62018CC0041
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
7 päivänä maaliskuuta 2019 (
1
)
Asia C‑41/18
Meca Srl
vastaan
Comune di Napoli,
muuna osapuolena
Sirio Srl
(Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Campanian alueellinen hallintotuomioistuin, Italia))
Ennakkoratkaisumenettely – Julkiset hankinnat – Vapaaehtoiset poissulkemisperusteet – Tutkittavaksi ottaminen – Kantajan tyytyminen lopulliseen sopimuspuoleksi valintaan – Ennakkoratkaisumenettelyn kohteen menettäminen – Ammatin harjoittamiseen liittyvä vakava virhe – Aikaisemman sopimuksen purkaminen täytäntöönpanossa ilmenneiden puutteiden perusteella – Tuomioistuimessa riitauttaminen, joka estää hankintaviranomaista arvioimasta sopimusvelvoitteiden laiminlyöntiä ennen tuomioistuinmenettelyn päättymistä
1.
Julkisia hankintoja koskevia sopimuksia koskevien Italian oikeussääntöjen mukaan aikaisemman hankintasopimuksen sopimuspuoleksi valittu ehdokas voidaan sulkea pois (uudesta) hankintamenettelystä, jos kyseisen (aikaisemman) sopimuksen täytäntöönpanossa on ilmennyt merkittäviä puutteita, joiden seurauksena se on purettu.
2.
Näistä samoista oikeussäännöistä näyttää kuitenkin ilmenevän, (
2
) että kun hankintaviranomainen arvioi ehdokkaiden luotettavuutta uudessa hankintamenettelyssä, se ei voi ottaa poissulkemisperusteena huomioon näitä puutteita, jos niihin syyllistynyt talouden toimija on riitauttanut (aikaisemman) sopimuksen purkamisen tuomioistuimessa.
3.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää, onko tämä kanteen nostamisen vaikutus direktiivin 2014/24/EU (
3
) ja erityisesti sen 57 artiklan taustalla olevien periaatteiden mukainen.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus: direktiivi 2014/24
4.
Direktiivin 2014/24 johdanto-osan 101 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Hankintaviranomaisille olisi lisäksi annettava mahdollisuus sulkea pois talouden toimijat, jotka ovat osoittautuneet epäluotettaviksi esimerkiksi siksi, että ovat rikkoneet ympäristövelvoitteita tai sosiaalisia velvoitteita, mukaan lukien sääntöjä esteettömyydestä vammaisille henkilöille, tai ovat tehneet muunlaisia ammatin harjoittamiseen liittyviä vakavia virheitä, kuten rikkoneet kilpailusääntöjä tai teollis- ja tekijänoikeuksia. Olisi selvennettävä, että ammatin harjoittamiseen liittyvä vakava virhe voi kyseenalaistaa talouden toimijan luotettavuuden niin, että tätä ei voida valita hankintasopimuksen tekoa varten riippumatta siitä, olisiko talouden toimijalla muutoin tekniset ja taloudelliset resurssit sopimuksen toteuttamiseksi.
Pitäen mielessä, että hankintaviranomainen vastaa mahdollisen virheellisen päätöksensä seurauksista, hankintaviranomaisilla olisi oltava oikeus harkintansa perusteella katsoa, että on tapahtunut ammatin harjoittamiseen liittyvä vakava virhe, jos ne jo ennen pakollisten poissulkemisperusteiden soveltamista koskevan lopullisen ja sitovan päätöksen antamista voivat asianmukaisesti osoittaa, että talouden toimija on rikkonut velvoitteitaan, mukaan lukien veroihin ja sosiaaliturvamaksuihin liittyvät velvoitteet, ellei kansallisessa laissa toisin säädetä. Niiden olisi voitava myös sulkea pois ehdokkaat tai tarjoajat, joiden toiminnassa on aikaisempia hankintasopimuksia toteutettaessa ollut vakavia puutteita olennaisten vaatimusten täyttämisessä, esimerkiksi toimittamatta tai suorittamatta jättäminen, toimitetun tavaran tai palvelun merkittävät puutteet, joiden vuoksi sitä ei voida käyttää aiottuun tarkoitukseen, tai asiaton toiminta, joka kyseenalaistaa vakavasti talouden toimijan luotettavuuden. Kansallisessa laissa olisi säädettävä tällaisten poissulkemisten enimmäiskestosta.
Hankintaviranomaisten olisi vapaaehtoisia poissulkemisperusteita soveltaessaan kiinnitettävä erityistä huomiota suhteellisuusperiaatteeseen. Talouden toimija olisi vain poikkeuksellisissa olosuhteissa suljettava pois menettelystä vähäisten sääntöjenvastaisuuksien vuoksi. Toistuvat vähäisetkin sääntöjenvastaisuudet voivat kuitenkin kyseenalaistaa talouden toimijan luotettavuuden, ja tämän poissulkeminen voisi olla perusteltua.”
5.
Saman direktiivin 57 artiklassa (”Poissulkemisperusteet”) säädetään seuraavaa:
”– –
4.   Hankintaviranomaiset voivat sulkea talouden toimijan pois hankintamenettelystä tai jäsenvaltiot voivat vaatia sen poissulkemista jossakin seuraavista tilanteista:
– –
c)
hankintaviranomainen voi asianmukaisesti osoittaa, että talouden toimija on syyllistynyt ammatin harjoittamiseen liittyvään vakavaan virheeseen, joka kyseenalaistaa sen rehellisyyden;
– –
g)
talouden toimijan toiminnassa on esiintynyt merkittäviä tai toistuvia puutteita aikaisemman hankintasopimuksen, hankintayksikön kanssa tehdyn aikaisemman sopimuksen tai aikaisemman käyttöoikeussopimuksen jonkin keskeisen vaatimuksen toteuttamisessa ja ne ovat johtaneet kyseisen aikaisemman sopimuksen ennenaikaiseen irtisanomiseen, vahingonkorvauksiin tai muihin vastaaviin rangaistuksiin;
– –
5.   Hankintaviranomaisten on missä tahansa menettelyn vaiheessa suljettava siitä pois talouden toimija, jos käy ilmi, että talouden toimija on joko ennen menettelyä tai sen aikana toteuttamiensa tai toteuttamatta jättämiensä toimien johdosta jossakin 1 ja 2 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa.
Missä tahansa menettelyn vaiheessa hankintaviranomaiset voivat sulkea siitä pois talouden toimijan tai jäsenvaltiot voivat vaatia sen poissulkemista, jos käy ilmi, että talouden toimija on joko ennen menettelyä tai sen aikana toteuttamiensa tai toteuttamatta jättämiensä toimien johdosta jossakin 4 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa.
6.   Talouden toimija, joka on jossakin 1 ja 4 kohdassa tarkoitetuista tilanteista, voi esittää näyttöä, jonka perusteella talouden toimijan toteuttamat toimenpiteet ovat riittäviä osoittamaan sen luotettavuuden siitä huolimatta, että asianmukainen poissulkemisperuste on olemassa. Jos näyttö katsotaan riittäväksi, asianomaista talouden toimijaa ei saa sulkea pois hankintamenettelystä.
Tätä varten talouden toimijan on esitettävä näyttö siitä, että se on maksanut tai sitoutunut maksamaan korvauksen kaikista vahingoista, joita rangaistavasta teosta tai virheestä on aiheutunut, selvittänyt tosiasiat ja olosuhteet kattavasti toimimalla aktiivisesti yhteistyössä tutkintaviranomaisten kanssa ja toteuttanut konkreettiset tekniset sekä organisaatioon ja henkilöstöön liittyvät toimenpiteet, joilla voidaan tarkoituksenmukaisesti estää uudet rangaistavat teot tai virheet.
Talouden toimijoiden toteuttamat toimenpiteet on arvioitava ottaen huomioon rangaistavan teon tai rikkomuksen vakavuus ja niihin liittyvät erityiset olosuhteet. Jos toimenpiteitä pidetään riittämättöminä, talouden toimijan on saatava kyseisen päätöksen perustelut.
– –
7.   Jäsenvaltioiden on vahvistettava lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten nojalla ja unionin oikeus huomioon ottaen edellytykset, joiden mukaan tätä artiklaa sovelletaan. Niiden on erityisesti määriteltävä poissulkemisen enimmäiskesto siinä tapauksessa, että talouden toimija ei toteuta 6 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä luotettavuutensa osoittamiseksi. Jos poissulkemisen kestoa ei ole vahvistettu lainvoimaisella tuomiolla, se ei saa olla pidempi kuin viisi vuotta lainvoimaisen tuomion antamisesta 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja kolme vuotta asiaankuuluvasta tapahtumasta 4 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.”
B
Italian oikeus: asetus nro 50/2016 (
4
)
6.
Asetuksen nro 50/2016 80 §:n 5 momentin c kohdassa säädetään seuraavaa:
”Hankintaviranomainen sulkee talouden toimijan pois hankintamenettelystä – – mikäli – – hankintaviranomainen asianmukaisesti osoittaa, että talouden toimija on syyllistynyt ammatin harjoittamiseen liittyviin vakaviin virheisiin, jotka kyseenalaistavat sen rehellisyyden tai luotettavuuden. Näihin kuuluvat sellaiset merkittävät puutteet aiemman hankinta- tai käyttöoikeussopimuksen toteuttamisessa, jotka ovat johtaneet sopimuksen ennenaikaiseen purkamiseen, jota ei ole riitautettu tuomioistuimessa tai joka on vahvistettu oikeudenkäynnin päätteeksi, tai jotka ovat johtaneet vahingonkorvaukseen tai muihin seuraamuksiin; pyrkimys vaikuttaa epäasianmukaisesti hankintaviranomaisen päätöksentekomenettelyyn tai hankkia luottamuksellisia tietoja omaksi edukseen; sellaisten väärien tai harhaanjohtavien tietojen toimittaminen, myös huolimattomuudesta, jotka ovat omiaan vaikuttamaan poissulkemista, valintaa tai hankintasopimuksen sopimuspuolen valintaa koskeviin päätöksiin, tai valintamenettelyn asianmukaisen suorittamisen kannalta tarpeellisten tietojen kertomatta jättäminen.”
II Tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
7.
Sirio Srl osallistui lukuvuonna 2016/2017 Napolin kunnan kouluruokailun järjestämiseksi käynnistämään hankintamenettelyyn, jossa se valittiin hankintasopimuksen sopimuspuoleksi.
8.
Hankintasopimuksen voimassaoloaikana eräät lapset ja henkilökunnan jäsenet sairastuivat tarjotussa ruoassa esiintyneestä kolibakteerista johtuneeseen ruokamyrkytykseen.
9.
Tämän perusteella Napolin kunta 29.6.2017 a) päätti keskeyttää palvelun ja siirtää sitä koskevan toimeksiannon Mecalle, joka oli sijoittunut hankintamenettelyssä toiseksi, ja b) purki Sirion kanssa tekemänsä sopimuksen sekä pidätti vakuuden.
10.
Sirio riitautti sopimuksen purkamisen siviilituomioistuimessa (Tribunale di Napoli (Napolin alioikeus), Italia), jossa asia on edelleen vireillä.
11.
Napolin kunta käynnisti uuden hankintamenettelyn, joka koski kouluruokailun järjestämistä lukuvuonna 2017/2018, joka oli jaettu 10 erään ja johon Sirio osallistui.
12.
Julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentin c kohdan nojalla hankintaviranomainen hyväksyi Sirion erästä nro 7 tekemän tarjouksen hankintamenettelyyn 1.8.2017 tehdyllä pöytäkirjalla arvioimatta lainkaan aikaisempien sopimusvelvoitteiden laiminlyönnin vakavuutta.
13.
Meca, joka myös osallistui kouluruokailun järjestämiseksi lukuvuonna 2017/2018 käynnistettyyn hankintamenettelyyn, on riitauttanut Sirion hyväksymisen hankintamenettelyyn ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa. Sen mukaan hankintaviranomaisen olisi pitänyt ottaa ruokamyrkytystapaus huomioon arvioidessaan Sirion luotettavuutta eikä ainoastaan tyytyä toteamaan, että Sirio oli nostanut aikaisemman hankintasopimuksen purkamisesta kanteen.
14.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että käsiteltävän asian kaltaisissa tapauksissa Italian lain tiukka soveltaminen ei suo hankintaviranomaiselle mahdollisuutta arvioida tarjoajan luotettavuutta. Sen mukaan kansallinen lainsäätäjä on valinnut hallinnollisen arvioinnin keskeyttämisen ja asian siirtämisen kokonaan tuomioistuinkäsittelyyn, jossa lisäksi keskitytään sopimuksen purkamismenettelyn oikeellisuuteen talouden toimijan luotettavuuden asemesta.
15.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan laiminlyönnin vakavuus ei riipu objektiivisesta tilanteesta vaan talouden toimijan, jonka sopimus on purettu ennenaikaisesti, subjektiivisesta valinnasta riitauttaa sopimuksen ennenaikainen purkaminen siviilituomioistuimessa. Automaattinen hyväksyminen uuteen hankintamenettelyyn kanteen vireilläolon seurauksena kannustaa sivuuttamaan ammatin harjoittamiseen liittyvät virheet ja siten vähentää yritysten halukkuutta toteuttaa korjaavia toimenpiteitä (joista säädetään direktiivin 2014/24 johdanto-osan 102 perustelukappaleessa), joilla estetään aikaisempaan sopimuksen purkamiseen johtaneiden laiminlyöntien toistuminen.
16.
Tässä tilanteessa Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Campanian alueellinen hallintotuomioistuin, Italia) on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Ovatko Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa (SEUT) tarkoitetut luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevat unionin oikeuden periaatteet ja niistä johtuvat periaatteet, kuten direktiivissä 2014/24/EU tarkoitetut yhdenvertaisen kohtelun, syrjintäkiellon ja suhteellisuus- ja tehokkuusperiaatteen kaltaiset periaatteet, sekä kyseisen direktiivin 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohta esteenä sellaisen kansallisen lainsäädännön, kuten asetuksen nro 50/2016 80 §:n 5 momentin c kohdasta muodostuvan Italian lainsäädännön, soveltamiselle, jonka mukaan aikaisemman hankintasopimuksen toteuttamisessa esiintyneiden merkittävien puutteiden, jotka ovat johtaneet aikaisemman hankintasopimuksen ennenaikaiseen purkamiseen, riitauttaminen tuomioistuimessa estää hankintaviranomaista arvioimasta lainkaan kilpailijan luotettavuutta ennen siviilioikeudenkäynnin lopullista ratkaisua, vaikkei yritys ole osoittanut toteuttaneensa korjaavia toimenpiteitä, joilla on tarkoitus korjata rikkomukset ja estää niiden toistuminen?”
III Asian käsittely unionin tuomioistuimessa
17.
Ennakkoratkaisupyyntö saapui unionin tuomioistuimeen 22.1.2018.
18.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Sirio, Napolin kunta, Italian ja Unkarin hallitukset sekä Euroopan komissio. Ainoastaan komissio ja Italian hallitus olivat edustettuina 13.12.2018 pidetyssä istunnossa.
IV Oikeudellinen arviointi
A
Ennakkoratkaisupyynnön kohteen väitetty menettäminen
19.
Sirion mukaan Mecan riitauttama toimi eli 1.8.2017 tehty toimi, jolla Sirio hyväksyttiin hankintamenettelyyn, ei suinkaan estänyt jatkamasta kyseistä menettelyä, jonka päätteeksi Sirio valittiin 7.11.2017 (uuden) hankintasopimuksen sopimuspuoleksi lukuvuodeksi 2017/2018.
20.
Koska kyseistä hallintotoimea ei ole riitautettu, Sirio väittää, ettei ennakkoratkaisumenettelyllä ole enää kohdetta, koska jälkimmäisen sopimuksen sopimuspuolen valinta on ennakkoratkaisumenettelyn ratkaisusta riippumatta lainvoimainen eikä tuomio vaikuta siihen.
21.
Mielestäni tämä ei kuitenkaan ole riittävä peruste katsoa, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta. Ymmärtääkseni 1.8.2017 tehdystä toimesta nostettu kanne on edelleen vireillä, eikä sen ratkaisu määräydy sen mukaan, onko Meca tyytynyt 7.11.2017 tehtyyn sopimuspuolen valintaan.
22.
Käytännössä 1.8.2017 tehdyn toimen mahdollinen pätemättömäksi toteaminen voi joko johtaa 7.11.2017 tehdyn sopimuspuolen valinnan mitätöimiseen tai, jos tämä ei ole mahdollista, toimia Mecalle mahdollisesti aiheutuneiden vahinkojen kansallisen oikeuden mukaisena korvausperusteena direktiivin 89/665/ETY (
5
) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.
23.
Näin ollen katson, ettei ennakkoratkaisupyyntö ole menettänyt kohdettaan.
B
Kansallisen oikeussäännön tulkintaa koskevat täsmennykset
24.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lähtee siitä, että ”kansallisessa oikeuskäytännössä annetun tulkinnan mukaan” julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentin c kohdassa asetetaan ”väistämätön lakisääteinen velvollisuus” (
6
) hyväksyä hankintamenettelyyn ehdokas, joka sen jälkeen, kun sen tekemä aikaisempi hankintasopimus on purettu ennenaikaisesti täytäntöönpanossa ilmenneiden merkittävien puutteiden perusteella, (
7
) on riitauttanut tämän ennenaikaisen purkamisen tuomioistuimessa.
25.
Nykyään voimassa olevaa kansallista oikeussääntöä on muutettu edellisestä (asetus nro 163/2006). (
8
) Tämän viimeksi mainitun oikeussäännön mukaan hankintaviranomaisella oli valtuudet ”minkä tahansa näytön perusteella” näyttää toteen, että tarjoaja oli syyllistynyt ammatin harjoittamiseen liittyvään vakavaan virheeseen, joka oikeutti sen sulkemisen pois menettelystä. Uudessa säännöstössä, joka sisältyy julkisia hankintoja koskevaan koodeksiin, sitä vastoin sulautetaan yhteen direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohta sillä lopputuloksella, joka todettiin jo edellä.
26.
Julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentin c kohdassa nimittäin mainitaan yleisesti poissulkemisperusteena ammatin harjoittamiseen liittyvät vakavat virheet, minkä jälkeen täsmennetään, että ”näihin kuuluvat” sellaiset ”merkittävät puutteet aikaisemman hankinta- tai konsessiosopimuksen toteuttamisessa, jotka ovat johtaneet sopimuksen ennenaikaiseen purkamiseen”. Tällaiset virheet kuitenkin mahdollistavat asianomaisen tarjoajan poissulkemisen vain, jos sopimuksen ennenaikaista purkamista ”ei ole riitautettu tuomioistuimessa tai vahvistettu oikeudenkäynnin päätteeksi”.
27.
Kuten Italian hallitus istunnossa selitti, ennakkoratkaisupyynnön esittämisen jälkeen Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin, Italia) oikeuskäytännössä (
9
) näyttää kuitenkin tapahtuneen muutos, minkä johdosta kyseinen hallitus oli vaihtanut huomautuksissaan noudattamaansa lähestymistapaa.
28.
Italian hallitus tulkitsee tätä lausuntoa (
10
) siten, että hankintaviranomainen voi silloinkin, kun uuden sopimuksen sopimuspuoleksi pyrkivällä ehdokkaalla on vireillä kanne, jolla se on riitauttanut aikaisemman sopimuksen ennenaikaisen päättämisen sen syyksi luettujen merkittävien puutteiden perusteella, harkintansa mukaan arvioida näitä puutteita kyseisen tarjoajan poissulkemisperusteena tarvitsematta odottaa, että siviilioikeudenkäynnissä annetaan ratkaisu.
29.
Unionin tuomioistuin ei luonnollisestikaan voi osallistua tähän kansallisen oikeussäännön tulkinnasta käytävään keskusteluun, joka kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan, joten
–
jos viimeksi mainittu katsoo voivansa hyväksyä oikeuskäytännön, joka Italian hallituksen mukaan ilmenee 13.11.2018 annetusta Consiglio di Staton lausunnosta, se voi tehdä julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentin c kohdasta direktiivin 2014/24 mukaisen tulkinnan, joka on samansuuntainen kuin se, jonka se itse esittää ennakkoratkaisupyynnössään, jolloin ennakkoratkaisumenettelystä tulisi käytännössä tarpeeton
–
jos sitä vastoin tätä kansallisen oikeussäännön tulkintaa pidetään lainvastaisena, ennakkoratkaisupyyntö säilyttää täyden merkityksensä.
30.
Vastauksen antamiseksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään kysymykseen pitäydyn siten siinä kansallisen oikeussäännön tulkinnassa, jonka tämä tuomioistuin itse esittää. Ennakkoratkaisupyynnön sanamuotoa lainatakseni pidän toteen näytettynä, että kansallisen oikeussäännön mukaan ”aikaisemman hankintasopimuksen toteuttamisessa esiintyneiden merkittävien puutteiden, jotka ovat johtaneet aikaisemman hankintasopimuksen ennenaikaiseen purkamiseen, riitauttaminen tuomioistuimessa estää hankintaviranomaista arvioimasta lainkaan kilpailijan luotettavuutta ennen siviilioikeudenkäynnin lopullista ratkaisua”.
C
Direktiivin 2014/24 mukaiset vapaaehtoiset poissulkemisperusteet
31.
Direktiiviin 2004/18/EY (
11
) sisältyneen vapaaehtoisten poissulkemisperusteiden luettelon johdantolauseessa painotettiin tarjoajaa (”hankintamenettelystä voidaan sulkea pois taloudellinen toimija, joka – –”), kun taas direktiivissä 2014/24 painotetaan pikemminkin hankintaviranomaista (”hankintaviranomaiset voivat sulkea talouden toimijan pois hankintamenettelystä”).
32.
Tämän johdantolauseen jälkeen kummassakin direktiivissä vahvistetaan joukko vapaaehtoisia poissulkemisperusteita ja sen jälkeen annetaan jäsenvaltioille tiettyä harkintavaltaa, (
12
) jos ne päättävät sisällyttää nämä poissulkemisperusteet kansallisiin oikeussääntöihinsä. Direktiiveissä ei ole merkittäviä eroja myöskään tämän jälkimmäisen seikan osalta:
–
Direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohdan viimeisessä alakohdassa mainitaan, että ”jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja yhteisön lainsäädännön huomioon ottaen edellytykset, joiden mukaan tätä kohtaa sovelletaan”.
–
Direktiivin 2014/24 57 artiklan 7 kohdassa säädetään, että ”jäsenvaltioiden on vahvistettava lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten nojalla ja unionin oikeus huomioon ottaen edellytykset, joiden mukaan tätä artiklaa sovelletaan”. (
13
)
33.
Unionin tuomioistuin oli tästä direktiivissä 2004/18 vahvistettuihin vapaaehtoisiin poissulkemisperusteisiin sovellettavasta harkintavallasta vahvistanut, että
–
vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohdan tavoitteena ei ole siinä mainittujen poissulkemisperusteiden yhdenmukainen soveltaminen unionissa, koska jäsenvaltioilla on oikeus olla ollenkaan soveltamatta näitä poissulkemisperusteita tai sisällyttää ne kansalliseen lainsäädäntöön tiukkuudella, joka voi vaihdella tapauskohtaisesti aina sen mukaan, minkälaisia oikeudellisia, taloudellisia taikka sosiaalisia syitä kansallisella tasolla pidetään tärkeinä. Jäsenvaltioilla on tällöin oikeus keventää kyseisessä säännöksessä säädettyjä perusteita tai tehdä niistä joustavampia” (
14
)
–
”– – jäsenvaltioilla on tiettyä harkintavaltaa määritellessään direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohdassa säädettyjen vapaaehtoisten poissulkemisperusteiden soveltamisedellytyksiä”. (
15
)
34.
Perusteluissaan Sirio, Napolin kunta, Italian hallitus (sellaisina kuin nämä perustelut ilmenivät sen kirjallisista mutta eivät istunnossa esittämistä huomautuksista) ja Unkarin hallitus tukeutuivat juuri tähän harkintavaltaan: jos kansallisessa oikeudessa on mahdollista olla soveltamatta vapaaehtoista poissulkemisperustetta, kyseisen poissulkemisperusteen vaikutusta on sitäkin suuremmalla syyllä voitava rajoittaa kansallisilla oikeussäännöillä asettamalla sen soveltamiselle tiettyjä edellytyksiä (kuten esimerkiksi se, että jos aikaisemman sopimuksen purkaminen sen perusteella, että sopimuspuoleksi valittu tarjoaja laiminlöi sopimusvelvoitteitaan, on riitautettu tuomioistuimessa, siitä on oltava annettu lainvoimainen tuomio).
35.
Näissä perusteluissa ne eivät kuitenkaan ota riittävällä tavalla huomioon sitä, että jäsenvaltioiden harkintavalta ei suinkaan ole tältä osin ehdoton. (
16
) Kun jokin jäsenvaltio päättää ottaa käyttöön jonkin direktiivin 2014/24 (
17
) vapaaehtoisista poissulkemisperusteista, sen on pitäydyttävä tämän perusteen olennaisissa piirteissä, sellaisina kuin ne määritellään kyseisessä direktiivissä.
36.
Kun direktiivin 2014/24 57 artiklan 7 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on otettava huomioon unionin oikeus vahvistaessaan ”edellytykset, joiden mukaan tätä artiklaa sovelletaan”, siinä estetään jäsenvaltioita kansallisissa säännöksissään vääristämästä kyseiseen säännökseen sisältyviä vapaaehtoisia poissulkemisperusteita tai sivuuttamasta näiden perusteiden taustalla olevia tavoitteita ja periaatteita direktiivin 2014/24 muodostaman yhtenäisen sääntelykehyksen sisällä.
37.
Kuten jäljempänä selitän, Italian oikeussäännössä, jota ennakkoratkaisupyyntö koskee, ei pitäydytä direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdan g alakohdassa säädetyn vapaaehtoisen poissulkemisperusteen olennaisissa piirteissä.
D
Direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdan g alakohdassa mainittu vapaaehtoinen poissulkemisperuste
38.
Niiden menettelytapojen joukossa, jotka voivat oikeuttaa talouden toimijan sulkemisen pois hankintamenettelystä, direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdassa mainitaan sekä ”ammatin harjoittamiseen liittyvä vakava virhe, joka kyseenalaistaa [talouden toimijan] rehellisyyden” (c alakohta) että sellaiset ”merkittävät – – puutteet aikaisemman hankintasopimuksen – – toteuttamisessa[, jotka] ovat johtaneet kyseisen aikaisemman sopimuksen ennenaikaiseen irtisanomiseen” (g alakohta).
39.
Direktiivin 2014/24 johdanto-osan 101 perustelukappaleesta ilmenee, että c alakohdassa tarkoitetut ammatin harjoittamiseen liittyvät virheet ovat pääosin sopimussuhteen ulkopuolisia eli sellaisia säännösten vastaisia menettelytapoja, jotka eivät yleensä ilmene sopimuksen yhteydessä. Näihin kuuluvat ympäristövelvoitteiden tai sosiaalisten velvoitteiden laiminlyönti, kilpailusääntöjen tai teollis- ja tekijänoikeuksien rikkominen taikka veroja tai sosiaaliturvaa koskevien velvoitteiden rikkominen. Sitä vastoin g alakohdassa kuvatut menettelytavat ovat ominaisia nimenomaan sopimusvelvoitteiden laiminlyönneille.
40.
Pitää kuitenkin paikkansa, että tietyt sopimusvelvoitteiden laiminlyönnit voivat samanaikaisesti merkitä ammatin harjoittamiseen liittyvää vakavaa virhettä eli aikaisemman hankintasopimuksen puitteissa tehtyä virhettä, joka on ollut riittävän merkittävä oikeuttaakseen sopimussuhteen purkamisen.
41.
Tältä kannalta tarkasteltuna kyseisten kahden alakohdan välillä on kyse yleissäännöksen (c alakohta) suhteesta erityissäännökseen (g alakohta), mikä tarkoittaa, että g alakohtaan sisältyvän oikeussäännön tulkinnassa noudatettavien periaatteiden määrittämiseksi voidaan turvautua yleissäännöksen tarkoitukseen ja oikeuttamisperusteluihin. (
18
)
42.
Kummankin poissulkemisperusteen perusteena on sopimuspuoleksi valitun tarjoajan ja hankintaviranomaisen suhteen olennainen osatekijä eli ensin mainitun luotettavuus, johon jälkimmäisen luottamus siihen perustuu. Vaikka direktiivissä 2004/18 ei nimenomaisesti viitattu tähän osatekijään, se kuitenkin on vahvistettu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä. (
19
)
43.
Direktiivissä 2014/24 luotettavuus otetaan jo huomioon sopimussuhteen keskeisenä osatekijänä nimenomaan siinä yhteydessä, kun viitataan ammatin harjoittamiseen liittyvään vakavaan virheeseen. Sen johdanto-osan 101 perustelukappaleen ensimmäisen kohdan mukaan hankintaviranomaiset voivat ”sulkea pois talouden toimijat, jotka ovat osoittautuneet epäluotettaviksi”. Saman perustelukappaleen toisessa kohdassa tarkastellaan aikaisempiin hankintasopimuksiin liittyvää asiatonta toimintaa, ”joka kyseenalaistaa vakavasti talouden toimijan luotettavuuden”.
44.
Talouden toimijan luotettavuudelle annettu painoarvo ilmenee tietyistä direktiivin 2014/24 57 artiklan kohdista (6 ja 7), joiden mukaan talouden toimija voi esittää näyttöä luotettavuutensa osoittamiseksi siitä huolimatta, että poissulkemisperuste on olemassa. Luotettavuus on siten kaikille ehdokkaan yksilöllisiin olosuhteisiin liittyville poissulkemisperusteille ominainen piirre.
45.
Direktiivin 2014/24 57 artiklan sanamuodon mukaan hankintaviranomaisella on oltava vapaus arvioida tätä osatekijää (tarjoajan luotettavuus) ilman, että muiden julkisten elinten tekemät arvioinnit välttämättä sitovat sitä. Hankintaviranomaisen – ja vain sen – tehtävänä on arvioida, minkä laajuiset virheet merkitsevät niin vakavaa sopimusvelvoitteiden olennaista laiminlyöntiä, että ne oikeuttavat purkamaan aikaisemman sopimuksen ennenaikaisesti luottamuksen menettämisen perusteella. (
20
)
E
Italian oikeussääntö direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdan valossa
46.
Italian lainsäädäntöön sisältyvässä edellytyksessä asetetaan lisävaatimus, joka ei ole direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdan mukainen eikä johdonmukainen sen muihin säännöksiin nähden. Lisäksi se voi johtaa muiden vakaviin virheisiin syyllistyneiden tarjoajien kannalta syrjivään lopputulokseen. Vaikka nyt tarkasteltava kansallinen oikeussääntö mahdollisesti perustuukin tiettyyn käsitykseen oikeudesta oikeussuojaan, (
21
) se muodostuu lopulta kannustimeksi sopimusvelvoitteiden vakavaan laiminlyöntiin, jonka myöhemmistä seurauksista tekijä tosiasiassa vapautuu yksinkertaisesti nostamalla kanteen.
47.
Tarkastelen jäljempänä lyhyesti näitä kahta Italian oikeussäännön piirrettä.
1. Kansallisen oikeussäännön ja direktiivin 2014/24 välinen ristiriita
48.
Kuten komissio perustellusti huomauttaa, direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdan g alakohdassa ei mainita velvollisuutta odottaa, että asiassa annetaan lainvoimainen tuomio, jotta aikaisemman sopimuksen sopimuspuolena olleen tarjoajan toiminnassa esiintyneet merkittävät tai toistuvat puutteet voitaisiin arvioida.
49.
Vastaavissa tilanteissa unionin tuomioistuin on kyseisenä ajankohtana voimassa olleeseen unionin oikeuteen viitaten todennut seuraavaa:
–
”Hankintaviranomaiset voivat näyttää toteen” [direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohdan d ja g alakohdassa tarkoitetun] ammattitoiminnassa tehdyn vakavan virheen, väärien tietojen antamisen tai vaadittavien tietojen antamisen laiminlyönnin, ”ilman, että vaadittaisiin, että talouden toimija on tuomittu lainvoimaiseksi tulleella tuomiolla”. (
22
)
–
”Direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa sallitaan nimittäin se, että hankintaviranomaiset toteavat virheen ammattitoiminnassa millä tahansa perusteltavissa olevalla keinolla. Kyseisen ensimmäisen alakohdan c alakohdasta poiketen säännöksen d alakohdassa tarkoitettu ammattitoiminnassa tehdyn virheen toteaminen ei myöskään edellytä tuomiota, joka on tullut lainvoimaiseksi.” (
23
)
50.
Unionin tuomioistuin on siis kieltäytynyt hyväksymästä sitä, että ammatin harjoittamiseen liittyvää virhettä koskevan poissulkemisperusteen täyttymisen arvioiminen riippuisi aikaisemman tuomion olemassaolosta (paitsi jos itse unionin oikeuden oikeussäännössä näin säädetään), ja tulkinnut direktiivin 2004/18 45 artiklan 2 kohtaa näin.
51.
Tätä oikeuskäytäntöä voidaan soveltaa nyt käsiteltävään asiaan sen osoittamiseksi, että julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentin c kohta ei vastaa sitä: jos aikaisempi sopimus puretaan, tarjoajan tarvitsee vain riitauttaa tämä ennenaikainen purkaminen estääkseen hankintaviranomaista vetoamasta siihen, että se laiminlöi velvoitteensa aikaisemmassa hankintamenettelyssä.
52.
Sopimuspuoleksi valitun tekemä sopimusvelvoitteiden vakava laiminlyönti, johon hankintaviranomainen on reagoinut purkamalla molemminpuolisesti velvoittavan sopimuksen (mikä on täysin oikeutettua, jos toinen sopimuspuolista ei täytä velvoitteitaan), jää myöhemmissä menettelyissä seurauksitta, jos sopimuspuoleksi valittu riitauttaa sopimussuhteen ennenaikaisen päättämisen siviilituomioistuimessa.
53.
Kun kansallisella oikeussäännöllä annetaan tuomioistuimessa nostettavalle kanteelle tämä automaattinen vaikutus, sillä poistetaan hankintaviranomaiselta oikeus arvioida ehdokkaan luotettavuutta koko laajuudessaan, koska se ei voi punnita merkityksellisenä tekijänä sitä, että aikaisempi sopimus on päätetty ennenaikaisesti merkittävien puutteiden perusteella.
54.
Tällä rajoituksella, joka hankintaviranomaiselle asetetaan tilanteessa, jossa aikaisempien sopimusvelvoitteiden laiminlyönnistä on vireillä oikeudenkäynti, viedään siltä mahdollisuus ”missä tahansa menettelyn vaiheessa” sulkea siitä pois tarjoaja, ”jos käy ilmi, että talouden toimija on joko ennen menettelyä tai sen aikana toteuttamiensa tai toteuttamatta jättämiensä toimien johdosta jossakin 4 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa”, kuten direktiivin 2014/24 57 artiklan 5 kohdassa säädetään.
55.
Kansallisella oikeussäännöllä rajoitetaan siis perusteettomasti hankintaviranomaisen toimialaa, joka on nimenomaisesti suojattu direktiivin 2014/24 57 artiklalla ja direktiivin 2004/18 vastaavien säännösten tulkintaa koskevalla oikeuskäytännöllä, ja estetään sitä arvioimasta poissulkemisperusteen olemassaoloa ennen kuin sopimuksen ennenaikaisesta päättämisestä vireille pannussa siviilioikeudenkäynnissä on annettu ratkaisu.
56.
Vastaavasti julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentin c kohdalla tehdään hankintaviranomaiselle mahdottomaksi arvioida, onko tarjoaja toteuttanut toimenpiteet, jotka ovat riittäviä osoittamaan sen luotettavuuden siitä huolimatta, että asianmukainen poissulkemisperuste on olemassa (direktiivin 2014/24 57 artiklan 6 kohta).
2. Syrjintä suhteessa muihin vakavien virheiden perusteella poissuljettuihin tarjoajiin
57.
Nyt käsiteltävä kansallinen oikeussääntö voi johtaa sellaisten tarjoajien syrjimiseen, jotka ovat syyllistyneet muihin ammatin harjoittamiseen liittyviin vakaviin virheisiin kuin sopimusvelvoitteiden laiminlyöntiin ja jotka ovat riitauttaneet näiden virheiden arvioinnin tuomioistuimessa. Niiden tapauksessa julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentin c kohta ei nimittäin sido hankintaviranomaista, vaan se voi vapaasti ja perustellusti todeta, että tarjoaja ei ole riittävän luotettava.
58.
Tämä tarjoajien erilainen kohtelu ei ole perusteltua, koska kumpaankin ryhmään sovelletaan samanlaisia vapaaehtoisia poissulkemisperusteita. Erottava tekijä (kanteen vireilläolo tuomioistuimessa) määräytyy yksinomaan sen mukaan, onko velvoitteensa laiminlyönyt sopimuspuoli nostanut aikaisemman sopimuksen ennenaikaisesta päättämisestä kanteen ja siten estänyt hankintaviranomaista käyttämästä tavanomaisia arviointivaltuuksiaan.
59.
Erityisen hankalaksi tilanne muuttuu, jos sopimus on rajat ylittävä, koska tämä tapaus ”voi koskea erityisesti muiden jäsenvaltioiden taloudellisia toimijoita, jotka ovat vähemmän perillä relevantin kansallisen säännöstön sanamuodosta ja soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä”. (
24
)
60.
Koska siviilikanteen nostaminen riippuu yksinomaan sopimuspuolen tahdosta, sen sopimusvelvoitteiden laiminlyönnin vakavuus ei määräydy minkään objektiivisen seikan vaan jonkin ulkoisen ja pikemminkin subjektiivisen seikan (päätös nostaa kanne) toteamisen perusteella, joka ei kuitenkaan ole riittävä peruste muiden ammatin harjoittamiseen liittyviin virheisiin syyllistyneiden tarjoajien ja etenkään muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden tarjoajien tapauksessa.
V Ratkaisuehdotus
61.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Tribunale Amministrativo Regionale della Campanian esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohta ovat esteenä sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamiselle, jonka mukaan pelkästään se, että aikaisemman hankintasopimuksen ennenaikainen päättäminen sen perusteella, että sen täytäntöönpanossa esiintyi merkittäviä puutteita, on riitautettu tuomioistuimessa, estää hankintaviranomaista arvioimasta tätä tarjoajan menettelytapaa ja tarjoajan myöhempää luotettavuutta perusteena tämän tarjoajan sulkemiselle pois uudesta hankintamenettelystä, ennen kuin vastaava oikeudenkäynti on lopullisesti ratkaistu.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: espanja.
(
2
)	Näiden oikeussääntöjen sanamuodon tulkinnassa on eroja. Ks. jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen 27–29 kohta.
(
3
)	Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2014, L 94, s. 65).
(
4
)	Käyttöoikeussopimusten tekemisestä, julkisista hankinnoista ja vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksikköjen hankinnoista annettujen direktiivien 2014/23/EU, 2014/24/EU ja 2014/25/EU täytäntöönpanosta sekä rakennusurakoita, palveluja ja tavaroita koskevia julkisia hankintoja koskevista sopimuksista annettujen säännösten uudelleenjärjestämisestä 18.4.2016 annettu asetus nro 50: julkisia hankintoja koskeva koodeksi (Decreto legislativo 18 aprile 2016, n. 50. Attuazione delle direttive 2014/23/UE, 2014/24/UE e 2014/25/UE sull’aggiudicazione dei contratti di concessione, sugli appalti pubblici e sulle procedure d’appalto degli enti erogatori nei settori dell’acqua, dell’energia, dei trasporti e dei servizi postali, nonchè per il riordino della disciplina vigente in materia di contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture: Codice dei contratti pubblici) (GURI nro 91, 19.4.2016, Suplemento ordinario nro 10), jäljempänä julkisia hankintoja koskeva koodeksi.
(
5
)	Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1989, L 395, s. 33).
(
6
)	Ennakkoratkaisupyyntö, 2.3 kohta.
(
7
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näyttää lähtevän siitä, että Sirion toiminnassa on esiintynyt ”merkittäviä tai toistuvia puutteita aikaisemman hankintasopimuksen jonkin keskeisen vaatimuksen toteuttamisessa” siltä osin kuin se on vastuussa ruokamyrkytyksestä. Ennakkoratkaisupyynnössä ei esitetä ainuttakaan kysymystä tästä luonnehdinnasta.
(
8
)	Asetus, jolla direktiivit 2004/17/EY ja 2004/18/EY saatettiin osaksi Italian lainsäädäntöä (Decreto legislativo 12 aprile 2006, n. 163. Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE) (GURI nro 100, 2.5.2006, Suplemento ordinario nro 107). Sen 38 §:n 1 momentin f kohdassa, jonka sanamuoto toistetaan 11.12.2014 annetun tuomion Croce Amica One Italia (C‑440/13, EU:C:2014:2435) 8 kohdassa, säädettiin seuraavaa: ”Seuraavat henkilöt on jätettävä – – rakennusurakkasopimusten sekä tavara- ja palveluhankintasopimusten antamismenettelyjen ulkopuolelle, eikä heille voi antaa alihankintasopimuksia, eivätkä he voi tehdä – – näitä hankintoja koskevia sopimuksia: – – f) henkilöt, jotka ovat hankintaviranomaisen perustellun arvion mukaan syyllistyneet törkeään huolimattomuuteen tai vilpilliseen mieleen pannessaan täytäntöön hankintailmoituksen julkaisseen hankintaviranomaisen heille antamia sopimuksia; tai jotka ovat ammattitoiminnassaan syyllistyneet vakavaan virheeseen, jonka hankintaviranomainen voi näyttää toteen.”
(
9
)	Italian hallitus viittasi erityisesti 13.11.2018 annettuun Consiglio di Staton lausuntoon nro 2616/2018.
(
10
)	Lausunto ei ohjeellisuutensa vuoksi vastaa tuomiovaltaa käytettäessä annettua ratkaisua. Lisäksi Consiglio di Stato esitti 15.5.2018 (eli käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön esittämisen jälkeen) unionin tuomioistuimelle hyvin samankaltaisen ennakkoratkaisukysymyksen (asia Sicilville, C‑324/18, vireillä unionin tuomioistuimessa), mutta tällä kertaa tuomioistuimen ominaisuudessa.
(
11
)	Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2004, L 134, s. 114).
(
12
)	Näin esitin ratkaisuehdotukseni Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani ja Guerrato (C‑178/16, EU:C:2017:487) 58 kohdassa: niin vanhassa kuin uudessakin direktiivissä ”annetaan jäsenvaltioille laaja harkintavalta vahvistaa edellytykset, joiden mukaan sovelletaan vapaaehtoisia poissulkemisperusteita”.
(
13
)	Vaikka viittaus kansalliseen oikeuteen on kummassakin direktiivissä erilainen, mielestäni ero on lähinnä tyylillinen. Joka tapauksessa direktiivissä 2004/18 mainituista tapauksista se, jolla voisi olla merkitystä nyt käsiteltävän asian ratkaisun kannalta (jos tosiseikat olisivat tapahtuneet sen voimassaoloaikana), ilmenee tämän direktiivin 45 artiklan 2 kohdan d alakohdasta (vakava virhe ammattitoiminnassa), joka sisältyy nykyisin direktiivin 2014/24 57 artiklan 4 kohdan c alakohtaan, eikä siinä viitata kansalliseen oikeuteen.
(
14
)	Tuomio 14.12.2016, Connexxion Taxi Services (C‑171/15, EU:C:2016:948), 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
(
15
)	Tuomio 20.12.2017, Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani ja Guerrato (C‑178/16, EU:C:2017:1000), 32 kohta.
(
16
)	Ratkaisuehdotukseni Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani ja Guerrato (C‑178/16, EU:C:2017:487) 53 kohdassa muistutin 10.7.2014 annetun tuomion Consorcio Stabile Libor Lavori Pubblicci (C‑358/12, EU:C:2014:2063) 29, 31 ja 32 kohtaan tukeutuen, etteivät jäsenvaltiot voi käyttää tätä valtaa kuitenkaan rajoituksetta.
(
17
)	Italian hallitus väitti istunnossa, että julkisia hankintoja koskevan koodeksin 80 §:n 5 momentissa säädetään Italian lainkäyttöalueella pakolliseksi poissulkemisperuste, joka direktiivissä 2014/24 on ainoastaan vapaaehtoinen.
(
18
)	Italian lainsäätäjä on itse asiassa yhdistänyt nämä kaksi tapausta ja samalla lisännyt nyt riitautetun menettelyä koskevan edellytyksen (tilanteet, joissa asiassa on vireillä kanne), jota sovelletaan ainoastaan aikaisempaan sopimusvelvoitteiden laiminlyöntiin.
(
19
)	Tuomio 20.3.2018, komissio v. Itävalta (valtion painatuskeskus) (C‑187/16, EU:C:2018:194), 88 ja 91 kohta; tuomio 14.12.2016, Connexxion Taxi Services (C‑171/15, EU:C:2016:948), 28 kohta ja tuomio 9.2.2006, La Cascina ym. (C‑226/04 ja C‑228/04, EU:C:2006:94), 21 kohta.
(
20
)	Tarjoajan tekemän virheen on täytynyt olla suhteellisuusperiaatteen kannalta tarkasteltuna riittävän vakava (”merkittävä”), jotta se oikeuttaa sopimuksen ennenaikaisen päättämisen.
(
21
)	Unkarin hallitus väittää, että jos tarjoaja on riitauttanut sopimuksen purkamisen, sitä koskee syyttömyysolettama ja sen on siten annettava osallistua hankintamenettelyyn edellyttäen, että sen ei ole lopullisesti todettu syyllistyneen sopimusvelvoitteiden laiminlyöntiin.
(
22
)	Tuomio 11.12.2014, Croce Amica One Italia (C‑440/13, EU:C:2014:2435), 28 kohta, kursivointi tässä.
(
23
)	Tuomio 13.12.2012, Forposta ja ABC Direct Contact (C‑465/11, EU:C:2012:801), 28 kohta, kursivointi tässä.
(
24
)	Tuomio 14.12.2016, Connexxion Taxi Services (C‑171/15, EU:C:2016:948), 42 kohta.