62012FJ0158_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa F‑158/12,
jossa on kyse SEUT 270 artiklaan, jota sovelletaan Euratomin perustamissopimukseen sen 106 a artiklan nojalla, perustuvasta kanteesta,
Éric Marques, Euroopan komission sopimussuhteinen toimihenkilö, kotipaikka Ennery (Ranska), edustajinaan asianajajat A. Salerno ja B. Cortese,
kantajana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid,
vastaajana,
VIRKAMIESTUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti S. Van Raepenbusch (esittelevä tuomari) sekä tuomarit R. Barents ja K. Bradley,
kirjaaja: hallintovirkamies X. Lopez Bancalari,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 12.6.2013 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Éric Marques vaatii 24.12.2012 virkamiestuomioistuimen kirjaamoon saapuneella kannekirjelmällään virkamiestuomioistuinta kumoamaan 6.3.2012 tehdyn Euroopan komission päätöksen, jolla kieltäydyttiin ottamasta häntä palvelukseen tehtäväryhmän III sopimussuhteisena toimihenkilönä ja määräämään hänelle korvausta aiheutuneesta vahingosta.
Tosiseikat
2. Kantajalla on ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta myönnetty tutkintotodistus, joka antaa hänelle oikeuden keskiasteen jälkeiseen koulutukseen. Komissio otti hänet 1.11.2006 palvelukseen sopimussuhteisena toimihenkilönä Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) 3 a artiklan nojalla. Hänen tehtäväryhmäkseen määritettiin palvelussuhteen ehtojen 80 artiklassa tarkoitettu tehtäväryhmä I, ja hänet määrättiin Luxemburgin infrastruktuuri- ja logistiikkatoimistoon (OIL) Luxemburgiin (Luxemburg), jossa hän hoiti talousarvioon liittyviä tehtäviä ja taloudellisia tehtäviä.
3. Euroopan unionin henkilöstövalintatoimisto (EPSO) esitti 17.5.2010 kiinnostuksenilmaisupyynnön EPSO/CAST/02/10 (jäljempänä kiinnostuksenilmaisupyyntö) sellaisista hakijoista laadittavan tietokannan muodostamista varten, jotka voidaan ottaa palvelukseen sopimussuhteisina toimihenkilöinä suorittamaan muun muassa varainhoitoavustajan tehtäviä Euroopan komissiossa.
4. Kiinnostuksenilmaisupyynnön mukaan palvelukseen otettavien varainhoitoavustajien oli suoritettava ”toimeenpano-, tekstinlaadinta-, kirjanpito- ja muita teknisiä tehtäviä”, ja heidän tehtäväryhmäkseen määrättäisiin palvelussuhteen ehtojen 80 artiklassa tarkoitettu tehtäväryhmä III. Vaaditusta koulutuksesta kiinnostuksenilmaisupyynnössä todettiin, että hakijoilla oli viimeisenä hakupäivänä eli 14.6.2010 mennessä oltava ”vähintään ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus, joka antaa oikeuden keskiasteen jälkeiseen koulutukseen, sekä vähintään kolmen vuoden pituinen soveltuva työkokemus”. Kiinnostuksenilmaisupyynnössä kuvattiin lisäksi varainhoitoavustajan tehtäviä ja niiden hoitamiseen vaadittuja taitoja.
5. Kantaja läpäisi vuonna 2010 kiinnostuksenilmaisupyynnössä tarkoitetut valintakokeet varainhoitoavustajan toimea varten.
6. EPSO järjesti 30.5.2011 valintamenettelyn ylimääräisen vaiheen, jotta kiinnostuksenilmaisupyynnön valintakokeet läpäisseet hakijat voitaisiin ottaa huomioon toistaiseksi voimassa olevia työsopimuksia tehtäessä.
7. Kantaja läpäisi ylimääräiset valintakokeet vuonna 2011.
8. OIL:n valintalautakunta katsoi 24.10.2011, että kantajan pätevyys ja taidot vastasivat ”tehtäväryhmän III sopimussuhteiselta toimihenkilöltä edellytettyä pätevyystasoa”. Tämän vuoksi OIL pyysi, että hänet otettaisiin palvelukseen tehtäväryhmän III varainhoitoavustajana.
9. OIL:n ”ravintolapalvelut – Foyer européen – kuntokeskus” -yksikön päällikkö, jonka alaisuudessa kantaja oli työskennellyt, laati 1.12.2011 muistion, jossa hän katsoi, että kantajan todellisuudessa hoitamat tehtävät ”olivat selvästi merkityksellistä työkokemusta tehtäväryhmään III määräämisen kannalta”. Samassa muistiossa edellä mainittu yksikönpäällikkö kuvaili kantajan todellisuudessa hoitamia tehtäviä.
10. OIL:n ”henkilöstö – viestintä – kokoukset – terveys ja turvallisuus” -yksikön päällikkö ilmoitti 1.2.2012 komission henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosastolle, että ”vaikka joidenkin [kantajalle] osoitettujen tehtävien voidaan katsoa olevan [tehtäväryhmään] III [kuuluvien tehtävien] tasoisia, on otettava huomioon, että [kantaja] hoitaa pääasiallisesti [tehtäväryhmään] I kuuluvia hallinnollisia tehtäviä”.
11. Komission henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosasto ilmoitti 6.3.2012 OIL:lle, että ” [kantajan] työkokemuksen arvioinnin perusteella ei voitu katsoa, että hänellä oli 14.6.2010 [tehtäväryhmään] III [kuuluvia tehtäviä] vastaava kolmen vuoden työkokemus”. Näin ollen komissio kieltäytyi hyväksymästä OIL:n pyyntöä ottaa kantaja palvelukseen tehtäväryhmän III varainhoitoavustajan tehtäviin (jäljempänä riidanalainen päätös).
12. Kantaja teki 5.6.2012 riidanalaisesta päätöksestä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa, jota sovelletaan sopimussuhteisiin toimihenkilöihin palvelussuhteen ehtojen 117 artiklan nojalla, tarkoitetun valituksen.
13. Työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen (jäljempänä työsopimuksista vastaava viranomainen) hylkäsi valituksen 11.9.2012. Sen mukaan OIL:n kahden yksikönpäällikön 1.12.2011 ja 1.2.2012 laatimien muistioiden ja kaikkien kantajan henkilökansioon sisältyvien seikkojen, hänen hoitamiensa toimien kuvaukset mukaan lukien, perusteella ei voitu katsoa, että tehtävät, joita hän hoiti ennen 14.6.2010, olivat ” [tehtäväryhmään] III [kuuluvia tehtäviä] vastaavan tasoisia”. Työsopimuksista vastaavan viranomaisen mukaan nämä tehtävät kuuluivat pääosin tehtäväryhmään I tai tehtäväryhmään II, mutta eivät tehtäväryhmään III.
Asianosaisten vaatimukset
14. Kantaja vaatii, että virkamiestuomioistuin
– kumoaa riidanalaisen päätöksen
– velvoittaa komission korvaamaan kyseisestä päätöksestä hänelle aiheutuneen aineellisen vahingon
– velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
15. Komissio vaatii, että virkamiestuomioistuin
– hylkää kanteen
– velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
Kumoamisvaatimukset
16. Kantaja esittää kumoamisvaatimustensa tueksi kaksi kanneperustetta. Ensimmäisen kanneperusteen mukaan asiassa rikottiin palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b kohtaa, hallinnollisissa tiedotteissa nro 49-2004 julkaistujen, komission sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelukseen ottamista ja palvelussuhdetta koskevista menettelyistä 7.4.2004 annettujen yleisten täytäntöönpanosäännösten (jäljempänä vuoden 2004 täytäntöönpanosäännökset) 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, hallinnollisissa tiedotteissa nro 33-2011 julkaistujen, palvelussuhteen ehtojen 3 a ja 3 b artiklan nojalla komission palvelukseen ottamien sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelussuhteen edellytyksiä koskevasta palvelussuhteen ehtojen 79 artiklan 2 kohdasta 2.3.2011 annettujen yleisten täytäntöönpanosäännösten (jäljempänä vuoden 2011 täytäntöönpanosäännökset) liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohtaa sekä kiinnostuksenilmaisupyyntöä. Toinen kanneperuste koskee ilmeistä arviointivirhettä.
17. Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja vetoaa siihen, että palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdassa, vuoden 2004 täytäntöönpanosäännösten 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa asetetaan tehtäväryhmän III tehtävien hoitamisen edellytykseksi paitsi ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus, myös kolmen vuoden pituinen ”soveltuva työkokemus”. Hän katsoo, ettei komission edellytykselle, jonka mukaan vaaditun työkokemuksen on oltava ”vastaavan tasoista” kuin kyseisen tehtäväryhmän tehtävät, ole mitään laillista perustetta. Kantajan mukaan vuosien 2004 ja 2011 täytäntöönpanosäännöksissä asetetaan ”kolmen vuoden pituista soveltuvaa työkokemusta” tiukemmat vaatimukset ainoastaan sopimussuhteisten toimihenkilöiden palkkatason määrittämiseksi. Nämä ovat kuitenkin lisäedellytyksiä, joilla täydennetään työkokemusta koskevaa palvelukseen ottamisen vähimmäisedellytystä.
18. Komissio vastaa, että palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdassa asetetaan ainoastaan vähimmäisedellytykset, joten se voi vaatia korkeampaa pätevyystasoa. Vuosien 2004 ja 2011 täytäntöönpanosäännöksissä ja kiinnostuksenilmaisupyynnössä esitettyä ”soveltuvan työkokemuksen” vaatimusta voidaan sen mukaan tulkita siten, että niissä vaaditaan sitä tasoa vastaavaa työkokemusta, jolle hakija pyrkii, eli tässä tapauksessa tehtäväryhmän III tasoista työkokemusta. Tätä tulkintaa tukee vuoden 2004 täytäntöönpanosäännösten 7 artiklan 3 kohta. Kiinnostuksenilmaisupyynnössä mainittu vaatimus ”soveltuvasta työkokemuksesta” liittyy siinä tarkoitettuihin tehtäväryhmän III varainhoitoavustajan tehtäviin.
19. Virkamiestuomioistuin toteaa, että vaikka hallinnolla on laaja harkintavalta sen arvioidessa, voidaanko hakijan aikaisempi työkokemus ottaa huomioon tehtäväryhmän III sopimussuhteiseksi toimihenkilöksi palvelukseen ottamista varten, tätä laajaa harkintavaltaa on käytettävä kaikkia sovellettavia säännöksiä noudattaen (asia F-6/09, Fares v. komissio, tuomio 28.10.2010, 38 ja 39 kohta).
20. Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jotta henkilö voidaan ottaa palvelukseen sopimussuhteiseksi toimihenkilöksi, hänellä on oltava vähintään:
– –
b) tehtäväryhmissä II ja III:
i) keskiasteen jälkeisen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus tai
ii) ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus, joka antaa oikeuden keskiasteen jälkeiseen koulutukseen, sekä vähintään kolmen vuoden pituinen soveltuva työkokemus tai
iii) yksikön edun mukaisissa perustelluissa tapauksissa vastaavan tasoinen ammatillinen koulutus tai työkokemus
– –”
21. Täytäntöönpanosäännösten osalta on ratkaistava, sovelletaanko tässä asiassa vuoden 2004 vai 2011 täytäntöönpanosäännöksiä, sillä vaikka niillä on sama tarkoitus, niiden välillä on vivahde-eroja, erityisesti vuoden 2011 täytäntöönpanosäännöksissä täsmennetyn soveltuvan työkokemuksen käsitteen osalta.
22. Tältä osin on muistettava, että toimen lainmukaisuus on arvioitava sen tekohetkellä olemassa olevien tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella (asia T-58/05, Centeno Mediavilla ym. v. komissio, tuomio 11.7.2007, 151 kohta ja asia F-70/05, Mische v. komissio, tuomio 29.9.2011, 70 kohta). Vuoden 2011 täytäntöönpanosäännökset annettiin ja tulivat voimaan 2.3.2011, ja niitä sovellettiin siten riidanalaisen päätöksen tekohetkellä eli 6.3.2012. Kyseisenä päivänä vuoden 2004 täytäntöönpanosäännökset oli kumottu vuoden 2011 täytäntöönpanosäännöksillä. Vuoden 2004 täytäntöönpanosäännöksiä sovellettiin tosin kiinnostuksenilmaisupyynnön julkaisuajankohtana ja 14.6.2010, jolloin hyväksymisedellytysten oli täytyttävä. Työsopimuksista vastaava viranomainen ei kuitenkaan ole kyseisenä ajankohtana tehnyt yhtään lopullista päätöstä siitä, saattoiko kantaja vedota vaadittuun soveltuvaan työkokemukseen, jotta hänet voitaisiin ottaa palvelukseen tehtäväryhmään III. Vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten 14 artiklassa olevissa siirtymäsäännöksissä ratkaistaan ongelmatilanne, joka koskee valintakokeiden läpäisemistä ennen kyseisten täytäntöönpanosäännösten voimaantuloa, voimassa olevia sopimuksia, vuoden 2004 täytäntöönpanosäännöksissä olevan siirtymäsäännöksen perusteella palvelukseen ottamisesta seuraavia vaikeuksia, edustustojen nuorempien asiantuntijoiden asemaa ja apurahojen hakemista.
23. Vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten 14 artiklassa olevissa siirtymäsäännöksissä ei sitä vastoin säädetä eri tehtäväryhmiin ja erityisesti tehtäväryhmään III sopimussuhteiseksi toimihenkilöksi palvelukseen ottamista varten vaadittavan vähimmäispätevyyden arvioinnista. Siirtymäsäännöstä on lähtökohtaisesti tulkittava suppeasti, koska sillä poiketaan pysyvistä säännöistä ja periaatteista, joita sovellettaisiin välittömästi kyseessä oleviin tilanteisiin ilman kyseistä siirtymäsäännöstä (asia T‑641/11 P, Mische v. komissio, määräys 13.12.2012, 45 kohta; asia F-29/05, Vivier v. komissio, tuomio 30.9.2010, 67 ja 68 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja asia F-107/05, Toth v. komissio, tuomio 30.9.2010, 71 ja 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Koska asiassa ei ole erityisiä olosuhteita, jotka oikeuttaisivat vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten 14 artiklan laajan tulkinnan, edellä esitetyn perusteella työsopimuksista vastaavan viranomaisen oli arvioitava riidanalaisen päätöksen tekohetkellä työkokemusta, jonka kantaja oli hankkinut 14.6.2010 mennessä, vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten perusteella.
24. Tämän täsmennyksen jälkeen on todettava, että vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan ”sopimussuhteisen toimihenkilön palvelukseen ottamiseksi vaadittava vähimmäispätevyys” on
”tehtäväryhmässä III:
i. keskiasteen jälkeisen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus
tai
ii. ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus, joka antaa oikeuden keskiasteen jälkeiseen koulutukseen sekä kolmen vuoden pituinen soveltuva työkokemus. Tässä yhteydessä työkokemusta pidetään soveltuvana, jos se on hankittu jollakin komission toiminta-alalla – – sen tutkintotodistuksen jälkeen, joka antaa oikeuden tämän tehtäväryhmän tehtävien hoitamiseen,
tai
iii. poikkeuksellisesti ja yksikön edun mukaisissa perustelluissa tapauksissa vastaava ammatillinen koulutus tai työkokemus; pariteettikomitealle on ilmoitettava vuosittain tämän säännöksen soveltamisesta.”
25. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto ja asiayhteys myös sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on (asia 292/82, Merck, tuomio 17.11.1983, 12 kohta; asia T-160/08 P, komissio v. Putterie-De-Beukelaer, tuomio 8.7.2010, 70 kohta ja asia F-27/10, Begue ym. v. komissio, tuomio 10.3.2011, 40 kohta).
26. Esillä olevassa asiassa on heti alkuun todettava, että kun kiinnostuksenilmaisupyynnössä täsmennetään, että hakijoilla on oltava ”vähintään kolmen vuoden pituinen soveltuva työkokemus”, siinä toistetaan sekä palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdassa että vuoden 2011 tä ytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa käytetty sanamuoto.
27. Jos henkilöllä ei ole keskiasteen jälkeisen koulutuksen suorittamisesta annettua tutkintotodistusta, palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdassa edellytetään joko ”soveltuvaa työkokemusta”, kun henkilöllä on ”ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus, joka antaa oikeuden keskiasteen jälkeiseen koulutukseen”, tai muussa tapauksessa ”vastaavan tasoista ammatillista koulutusta tai työkokemusta”. Vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohtaan on sisällytetty sama erottelu, ja se ilmenee palvelussuhteen ehtojen ja vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten eri kieliversioista (erityisesti saksaksi ”einschlägige Berufserfahrung” ja ”gleichwertige – – Berufserfahrung”, englanniksi ”appropriate professional experience” ja ”equivalent level”, italiaksi ”esperienza professionale adeguata” ja ”esperienza professionale di livello equivalente” sekä hollanniksi ”relevante beroepservaring” ja ”gelijkwaardige beroepservaring”).
28. On kuitenkin katsottava, että silloin kun lainsäätäjä ja hallintoviranomainen käyttävät samassa yleisesti sovellettavassa tekstissä kahta eri käsitettä, niitä ei voida johdonmukaisuuteen ja oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä pitää samansisältöisinä. Tämä pätee vielä suuremmalla syyllä tilanteeseen, jossa näillä käsitteillä on yleiskielessä eri merkitys. Näin on juuri adjektiivien ”soveltuva” ja ”vastaava” tapauksessa. Yleisessä merkityksessä adjektiivi ”soveltuva” tarkoittaa ”tiettyyn tarkoitukseen sopivaa”, mikä vahvistetaan vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohdan ii alakohdan toisessa virkkeessä. Sitä vastoin adjektiivi ”vastaava” merkitsee ”samanarvoista”, ja sillä on siten suppeampi merkitys.
29. Lisäksi edellä mainitussa asiassa Fares vastaan komissio annetusta tuomiosta ilmenee, että palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdan iii alakohta on ymmärrettävä siten, että yksikön edun mukaisissa perustelluissa tapauksissa toimielin voi palkata tehtäväryhmään III hakijan, jolla ei ole keskiasteen jälkeisen koulutuksen suorittamisesta annettua tutkintotodistusta eikä myöskään ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta annettua tutkintotodistusta, joka antaa oikeuden keskiasteen jälkeiseen koulutukseen, mutta joka voi vedota ammatilliseen koulutukseen tai työkokemukseen, joka ei täytä 82 artiklan 2 kohdan b alakohdan i ja ii alakohdassa asetettuja kriteerejä mutta vastaa niitä tasoltaan (edellä 19 kohdassa mainittu asia Fares v. komissio, tuomion 50 kohta).
30. Toisin sanoen palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdan iii alakohdassa ja vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa, jossa toistetaan ensin mainitun säännökset, sekä kiinnostuksenilmaisupyynnössä olevalla vastaavuuden vaatimuksella viitataan 82 artiklan 2 kohdan b alakohdan i ja ii alakohdassa mainittuihin koulutuksen tasoa ja tarvittaessa työkokemusta koskeviin kriteereihin eikä suoraan tehtäväryhmään III kuuluviin tehtäviin, kuten komissio väittää riidanalaisessa päätöksessä ja valituksen hylkäämisestä tekemässään päätöksessä.
31. Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohta perustuu Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.3.2004 annettuun neuvoston asetukseen (EY, Euratom) N:o 723/2004 (EUVL L 124, s.). Vaikka tämän asetuksen johdanto-osan toisen perustelukappaleen mukaan yhteisöllä on ”oltava korkeatasoinen julkishallinto”, tästä yleisestä tavoitteesta ei voida päätellä, että tehtäväryhmän III toimien hoitamista varten asetettu soveltuvan työkokemuksen vaatimus pitäisi ymmärtää siten, että siinä vaadittaisiin tiukemmin ainoastaan tässä tehtäväryhmässä hankittavaa työkokemusta vastaavan tasoista työkokemusta.
32. Edellä esitetyn perusteella palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohtaa sekä kiinnostuksenilmaisupyyntöä on tulkittava siten, että sopimussuhteiseksi toimihenkilöksi tehtäväryhmän III tehtäviin hakevalla on oltava kolmen vuoden pituinen työkokemus, joka soveltuu avoimiin toimiin, vaikka tämä työkokemus ei vastaisi kyseisiä toimia.
33. Tätä tulkintaa ei voida asettaa kyseenalaiseksi vuoden 2004 täytäntöönpanosäännösten 7 artiklan 3 kohdalla, jossa täsmennetään seuraavaa: ”Työkokemus voidaan ottaa huomioon [palkkaluokan määrittämiseksi], jos se on hankittu toiminnassa, joka vastaa vähintään kyseistä tehtäväryhmää varten vaadittavaa pätevyystasoa ja joka liittyy toimielimen johonkin toiminta-alaan. Se otetaan huomioon siitä päivästä alkaen, jona henkilö saavutti palvelukseen ottamiseen vaadittavan vähimmäispätevyyden, sellaisena kuin se määritetään 2 artiklassa (mukaan lukien tarvittaessa kaikki tässä artiklassa asetetut työkokemusta koskevat vaatimukset).
34. Vuoden 2004 täytäntöönpanosäännösten 7 artiklan 3 kohta ei ollut enää voimassa riidanalaisen päätöksen tekohetkellä, minkä lisäksi siinä täsmennettiin ainoastaan, että työkokemus voitiin ottaa huomioon sopimussuhteisten toimihenkilöiden palkkaluokan määrittämiseksi, jos se oli hankittu tehtävissä, jotka vastasivat vähintään kyseistä tehtäväryhmää varten vaadittua pätevyystasoa, toisin sanoen tehtävissä, jotka vastasivat vuoden 2004 täytäntöönpanosäännösten 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua ”soveltuvaa työkokemusta”.
35. Esillä olevassa asiassa työsopimuksista vastaavan viranomaisen oli siis selvitettävä, oliko kantajan aikaisemmissa tehtävissään suorittamiensa työtehtävien konkreettisen tarkastelun perusteella (edellä 19 kohdassa mainittu asia Fares v. komissio, tuomion 63 ja 64 kohta) hankkinut 14.6.2010 mennessä kolmen vuoden työkokemuksen, joka soveltui tehtäväryhmän III varainhoitoavustajan tehtävien hoitamiseen, sellaisina kuin nämä tehtävät oli kuvattu kiinnostuksenilmaisupyynnössä, eikä tutkia, saattoiko kantaja jo vedota näin kuvattuihin tehtäviin nähden samanarvoiseen kokemukseen.
36. Tästä seuraa, että kieltäytyessään ottamasta kantajaa palvelukseen tehtäväryhmän III varainhoitoavustajaksi sillä perusteella, että hänellä ei ollut ”14.6.2010 kolmen vuoden pituista työkokemusta, joka vastaa [tehtäväryhmään] III [kuuluvia tehtäviä]”, työsopimuksista vastaava viranomainen rikkoi palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohtaa ja kiinnostuksenilmaisupyyntöä.
37. Ensimmäinen kanneperuste on siten perusteltu.
38. Kantaja väittää toisessa kanneperusteessaan, että riidanalaisessa päätöksessä on ilmeinen arviointivirhe. Hän väittää, että hänen työkokemuksensa oli todellisuudessa tehtäväryhmän III tehtävien hoitamisesta saatavaa työkokemusta ”vastaavaa” ja että tämä kokemus ylitti selvästi vaaditun kolmen vuoden pituuden. Hän vetoaa tältä osin hoitamiensa tehtävien kuvaukseen ja esimiestensä arviointeihin vuosien 2007, 2009 ja 2010 arviointikertomuksissa sekä yksikönpäällikön, jonka alaisuudessa hän oli työskennellyt, 1.1.2011 laatimaan muistioon.
39. Koska ensimmäinen kanneperuste on perusteltu ja koska siitä seuraa, että työsopimuksista vastaavan viranomaisen oli rajoituttava tutkimaan, voitiinko kantajan työkokemusta pitää ”soveltuvana” tehtäväryhmän III varainhoitoavustajan tehtävien hoitamiseen, sellaisina kuin ne on kuvattu kiinnostuksenilmaisupyynnössä, virkamiestuomioistuin ei voi tutkia, tekikö komissio ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että kantaja ei voinut vedota ”[tehtäväryhmään] III [kuuluvia tehtäviä] vastaavaan” työkokemukseen, sillä muutoin se perustaisi itse päättelynsä oikeudellisesti virheelliseen premissiin.
Vahingonkorvausvaatimus
40. Kantaja väittää, että riidanalaisesta päätöksestä on aiheutunut hänelle aineellista vahinkoa, sillä ilman kyseistä päätöstä hänet olisi otettu palvelukseen tehtäväryhmän III sopimussuhteiseksi toimihenkilöksi lokakuussa 2011 ja hänelle olisi maksettu korkeampaa palkkaa kuin sitä, jota hänelle on edelleen maksettu tehtäväryhmän I toimessaan.
41. On kuitenkin huomattava, että riidanalainen päätös on kumottava, koska työsopimuksista vastaava viranomainen kieltäytyi ottamasta kantajaa palvelukseen tehtäväryhmän III varainhoitoavustajaksi palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 2 kohdan b alakohdan, vuoden 2011 täytäntöönpanosäännösten liitteessä I olevan 1 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja kiinnostuksenilmaisupyynnön virheellisen tulkinnan perusteella. Lisäksi SEUT 266 artiklan mukaisesti toimielimen, jonka toimi on kumottu, on toteutettava sille annetun ”tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet”. Työsopimuksista vastaavalla viranomaisella on laaja harkintavalta, kun sen on tutkittava, voidaanko tehtäväryhmän III toimeen sopimussuhteiseksi toimihenkilöksi palkattavan hakijan todellisuudessa hoitamia tehtäviä pitää vähintään kolmen vuoden pituisena soveltuvana työkokemuksena.
42. Koska näissä olosuhteissa komission on käytettävä uudelleen harkintavaltaansa kantajan esittämän työkokemuksen osalta tämän tuomion perustelujen valossa, virkamiestuomioistuin ei voi korvaamatta omalla arvioinnillaan komission arviointia velvoittaa viimeksi mainittua maksamaan kantajalle sen palkan, jota hänelle on maksettu edelleen tehtäväryhmän I toimessa, ja palkan, jota hänelle olisi maksettu tehtäväryhmässä III, välistä erotusta vastaavaa summaa.
Oikeudenkäyntikulut
43. Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen työjärjestyksen 2 osaston 8 luvun muiden määräysten soveltamista. Saman artiklan 2 kohdan mukaan kohtuuden niin vaatiessa virkamiestuomioistuin voi päättää, että asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut vain osittain tai että tätä ei lainkaan velvoiteta korvaamaan oikeudenkäyntikuluja.
44. Tässä tuomiossa esitetystä seuraa, että komissio on pääosin hävinnyt asian. Lisäksi kantaja on nimenomaisesti vaatinut, että komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Asian olosuhteissa ei ole perusteltua soveltaa työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohtaa, minkä vuoksi komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIN (kolmas jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1) Euroopan komission 6.3.2012 tekemä päätös, jolla kieltäydyttiin Éric Marquesin palvelukseen ottamisesta tehtäväryhmän III sopimussuhteisena toimihenkilönä, kumotaan.
2) Kanne hylätään muilta osin.
3) Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Éric Marquesin oikeudenkäyntikulut.