za izbor, ki zagotavljajo, da operacije prispevajo k doseganju posebnih ciljev in rezultatov zadevnih prednostnih nalog ter da niso diskriminatorni in so pregledni.
74.
Kot je Komisija pravilno pripomnila v svojem stališču, pa se zdi, da nacionalno pravo niti ne izključuje naknadne predložitve dokumentov. Prvič, člen 25 zakona o upravljanju strukturnih skladov omogoča tudi pogojno odobritev predloga. Drugič, pogoji za upravičenost do podpore, ki jih je določila agencija, izhajajo iz tega, da se odločitev o tem, ali je prosilec podjetje v težavah ali ne, sprejme ob sprejetju odločbe o dodelitvi pomoči. Predložitveno sodišče mora torej odločiti, ali se člen 30 zakona o upravljanju strukturnega sklada, v skladu s katerim so do odločitve nedopustna pojasnila o predlogih projektov po vložitvi vloge, prav tako uporablja za presojo gospodarskega položaja prosilca.
75.
Ob predpostavki, da člen 30 zakona o upravljanju strukturnega sklada izključuje naknadno predložitev takih dokumentov, se postavlja vprašanje, ali pravo Unije temu nasprotuje. V obravnavanem primeru namreč neupoštevanje naknadno predloženega medletnega računovodskega poročila povzroči izključitev tožeče stranke iz kroga upravičencev do podpore, saj jo je bilo treba do izvedbe povečanja kapitala šteti za podjetje v težavah in torej ni bila upravičena do podpore v okviru uredbe o skupinskih izjemah.
76.
Dejstvo, da so nekatere pomoči na podlagi uredbe o skupinskih izjemah načeloma dopustne z vidika prava Unije, pa ne pomeni, da morajo države članice te pomoči tudi izplačati. (
15
) Enako velja za pomoč iz ESRR. Kakor izhaja iz uvodnih izjav 3 in 4, se lahko določeni projekti subvencionirajo, ni pa to nujno. Kot pravilno poudarja Komisija, lahko države članice za izplačilo določijo določene dodatne pogoje, kot je spoštovanje določenih rokov in formalnosti. To vključuje tudi možnost neupoštevanja naknadno predloženih dokumentov.
77.
Ker sredstva iz sklada Evropske unije niso neskončna, morajo organi upravljanja navsezadnje sprejeti odločitev, pri čemer izbirajo med več kandidati za ista sredstva. Kot pravilno navaja Latvija, ima načelo enakega obravnavanja velik pomen v tej odločitvi o izbiri. Člen 125(3)(a)(ii) Uredbe št. 1303/2013 tako določa, da organi upravljanja določijo ustrezne izbirne postopke in merila za izbor, ki niso diskriminatorna in so pregledna.
78.
Ob upoštevanju dejstva, da si kandidati za podporo iz sklada Evropske unije bolj ali manj izrazito konkurirajo, je položaj popolnoma primerljiv s položajem v pravu o javnih naročilih. Tudi tam mora organ upravljanja izbrati in nujno izločiti del kandidatov. Morebiti je konkurenčni položaj v tistem primeru izrazitejši in zahteva še posebej strogo enako obravnavanje med postopkom. Vendar to nikakor ne spremeni dejstva, da bo omejen vir (naročilo oziroma podpora) država dodelila samo nekaterim prosilcem, druge pa bo izključila. Zato mora biti tudi tam ta izbirni postopek v skladu s členom 18(1) Direktive 2014/24 (
16
) pregleden in nediskriminatoren.
79.
Kot je Komisija pravilno navedla na obravnavi, je načelo roka, ki upošteva le vloge pred določenim datumom, ki velja za vse enako, pregledno in nediskriminatorno. Enako velja za postopkovno pravilo, ki prepoveduje naknadno dopolnitev vlog, ki so že bile vložene, po izteku roka za vložitev vloge. Z njim se namreč le zagotavlja spoštovanje načela datuma in razbremeni uprava pri odločitvi o izbiri, ki jo mora sprejeti. Upoštevati mora le informacije, predložene ob izteku roka, ne pa še naknadno podajati dodatnih preudarkov.
80.
To je skladno z načelom enakega obravnavanja. Preprečuje, da bi se najprej vložile napačne ali nepopolne vloge, nato pa bi se naknadno dopolnile in popravile, s čimer bi se de facto podaljšal rok za vložitev vloge. S tem bi bili kandidati, ki so že predložili pravilne in popolne vloge, v slabšem položaju. Če so lahko zadevni prosilci jasno vedeli, katere dokumente je bilo treba predložiti do izteka roka za vložitev vloge, in je prosilec načeloma lahko predložil te dokumente do tega datuma, ni nobenih pomislekov glede neupoštevanja naknadno predloženih dokumentov niti z vidika načela preglednosti niti z vidika načela enakega obravnavanja.
81.
V zvezi s tem je Sodišče v okviru izključitve kandidata iz postopka oddaje javnega naročila že razsodilo, da ni v nasprotju z Direktivo 2004/18, če je ponudnik izključen, ker v svoji ponudbi ni navedel nekaterih informacij. Natančneje, če naročnik ne misli, da gre pri tej nepredložitvi zgolj za formalno nepravilnost, temu naročniku ne sme dovoliti, da naknadno – po preteku roka, določenega za predložitev ponudb – to nepravilnost kakor koli odpravi. (
17
) Poleg tega naj člena 51 navedene direktive – ki določa, da naročnik od gospodarskih subjektov lahko zahteva, da predložijo dodatke k potrdilom, ki se zahtevajo v skladu s členi od 45 do 50 te direktive – ne bi bilo mogoče razlagati tako, da naročniku dovoljuje, da sprejme kakršne koli popravke v zvezi z opustitvami, za katere razpisna dokumentacija izrecno določa, da je zaradi njih takega ponudnika treba izključiti. (
18
)
82.
Ta ideja – po mojem mnenju v milejši obliki – velja tudi pri odločanju, katera od več vlog za podporo bo izbrana, vsaj kadar je bil, kot v obravnavani zadevi, objavljen razpis za zbiranje predlogov projektov. Če je iz postopkovnih pravil, ki so bila tožeči stranki na voljo, izhajalo, da mora prosilec, ki se je v skladu s starimi letnimi računovodskimi izkazi štel za podjetje v težavah, nujno predložiti medletno računovodsko poročilo, ki ga je potrdil pooblaščeni revizor, se sme (
19
) predložitev takega vmesnega poročila, ki je bilo predloženo šele po izteku roka za vlogo, obravnavati za neupoštevno in vlogo zavrniti. O vprašanju, ali ga je treba zavrniti, kot bi morda veljalo v pravu o javnih naročilih, (
20
) Sodišču tu ni treba odločiti. (
21
)
83.
Nazadnje pa mora predložitveno sodišče presoditi, ali je bil ta pogoj za tožečo stranko dovolj pregleden. Tako je v besedilu priloge 5 k razpisni dokumentaciji sicer res navedeno, da je bilo v položaju tožeče stranke potrebno ustrezno medletno računovodsko poročilo. Ker pa se v istem predpisu omenja tudi, da se presoja glede na to vmesno poročilo opravi ob sprejetju odločbe o dodelitvi pomoči, bi bilo to mogoče razlagati tudi tako, da morajo biti ti dokumenti predloženi šele do takrat.
VI. Predlog
84.
Zato Sodišču predlagam, naj na vprašanja za predhodno odločanje, ki jih je postavilo Administratīvā rajona tiesa (prvostopenjsko upravno sodišče, Latvija), odgovori:
1.
Pojem vpisanega osnovnega kapitala iz člena 2, točka 18(a), Uredbe št. 651/2014 je treba v pravu Unije razlagati samostojno. Zajema vplačani vpisani kapital v smislu Priloge III k Direktivi 2013/34. To ni odvisno od vprašanja, ali je bil na podlagi nacionalnega prava že opravljen vpis v register in ali je ta vpis nujen za učinkovanje povečanja kapitala.
2.
Država članica lahko kot dokaz tega pogoja in presojo, ali gre za podjetje v težavah v smislu člena 2, točka 18(a), Uredbe št. 651/2014, zahteva predložitev zadnjega objavljenega aktualnega letnega poročila ali medletnega računovodskega poročila, ki ga potrdi pooblaščeni revizor.
3.
Izključitev dokumentov in informacij, predloženih šele po vložitvi vloge za podporo, je združljiva s členom 125(3)(a) Uredbe št. 1303/2013, če vsi prosilci lahko razberejo, da je treba te dokumente vložiti skupaj z vlogo in jih ni mogoče predložiti še naknadno.
(
1
)	Jezik izvirnika: nemščina.
(
2
)	Uredba Komisije (EU) št. 651/2014 z dne 17. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive z notranjim trgom pri uporabi členov 107 in 108 Pogodbe (UL 2014, L 187, str. 1).
(
3
)	Uredba (EU) št. 1301/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o Evropskem skladu za regionalni razvoj in o posebnih določbah glede cilja „naložbe za rast in delovna mesta“ ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1080/2006 (UL 2013, L 347, str. 289).
(
4
)	Uredba (EU) št. 1303/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o skupnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu, Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo, o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu, Kohezijskem skladu in Evropskem skladu za pomorstvo in ribištvo ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 (UL 2013, L 347, str. 320).
(
5
)	Direktiva (EU) 2017/1132 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o nekaterih vidikih prava družb (UL 2017, L 169, str. 46).
(
6
)	Direktiva 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o letnih računovodskih izkazih, konsolidiranih računovodskih izkazih in povezanih poročilih nekaterih vrst podjetij, spremembi Direktive 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS (UL 2013, L 182, str. 19).
(
7
)	Vse latvijske zakone, njihove trenutno veljavne in prejšnje različice, je mogoče najti na spletni strani https://likumi.lv/.
(
8
)	Razpisno dokumentacijo in priloge k njej je mogoče najti na https://www.cfla.gov.lv/lv/es-fondi-2014-2020/izsludinatas-atlases/3-1-1-5-k-2 (dostop 9. julija 2020).
(
9
)	Sodbe z dne 24. septembra 2020, NMI Technologietransfer (C‑516/19, EU:C:2020:754, točka 44); z dne 5. februarja 2020, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Registracija pomorščakov v pristanišču Rotterdam) (C‑341/18, EU:C:2020:76, točka 40 in tam navedena sodna praksa), in z dne 15. oktobra 2015, Axa Belgium (C‑494/14, EU:C:2015:692, točka 21 in tam navedena sodna praksa), ter sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Camposa Sánchez-Bordone v zadevi Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, točka 49 in naslednje) v zvezi s tu pomembnim pojmom.
(
10
)	Sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Camposa Sánchez-Bordone v zadevi Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, točka 48).
(
11
)	Podrobneje v zvezi s tem glej sodbo z dne 6. julija 2017, Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521), in sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Camposa Sánchez-Bordone v zadevi Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271).
(
12
)	V zvezi s tako imenovanim spodbujevalnim učinkom glej natančneje sodbo z dne 5. marca 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, točka 55 in naslednje).
(
13
)	V istem smislu tudi sklepni predlogi generalnega pravobranilca M. Camposa Sánchez-Bordone v zadevi Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, točka 67).
(
14
)	Tako tudi sodba z dne 5. marca 2019, Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, točka 70).
(
15
)	Glej sklepa z dne 6. maja 2020, Blumar in drugi (od C‑415/19 do C‑417/19, EU:C:2020:360, točka 23), in z dne 30. maja 2018, Yanchev (C‑481/17, neobjavljen, EU:C:2018:352, točka 22), ter sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Camposa Sánchez-Bordone v zadevi Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, točka 74).
(
16
)	Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).
(
17
)	Sodbe z dne 2. junija 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, točka 49); z dne 6. novembra 2014, Cartiera dell’Adda in Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, točka 45), in z dne 2. maja 2019, Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, točka 28).
(
18
)	Sodba z dne 6. novembra 2014, Cartiera dell’Adda in Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, točka 46), podobno sodba z dne 2. junija 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, točka 50).
(
19
)	Podobno sodba z dne 28. oktobra 2020, INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, točka 46), v skladu s katero državam članicam ni treba odobriti spremembe prošnje za pomoč, da prosilec ne preseže določenih zgornjih mej.
(
20
)	Sodba z dne 6. novembra 2014, Cartiera dell’Adda in Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, točki 45 in 46), podobno sodba z dne 2. junija 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, točki 49 in 50), glej pa tudi sodbo z dne 2. maja 2019, Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, točka 31).
(
21
)	Vsekakor je v sodbi z dne 28. oktobra 2020, INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, točka 42), navedena možnost držav članic, da podjetjem, ki so zaprosila za pomoč, dajo pravico, da zmanjšajo znesek, naveden v vlogi za pomoč.