62022CJ0048_RES
Asia C-48/22 P
Google LLCjaAlphabet, Inc.
vastaan
Euroopan komissio
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.9.2024
Muutoksenhaku – Kilpailu – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö – Tuotteiden yleisten hakupalvelujen ja erikoistuneiden hakupalvelujen markkinat internetissä – Päätös, jossa todetaan SEUT 102 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (ETA) 54 artiklan rikkominen – Vipuvaikutukseen perustuva väärinkäyttö – Ansioihin perustuva kilpailu tai kilpailunvastainen menettelytapa – Määräävässä asemassa olevan yrityksen oman erikoistuneen hakupalvelun tulosten näyttäminen suotuisammin – Mahdolliset kilpailunvastaiset vaikutukset – Väärinkäytön ja vaikutusten välinen syy-yhteys – Todistustaakka – Kontrafaktuaalinen skenaario – Syrjäyttämiskyky – Yhtä tehokasta kilpailijaa koskeva testi
Muutoksenhaku – Tutkittavaksi ottaminen – Valitus, joka perustuu valituksenalaisessa tuomiossa todettujen tosiseikkojen väitettyyn vääristyneeseen esittämiseen – Arvostelu, joka kuuluu valituksen perusteltavuutta koskevaan tutkintaan
(SEUT 256 artiklan 1 kohta; unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta)
(ks. 60–62 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Käsite – Oikeus käyttää määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen kehittämää ja sen hallussa olevaa infrastruktuuria – Kilpaileville yrityksille kohtuuttomin ehdoin annettu käyttöoikeus – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä merkitsevä käyttäytyminen – Edellytykset
(SEUT 102 artikla)
(ks. 79–91 ja 110–114 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Käsite – Objektiivinen käsite, jolla viitataan käyttäytymiseen, joka on omiaan vaikuttamaan markkinoiden rakenteeseen ja jonka seurauksena kilpailun säilyminen tai kehittyminen estyy – Määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen velvollisuudet – Kilpaileminen ainoastaan omilla ansioilla – Arviointiperusteet – Näyttö ainoastaan ansioihin perustuvan kilpailun vastaisista menettelytavoista – Seikat, jotka voidaan ottaa huomioon
(SEUT 102 artikla)
(ks. 163–166, 168–172 ja 186 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Käsite – Kyky rajoittaa kilpailua ja syrjäyttävä vaikutus – Käyttäytyminen, jonka tosiasiallisena tai mahdollisena tarkoituksena tai seurauksena on potentiaalisten kilpailevien yritysten markkinoille pääsyn estäminen, kuuluu käsitteen alaan
(SEUT 102 artikla)
(ks. 167 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Käsite – Objektiivinen käsite, jolla viitataan käyttäytymiseen, joka on omiaan vaikuttamaan markkinoiden rakenteeseen ja jonka seurauksena kilpailun säilyminen tai kehittyminen estyy – Menettelytavat, joilla voi olla kilpailunvastaisia vaikutuksia markkinoilla – Komission todistustaakka – Tarvetta laatia kontrafaktuaalinen skenaario ei ole
(SEUT 102 artikla)
(ks. 223–230 kohta)
Määräävä markkina-asema – Väärinkäyttö – Kilpailua rajoittava vaikutus – Komission todistustaakka – Mahdollisen vaikutuksen riittävyys – Määräävä markkina-asema yleisten internethakupalvelujen markkinoilla – Menettelytavat, joilla suositaan määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen tuotevertailuvälinettä ja asetetaan kilpailevat tuotevertailuvälineet huonompaan asemaan – Vaikutus merkityksellisiin markkinoihin – Komissiolla ei ole velvollisuutta arvioida kyseessä olevien menettelytapojen kykyä syrjäyttää yhtä tehokas kilpailija markkinoilta
(SEUT 102 artikla)
(ks. 263–269 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin hylkää suuressa jaostossa Google LLC:n ja sen emoyhtiö AlphabetInc:n tekemän valituksen unionin yleisen tuomioistuimen tuomiosta, jolla pysytetään Euroopan komission niille määräämä sakko määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä useilla internethakupalvelujen kansallisilla markkinoilla. Unionin tuomioistuin täsmentää tässä yhteydessä oikeuskäytäntöään, joka koskee määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, joka muodostuu käyttöoikeuden epäämisestä olennaiseen toimintaedellytykseen, ja niitä perusteita, joilla voidaan arvioida, poikkeaako määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen käyttäytyminen ansioihin perustuvasta kilpailusta.
Komissio katsoi 27.6.2017 annetussa päätöksessä, (
1
) että Google oli väärinkäyttänyt sillä yleisten internethakupalvelujen 13 kansallisilla markkinoilla olevaa määräävää asemaa Euroopan talousalueella (ETA).
Käyttäytyminen, joka yksilöitiin väärinkäytön lähteeksi, muodostui lähinnä siitä, että Google näytti oman tuotevertailuvälineensä sen hakukoneen valitsemien yleisten hakutulosten sivuilla näkyvällä ja houkuttelevalla tavalla erillisissä ”laatikoissa”, eikä tähän välineeseen sovellettu sen korjaavia algoritmeja, kun taas samaan aikaan kilpailevat tuotevertailuvälineet saattoivat näkyä näillä sivuilla ainoastaan yleisten hakutulosten muodossa eivätkä milloinkaan parannetussa formaatissa ja niiden sijoitusta voitiin heikentää geneeristen tulosten luokittelussa näiden korjaavien algoritmien avulla. Google oli siten vähentänyt yleisiltä tulossivuiltaan kilpaileviin tuotevertailuvälineisiin suuntautunutta liikennettä ja samalla kasvattanut tätä liikennettä omaan tuotevertailuvälineeseensä.
Komission mukaan näillä menettelytavoilla oli ollut mahdollisia kilpailunvastaisia vaikutuksia sekä tuotevertailuun erikoistuneiden hakupalvelujen kansallisilla markkinoilla että yleisten internethakupalvelujen kansallisilla markkinoilla.
Komissio päätteli näin ollen, että SEUT 102 artiklassa ja ETA-sopimuksen 54 artiklassa määrättyä määräävän markkina-aseman väärinkäytön kieltoa oli rikottu 13:ssa tutkinnan kohteena olevassa maassa, ja määräsi Googlelle 2424495000 euron suuruisen sakon, josta 523518000 euroa oli maksettava yhteisvastuullisesti Alphabetin kanssa.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Googlen ja Alphabetin kyseisestä päätöksestä nostaman kanteen olennaisilta osin ja vahvisti komission arvioinnin tuotevertailuun erikoistuneiden hakupalvelujen markkinoista. (
2
) Se pysytti lisäksi täyden harkintavaltansa nojalla komission määräämän sakon kokonaisuudessaan.
Google ja Alphabet ovat tehneet unionin tuomioistuimeen valituksen, jossa vaaditaan ensisijaisesti kyseisen tuomion ja komission päätöksen kumoamista.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Valittajat väittävät valituksensa tueksi etenkin, että kun unionin yleinen tuomioistuin kieltäytyi soveltamasta nyt käsiteltävään asiaan unionin tuomioistuimen tuomiossa Bronner (
3
) vahvistamia edellytyksiä, jotka koskevat sellaista määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, joka muodostuu käyttöoikeuden epäämisestä olennaiseen toimintaedellytykseen, se otti huomioon virheellisen oikeudellisen kriteerin sen arvioimiseksi, onko Google käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaa.
Unionin tuomioistuin huomauttaa tältä osin, että SEUT 102 artiklassa määrätään seuraamuksia määräävässä markkina-asemassa olevien yritysten sellaisesta käyttäytymisestä, joka rajoittaa ansioihin perustuvaa kilpailua ja on siten omiaan aiheuttamaan välitöntä vahinkoa yksittäisille yrityksille ja kuluttajille tai joka estää tämän kilpailun tai vääristää sitä ja on siten omiaan aiheuttamaan niille välillistä vahinkoa. Tällainen käyttäytyminen sisältää käyttäytymisen, joka estää muilla keinoin kuin ansioihin perustuvalla kilpailulla kilpailun säilymisen tai kehittymisen markkinoilla, joilla kilpailu on juuri määräävässä asemassa olevan yhden tai useamman yrityksen olemassaolon vuoksi jo vähentynyt.
Unionin tuomioistuin on todennut tässä yhteydessä tuomiossa Bronner, että sen, että evätään mahdollisuus käyttää infrastruktuuria, jonka määräävässä markkina-asemassa oleva yritys on kehittänyt oman toimintansa tarpeisiin ja jonka haltija se on, pitäminen määräävän markkina-aseman väärinkäyttönä edellyttää paitsi sitä, että epäämisellä voidaan poistaa kaikki kilpailu merkityksellisillä markkinoilla käyttömahdollisuutta pyytäneen yrityksen taholta eikä sitä voida objektiivisesti perustella, myös sitä, että kyseinen infrastruktuuri sinänsä on kyseisen yrityksen toiminnan harjoittamisen kannalta välttämätön siten, että infrastruktuuria ei ole voitu tosiasiallisesti eikä mahdollisesti korvata millään toisella infrastruktuurilla. Unionin tuomioistuin korostaa tältä osin, että kyseisen edellytyksen asettaminen oli ollut perusteltua asialle Bronner ominaisissa olosuhteissa, joissa määräävässä markkina-asemassa ollut yritys oli kieltäytynyt antamasta kilpailijalle oikeutta käyttää omaa toimintaansa varten kehittämäänsä infrastruktuuria, eikä kyse ollut muunlaisesta käyttäytymisestä. Toteamuksesta, jonka mukaan määräävässä markkina-asemassa oleva yritys on käyttänyt väärin asemaansa kieltäytyessään tekemästä sopimuksia kilpailijan kanssa, näet seuraa, että kyseisen yrityksen on tehtävä sopimus kyseisen kilpailijan kanssa. Tällainen velvoite merkitsee kuitenkin vakavaa puuttumista määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen sopimusvapauteen ja omaisuudensuojaan, koska määräävässä markkina-asemassa oleva yritys voi lähtökohtaisesti vapaasti kieltäytyä tekemästä sopimuksia ja käyttämästä infrastruktuuria, jonka se on kehittänyt omiin tarpeisiinsa.
Nyt käsiteltävä asia eroaa sitä vastoin asiasta Bronner siltä osin kuin Google antaa kilpailijoilleen vapaasta tahdostaan oikeuden käyttää sen infrastruktuuria eli sen yleistä hakupalvelua ja yleisten hakutulosten sivuja. Tästä seuraa, että sen toteaminen, että Google on käyttänyt väärin määräävää markkina-asemaa tämän infrastruktuurin käyttöoikeudelle asetettujen epäoikeudenmukaisten ehtojen vuoksi, ei ole omiaan johtamaan toimenpiteisiin, joilla rajoitetaan yhtä paljon sen sopimusvapautta ja omaisuudensuojaa kuin asiassa Bronner kyseessä olleilla toimenpiteillä.
Tämän täsmennyksen perusteella unionin tuomioistuin huomauttaa, että kun Googlen kaltainen määräävässä markkina-asemassa oleva yritys antaa käyttöoikeuden infrastruktuuriinsa mutta asettaa tälle käyttöoikeudelle epäoikeudenmukaisia ehtoja, tuomiossa Bronner esitettyjä edellytyksiä ei sovelleta.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi siis perustellusti, ettei komissio ollut tehnyt oikeudellista virhettä jättäessään arvioimatta, täyttävätkö menettelytavat, joista Googlea moititaan, tuomiossa Bronner asetetut edellytykset niiden luonnehtimiselle SEUT 102 artiklan kannalta.
Unionin tuomioistuin hylkää tämän jälkeen valitusperusteen, joka koskee oikeudellista virhettä siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin pysytti riidanalaisen päätöksen, vaikkei siinä ole yksilöity käyttäytymistä, joka poikkeaa ansioihin perustuvasta kilpailusta.
Valittajat moittivat unionin yleistä tuomioistuinta etenkin siitä, että se on vahvistanut, että komission riidanalaisessa päätöksessä esiin tuomat kolme erityistä seikkaa olivat merkityksellisiä arvioitaessa sitä, harjoittaako Google ansioihin perustuvaa kilpailua. Kyseessä oli ensinnäkin Googlen yleisen hakukoneen synnyttämän liikenteen merkitys tuotevertailuvälineille, toiseksi käyttäjien käyttäytyminen silloin, kun he tekevät hakuja internetissä, ja kolmanneksi se, että Googlen yleisten hakutulosten sivuilta muualle ohjattu liikenne muodosti suuren osan kilpaileviin tuotevertailuvälineisiin suuntautuneesta liikenteestä eikä sitä voitu tosiasiallisesti korvata muilla liikenteen lähteillä.
Unionin tuomioistuin hylkää aluksi oikeudenkäyntiväitteen, joka perustuu siihen, että tähän argumentaatioon on vedottu ensimmäistä kertaa muutoksenhakuvaiheessa, ja korostaa, että kyseinen argumentaatio merkitsee valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämän kanneperusteen laajentamista ja perustuu lisäksi valituksenalaiseen tuomioon itseensä.
Asiakysymyksen osalta unionin tuomioistuin huomauttaa, ettei SEUT 102 artiklassa kielletä määräävää markkina-asemaa sinänsä vaan ainoastaan sen väärinkäyttö. Kyseisen määräyksen tarkoituksena ei näet ole estää määräävän markkina-aseman syntymistä eikä taata tehottomampien yritysten pysymistä markkinoilla. Ansioihin perustuva kilpailu voi sitä vastoin jo määritelmällisesti johtaa siihen, että tehottomammat yritykset häviävät markkinoilta tai että niiden markkinaosuus pienenee huomattavasti.
SEUT 102 artiklassa tarkoitetun ”määräävän markkina-aseman väärinkäytön” toteamiseksi on pääsääntöisesti osoitettava, että kyseessä olevan käyttäytymisen tosiasiallisena tai mahdollisena seurauksena on – muiden kuin ansioihin perustuvaa kilpailua ohjaavien keinojen käyttämisen vuoksi – kilpailun rajoittuminen merkityksellisillä markkinoilla, joita voivat olla sekä ne, joilla määräävä markkina-asema vallitsee, että näiden markkinoiden liitännäis- tai lähimarkkinat.
Tämän osoittaminen voi edellyttää erilaisten arviointiasteikkojen käyttämistä kyseessä olevasta tapauksesta riippuen. Siinä on kuitenkin otettava aina huomioon kaikki merkitykselliset tosiseikat siitä riippumatta, koskevatko ne kyseistä käyttäytymistä itseään, merkityksellisiä markkinoita tai kilpailun toimivuutta näillä markkinoilla. ”Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö” voi tässä tarkoituksessa perustua paitsi käyttäytymiseen, joka voi saada aikaan markkinoilta syrjäyttävän vaikutuksen, myös käyttäytymiseen, jonka joko tosiasiallisena tai mahdollisena seurauksena tai jopa tarkoituksena on se, että suojaamistoimenpiteitä tai muita kuin ansioihin perustuvaa kilpailua ohjaavia keinoja käyttämällä estetään potentiaalisia kilpailijoita pääsemästä markkinoille.
Tästä seuraa, että arvioitaessa sitä, käyttääkö määräävässä markkina-asemassa olevan yritys väärin tätä asemaansa, merkityksellisiin tosiseikkoihin kuuluvat paitsi käyttäytymiseen itsessään liittyvät seikat myös merkityksellisiin markkinoihin tai kilpailun toimivuuteen näillä markkinoilla liittyvät seikat. Sitä asiayhteyttä koskevat seikat, jossa kyseisen yrityksen käyttäytyminen toteutetaan, kuten asianomaisen alan ominaispiirteet, on siis otettava huomioon merkityksellisinä seikkoina SEUT 102 artiklassa tarkoitetun määräävän markkina-asevan väärinkäytön toteamiseksi.
Näiden täsmennysten valossa unionin tuomioistuin huomauttaa, että kolme riidanalaisessa päätöksessä esiin tuotua erityistä seikkaa olivat sitä asiayhteyttä koskevia seikkoja, jossa Googlen yleinen hakukone ja tuotevertailupalvelut toimivat ja jossa kyseessä oleva käyttäytyminen on toteutettu. Koska näiden seikkojen avulla Googlen menettelytavat voitiin asettaa molempiin merkityksellisiin markkinoihin ja kilpailun toimivuuteen näillä markkinoilla liittyvään asiayhteyteen, ne olivat merkityksellisiä selvitettäessä sitä, olivatko nämä menettelytavat ansioihin perustuvan kilpailun mukaisia.
Unionin tuomioistuin hylkää myös valittajien näkemyksen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että Google oli harjoittanut sen yleisten hakutulosten sivuilla tapahtuvaa syrjintää oman tuotevertailuvälineensä ja kilpailevien tuotevertailuvälineiden välillä, toteamatta, että kyse oli mielivaltaisesta erilaisesta kohtelusta.
Se täsmentää tältä osin, ettei voida tosin katsoa yleisesti, että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys, joka kohtelee tavaroitaan tai palvelujaan suotuisammin kuin kilpailijoidensa tavaroita tai palveluja, käyttäytyy käsiteltävän asian olosuhteista riippumatta tavalla, joka poikkeaa ansioihin perustuvasta kilpailusta. Unionin yleinen tuomioistuin oli kuitenkin käsiteltävässä asiassa osoittanut, että kun otetaan huomioon tuotantoketjun alkupään markkinoiden ominaispiirteet ja edellä mainitut erityiset seikat, Googlen käyttäytyminen oli syrjivää eikä kuulunut ansioihin perustuvan kilpailun piiriin.
Unionin tuomioistuin huomauttaa lisäksi, ettei unionin yleinen tuomioistuin ollut kääntänyt todistustaakkaa eikä katsonut, ettei kontrafaktuaalinen analyysi ole hyödyllinen, kun se totesi yhtäältä, ettei komission tarvinnut tehdä tällaista analyysiä kyseenalaistettujen menettelytapojen ja niiden todellisten tai mahdollisten vaikutusten välisen syy-yhteyden arvioimiseksi, ja huomautti toisaalta, että Google saattoi esittää kontrafaktuaalisen analyysin komission tältä kohdin tekemien päätelmien riitauttamiseksi. Näin tehdessään unionin yleinen tuomioistuin totesi ainoastaan perustellusti, että komission on mahdollista tukeutua useisiin todisteisiin eikä sen tarvitse käyttää järjestelmällisesti yhtä ainoaa keinoa tutkittavina olevien menettelytapojen ja niillä markkinoilla olevien kilpailunvastaisten vaikutusten välisen syy-yhteyden olemassaolon osoittamiseksi.
Unionin tuomioistuin toteaa lopuksi, ettei unionin yleinen tuomioistuin tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, ettei komission tarvinnut niiden menettelytapojen, joista Googlea moititaan, kilpailunvastaisia vaikutuksia koskevassa arvioinnissa tutkia, voitiinko näillä menettelytavoilla syrjäyttää markkinoilta kilpailijat, jotka ovat yhtä tehokkaita kuin Google.
Vaikka SEUT 102 artiklan tavoitteena ei ole varmistaa, että kilpailijat, jotka eivät ole yhtä tehokkaita kuin määräävässä markkina-asemassa oleva yritys, pysyvät markkinoilla, siitä ei näet seuraa, että kilpailusääntöjen rikkomisen toteaminen tämän määräyksen kannalta edellyttäisi aina sen osoittamista, että asianomainen käyttäytyminen on omiaan syrjäyttämään yhtä tehokkaan kilpailijan markkinoilta.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi kuitenkin nyt käsiteltävässä asiassa, eivätkä valittajat ole kumonneet tätä toteamusta, ettei komission olisi ollut mahdollista saavuttaa objektiivisia ja luotettavia tuloksia Googlen kilpailijoiden tehokkuudesta merkityksellisten markkinoiden erityiset olosuhteet huomioon ottaen. Se saattoi siis todeta perustellusti yhtäältä, ettei yhtä tehokasta kilpailijaa koskeva testi ollut pakottava SEUT 102 artiklan täytäntöönpanon yhteydessä, ja toisaalta, ettei kyseinen testi ollut käsiteltävän asian olosuhteissa merkityksellinen.
Koska yhtään valitusperustetta ei ole hyväksytty, unionin tuomioistuin hylkää valituksen kokonaisuudessaan.
(
1
)	SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39740 – Googlen hakutoiminnot (hintavertailu)) 27.6.2017 annettu komission päätös C(2017) 4444 final (jäljempänä riidanalainen päätös).
(
2
)	Tuomio 10.11.2021, Google ja Alphabet v. komissio (Google Shopping) (T-612/17, EU:T:2021:763, jäljempänä valituksenalainen tuomio).
(
3
)	Tuomio 26.11.1998, Bronner (C-7/97, EU:C:1998:569).