62023TJ0239_RES
Asia T-239/23
Comité interprofessionnel du vin de ChampagnejaInstitut national de l’origine et de la qualité (INAO)
vastaan
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (laajennettu kahdeksas jaosto) 25.6.2025
EU-tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemus sanamerkin NERO CHAMPAGNE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Aikaisempi suojattu alkuperänimitys ”Champagne” – Suhteellinen hylkäysperuste – Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 6 kohta – Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan a ja c alakohta – Suojatun alkuperänimityksen sisältävä tavaramerkki – Suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaiset tuotteet – Perusteluvelvollisuus – Asetuksen 2017/1001 94 artikla
Maatalous – Yhtenäinen lainsäädäntö – Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suoja – Asetus N:o 1308/2013 – Suojatun alkuperänimityksen sisältävä tai siitä muodostuva tavaramerkki – Este tällaisen tavaramerkin rekisteröinnille – Ei ole
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 102 artiklan 1 kohta ja 103 artiklan 2 kohta)
(ks. 31-34 kohta)
Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Viini – Viinien kuvaus ja esittely – Suojatut alkuperänimitykset ja suojatut maantieteelliset merkinnät – Suojatun alkuperänimityksen maineen hyödyntäminen – Suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaiset tavarat ja niihin liittyvät palvelut – Kumoamaton olettama, jonka mukaan kyseisen nimityksen mainetta ei hyödynnetä – Poissulkeminen
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohta)
(ks. 47-52, 58-60, 64-66 ja 69 kohta)
Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Viini – Viinien kuvaus ja esittely – Suojatut alkuperänimitykset ja suojatut maantieteelliset merkinnät – Suojatun alkuperänimityksen maineen hyödyntäminen – Käsite – Suojatun alkuperänimityksen käyttäminen, jolla pyritään hyötymään perusteettomasti sen maineesta
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohta)
(ks. 52 kohta)
Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Viini – Viinien kuvaus ja esittely – Suojatut alkuperänimitykset ja suojatut maantieteelliset merkinnät – Suoja vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä – Ulottuvuus
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan c alakohta)
(ks. 75 kohta)
EU-tavaramerkki – EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen – Suhteelliset hylkäysperusteet – Rekisteröimättömän tavaramerkin tai muun liike-elämässä käytetyn merkin haltijan esittämä väite – Alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät – Sanamerkki NERO CHAMPAGNE – Alkuperänimitys Champagne
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan a ja c alakohta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 6 kohta)
(ks. 80-84 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin lausuu tuomiossaan yhtäältä asetuksen N:o 1308/2013 (
1
) 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdasta, joka koskee uutta kysymystä suojatun alkuperänimityksen (SAN) maineen mahdollisesta hyödyntämisestä silloin, kun kyseisen suojatun alkuperänimityksen sisältävä tavaramerkki rajaa sen rekisteröinnin tuotteisiin, jotka ovat asianomaisen suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaisia, sekä tällaisiin tuotteisiin liittyviin palveluihin, ja toisaalta asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan c alakohdasta, joka koskee sitä mahdollisuutta, että suojatun alkuperänimityksen sisältävä tavaramerkki voi välittää väärää tai harhaanjohtavaa tietoa.
Nero Lifestyle Srl haki 19.2.2019 Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolta (EUIPO) sanamerkin NERO CHAMPAGNE rekisteröintiä useita tavaroita ja palveluja varten. (
2
) Muutamaa kuukautta myöhemmin eli 2.8.2019 kantajat Comité interprofessionnel du vin de Champagne ja Institut national de l’origine et de la qualité (INAO) esittivät väitteen haetun tavaramerkin rekisteröintiä vastaan nojautuen suojattuun alkuperänimitykseen ”Champagne”, joka on ollut rekisteröity Euroopan unionissa viiniä varten 18.9.1973 alkaen.
EUIPO:n väiteosasto hyväksyi osittain väitteen asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla tiettyjen palvelujen osalta ja hylkäsi väitteen muiden tavaroiden ja palvelujen osalta.
EUIPO:n valituslautakunta, jonka käsiteltäväksi kantajat olivat saattaneet asian, kumosi 17.2.2023 tekemällään päätöksellä (jäljempänä riidanalainen päätös) väiteosaston päätöksen siltä osin kuin siinä oli hylätty väite tiettyjen palvelujen osalta ja näin ollen hyväksyi väitteen näiden palvelujen osalta. Se kuitenkin hylkäsi väitteen niiden muiden tavaroiden ja palvelujen osalta, jotka koskivat suojatun alkuperänimityksen ”Champagne” mukaisia tavaroita.
Tässä asiayhteydessä unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettiin vaatimus valituslautakunnan päätöksen kumoamisesta ja muuttamisesta siltä osin kuin siinä oli hylätty kyseinen väite.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että asetuksen N:o 1308/2013 102 artiklan 1 kohdassa ei lähtökohtaisesti kielletä sitä, että tavaramerkki voisi sisältää suojatun alkuperänimityksen tai muodostua siitä. Tällaisen tavaramerkin rekisteröinti evätään tai julistetaan mitättömäksi vain kahdessa tilanteessa eli silloin, jos suojattu alkuperänimitys ei ole asianomaisen tuote-eritelmän mukainen tai jos sen käyttö kuuluu saman asetuksen 103 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan. Tässä viimeksi mainitussa artiklassa on tyhjentävä luettelo käytännöistä, joilta suojatut alkuperänimitykset on suojattu. Erityisesti 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdan tarkoituksena on suojata suojattuja alkuperänimityksiä niiden suoralta tai välilliseltä kaupalliselta käytöltä siltä osin kuin tällaisella käytöllä hyödynnetään suojatun alkuperänimityksen mainetta.
Näin ollen asetuksen N:o 1308/2013 102 artiklan 1 kohdasta ja 103 artiklan 2 kohdasta yhdessä luettuina ilmenee, että nämä säännökset eivät ole esteenä suojatun alkuperänimityksen sisältävän tai siitä muodostuvan tavaramerkin rekisteröinnille sellaisenaan, paitsi jos tällainen rekisteröinti on ristiriidassa jonkin edellä esitetyn tilanteen kanssa.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin lausuu EUIPO:n valituslautakunnan riidanalaisessa päätöksessä soveltamasta ”rajoittamisteoriasta” (
3
). Tämän teorian mukaan oletuksena on pääasiallisesti, että suojatun alkuperänimityksen sisältävällä tavaramerkillä ei lähtökohtaisesti voida hyödyntää tämän suojatun alkuperänimityksen mainetta, kun kyseinen tavaramerkki on rekisteröity yksinomaan kyseisen suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaisia tavaroita varten sekä tällaisiin tavaroihin liittyviä palveluja varten.
Unionin yleinen tuomioistuin korostaa kuitenkin, että riidanalainen päätös on epäselvä siltä osin kuin siinä sovelletaan tällaista ”rajoittamisteoriaa” erityisesti sen olettaman luonteen osalta, jonka mukaan suojatun alkuperänimityksen mainetta ei ole hyödynnetty. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin jakaa päättelynsä kahteen mahdollisuuteen eli yhtäältä siihen, että kyse on kumoamattomasta olettamasta, ja toisaalta siihen, jonka mukaan kyse on kumottavissa olevasta olettamasta.
Ensimmäisestä mahdollisuudesta unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että valituslautakunta on todennut, että asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohtaa ei sovelleta, kun haettu tavaramerkki kattaa suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaisia tuotteita sekä tällaisiin tuotteisiin liittyviä palveluja. Kyseisen asetuksen 103 artiklan 2 kohdassa luetellut tilanteet eivät kuitenkaan koske tuotteita, jotka eivät ole tuote-eritelmän mukaisia. Mainitussa 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ei nimittäin täsmennetä, että sitä sovelletaan ainoastaan kyseessä olevan suojatun alkuperänimityksen käyttöön vastaavissa tuotteissa tai tuotteissa ja palveluissa, jotka eivät ole kyseisen suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaisia. Niinpä mikään tämän saman asetuksen 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja b-d alakohdan sanamuodossa ei viittaa siihen, että niissä säädettyjä tilanteita ei voida soveltaa suojatun alkuperänimityksen käyttöön tämän nimityksen tuote-eritelmän mukaisissa tuotteissa.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohtaan voidaan vedota suojatun alkuperänimityksen sisältävän tai siitä muodostuvan tavaramerkin rekisteröintiä vastaan siitä huolimatta, että haetun tavaramerkin kattamat tavarat ja tällaisiin tavaroihin liittyvät palvelut ovat kyseessä olevan suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaisia. Tältä osin valituslautakunnan olisi pitänyt tehdä analyysi sen arvioimiseksi, hyödynnettiinkö haetulla tavaramerkillä suojatun alkuperänimityksen mainetta eli pyrittiinkö tämän suojatun alkuperänimityksen käytöllä hyötymään perusteettomasti sen maineesta.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo näin ollen, että ottaessaan käyttöön kumoamattoman olettaman valituslautakunta on tehnyt oikeudellisen virheen asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdan tulkinnassa.
Mahdollisuudesta, jonka mukaan olettama siitä, että suojatun alkuperänimityksen mainetta ei ole hyödynnetty, on kumottavissa, unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että voidaan olettaa, että suojatun alkuperänimityksen sisältävällä tai siitä muodostuvalla tavaramerkillä, joka on rekisteröity yksinomaan kyseisen suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaisia tuotteita tai niihin liittyviä palveluja varten, ei hyödynnetä perusteettomasti kyseisen suojatun alkuperänimityksen mainetta asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetulla tavalla, koska sitä on tarkoitus käyttää markkinoilla ainoastaan tuotteisiin, jotka täyttävät kyseistä suojattua alkuperänimitystä koskevat laatuvaatimukset, tai tällaisiin tuotteisiin liittyviin palveluihin. Tällainen olettama voidaan kuitenkin kumota, jos konkreettisten, perusteltujen ja yhtäpitävien seikkojen perusteella voidaan osoittaa, että tietyllä tavaramerkillä saatetaan hyödyntää suojatun alkuperänimityksen mainetta perusteettomasti, vaikka sillä katettaisiinkin vain tämän suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaisia tuotteita tai niihin liittyviä palveluja. EUIPO:n elinten asiana on siis selvittää, voidaanko kyseinen olettama kumota tällaisten seikkojen perusteella.
Niinpä unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että siltä osin kuin riidanalaista päätöstä tulkitaan siten, että siinä otetaan käyttöön kumottavissa oleva olettama, siinä ei ole tehty oikeudellista virhettä. On kuitenkin tutkittava, onko valituslautakunta esittänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla syyt, joiden vuoksi se on päätellyt, ettei kyseinen olettama ole kumoutunut nyt käsiteltävässä asiassa.
Unionin yleinen tuomioistuin korostaa, että hallinnollisen menettelyn vaiheessa esitettiin useita seikkoja, joilla pyrittiin osoittamaan, että haetulla tavaramerkillä voidaan hyödyntää suojatun alkuperänimityksen ”Champagne” mainetta. Kyse on muun muassa suojatun alkuperänimityksen ”Champagne” hyvästä maineesta, siitä, että haettu tavaramerkki on sanamerkki, jota voidaan käyttää markkinoilla monin eri tavoin, myös suojatun alkuperänimityksen tavoitteiden vastaisesti, tai argumenteista, jotka koskevat Nero Lifestylen kaupan pitämien tuotteiden merkintöjä.
Niinpä unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että valituslautakunta on laiminlyönyt sille kuuluvan perusteluvelvollisuuden, koska se ei ole esittänyt riittävästi, miksi esitetyillä seikoilla ei voida kumota olettamaa nyt käsiteltävässä asiassa.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin kumoaa valituslautakunnan päätöksen siltä osin kuin siinä on hylätty sille tehty valitus.
Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin tutkii, voidaanko haetun tavaramerkin, jonka nimi sisältää suojatun alkuperänimityksen ”Champagne”, mieltää välittävän asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja vääriä tai harhaanjohtavia tietoja. (
4
) Se korostaa yhtäältä, että sanaa ”nero” käytetään useiden tunnettujen italialaisten rypälelajikkeiden nimessä sekä useiden viiniköynnöslajikkeiden nimessä. Näin ollen kohdeyleisö voitaisiin harhaanjohtavasti saada ajattelemaan, että haettu tavaramerkki tuo mieleen kyseessä olevaa samppanjaa koskevan rypälelajikkeen.
Toisaalta italiankielinen yleisö ymmärtää sanan ”nero” tarkoittavan ”mustaa”. Näin ollen kohdeyleisö voitaisiin haetulla tavaramerkillä kaupan pidettävän Champagne-viinin värinkin osalta saada harhaanjohtavasti ajattelemaan, että kyse on uudesta samppanjalajikkeesta eli ”mustasta samppanjasta”, vaikka suojatun alkuperänimityksen tuote-eritelmän mukaan samppanja voi olla vain valkoista tai roseeta.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että EUIPO:n valituslautakunta on tehnyt arviointivirheen katsoessaan, että haettu tavaramerkki ei kuulu asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltamisalaan.
Niinpä unionin yleinen tuomioistuin käyttää päätösten muuttamista koskevaa toimivaltaansa ja hyväksyy väitteen kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen osalta, mukaan lukien luokkaan 33 kuuluvat ”viinit, jotka on valmistettu suojattuun alkuperänimitykseen ’Champagne’ liittyvän tuote-eritelmän mukaisesti”.
(
1
)	Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671).
(
2
)	Tarkemmin sanoen kyse oli tavaroista ja palveluista, jotka kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimuksen, sellaisena kuin on se tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkiin 33, 35 ja 41.
(
3
)	Tämä teoria perustuu EU-tavaramerkkien tutkimista koskeviin EUIPO:n ohjeisiin (C osan (Väitemenettely) 6 jakson (Maantieteelliset merkinnät) 3.1.3 kohta (Maantieteellisten merkintöjen suojan laajuuden rajaaminen suhteellisten perusteiden nojalla)). Mainitussa kohdassa todetaan, että ”mikäli [tavaramerkkihakemus] – – koskee [suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän] suojaaman tuotteen kanssa identtisten tuotteiden osalta vain tavaroita, jotka on tuotettu kyseisen [suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän] eritelmän mukaisesti, kyseisen [suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän] tehtävä on suojattu näiden tuotteiden osalta. [Tavaramerkkihakemus] nimittäin kattaa vain tuotteet, joilla on tietty maantieteellinen alkuperä ja siihen liittyviä erityisominaisuuksia. Asianmukaisesti rajattua [tavaramerkkihakemusta] vastaan tehtyä väitettä ei voida siis hyväksyä.”
(
4
)	Asetuksen N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan c alakohdalla on tarkoitus suojata suojattuja alkuperänimityksiä ja suojattuja maantieteellisiä merkintöjä (SMM) ”muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä, jotka koskevat tuotteen lähtöpaikkaa, alkuperää, tuotteen luonnetta tai olennaisia ominaisuuksia, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai asianomaista viinituotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan sen alkuperästä”.