62024CJ0038_RES
Asia C‑38/24 [Bervidi] (
i
)
G. L.
vastaan
AB SpA
(Ennakkoratkaisupyyntö – Corte suprema di cassazione)
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.9.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus vammaisten henkilöiden oikeuksista – 2, 5 ja 7 artikla – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21, 24 ja 26 artikla – Direktiivi 2000/78/EY – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – 1 artikla – 2 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan b alakohta – Vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kielto – Välillinen syrjintä – Sellaiseen työntekijään kohdistuva erilainen kohtelu, joka ei itse ole vammainen mutta joka huolehtii vammaisesta lapsestaan – 5 artikla – Työnantajan velvollisuus tehdä kohtuullisia mukautuksia
Sosiaalipolitiikka – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Direktiivi 2000/78 – Soveltamisala – Työolot ja ‑ehdot – Käsite – Työaikojen järjestäminen – Käsitteeseen kuuluminen
(Neuvoston direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan a ja c alakohta)
(ks. 41–44 kohta)
Sosiaalipolitiikka – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Direktiivi 2000/78 – Vammaisuuteen perustuvan välillisen syrjinnän kielto – Ulottuvuus – Sellaiseen työntekijään kohdistuva syrjintä, joka huolehtii vammaisesta lapsestaan – Kuuluminen
(EY 13 artikla; SEUT 19 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21, 24 ja 26 artikla; vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen 2, 5 ja 7 artikla; neuvoston direktiivin 2000/78 johdanto-osan 12 perustelukappale, 1 artikla, 2 artiklan 1 kohta ja 2 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta)
(ks. 48–58 ja 61–66 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Perusoikeudet – Perusoikeuskirja – Syrjintäkiellon periaate – Vahvistaminen sekä perusoikeuskirjassa että Euroopan ihmisoikeussopimuksessa – Sama tarkoitus ja ulottuvuus – Perusoikeuskirjassa taattu suojan taso, joka ei alita Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taattua suojan tasoa
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan 1 kohta ja 52 artiklan 3 kohta)
(ks. 59 kohta)
Sosiaalipolitiikka – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Direktiivi 2000/78 – Vammaisen lapsen omaishoitajaa koskevat kohtuulliset mukautukset – Käsite – Siirto toiseen työtehtävään – Käsitteeseen kuuluminen – Edellytys – Työnantajalle ei aiheudu kohtuutonta rasitetta
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 24 ja 26 artikla; vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen 2 artikla ja 7 artiklan 1 kappale; neuvoston direktiivin 2000/78 johdanto-osan 21 perustelukappale sekä 2 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 5 kohta)
(ks. 70–80 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, jolle Corte suprema di cassazione (ylin yleinen tuomioistuin, Italia) on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön, kehittää direktiivissä 2000/78 (
1
) tarkoitettua vammaisuuteen perustuvan läheissyrjinnän käsitettä koskevaa oikeuskäytäntöään täsmentämällä sekä kyseisen käsitteen ulottuvuutta että työnantajan velvollisuuksia varmistaa työntekijöiden yhdenvertaisuuden periaatteen ja välillisen syrjinnän kiellon noudattaminen tilanteessa, jossa työntekijä huolehtii vammaisesta lapsestaan.
G. L. työskenteli yhtiö AB:n palveluksessa ”ratatyöntekijänä”, ja hän vastasi työssään erään metroaseman valvonnasta ja tarkkailusta.
Hän pyysi toistuvasti yhtiö AB:tä siirtämään hänet pysyvästi työtehtävään, jossa on kiinteät työajat, voidakseen huolehtia vaikeavammaisesta alaikäisestä lapsestaan, joka tarvitsee hoitoa tiettyyn aikaan.
Yhtiö AB ei suostunut pyyntöihin. Se teki kuitenkin G. L:n työoloihin tiettyjä väliaikaisia mukautuksia, kuten kiinteän työpaikan osoittaminen ja suotuisampien työaikojen tarjoaminen verrattuna muihin ratatyöntekijöihin.
G. L. nosti 5.3.2019 Tribunale di Romassa (Rooman alioikeus, Italia) kanteen, jotta kyseinen tuomioistuin toteaisi syrjiväksi sen, että G. L:n työnantaja ei suostunut G. L:n pyyntöön hänen työolojensa pysyvästä mukauttamisesta. Koska hänen kanteensa hylättiin sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhakuasteessa, G. L. teki kassaatiovalituksen ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittasi Coleman-tuomiosta (
2
) ilmeneviin periaatteisiin ja päätti tiedustella unionin tuomioistuimelta, voiko työntekijä, joka ei itse ole vammainen, vedota tuomioistuimessa direktiivissä 2000/78 säädettyyn suojeluun kaikkea vammaisuuteen perustuvaa välillistä syrjintää vastaan sen takia, että hän huolehtii vammaisesta lapsestaan. Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee myös, onko tällaisen henkilön työnantajan tehtävä direktiivissä 2000/78 tarkoitettuja kohtuullisia mukautuksia mainitun henkilön hyväksi korjatakseen syrjintätilanteen.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin katsoi ensinnäkin muun muassa Coleman-tuomion valossa, että direktiivissä 2000/78 säädetty syrjintäkielto kattaa myös vammaisuuteen perustuvan välillisen läheissyrjinnän. Kyseistä kieltoa sovelletaan näin ollen sellaiseen työntekijään, joka ei itse ole vammainen mutta johon kohdistuu tällaista syrjintää sen takia, että hän huolehtii vammaisesta lapsestaan, minkä ansiosta lapsi pystyy saamaan olennaisen osan terveydentilansa kannalta tarpeellisesta huolenpidosta.
Unionin tuomioistuimen analyysi perustuu myös toteamukseen, jonka mukaan direktiivin 2000/78 tavoite on kaikkien vammaisuuteen perustuvan syrjinnän muotojen torjuminen työssä ja ammatissa. Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, johon kyseisessä direktiivissä viitataan, ei näet sovelleta määrättyyn henkilöluokkaan vaan sitä sovelletaan mainitun direktiivin 1 artiklassa tarkoitettujen seikkojen perusteella.
Kyseisen direktiivin johdanto-osan 12 perustelukappaleen ja 2 artiklan 1 kohdan mukaan on lisäksi niin, että kaikenlaisen vammaisuuteen perustuvan välittömän tai välillisen syrjinnän on oltava kielletty, ja EY 13 artiklassa, joka on direktiivin 2000/78 oikeudellinen perusta, annettiin – kuten kyseisen määräyksen korvanneessa SEUT 19 artiklassa annetaan – unionille toimivalta toteuttaa tarvittavat toimenpiteet muun muassa vammaisuuteen perustuvan syrjinnän torjumiseksi.
Direktiiviä 2000/78 on lisäksi tulkittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 21, 24 ja 26 artiklan valossa. Perusoikeuskirjan 21 artiklan 1 kohdassa vahvistettu yleinen syrjintäkiellon periaate kattaa myös vammaisuuteen perustuvan välillisen läheissyrjinnän. Kyseisen periaatteen mukaan kaikenlainen muun muassa vammaisuudesta johtuva syrjintä on kielletty, ja sillä varmistetaan siten kyseisen perustavanlaatuisen takeen laaja soveltamisala.
Lisäksi on niin, että perusoikeuskirjan 21 artiklan 1 kohta sisältää ainakin samat takeet kuin ne, joista määrätään ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (
3
) 14 artiklassa ja jotka on perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan nojalla otettava huomioon vähimmäissuojana.
YK:n yleissopimuksen (
4
), johon voidaan perusoikeuskirjan tavoin vedota direktiivin 2000/78 tulkitsemiseksi, sopimuspuolten on lisäksi kyseisen yleissopimuksen nojalla kiellettävä kaikki vammaisuuteen perustuvan syrjinnän muodot. Sopimuspuolet takaavat vammaisille henkilöille yhdenvertaisen ja tehokkaan oikeussuojan syrjintää vastaan syrjintäperusteesta riippumatta, toteuttavat kaikki tarvittavat toimet varmistaakseen, että vammaiset lapset voivat nauttia kaikista ihmisoikeuksista ja perusvapauksista täysimääräisesti ja yhdenvertaisesti muiden lasten kanssa, ja ottavat kaikissa vammaisia lapsia koskevissa toimissa ensisijaisesti huomioon vammaisen lapsen edun.
Unionin tuomioistuin tutki toiseksi, onko sellaisen käsittelyssä asiassa kyseessä olleen kaltaisen työntekijän hyväksi toteutettava direktiivin 2000/78 5 artiklassa tarkoitettuja kohtuullisia mukautuksia, joka ei itse ole vammainen mutta joka huolehtii vammaisesta lapsestaan, minkä ansiosta lapsi pystyy saamaan olennaisen osan terveydentilansa kannalta tarpeellisesta huolenpidosta, jotta voidaan taata työntekijöiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun välillisen syrjinnän kiellon noudattaminen.
Jotta direktiivin 2000/78 5 artiklaa voidaan tulkita perusoikeuskirjan mukaisesti, unionin tuomioistuin muistutti, että perusoikeuskirjan 24 ja 26 artiklan mukaan on yhtäältä niin, että lapsella on oikeus hänen hyvinvoinnilleen välttämättömään suojeluun ja huolenpitoon, ja toisaalta niin, että unioni tunnustaa vammaisten oikeuden päästä osallisiksi toimenpiteistä, joilla edistetään heidän itsenäistä elämäänsä, yhteiskunnallista ja ammatillista sopeutumistaan sekä osallistumistaan yhteiskuntaelämään, ja kunnioittaa tätä oikeutta.
YK:n yleissopimuksen 2 artiklassa määritellyt kohtuulliset mukautukset eivät myöskään rajoitu vammaisten henkilöiden tarpeisiin työpaikalla, vaan tällaisia mukautuksia on tarvittaessa tehtävä myös sellaisen työntekijän hyväksi, joka huolehtii vammaisesta henkilöstä, minkä ansiosta kyseinen vammainen henkilö pystyy saamaan olennaisen osan terveydentilansa kannalta tarpeellisesta huolenpidosta. YK:n yleissopimuksen 7 artiklan 1 kappaleesta ilmenee myös, että työntekijän on pystyttävä huolehtimaan vammaisesta lapsestaan kyseisen lapsen tarvitsemalla tavalla, mikä merkitsee sitä, että työnantajalla on kyseisen työntekijän työolojen mukauttamista koskeva velvollisuus.
Unionin tuomioistuin totesi, että ilman tällaista velvollisuutta välillisen läheissyrjinnän kielto menettäisi merkittävän osan tehokkaasta vaikutuksestaan.
Työnantajan on näin ollen tehtävä direktiivin 2000/78 5 artiklassa tarkoitettuja kohtuullisia mukautuksia sellaisen työntekijän hyväksi, joka ei itse ole vammainen mutta joka huolehtii vammaisesta lapsestaan, minkä ansiosta lapsi pystyy saamaan olennaisen osan terveydentilansa kannalta tarpeellisesta huolenpidosta, kunhan näistä mukautuksista ei aiheudu työnantajalle kohtuutonta rasitetta. Unionin tuomioistuin täsmensi siitä, minkälaisia kohtuullisia mukautuksia tällaisen omaishoitajan työnantajan edellytetään tekevän, että työajan lyhentäminen tai tietyissä olosuhteissa siirto toiseen työtehtävään voidaan katsoa yhdeksi direktiivin 2000/78 5 artiklassa tarkoitetuista mukauttavista toimenpiteistä. Ratkaistaessa, aiheutuuko tällaisista toimenpiteistä kohtuutonta rasitetta työnantajalle, olisi otettava erityisesti huomioon muun muassa niistä aiheutuvat rahoituskustannukset, organisaation tai yrityksen koko ja rahoitusvarat sekä julkisten varojen tai muun tuen saatavuus.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
1
)	Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL 2000, L 303, s. 16).
(
2
)	Tuomio 17.7.2008, Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415; jäljempänä Coleman-tuomio). Unionin tuomioistuin totesi kyseisessä tuomiossa muun muassa, että direktiiviä 2000/78 ja erityisesti sen 1 artiklaa, 2 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että niissä säädetty välittömän syrjinnän kielto ei rajoitu yksinomaan henkilöihin, jotka itse ovat vammaisia (56 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta).
(
3
)	Roomassa 4.11.1950 allekirjoitettu yleissopimus.
(
4
)	Vammaisten henkilöiden oikeuksista New Yorkissa 13.12.2006 tehty ja 3.5.2008 voimaan tullut Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus (jäljempänä YK:n yleissopimus).