62024CJ0364
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto)
5 päivänä helmikuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Muuntogeenisten organismien (GMO) tarkoituksellinen levittäminen – Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää muuntogeenisten organismien tahaton esiintyminen ympäristössä – Direktiivi 2001/18/EY – 26 c artiklan 1 ja 3 kohta – Asetus (EY) N:o 1829/2003 – Täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/321 – Muuntogeenisen MON 810 ‑maissin viljelyn kieltäminen Italiassa – Pätevyys – Tavaroiden vapaa liikkuvuus – SEUT 34 ja SEUT 114 artikla – Suhteellisuusperiaate ja syrjintäkiellon periaate – Elinkeinovapaus – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 21 artikla
Yhdistetyissä asioissa C‑364/24 ja C‑393/24,
joissa on kyse kahdesta SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jotka Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia) ja Tribunale di Udine (Udinen alioikeus, Italia) ovat esittäneet 14.5.2024 ja 7.5.2024 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet unionin tuomioistuimeen 17.5.2024 ja 5.6.2024, saadakseen ennakkoratkaisut asioissa
Giorgio Fidenato, omissa nimissään sekä In Trois ‑nimisen maatilan omistajana,
vastaan
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità alimentare e delle Foreste,
jossa asian käsittelyyn osallistuu
WX, omissa nimissään sekä WX:n Li Pocis ‑nimisen maatilan omistajana,
ja
Giorgio Fidenato, omissa nimissään sekä In Trois ‑nimisen maatilan omistajana,
vastaan
Ministero dell’Agricoltura, della Sovranità alimentare e delle Foreste,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Biltgen sekä tuomarit I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni (esittelevä tuomari) ja M. Bošnjak,
julkisasiamies: M. Szpunar,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Giorgio Fidenato, omissa nimissään sekä In Trois ‑nimisen maatilan omistajana, edustajanaan G. Martorana, avvocato,
–
Italian hallitus, asiamiehenään S. Fiorentino, avustajinaan M. Di Benedetto, avvocato dello Stato, ja G. Lillo, procuratore dello Stato,
–
Kreikan hallitus, asiamiehinään E. Leftheriotou ja A. Vasilopoulou,
–
Ranskan hallitus, asiamiehinään P. Chansou, B. Fodda ja B. Travard,
–
Luxemburgin hallitus, asiamiehinään A. Germeaux ja T. Schell,
–
Unkarin hallitus, asiamiehinään M. Z. Fehér ja K. Szíjjártó,
–
Puolan hallitus, asiamiehenään B. Majczyna,
–
Euroopan parlamentti, asiamiehinään W. Kuzmienko ja M. Menegatti,
–
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään M. Moore, P. Pecheux ja S. Scarpa Ferraglio,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään C. Biz, F. Castilla Contreras ja I. Galindo Martín,
kuultuaan julkisasiamiehen 26.6.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY (EYVL 2001, L 106, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2015 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2015/412 (EUVL 2015, L 68, s. 1) (jäljempänä direktiivi 2001/18), 26 b ja 26 c artiklan pätevyyden arviointia sekä geneettisesti muunnetun maissin (Zea mays L.) MON 810 (MON-ØØ81Ø-6) viljelyä koskevan luvan maantieteellisen soveltamisalan mukauttamisesta 3.3.2016 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/321 (EUVL 2016, L 60, s. 90) pätevyyttä ja tulkintaa SEU 3 artiklan, SEUT 2, SEUT 3, SEUT 18, SEUT 26 ja SEUT 34–SEUT 36 artiklan ja SEUT 216 artiklan 2 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 16, 21 ja 52 artiklan, syrjintäkiellon periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen sekä muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22.9.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 (EUVL 2003, L 268, s. 1) 34 artiklan valossa.
2
Nämä kysymykset on esitetty asioissa, joissa vastakkain ovat maatalousyrittäjä Giorgio Fidenato ja Italian viranomaiset ja jotka koskevat geneettisesti muunnettujen maissikasvien (Zea mays L.) MON 810 (MON-ØØ81Ø-6) (jäljempänä maissi OGM MON 810) hävittämistä ja maahan kaivamista koskevien toimenpiteiden täytäntöönpanoa sekä 50000 euron määräisen hallinnollisen seuraamuksen määräämistä näiden kasvien viljelystä Giorgio Fidenatolle.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Kansainvälinen oikeus
3
Euroopan unionin neuvosto on Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22.12.1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY (EYVL 1994, L 336, s. 1) hyväksynyt Marrakechissa 15.4.1994 allekirjoitetun Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen (WTO) ja sen liitteissä olevat sopimukset (jäljempänä WTO-sopimukset).
Unionin oikeus
Direktiivi 2001/18
4
Direktiivin 2001/18 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Tavoite”, säädetään seuraavaa:
”Ennaltavarautumisen periaatteen mukaisesti tämän direktiivin tavoitteena on lähentää jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä, kun:
–
geneettisesti muunnettuja organismeja [(jäljempänä GMO tai muuntogeeninen organismi)] levitetään ympäristöön tarkoituksellisesti muussa tarkoituksessa kuin niiden saattamiseksi markkinoille yhteisössä;
–
[GMO:ja] saatetaan markkinoille yhteisössä tuotteina tai tuotteissa.”
5
Direktiivin 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Yleiset velvoitteet”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti varmistettava, että kaikki tarpeelliset toimenpiteet toteutetaan GMO:en tarkoituksellisesta levittämisestä tai markkinoille saattamisesta ihmisten terveydelle ja ympäristölle mahdollisesti aiheutuvien haitallisten vaikutusten välttämiseksi. GMO:ja voidaan tarkoituksellisesti levittää ympäristöön tai saattaa markkinoille ainoastaan B tai C osan mukaisesti.
– –”
6
Direktiivin 22 artiklassa, jonka otsikko on ”Vapaa liikkuvuus”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää sellaisten tuotteina tai tuotteissa olevien GMO:en saattamista markkinoille, jotka ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan soveltamista.”
7
Kyseisen direktiivin 23 artiklassa, jonka otsikko on ”Suojalauseke”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jos jäsenvaltiolla on joko sellaisten uusien tai täydentävien tietojen perusteella, jotka on saatu luvan myöntämisen jälkeen ja jotka vaikuttavat ympäristöriskien arviointiin, tai uuden tai täydentävän tieteellisen tiedon vuoksi tehdyn olemassa olevien tietojen uudelleenarvioinnin perusteella aihetta todeta, että tuotteina tai tuotteissa oleva GMO, josta on tehty asianmukainen ilmoitus ja jolle on saatu kirjallinen lupa tämän direktiivin mukaisesti, aiheuttaa riskin ihmisten terveydelle tai ympäristölle, jäsenvaltio voi väliaikaisesti rajoittaa kyseisen tuotteina tai tuotteissa olevan GMO:n käyttöä ja/tai myyntiä tai kieltää sen käytön ja/tai myynnin alueellaan.
Jäsenvaltion on varmistettava, että vakavan riskin ollessa kyseessä toteutetaan hätätoimenpiteitä, kuten keskeytetään tai lopetetaan markkinoille saattaminen, ja että yleisölle ilmoitetaan asiasta.
Jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava [Euroopan] komissiolle ja muille jäsenvaltioille tämän artiklan mukaisista toimista ja esitettävä samalla perustelut päätökselleen sekä toimitettava ympäristöriskien arviointia koskeva uudelleenarviointinsa, josta käy ilmi, olisiko luvan ehtoja muutettava ja miten tai olisiko lupa peruttava, ja tarvittaessa päätöksensä perusteena olevat uudet tai täydentävät tiedot.
2.   Päätös jäsenvaltion toteuttamasta toimenpiteestä tehdään 60 päivän kuluessa kyseisen jäsenvaltion toimittaman tiedon vastaanottamisesta 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen. Laskettaessa 60 päivän määräaikaa ei oteta huomioon aikaa, jona komissio odottaa ilmoittajalta mahdollisesti pyytämiään lisätietoja taikka yhden tai useamman tiedekomitean lausuntoa. Aika, jona komissio odottaa kuullun yhden tai useamman tiedekomitean lausuntoa, ei saa ylittää 60:tä päivää.
Huomioon ei myöskään oteta aikaa, jonka neuvosto käyttää ratkaisunsa tekemiseen 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen.”
8
Direktiivin 2001/18 26 b artiklassa, jonka otsikko on ”Viljely”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tietyn GMO:n lupamenettelyn aikana tai lupaa/hyväksyntää uusittaessa jäsenvaltio voi vaatia, että kirjallisen luvan tai hyväksynnän maantieteellistä soveltamisalaa mukautetaan siten, että kyseisen jäsenvaltion koko alue tai sen osa suljetaan viljelyn ulkopuolelle. Tämä vaatimus on annettava komissiolle tiedoksi viimeistään 45 päivän kuluttua tämän direktiivin 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun arviointikertomuksen lähetyspäivästä tai siitä, kun asetuksen [N:o 1829/2003] 6 artiklan 6 kohdassa ja 18 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunto on saatu. Komissio antaa viipymättä jäsenvaltion vaatimuksen tiedoksi ilmoittajalle/hakijalle sekä muille jäsenvaltioille. Komissio saattaa vaatimuksen julkisesti saataville sähköisesti.
2.   Ilmoittaja/hakija voi mukauttaa alkuperäisen ilmoituksen/hakemuksen maantieteellistä soveltamisalaa tai vahvistaa sen 30 päivän kuluessa siitä, kun komissio on saattanut tämän vaatimuksen tiedoksi.
Jos ilmoittaja/hakija ei vahvista ilmoituksen/hakemuksen maantieteellistä soveltamisalaa, sitä mukautetaan tämän direktiivin nojalla annetussa kirjallisessa luvassa sekä soveltuvin osin tämän direktiivin 19 artiklan mukaisesti tehdyssä päätöksessä ja asetuksen [N:o 1829/2003] 7 ja 19 artiklan nojalla tehdyssä hyväksymispäätöksessä.
Tämän direktiivin mukaisesti annettu kirjallinen lupa ja soveltuvin osin tämän direktiivin 19 artiklan mukaisesti tehty päätös sekä asetuksen [N:o 1829/2003] 7 ja 19 artiklan nojalla tehty hyväksymispäätös on tämän jälkeen annettava ilmoituksen/hakemuksen maantieteellisen soveltamisalan mukautuksen perusteella.
Jos tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti esitetty vaatimus annetaan komissiolle tiedoksi tämän direktiivin 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun arviointikertomuksen lähettämispäivän jälkeen tai asetuksen [N:o 1829/2003] 6 artiklan 6 kohdassa ja 18 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunnon vastaanottamisen jälkeen, tämän direktiivin 15 artiklassa vahvistettuja kirjallisen luvan myöntämisen määräaikoja tai tapauksen mukaan asetuksen [N:o 1829/2003] 7 ja 19 artiklassa vahvistettuja päätösesityksen komitealle toimittamisen määräaikoja jatketaan yhden kerran 15 päivällä riippumatta siitä, kuinka monta jäsenvaltiota esittää tällaisia vaatimuksia.
3.   Jos tämän artiklan 1 kohdan mukaisia vaatimuksia ei ole esitetty tai jos ilmoittaja/hakija on vahvistanut alkuperäisen ilmoituksensa/hakemuksensa maantieteellisen soveltamisalan, jäsenvaltio voi hyväksyä toimenpiteitä, joilla rajoitetaan tietyn GMO:n taikka viljelykasvin tai ominaisuuden perusteella määritetyn GMO:ien ryhmän viljelyä tai kielletään se asianomaisen jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla, kun GMO tai GMO:ien ryhmä on hyväksytty tämän direktiivin C osan tai asetuksen [N:o 1829/2003] mukaisesti, edellyttäen että nämä toimenpiteet ovat unionin oikeuden mukaisia, perusteltuja, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä sekä perustuvat lisäksi pakottaviin syihin, joita voivat olla seuraavat:
a)
ympäristöpoliittiset tavoitteet;
b)
kaavoitus;
c)
maankäyttö;
d)
sosioekonomiset vaikutukset;
e)
GMO:ien muissa tuotteissa esiintymisen välttäminen, tämän kuitenkaan rajoittamatta 26 a artiklan soveltamista;
f)
maatalouspolitiikan tavoitteet;
g)
oikeusjärjestyksen perusteet.
Näihin perusteisiin voidaan vedota erikseen tai yhdessä, lukuun ottamatta g alakohdassa säädettyä perustetta, jota ei voida käyttää erikseen, sen jäsenvaltion tai alueen erityisolosuhteista riippuen, jossa kyseisiä toimenpiteitä sovelletaan, mutta ne eivät saa missään tapauksessa olla ristiriidassa tämän direktiivin tai asetuksen [N:o 1829/2003] nojalla toteutetun ympäristöriskien arvioinnin kanssa.
4.   Jäsenvaltion, joka aikoo hyväksyä toimenpiteitä tämän artiklan 3 kohdan nojalla, on ensin annettava komissiolle tiedoksi näiden toimenpiteiden luonnos ja niitä koskevat perustelut. Tämä tiedoksianto voi tapahtua ennen kuin tämän direktiivin C osan tai asetuksen [N:o 1829/2003] mukainen GMO:n lupamenettely on saatu päätökseen. Tällaisen ilmoituksen tekemistä seuraavien 75 päivän kuluessa:
a)
asianomaisen jäsenvaltion on pidätyttävä hyväksymästä ja toteuttamasta näitä toimenpiteitä;
b)
asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että toimijat pidättyvät istuttamasta tai kylvämästä kyseistä GMO:ia tai kyseisiä GMO:ja; ja
c)
komissio voi esittää kaikki aiheellisiksi katsomansa huomautukset.
Asianomainen jäsenvaltio voi ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun 75 päivän pituisen ajanjakson päättyessä hyväksyä luvan/hyväksynnän koko voimassaoloajalle ja unionin hyväksynnän voimaantulopäivästä alkaen toimenpiteet joko alun perin ehdotetussa muodossa tai muutettuina, jotta komissiolta mahdollisesti saadut huomautukset, jotka eivät ole sitovia, voidaan ottaa huomioon. Nämä toimenpiteet on viipymättä annettava tiedoksi komissiolle, muille jäsenvaltioille ja luvanhaltijalle.
Jäsenvaltioiden on saatettava tällaiset toimenpiteet kaikkien asianomaisten toimijoiden, myös viljelijöiden, saataville.
5.   Jos jäsenvaltio haluaa sisällyttää koko alueensa tai sen osan uudelleen luvan/hyväksynnän maantieteelliseen soveltamisalaan, jonka ulkopuolelle se on aiemmin jätetty 2 kohdan nojalla, se voi esittää asiaa koskevan pyynnön toimivaltaiselle viranomaiselle, joka on antanut kirjallisen luvan tämän direktiivin nojalla, tai komissiolle, jos GMO on hyväksytty asetuksen [N:o 1829/2003] nojalla. Kirjallisen luvan antanut toimivaltainen viranomainen tai tapauksen mukaan komissio muuttaa luvan maantieteellistä soveltamisalaa tai hyväksymispäätöstä mainitun pyynnön mukaisesti.
6.   GMO:a koskevan luvan/hyväksynnän maantieteellisen soveltamisalan mukauttamiseksi 5 kohdan nojalla,
a)
tämän direktiivin nojalla hyväksytyn GMO:n osalta kirjallisen luvan antanut toimivaltainen viranomainen muuttaa luvan maantieteellistä soveltamisalaa tämän mukaisesti ja, kun se on tehty, ilmoittaa asiasta komissiolle, jäsenvaltiolle ja luvanhaltijalle;
b)
asetuksen [N:o 1829/2003] nojalla hyväksytyn GMO:n osalta komissio muuttaa hyväksymispäätöstä tämän mukaisesti ja soveltamatta mainitun asetuksen 35 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä. Komissio ilmoittaa asiasta jäsenvaltioille ja luvanhaltijalle.
7.   Jos jäsenvaltio on peruuttanut 3 ja 4 kohdan perusteella toteutettuja toimenpiteitä, sen on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
8.   Tämän artiklan nojalla hyväksyttävät toimenpiteet eivät saa vaikuttaa tuotteina tai tuotteisiin sisältyvinä hyväksyttyjen GMO:ien vapaaseen liikkuvuuteen.”
9
Direktiivin 2001/18 26 c artiklassa, jonka otsikko on ”Siirtymätoimenpiteet”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltio voi 2 päivästä huhtikuuta 2015 lukien 3 päivään lokakuuta 2015 vaatia, että tämän direktiivin tai asetuksen [N:o 1829/2003] nojalla ennen 2 päivää huhtikuuta 2015 tehdyn ilmoituksen/hakemuksen tai myönnetyn hyväksynnän maantieteellistä soveltamisalaa mukautetaan. Komissio antaa viipymättä jäsenvaltion vaatimuksen tiedoksi ilmoittajalle/hakijalle sekä muille jäsenvaltioille.
2.   Jos ilmoitus/hakemus on käsiteltävänä ja ilmoittaja/hakija ei ole vahvistanut alkuperäisen ilmoituksensa/hakemuksensa maantieteellistä soveltamisalaa 30 päivän kuluessa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vaatimuksen tiedoksi antamisesta, ilmoituksen / hakijan hakemuksen maantieteellistä soveltamisalaa on muutettava sen mukaisesti. Tämän direktiivin mukaisesti annettu kirjallinen lupa ja soveltuvin osin tämän direktiivin 19 artiklan mukaisesti tehty päätös sekä asetuksen [N:o 1829/2003] 7 ja 19 artiklan nojalla tehty hyväksymispäätös on tämän jälkeen annettava ilmoituksen/hakemuksen maantieteellisen soveltamisalan mukautuksen perusteella.
3.   Jos hyväksyntä on jo myönnetty ja luvanhaltija ei ole vahvistanut hyväksynnän maantieteellistä soveltamisalaa 30 päivän kuluessa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vaatimuksen tiedoksi antamisesta, hyväksyntää on muutettava tämän mukaisesti. Tämän direktiivin mukaisen kirjallisen luvan osalta toimivaltaisen viranomaisen on muutettava luvan soveltamisalaa ja, kun se on tehty, ilmoitettava siitä komissiolle, jäsenvaltioille ja luvanhaltijalle. Asetuksen [N:o 1829/2003] mukaisen luvan osalta komissio muuttaa hyväksymispäätöstä tämän mukaisesti soveltamatta mainitun asetuksen 35 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä. Komissio ilmoittaa asiasta jäsenvaltioille ja luvanhaltijalle.
4.   Jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vaatimusta ei ole esitetty tai jos ilmoittaja/hakija tai tapauksen mukaan luvanhaltija on vahvistanut alkuperäisen hakemuksensa tai tapauksen mukaan hyväksynnän maantieteellisen soveltamisalan, sovelletaan 26 b artiklan 3–8 kohtaa soveltuvin osin.
5.   Tämä artikla ei rajoita niiden muuntogeenisten siementen ja kasvien lisäysaineiston viljelyä, jotka on kylvetty tai istutettu laillisesti ennen kuin GMO:n viljelyä rajoitetaan tai se kielletään jäsenvaltiossa.
6.   Tämän artiklan nojalla hyväksyttävät toimenpiteet eivät saa vaikuttaa tuotteina tai tuotteisiin sisältyvinä hyväksyttyjen GMO:ien vapaaseen liikkuvuuteen.”
10
Direktiivin 2001/18 33 artiklassa, jonka otsikko on ”Seuraamukset”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on määritettävä seuraamukset, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia.”
Direktiivi 2015/412
11
Direktiivin 2015/412 johdanto-osan 6–8, 16 ja 27 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(6)
Kokemus on osoittanut, että GMO:ien viljely on kysymys, jota käsitellään perusteellisemmin jäsenvaltioiden tasolla. GMO:ien markkinoille saattamiseen ja tuontiin liittyvien kysymysten sääntelyn olisi sisämarkkinoiden säilyttämiseksi pysyttävä unionin tasolla. Viljely voi kuitenkin edellyttää lisää joustavuutta joissakin tapauksissa, koska siihen liittyy vahva kansallinen, alueellinen ja paikallinen ulottuvuus johtuen sen kytkeytymisestä maankäyttöön, maatalouden paikallisiin rakenteisiin sekä elinympäristöjen, ekosysteemien ja maiseman suojeluun tai säilyttämiseen. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltioilla on mahdollisuus antaa oikeudellisesti velvoittavia säädöksiä GMO:ien viljelyn rajoittamisesta tai kieltämisestä alueellaan sen jälkeen, kun GMO on hyväksytty saatettavaksi unionin markkinoille. Tällainen joustavuus ei kuitenkaan saisi vaikuttaa kielteisesti yhteiseen lupamenettelyyn eikä varsinkaan arviointiprosessiin, jonka toteuttaa ensisijaisesti Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen – –.
(7)
GMO:ien viljelyn rajoittamiseksi tai kieltämiseksi eräät jäsenvaltiot ovat turvautuneet aiemmin direktiivin [2001/18] 23 artiklan mukaisiin suojalausekkeisiin ja asetuksen [N:o 1829/2003] 34 artiklan mukaisiin hätätoimenpiteisiin tapauksen mukaan joko sellaisten uusien tai täydentävien tietojen perusteella, jotka on saatu luvan myöntämisen jälkeen ja jotka vaikuttavat ympäristöriskien arviointiin, tai olemassa olevien tietojen uudelleenarvioinnin perusteella. Toiset jäsenvaltiot ovat käyttäneet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artiklan 5 ja 6 kohdassa määrättyä tiedoksiantamismenettelyä, joka edellyttää uuden, ympäristönsuojelua tai työympäristön suojelua koskevan tieteellisen näytön esittämistä. Päätöksentekomenettely on lisäksi GMO:ien viljelyn osalta osoittautunut erityisen hankalaksi sellaisten kansallisten huolenaiheiden ilmausten valossa, jotka eivät liity yksinomaan seikkoihin, jotka ovat yhdistettävissä GMO:ien turvallisuuteen terveyden tai ympäristön kannalta.
(8)
Tältä osin vaikuttaa aiheelliselta myöntää jäsenvaltioille toissijaisuusperiaatteen mukaisesti mahdollisuus päättää joustavammin, haluavatko ne viljellä GMO:ja alueellaan, ilman että vaikutetaan GMO:ja koskevaan unionin lupajärjestelmään kuuluvaan riskinarviointiin, joko lupamenettelyn aikana tai sen jälkeen, ja riippumatta toimenpiteistä, jotka GMO:ja viljelevillä jäsenvaltioilla on oikeus tai velvollisuus toteuttaa direktiiviä [2001/18] sovellettaessa, jotta vältetään GMO:ien tahaton esiintyminen muissa tuotteissa. Tällä jäsenvaltioille annetulla mahdollisuudella todennäköisesti parannetaan GMO:ien lupamenettelyä koskevaa päätöksentekoprosessia ja samanaikaisesti todennäköisesti myös varmistetaan kuluttajien, viljelijöiden ja toimijoiden valinnanvapaus ja annetaan asianomaisille sidosryhmille selkeämpi käsitys GMO:ien viljelystä unionissa. Tämän direktiivin olisi sen vuoksi määrä helpottaa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
– –
(16)
Tämän direktiivin nojalla hyväksyttyjen rajoitusten ja kieltojen olisi liityttävä muuntogeenisten siementen ja kasvien lisäysaineiston sekä niiden satotuotteiden viljelyyn, mutta ei niiden vapaaseen liikkuvuuteen ja tuontiin varsinaisina tuotteina tai tuotteisiin sisältyvinä; näiden rajoitusten ja kieltojen olisi lisäksi oltava sopusoinnussa perussopimusten kanssa, erityisesti kansallisten ja muiden kuin kansallisten tuotteiden välisen syrjimättömyyden periaatteen, suhteellisuusperiaatteen sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 34 artiklan, 36 artiklan ja 216 artiklan 2 kohdan kanssa.
– –
(27)
Direktiivin [2001/18] 26 b ja 26 c artiklan säännöksiä sovelletaan rajoittamatta kyseisen direktiivin 23 artiklan ja asetuksen [N:o 1829/2003] 34 artiklan soveltamista.”
Täytäntöönpanopäätös 2016/321
12
Komissio on direktiiviin 2001/18 ja erityisesti sen 26 c artiklan 3 kohtaan perustuvalla täytäntöönpanopäätöksellä 2016/321 viimeksi mainitun artiklan mukaisesti todennut 19 jäsenvaltion, joihin Italian tasavalta kuuluu, kyseisen säännöksen mukaisesti vaatineen muuntogeenisen MON 810 ‑maissin viljelyn kieltämistä koko alueellaan tai sen osalla. Luvanhaltija, jolle kyseiset vaatimukset oli annettu tiedoksi, ei hakenut lupansa alkuperäisen maantieteellisen soveltamisalan vahvistamista ja suostui siten sen muuttamiseen.
Asetus N:o 1829/2003
13
Asetuksen N:o 1829/2003 34 artiklassa, jonka otsikko on ”Hätätoimenpiteet”, säädetään seuraavaa:
”Kun on ilmeistä, että tässä asetuksessa tai sen mukaisesti sallituista tuotteista saattaa aiheutua vakava riski ihmisten terveydelle, eläinten terveydelle tai ympäristölle, tai jos 10 tai 22 artiklan nojalla annetun [Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen] lausunnon perusteella on syytä kiireellisesti keskeyttää lupa tai muuttaa sitä, on toteutettava [elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] asetuksen (EY) N:o 178/2002 [(EYVL 2002, L 31, s. 1)] 53 ja 54 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisia toimenpiteitä.”
Italian oikeus
14
Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 2001/18/EY täytäntöönpanosta 8.7.2003 annetun asetuksen nro 224 (decreto legislativo n. 224 – Attuazione della direttiva 2001/18/CE concernente l’emissione deliberata nell’ambiente di organismi geneticamente modificati; GURI nro 194, 22.8.2003), sellaisena kuin se on muutettuna 14.11.2016 annetulla asetuksella nro 227 (decreto legislativo n. 227; GURI nro 288, 10.12.2016) (jäljempänä asetus 224/2003), 35 bis §:ssä, jonka otsikko on ”III bis osastoa koskevat seuraamukset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Edellyttäen, ettei kyseessä ole rikos, sille, joka rikkoo jotakin alla luetelluista kielloista, määrätään hallinnollinen seuraamusmaksu, jonka määrä on vähintään 25000 euroa ja enintään 75000 euroa:
a)
viljelykiellot, jotka on otettu käyttöön säädetyissä tapauksissa mukauttamalla maantieteellistä soveltamisalaa jollakin seuraavista toimista:
1)
[komission asetuksen N:o 1829/2003] 7 ja 19 artiklan mukaisesti myöntämä lupa
2)
jonkin jäsenvaltion kansallisen toimivaltaisen viranomaisen direktiivin [2001/18] 15, 17 ja 18 artiklan nojalla myöntämä lupa
3)
edellä 2 §:n 1 momentissa tarkoitetun kansallisen toimivaltaisen viranomaisen 18 §:n 1 momentin mukaisesti myöntämä lupa sekä kyseisen viranomaisen mahdollinen 18 §:n 3 momentin mukaisesti edellytysten täyttyessä tekemä päätös
b)
26 quater §:n 6 momentin mukaisesti annetut viljelykiellot
c)
26 quater §:n 5 momentin b kohdassa ja 26 sexies §:n 3 momentissa tarkoitetun asianomaisen GMO:n tai asianomaisten GMO:ien väliaikaiset istutuskiellot.
2.   Kiellon rikkoja määrätään lisäksi erillisellä määräyksellä liitännäisenä hallinnollisena seuraamuksena menettämään markkinoille saattamista koskevilla päätöksillä saamansa oikeuden viljellä GMO:ja enintään kuudeksi kuukaudeksi.
3.   Se, joka rikkoo 1 momentissa tarkoitettuja kieltoja, on velvollinen hävittämään laittomasti istutetut GMO-viljelmät ja palauttamaan kyseiset maa-alueet niiden alkuperäiseen tilaan omalla kustannuksellaan yhteisvastuullisesti sellaisen alueen omistajan ja sellaisten aluetta koskevien esineoikeuksien tai henkilökohtaisten nautintaoikeuksien haltijoiden kanssa, joiden valvonnasta vastaavat henkilöt ovat tehtyjen selvitysten perusteella ja sen jälkeen, kun asianomaisia henkilöitä on kuultu, todenneet osallistuneen rikkomiseen tahallaan tai huolimattomuuttaan. Jäljempänä 4 momentissa tarkoitettu viranomainen antaa määräyksen, jossa määrätään tätä varten tarvittavista toimenpiteistä ja määräajasta, johon mennessä ne on suoritettava; määräajan päätyttyä viranomainen panee määräyksen tarvittaessa täytäntöön ja perii tästä aiheutuneet kulut kyseisiltä henkilöiltä jälkikäteen.
– –”
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
Asia C‑364/24
15
Giorgio Fidenato, joka omistaa In Trois ‑nimisen maatalousyrityksen, jonka kotipaikka on Arbassa Pordenonen maakunnassa (Italia), viljeli kylvövuonna 2021 muuntogeenisiä MON 810 ‑maissikasveja.
16
Kiireellinen tarkastus suoritettiin 8.9.2021 muuntogeenisten organismien löytämiseksi Fidenaton mailta. Fidenato ilmoitti tällöin kylväneensä muuntogeenistä maissia yksinomaan tutkimustarkoituksessa ja totesi tämän käytännön jatkuvan, kunnes direktiivin 2015/412 lainmukaisuutta koskeva kysymys on saatettu Euroopan unionin tuomioistuimen ratkaistavaksi.
17
Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali (Italian maatalous-, elintarvike- ja metsäpolitiikkojen ministeriö, Italia) ilmoitti 14.10.2021 antamallaan päätöksellä asianomaiselle henkilölle, että täytäntöönpanopäätöksen 2016/321 mukaan muuntogeenisen MON 810 ‑maissin viljely on kielletty niiden jäsenvaltioiden alueella, jotka ovat kieltoa pyytäneet ja joihin Italian tasavalta lukeutuu, ja määräsi hänet asetuksen 224/2003 35 bis §:n nojalla hävittämään lainvastaisesti istuttamansa kyseisen maissilajikkeen viljelmät jauhamalla kasvit ja kaivamalla ne maahan viiden päivän kuluessa sekä palauttamaan kyseessä olevan alueen sen alkuperäiseen tilaan.
18
Kun Fidenato ei noudattanut kyseistä määräystä, Corpo forestale dello Staton (valtion metsälaitos, Italia) virkamiehet hävittivät 19.10.2021 itse kyseessä olevat viljelmät.
19
Fidenato nosti 14.10.2021 annetusta päätöksestä kanteen Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giuliassa (Friuli Venezia Giulian alueellinen hallintotuomioistuin, Italia), jossa hän muun ohella väitti, että hänelle osoitettu viljelmien hävittämistä ja alueen palauttamista alkuperäiseen tilaansa koskeva määräys oli lainvastainen, koska se oli tehty sellaisten sääntöjen perusteella, jotka ovat unionin primaarioikeuden vastaisia. Fidenaton mukaan asetuksen N:o 1829/2003 nojalla myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa edellytti, että kyseessä olevasta muuntogeenisestä tuotteesta ei aiheudu minkäänlaista konkreettista vaaraa terveydelle tai ympäristölle. Fidenaton mukaan on siksi käsittämätöntä, että unionin lainsäätäjä on sallinut sen, että kyseisen luvan maantieteellistä soveltamisalaa voidaan muuttaa jäsenvaltion pyynnöstä ilman, että kyseinen jäsenvaltio mitenkään perustelee pyyntöään.
20
Koska kanne hylättiin, Fidenato on valittanut Tribunale Amministrativo Regionale per il Friuli Venezia Giulian tuomiosta Consiglio di Statoon (ylin hallintotuomioistuin, Italia), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
21
Consiglio di Stato pohtii, onko jäsenvaltioille direktiivin 2001/18 26 b ja 26 c artiklalla annettu mahdollisuus saada muuntogeenisten organismien viljely kielletyksi alueellaan ilman, että kyseisen jäsenvaltion tarvitsee esittää minkäänlaisia perusteluja tai todisteita siitä, että kyseessä olevasta muuntogeenisestä tuotteesta, jolle on myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa, voi olla konkreettista vaaraa terveydelle tai ympäristölle, yhteensopiva unionin primaarioikeuden ja erityisesti sisämarkkinoiden perusvapauksien kanssa, sellaisina kuin unionin tuomioistuin on niitä tulkinnut 13.9.2017 antamassaan tuomiossa Fidenato ym. (C‑111/16, EU:C:2017:676) ja 23.11.2017 antamassaan määräyksessä Fidenato ym. (C‑107/16, EU:C:2017:900), sekä yleisemmin suhteellisuusperiaatteen kanssa. Kyseinen tuomioistuin katsoo, että kyseisen direktiivin 26 b ja 26 c artikla ovat ristiriidassa muiden saman direktiivin säännösten, tarkemmin sanoen sen 22 ja 23 artiklan, kanssa ja että 26 b ja 26 c artiklan mahdollinen pätemättömyys voisi vaikuttaa täytäntöönpanopäätöksen 2016/321 pätevyyteen.
22
Tässä tilanteessa Consiglio di Stato on päättänyt lykätä asioiden käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Ovatko [direktiivin 2001/18] 26 b ja 26 c artikla yhteensopivia asetuksen [N:o 1829/2003] 34 artiklan, SEU 3 artiklan, SEUT 2, SEUT 3, SEUT 26, SEUT 34, SEUT 35 ja SEUT 36 artiklan ja [perusoikeuskirjan] 16 ja 52 artiklan kanssa?
2)
Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, voiko ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin jättää soveltamatta [direktiivin 2001/18] 26 c artiklan nojalla [annettua täytäntöönpanopäätöstä 2016/321] sillä perusteella, että kyseisen artiklan on todettu olevan yhteensopimaton [EU- ja EUT-sopimusten] ylemmänasteisten määräysten kanssa, tai voidaanko se todeta tehottomaksi?”
Asia C‑393/24
23
Dipartimento dell’Ispettorato Centrale della Tutela della Qualitá e Repressione Frodi dei Prodotti Agroalimentarin (maatalous- ja elintarviketaloustuotteiden laadunvarmistuksen ja petosten torjunnan keskusviraston osasto, Italia) alaisen Direzione Generale per il riconoscimento degli organismi di controllo e certificazione e tutela del consumatoren (tarkastus- ja sertifiointielinten ja kuluttajansuojasta vastaavien elinten tunnustamisesta vastaava pääosasto, Italia) johtaja määräsi 19.6.2023 asetuksen 224/2003 35 bis §:n nojalla tekemällään päätöksellä Giorgio Fidenatolle yhteensä 50000 euron suuruiset hallinnolliset seuraamusmaksut muuntogeenisen MON 810 ‑maissin viljelyä Italiassa koskevan kiellon rikkomisesta. Puolet näistä seuraamusmaksuista koskivat Udinen maakunnassa viljellyn kyseisen maissilajikkeen kylvämistä (Italia) ja puolet Pordenonen maakunnassa (Italia) viljellyn kyseisen maissilajikkeen kylvämistä.
24
Fidenato nosti Tribunale di Udinessa (Udinen alioikeus, Italia) kanteen edellä mainitun päätöksen riitauttamiseksi siltä osin kuin se koskee hänelle kyseisessä maakunnassa viljellyn muuntogeenisen MON 810 ‑maissin kylvöstä määrättyä 25000 euron suuruista seuraamusmaksua. Fidenato nosti samanlaisen kanteen Tribunale di Pordenonessa (Pordenonen alioikeus, Italia), joka koski hänelle kyseisessä maakunnassa viljellyn edellä mainitun maissilajikkeen kylvöstä määrättyä 25000 euron suuruista seuraamusmaksua.
25
Tribunale di Udine, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, pohtii käsittelemänsä kanteen osalta, ovatko direktiivin 2001/18 26 b ja 26 c artikla päteviä muun muassa tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien unionin primaarioikeuden sääntöjen, elinkeinovapauden ja syrjintäkiellon sekä WTO-sopimusten kannalta. Se toteaa erityisesti, että direktiivin 2001/18 22 artiklan mukaan jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää sellaisten tuotteina tai tuotteissa olevien muuntogeenisten organismien saattamista markkinoille, jotka ovat saman direktiivin vaatimusten mukaisia. Se pohtii myös, onko täytäntöönpanopäätös 2016/321 voitu antaa SEUT 114 artiklan, joka koskee toimenpiteitä sisämarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi, perusteella.
26
Sen varalta, että direktiivin 2001/18 26 b ja 26 c artikla ovat pätemättömiä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, miten on tulkittava kieltoa, josta on säädetty täytäntöönpanopäätöksessä 2016/321, jota kyseinen tuomioistuin pitää epäselvänä ja jossa ei kyseisen tuomioistuimen mukaan mainita muuntogeenistä MON 810 ‑maissia koskevan luvan maantieteellisen soveltamisalan muuttamisen perusteluja. Se pohtii myös, onko täytäntöönpanopäätös pätevä ja onko direktiivin 2001/18 26 c artiklan nojalla tehtyjen päätösten perustuttava kyseisen direktiivin 26 b artiklan 3 kohdassa mainittuihin syihin.
27
Tässä tilanteessa Tribunale di Udine on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”– –
1)
Ovatko direktiivin [2015/412] säännökset, joilla direktiiviin [2001/18] on lisätty 26 b ja 26 c artikla, joiden mukaan jäsenvaltio voi vaatia, että luvan ’maantieteellistä soveltamisalaa mukautetaan siten, että kyseisen jäsenvaltion koko alue tai sen osa suljetaan viljelyn ulkopuolelle’, ja [täytäntöönpanopäätös 2016/321] yhteensopivia kansallisten ja ei-kansallisten tuotteiden välisen syrjinnän kieltävän periaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja SEUT 34 artiklan, SEUT 36 artiklan ja SEUT 216 artiklan 2 kohdan kanssa?
2)
Ovatko direktiivin [2015/412] säännökset, joilla direktiiviin [2001/18] on lisätty 26 b ja 26 c artikla, joiden mukaan jäsenvaltio voi ’vaatia, että – – luvan maantieteellistä soveltamisalaa mukautetaan siten, että kyseisen jäsenvaltion koko alue tai sen osa suljetaan viljelyn ulkopuolelle’, ja [täytäntöönpanopäätös 2016/321] yhteensopivia [perusoikeuskirjan] 16 ja 52 artiklan kanssa?
3)
Ovatko direktiivin [2015/412] säännökset, joilla direktiiviin [2001/18] on lisätty 26 b ja 26 c artikla, joiden mukaan jäsenvaltio voi ’vaatia, että – – luvan maantieteellistä soveltamisalaa mukautetaan siten, että kyseisen jäsenvaltion koko alue tai sen osa suljetaan viljelyn ulkopuolelle’, ja [täytäntöönpanopäätös 2016/321] yhteensopivia SEUT 18 artiklan ja perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, kun otetaan huomioon, että syrjintäkiellon periaate on yksi unionin peruspilareista?
Jos vastaus on myöntävä: – –
4)
Onko [täytäntöönpanopäätöstä 2016/321] tulkittava siten, että vaatimukset rajoittaa oikeutta viljellä muuntogeenisen MON 810 ‑maissin siemeniä ovat sallittuja ja EU- ja EUT-sopimusten mukaisia ainoastaan direktiivin [2001/18] 26 b artiklan 3 kohdan [ensimmäisen alakohdan] a–g alakohdassa mainituista syistä, vai ovatko ne direktiivin [2001/18] 26 c artiklan mukaisen siirtymäsääntelyn myötä sallittuja myös muista, valtioiden välillä mahdollisesti toisistaan eroavista syistä, taloudelliset syyt mukaan lukien?
– –
5)
Onko [täytäntöönpanopäätös 2016/321] näin ollen pätevä muuntogeenisiä organismeja unionin sisämarkkinoilla sääntelevien normien kokonaisuuden valossa, ja onko niin, ettei se ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa siihen sisältyvän kiellon rikkomisesta säädetään seuraamuksia?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Tutkittavaksi ottaminen
28
Esitettyjen kysymysten tutkittavaksi ottamisesta on todettava, että yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Kun esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeussäännön pätevyyttä tai tulkintaa, unionin tuomioistuimella on näin ollen periaatteessa velvollisuus antaa ennakkoratkaisu (ks. tuomio 21.4.1988, Pardini, 338/85, EU:C:1988:194, 8 kohta ja tuomio 22.10.2024, Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, 36 kohta).
29
Asia on toisin vain, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä unionin oikeussäännön tulkitsemisella tai pätevyyden tutkimisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (ks. tuomio 13.7.2000, Idéal Tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, 20 kohta ja tuomio 30.4.2024, M.N. (EncroChat), C‑670/22, EU:C:2024:372, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30
Tällaisessa tilanteessa ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta muun muassa, jos on ilmeistä, että SEUT 267 artiklassa määrättyä menettelyä käytetään väärään tarkoitukseen ja että sillä tosiasiassa pyritään saamaan unionin tuomioistuimelta ratkaisu keinotekoisen riidan avulla (ks. vastaavasti tuomio 8.11.1990, Gmurzynska-Bscher, C‑231/89, EU:C:1990:386, 23 kohta ja tuomio 26.4.2012, DR ja TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, 22 kohta).
31
Ensinnäkin on todettava pääasioiden tosiseikoista, että asian C‑364/24 ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee Giorgio Fidenaton todenneen, että hän aikoo jatkaa muuntogeenisen MON 810 ‑maissin kylvämistä tutkimustarkoituksessa, kunnes unionin tuomioistuin on lausunut direktiivin 2015/412 lainmukaisuudesta. Euroopan parlamentti on päätellyt tästä, että asianomainen henkilö on täysin tekaissut pääasioiden oikeusriidat ja että ennakkoratkaisupyynnöt on tällä perusteella jätettävä tutkimatta.
32
Unionin tuomioistuimen tiedossa olevien seikkojen perusteella ei kuitenkaan ole ilmeistä, että pääasioiden osapuolet olisivat ennakolta sopineet siitä, että unionin tuomioistuimelta pyydetään ratkaisu keinotekoisen oikeusriidan avulla, toisin kuin asiassa, joka johti 16.12.1981 annetun tuomion Foglia (244/80, EU:C:1981:302) antamiseen (ks. analogisesti tuomio 13.7.2000, Idéal tourisme, C‑36/99, EU:C:2000:405, 22 kohta ja tuomio 26.4.2012, DR ja TV2 Danmark, C‑510/10, EU:C:2012:244, 22 kohta). Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 42 kohdassa, ei nimittäin ole ilmennyt, että Fidenato olisi toiminut yhteisymmärryksessä niiden kansallisten viranomaisten kanssa, jotka ovat määränneet hänelle hallinnolliset seuraamukset, joiden aitoudesta ei ole epäilystä.
33
Siltä osin kuin on toiseksi kyse Ranskan hallituksen esittämistä epäilyistä siitä, ovatko esitetyt kysymykset pääasioiden oikeusriitojen kohde huomioon ottaen asiaan vaikuttavia siltä osin kuin ne koskevat direktiivin 2001/18 26 b artiklan ja 26 c artiklan 4 kohdan pätevyyttä, unionin tuomioistuimelle esitetyistä tiedoista ilmenee, että pääasiassa kyseessä olevasta muuntogeenisen MON 810 ‑maissin viljelyn kieltävästä toimenpiteestä, joka koskee jo myönnettyä lupaa, on päätetty kyseisen direktiivin 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan siirtymäsäännösten nojalla. Nämä kysymykset on siten jätettävä tutkimatta siltä osin kuin ne koskevat kyseisen direktiivin 26 b artiklaa ja 26 c artiklan 2 ja 4 kohtaa, jotka eivät unionin tuomioistuimen tiedossa olevat seikat huomioon ottaen vaikuta olevan sovellettavissa pääasioissa.
34
Siltä osin kuin on viimeiseksi ja kolmanneksi kyse ennakkoratkaisupyyntöjen sisällöstä on palautettava mieleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön – jota unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan a ja b alakohta ilmentävät – mukaan on niin, että jotta unionin oikeutta voitaisiin tulkita kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllisellä tavalla, kansallisen tuomioistuimen on määritettävä esittämiinsä kysymyksiin liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat lähtökohdat, joihin nämä kysymykset perustuvat. On lisäksi välttämätöntä, kuten työjärjestyksen 94 artiklan c alakohdassa todetaan, että ennakkoratkaisupyyntöön sisältyy selostus niistä syistä, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ryhtynyt tarkastelemaan kysymystä unionin oikeuden tiettyjen säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, sekä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen toteama yhteys kyseisten säännösten ja pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten välillä (ks. vastaavasti tuomio 26.1.1993, Telemarsicabruzzo ym., C‑320/90–C‑322/90, EU:C:1993:26, 6 kohta ja tuomio 1.8.2025, Tiberis Holding, C‑514/23, EU:C:2025:597, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
Nyt käsiteltävissä asioissa Italian ja Kreikan hallitukset väittävät, ettei ennakkoratkaisupyynnöissä ole kaikkia tietoja, joita työjärjestyksen 94 artiklassa edellytetään. Italian hallitus väittää erityisesti asiassa C‑393/24, ettei ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ole esittänyt yksilöidysti syitä, joiden vuoksi se on ryhtynyt tarkastelemaan direktiivin 2001/18 26 b ja 26 c artiklan pätevyyttä koskevaa kysymystä.
36
On kuitenkin todettava, että vaikka ennakkoratkaisupyyntöjen perustelut ovat tietyiltä osin suppeat, ne sisältävät kokonaisuutena arvioiden riittävät tiedot, jotta unionin tuomioistuin voi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin. Toisin on vain siltä osin kuin on kyse niiden säännösten, joiden pätevyyttä epäillään, yhteensopivuudesta SEUT 2 ja SEUT 3 artiklan kanssa, sillä ennakkoratkaisua asiassa C‑364/24 pyytänyt tuomioistuin ei ole ennakkoratkaisupyynnössä perustellut sitä, miksi direktiivillä 2015/412 käyttöön otettu mekanismi voisi olla mainittujen artiklojen vastainen.
37
Edellä sanotusta seuraa, että esitetyt kysymykset on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin ne koskevat direktiivin 2001/18 26 b artiklaa ja 26 c artiklan 2 ja 4 kohtaa sekä 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyyttä SEUT 2 ja SEUT 3 artiklan kannalta.
Asiakysymys
38
Aluksi on muistutettava, että direktiivillä 2015/412 on lisätty direktiivin 2001/18 26 b ja 26 c artiklaan mekanismi, joka voi toimia kahdella eri tavalla ja jonka avulla jäsenvaltiot voivat rajoittaa muuntogeenisten organismien viljelyä tai kieltää sen koko alueellaan tai sen osalla.
39
Yhtäältä jäsenvaltiot voivat kyseisen direktiivin 26 b artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla tietyn muuntogeenisen organismin lupamenettelyn aikana taikka lupaa tai hyväksyntää uusittaessa vaatia, että kyseisen muuntogeenisen organismin viljely kielletään kyseisen jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla. Komissio antaa kyseisen vaatimuksen tiedoksi ilmoittajalle/hakijalle sekä muille jäsenvaltioille ja saattaa sen julkisesti saataville. Jos ilmoittaja/hakija ei 30 päivän kuluessa vahvista luvan, sellaisena kuin sitä on alun perin haettu, maantieteellistä soveltamisalaa, komissio panee täytäntöön kyseisen maantieteellisen soveltamisalan muutoksen asianomaisen jäsenvaltion vaatimuksen mukaisesti.
40
Toisaalta silloin, kun yksikään jäsenvaltio ei ole muuntogeenisen organismin lupamenettelyn aikana taikka lupaa tai hyväksyntää uusittaessa esittänyt vaatimusta tai kun ilmoittaja/hakija on vahvistanut alkuperäisen hakemuksensa maantieteellisen soveltamisalan, jäsenvaltiot voivat direktiivin 2001/18 26 b artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla hyväksyä toimenpiteitä, joilla rajoitetaan tietyn muuntogeenisen organismin tai muuntogeenisten organismien ryhmän viljelyä tai kielletään se asianomaisen jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla. Kyseisten toimenpiteiden on oltava unionin oikeuden mukaisia, perusteltuja, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä ja niiden on lisäksi perustuttava yhteen tai useampaan kyseisen direktiivin 26 b artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa lueteltujen syiden kaltaiseen pakottavaan syyhyn. Nämä toimenpiteet voidaan hyväksyä vain sellaisen menettelyn päätteeksi, jossa komissiolla on mahdollisuus esittää huomautuksensa, ja toimenpiteet on annettava tiedoksi komissiolle, muille jäsenvaltioille ja luvanhaltijalle.
41
Direktiivin 2001/18 26 b artiklassa säädetty mekanismi lähinnä toistetaan kyseisen direktiivin 26 c artiklassa, jossa säädetään siirtymätoimenpiteistä, joiden avulla jäsenvaltiot saivat 2.4.–3.10.2015 vaatia tapauksen mukaan joko ennen 2.4.2015 tehdyn lupahakemuksen tai ennen kyseistä päivämäärää myönnetyn luvan maantieteellisen soveltamisalan muuttamista.
Asiassa C‑364/24 esitetty ensimmäinen kysymys sekä asiassa C‑393/24 esitetyt ensimmäinen, toinen ja kolmas kysymys ja viidennen kysymyksen ensimmäinen osa siltä osin kuin ne koskevat direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyyttä
42
Asiassa C‑364/24 esitetyllä ensimmäisellä kysymyksellä sekä asiassa C‑393/24 esitetyillä ensimmäisellä, toisella ja kolmannella kysymyksellä ja viidennen kysymyksen ensimmäisellä osalla, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet lähinnä tiedustelevat unionin tuomioistuimelta, ovatko direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohta unionin primaarioikeuden, tarkemmin sanoen SEU 3 artiklan, SEUT 18, SEUT 26, SEUT 34–SEUT 36 ja SEUT 114 artiklan ja SEUT 216 artiklan 2 kohdan, perusoikeuskirjan 16, 21 ja 52 artiklan sekä suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen, mukaisia.
Direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyys SEU 3 artiklan ja SEUT 26, SEUT 34–SEUT 36 ja SEUT 114 artiklan sekä suhteellisuusperiaatteen kannalta
43
Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet tiedustelevat ensinnäkin, ovatko direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohta päteviä niiden primaarioikeuden sääntöjen, joilla säädellään sisämarkkinoiden toimintaa, ja erityisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden kannalta.
44
Koska ennakkoratkaisua asiassa C‑364/24 pyytänyt tuomioistuin on maininnut SEU 3 artiklan ja SEUT 26 artiklan vain, koska niissä muistutetaan, että unioni perustuu sisämarkkinoiden toteuttamiseen, kyseisiä määräyksiä ei ole tarpeen analysoida erillään SEUT 34–SEUT 36 ja SEUT 114 artiklasta tai suhteellisuusperiaatteesta.
45
Aluksi on huomautettava, että tavaroiden vapaa liikkuvuus on yksi unionin oikeuden perusperiaatteista, joka ilmenee SEUT 34 artiklassa määrättynä tuonnin määrällisiä rajoituksia ja kaikkia vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä koskevana kieltona (tuomio 21.12.2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
46
Tämä kielto koskee kaikkia jäsenvaltioiden toimenpiteitä, jotka voivat tosiasiallisesti tai mahdollisesti ja suoraan tai välillisesti rajoittaa muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden pääsyä tietyn jäsenvaltion markkinoille, vaikka toimenpiteen tarkoituksena tai vaikutuksena ei olisi kohdella muista jäsenvaltioista peräisin olevia tuotteita epäedullisemmin (tuomio 21.12.2023, CDIL, C‑96/22, EU:C:2023:1025, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Se koskee myös unionin toimielinten toimenpiteitä (ks. vastaavasti tuomio 22.6.2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 45 kohta).
47
Lisäksi silloin, kun on olemassa kaupan esteitä tai on todennäköistä, että tällaisia esteitä ilmenee tulevaisuudessa, koska jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tai toteuttamassa saman tuotteen tai tuoteryhmän osalta toisistaan eriäviä toimenpiteitä, jotka ovat omiaan varmistamaan erilaisen suojelun tason, SEUT 114 artiklassa annetaan unionin lainsäätäjälle toimivalta toimia siten, että se toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet noudattaen yhtäältä kyseisen artiklan 3 kohtaa ja toisaalta oikeusperiaatteita, jotka mainitaan EUT-sopimuksessa tai jotka on johdettu oikeuskäytännöstä, muun muassa suhteellisuusperiaatetta (tuomio 22.6.2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
48
Unionin tuomioistuin on jo todennut, että kun otetaan huomioon unionin lainsäätäjän harkintavalta sen suhteen, mikä on tarkoituksenmukaisin lähentämistekniikka halutun tuloksen saavuttamiseksi, SEUT 114 artiklan nojalla käyttöön otettuihin toimenpiteisiin voivat olosuhteista riippuen kuulua se, että jäsenvaltiot velvoitetaan sallimaan asianomaisen tuotteen tai asianomaisten tuotteiden kaupan pitäminen, että tällaiselle sallimisille asetetaan tiettyjä edellytyksiä tai että yhden tai useamman tuotteen kaupan pitäminen jopa kielletään väliaikaisesti tai lopullisesti (ks. vastaavasti tuomio 3.12.2019, Tšekki v, parlamentti ja neuvosto, C‑482/17, EU:C:2019:1035, 60 ja 61 kohta).
49
Nyt käsiteltävissä asioissa direktiivi 2015/412, jolla direktiiviin 2001/18 on lisätty 26 b ja 26 c artikla, on annettu SEUT 114 artiklan nojalla vastaavasti kuin direktiivi 2001/18, joka on puolestaan annettu EY 95 artiklan, josta on tullut SEUT 114 artikla, nojalla. Unionin lainsäätäjä voi kyseisen SEUT 114 artiklan mukaan toteuttaa sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevat toimenpiteet jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi.
50
Direktiivin 2001/18 1 artiklassa säädetään siten, että kyseisen direktiivin tarkoituksena on ennaltavarautumisen periaatteen mukaisesti lähentää jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä, kun ”[muuntogeenisiä organismeja] levitetään ympäristöön tarkoituksellisesti muussa tarkoituksessa kuin niiden saattamiseksi markkinoille [unionissa]” ja ”[muuntogeenisiä organismeja] saatetaan markkinoille [unionissa] tuotteina tai tuotteissa”.
51
Kyseisen direktiivin 26 b ja 26 c artiklasta, joiden muodostamaan asiayhteyteen direktiivin 26 c artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetty mekanismi on asetettava, on erityisesti todettava, että kyseisellä 26 b ja 26 c artiklalla otetaan käyttöön yhteinen järjestelmä, jossa vahvistetaan ne edellytykset, joiden vallitessa jäsenvaltio voi kieltää muuntogeenisen organismin tai muuntogeenisten organismien ryhmän viljelyn koko alueellaan tai sen osalla, ja että nämä edellytykset kuuluvat siten SEUT 114 artiklassa tarkoitetun käsitteen ”toimenpiteet jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi” alaan.
52
Siitä, ovatko SEUT 114 artiklan nojalla toteutetut toimenpiteet tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja suhteellisuusperiaatteen mukaisia, on huomautettava, että kun unionin lainsäätäjä antaa säädöksiä alalla, jolla siltä edellytetään luonteeltaan poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten valintojen tekemistä ja jolla sen on suoritettava monitahoisia arviointeja, kuten muuntogeenisten organismien kaupan pitämistä ja viljelyä koskevissa kysymyksissä, sille on annettava laaja harkintavalta. Tähän alaan kuuluva toimenpide voidaan katsoa lainvastaiseksi ainoastaan, jos kyseinen toimenpide on ilmeisen soveltumaton toimivaltaisten toimielinten tavoittelemien päämäärien saavuttamiseen (ks. vastaavasti tuomio 22.6.2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, 50 kohta).
53
Unionin muuntogeenisiä organismeja koskevan lainsäädännön tavoitteesta on todettava, että direktiivin 2001/18 1 artiklassa ja asetuksen N:o 1829/2003 1 artiklassa säädetään, että kyseisellä lainsäädännöllä pyritään suojelemaan ihmisten terveyttä ja ympäristöä ja kuluttajien etuja ja samalla varmistamaan sisämarkkinoiden tehokas toiminta.
54
Direktiivin 2015/412 johdanto-osan kuudennesta ja kahdeksannesta perustelukappaleesta ilmenee, että antaessaan direktiivin 2001/18 26 b ja 26 c artiklan unionin lainsäätäjä – samalla kun se jatkoi muuntogeenisten organismien kaupan pitämistä ja tuontia koskevien kysymysten sääntelyä unionin tasolla sisämarkkinoiden säilyttämiseksi – on erityisesti tarkoittanut suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja SEUT 2 artiklan 2 kohdan puitteissa antaa jäsenvaltioille enemmän joustoa muuntogeenisten organismien viljelyä koskevan kysymyksen osalta, koska kyseiseen kysymykseen ”liittyy vahva kansallinen, alueellinen ja paikallinen ulottuvuus johtuen sen kytkeytymisestä maankäyttöön, maatalouden paikallisiin rakenteisiin sekä elinympäristöjen, ekosysteemien ja maiseman suojeluun tai säilyttämiseen”. Näistä perustelukappaleista ilmenee kuitenkin myös, että tällainen joustavuus ei kuitenkaan saisi vaikuttaa kielteisesti muuntogeenisten organismien kaupan pitämistä koskevaan yhteiseen lupamenettelyyn, joka perustuu ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvien riskien arviointiin.
55
Salliessaan täten, että muuntogeenisen organismin tai muuntogeenisten organismien ryhmän viljely voidaan selvän ja ennakoitavan mekanismin avulla kieltää jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla, unionin lainsäätäjän tarkoituksena on myös ollut, kuten direktiivin 2015/412 johdanto-osan seitsemännestä perustelukappaleesta lähinnä ilmenee, helpottaa muuntogeenisten organismien viljelyä koskevaa päätöksentekomenettelyä. Aiemmin tietyt jäsenvaltiot nimittäin turvautuivat direktiivin 2001/18 23 artiklassa säädettyihin suojalausekkeisiin ja asetuksen N:o 1829/2003 34 artiklassa säädettyihin hätätoimenpiteisiin muuntogeenisten organismien viljelyn rajoittamiseksi tai kieltämiseksi. Eräät toiset jäsenvaltiot käyttivät SEUT 114 artiklan 5 ja 6 kohdassa määrättyä tiedoksiantomenettelyä.
56
Direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdalla käyttöön otettu mekanismi ei vaikuta ilmeisen soveltumattomalta edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseen.
57
On näet ensiksi todettava direktiivin 2001/18 26 c artiklan 6 kohdasta ilmenevän, että kyseistä 26 c artiklaa soveltamalla toteutetut toimenpiteet, joihin kyseisen direktiivin 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla toteutetut toimenpiteet kuuluvat, koskevat ainoastaan muuntogeenisten organismien viljelyä, sillä nämä toimenpiteet eivät saa vaikuttaa ”tuotteina tai tuotteisiin sisältyvinä hyväksyttyjen muuntogeenisten organismien vapaaseen liikkuvuuteen”. Näin ollen on yhtäältä niin, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 75 kohdassa todennut, ettei tämä viljelykielto vaikuta talouden toimijoiden oikeuteen tuoda maahan muuntogeenisiä organismeja sisältäviä tuotteita. Toisaalta kyseinen kielto ei vaikuta kuluttajien valinnanvapauteen, sillä nämä voivat halutessaan asuinjäsenvaltiostaan riippumatta jatkaa kyseessä olevan muuntogeenisen organismin viljelystä peräisin olevien tuotteiden kuluttamista.
58
Toiseksi muuntogeenisten organismien viljelyä koskevien kieltotoimenpiteiden toteuttaminen direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla edellyttää kyseistä muuntogeenistä organismia koskevan luvan haltijan hiljaista hyväksyntää, joka ilmenee siten, ettei luvanhaltija vastusta jäsenvaltion esittämää vaatimusta kyseessä olevia siemeniä koskevan luvan maantieteellisen soveltamisalan muuttamiseksi 30 päivän kuluessa kyseisen vaatimuksen tiedoksi antamisesta. Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 78 kohdassa lähinnä todennut, koska luvanhaltija on suostunut kyseisten säännösten soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitukseen, tämän rajoituksen ei voida katsoa loukkaavan hänen kyseiseen vapauteen perustuvia oikeuksiaan.
59
Lisäksi on todettava, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 81 kohdassa huomauttanut, että muuntogeenisten organismien siementen vapaa liikkuvuus edellyttää lupaa pitää niitä kaupan tuotteina tai tuotteisiin sisältyvinä, ja kyseinen vapaa liikkuvuus rajoittuu yksinomaan siihen, mitä tuossa luvassa sallitaan. Tästä seuraa, että kun tällaisen luvan maantieteellistä soveltamisalaa rajoitetaan luvanhaltijan hiljaisella hyväksynnällä siten, että muuntogeenisen organismin siemenen viljely kielletään jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla, maanviljelijät eivät voi kyseisestä kiellosta vapautuakseen vedota tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen perustuviin oikeuksiinsa.
60
Kolmanneksi on niin, että kun direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus saada muuntogeenisen organismin viljely kiellettyä koko alueellaan tai sen osalla, direktiivillä mahdollistetaan se, että kun asiasta ei päästä yksimielisyyteen, jäsenvaltiot voivat joustavammin tehdä aiheellisiksi katsomiaan valintoja muuntogeenisten organismien viljelyn osalta, ja samalla säilytetään unionin tasolla yhtenäinen menettely muuntogeenisistä organismeista ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvien riskien arvioimiseksi. Kuten direktiivin 2015/412 johdanto-osan kuudennesta perustelukappaleesta ilmenee, muuntogeenisten organismien kaupan pitämistä ja maahantuontia koskevia kysymyksiä – muuntogeenisten organismien mahdollisten terveys- ja ympäristöriskien arviointi mukaan lukien – säännellään siksi edelleen unionin tasolla sisämarkkinoiden säilyttämiseksi.
61
Neljänneksi näillä säännöksillä käyttöön otettu mekanismi helpottaa muuntogeenisten organismien lupamenettelyä ja vahvistaa talouden toimijoiden oikeusvarmuutta tämän tuomion 53 kohdassa mainittujen tavoitteiden mukaisesti.
62
Edellä sanotusta seuraa, että direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdalla ei ensinnäkään loukata niitä oikeuksia, joita talouden toimijoilla voi tavaroiden vapaan liikkuvuuden perusteella olla, eikä sillä toiseksi vaikuteta kuluttajien valinnanvapauteen, ja kolmanneksi kyseisillä säännöksillä edistetään SEUT 114 artiklassa tarkoitettujen sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
63
Se seikka, että direktiivin 2001/18 26 c artiklan 3 kohdassa ei edellytetä jäsenvaltioilta minkäänlaisia erityisiä perusteluja muuntogeenisen organismin viljelyn kieltämiseksi kyseisen säännöksen nojalla, ei voi horjuttaa tämän tuomion 56 kohdassa esitettyä arviointia, koska kuten edellä on jo todettu, tällainen toimenpide voidaan ottaa käyttöön vain kyseessä olevia muuntogeenisiä organismeja koskevan luvan haltijan hiljaisella suostumuksella. Jos luvanhaltija sitä vastoin vastustaa luvan maantieteellisen soveltamisalan muuttamista, direktiivin 2001/18 26 c artiklan 4 kohdassa edellytetään jäsenvaltioilta, jotka haluavat kieltää tietyn muuntogeenisen organismin viljelyn koko alueellaan tai sen osalla, että ne esittävät vaatimuksensa tueksi kyseisen direktiivin 26 b artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa mainittujen syiden kaltaisia pakottavia syitä.
64
Todettakoon vielä, että vaikka katsottaisiin, että direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdalla käyttöön otettu mekanismi voi merkitä tiettyjä SEUT 34 artiklassa tarkoitettuja tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoituksia, tällaiset rajoitukset olisivat oikeutettuja tämän tuomion 53–55 kohdassa tarkoitettujen yleisen edun mukaisten tavoitteiden perusteella eivätkä ne olisi suhteellisuusperiaatteen vastaisia.
65
Kaiken edellä sanotun perusteella unionin lainsäätäjä ei ole ylittänyt SEUT 114 artiklaan perustuvan harkintavaltansa rajoja eikä se ole ottanut käyttöön tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoituksia, kun se on antanut direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan.
Direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyys SEUT 18 artiklan ja perusoikeuskirjan 21 artiklan sekä syrjintäkiellon periaatteen kannalta
66
Toiseksi ennakkoratkaisua asiassa C‑393/24 pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, merkitsevätkö direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohta, kun niissä sallitaan muuntogeenisen organismin tai muuntogeenisten organismien ryhmän viljelyn kieltäminen jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla, SEUT 18 artiklan ja perusoikeuskirjan 21 artiklan vastaista syrjintää paitsi eri jäsenvaltioiden maanviljelijöiden välillä sen mukaan, sallivatko vai kieltävätkö kyseiset jäsenvaltiot muuntogeenisten organismien viljelyn, myös maanviljelijöiden välillä samassa jäsenvaltiossa, joka kieltää muuntogeenisten organismien viljelyn, niiden maanviljelijöiden vahingoksi, jotka haluavat viljellä muuntogeenisiä siemeniä.
67
Ensimmäisen osakysymyksen osalta on muistutettava, että perusoikeuskirjan 21 artiklan 2 kohdan määräykset, joissa kielletään kansalaisuuteen perustuva syrjintä, vastaavat SEUT 18 artiklan ensimmäisen alakohdan määräyksiä ja niitä on sovellettava sen mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 4.10.2024, Liettua ym. v. parlamentti ja neuvosto (Liikkuvuuspaketti), C‑541/20–C‑555/20, EU:C:2024:818, 311 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). On myös palautettava mieleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 18 artiklaa voidaan soveltaa itsenäisesti ainoastaan sellaisiin unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluviin tapauksiin, joita varten EUT-sopimuksessa ei ole erityisiä syrjinnän kieltäviä määräyksiä (tuomio 20.6.2024, Faurécia, C‑420/23, EU:C:2024:534, 18 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Koska syrjintäkiellon periaate pannaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden alalla täytäntöön erityisesti SEUT 34 ja SEUT 35 artiklalla, ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle on annettava vastaus näiden määräysten perusteella.
68
Tältä osin on todettava, kuten direktiivin 2015/412 johdanto-osan 16 perustelukappaleessa todetaan, että muuntogeenisten organismien viljelyn kieltämistä koskevia direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohtaan perustuvia toimenpiteitä käyttöön otettaessa ei tehdä minkäänlaista eroa kotimaisten ja ulkomaisten tuotteiden välillä. Näin ollen kyseisissä säännöksissä säädettyä mahdollista viljelykieltoa sovelletaan samalla tavalla riippumatta paikasta, josta kyseessä oleva siemenet ovat peräisin.
69
Lisäksi syrjinnän kielto ei koske mahdollista erilaista kohtelua, joka voi johtua eri jäsenvaltioissa sovellettavien sääntöjen eroavaisuuksista, kun kyseiset säännöt vaikuttavat samalla tavalla kaikkiin henkilöihin, joihin niitä sovelletaan.
70
Kun lisäksi otetaan huomioon unionin lainsäätäjän laaja harkintavalta sen toimiessa alalla, joka edellyttää poliittisten, taloudellisten ja sosiaalisten valintojen tekemistä, ja sen tehdessä monitahoisia arviointeja ja punnintoja, unionin lainsäätäjä on voinut, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 95 kohdassa todennut, toimivaltansa rajoja ylittämättä katsoa, että maanviljelijät eri jäsenvaltioissa eivät ole toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa, kun otetaan huomioon muuntogeenisten organismien viljelyn erityinen luonne, joka erityisesti liittyy tuotantopaikkaan ja tämän paikan ominaispiirteisiin.
71
Tässä tilanteessa ei voida katsoa, että eri jäsenvaltioiden maanviljelijöitä millään tavalla syrjittäisiin sillä perusteella, että tietyt jäsenvaltiot kieltävät tietyn muuntogeenisen organismin viljelyn koko alueellaan tai sen osalla ja muut jäsenvaltiot eivät.
72
Toisen osakysymyksen osalta on huomattava, että muuntogeenisten organismien viljelyyn liittyy erityispiirteitä, jotka johtuvat muun muassa näiden organismien mahdollisista vaikutuksista muihin viljelmiin, joten niiden maanviljelijöiden tilanne, jotka haluavat viljellä tiettyä muuntogeenistä organismia, ei ole verrattavissa niiden maanviljelijöiden tilanteeseen, jotka eivät ole tällaista toivomusta ilmaisseet. Näin ollen ei voida katsoa, että näiden kahden maanviljelijöiden ryhmän välillä ilmenee syrjintää sillä perusteella, että kyseisen muuntogeenisen organismin viljely on kielletty jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla.
73
Edellä sanotusta seuraa, ettei esitettyjä kysymyksiä tarkasteltaessa ole ilmennyt sellaista, joka vaikuttaisi direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyyteen SEUT 34 ja SEUT 35 artiklassa toimeenpannun ja perusoikeuskirjan 21 artiklassa vahvistetun syrjintäkiellon periaatteen kannalta.
Direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyys perusoikeuskirjan 16 ja 52 artiklan kannalta
74
Sikäli kuin kolmanneksi on kyse ennakkoratkaisua pyytäneiden tuomioistuinten kysymyksistä, jotka koskevat direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyyttä perusoikeuskirjan 16 ja 52 artiklan kannalta, on palautettava mieleen, että kyseisen 16 artiklan mukaan elinkeinovapaus tunnustetaan unionin oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisesti. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että perusoikeuskirjan 16 artiklalla annettu suoja käsittää vapauden harjoittaa taloudellista tai kaupallista toimintaa, sopimusvapauden ja vapaan kilpailun ja se koskee muun muassa vapautta valita taloudellinen yhteistyökumppaninsa (tuomio 21.1.2023, TP (Julkisen televisioaseman audiovisuaalisen aineiston leikkaaja), C‑356/21, EU:C:2023:9, 74 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
75
Nyt käsiteltävissä asioissa ennakkoratkaisupyynnöistä ilmenee, että pääasiat koskevat direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla toteutettujen muuntogeenisen organismin viljelyn kieltämistä jäsenvaltiossa koskevien toimenpiteiden lainmukaisuutta.
76
Toisin kuin direktiivin 2001/18 26 c artiklan 2 ja 4 kohdassa säädetyn menettelyn päätteeksi toteutetut toimenpiteet, joilla kielletään muuntogeenisen organismin viljely, kyseisen direktiivin 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla toteutettavat toimenpiteet voidaan toteuttaa vain kyseessä olevaa muuntogeenistä organismia koskevan luvan haltijan hiljaisella suostumuksella, joten viimeksi mainittujen säännösten ei voida katsoa merkitsevän puuttumista kyseisen luvanhaltijan elinkeinovapauteen.
77
Sama koskee sitäkin suuremmalla syyllä kyseessä olevien muuntogeenisten organismien, joita haetun luvan alkuperäisen maantieteellisen soveltamisalan rajoittaminen koskee, siementen mahdollisia käyttäjiä, koska elinkeinovapaus ei anna kolmansille osapuolille oikeutta harjoittaa taloudellista toimintaa käyttämällä tuotteita, joiden kaupan pitäminen tai käyttäminen on kielletty.
78
Tässä tilanteessa ei ole tarpeen lausua direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyydestä perusoikeuskirjan 52 artiklan kannalta, sillä tällainen arviointi edellyttäisi, että kyseisissä 26 c artiklan 1 ja 3 kohdassa säädettyjä muuntogeenisten organismin viljelyn kieltämistä koskevia toimenpiteitä voitaisiin pitää elinkeinovapauden rajoituksina.
79
Edellä sanottu huomioon ottaen direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohta eivät ole perusoikeuskirjan 16 artiklan vastaisia.
Direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyys SEUT 216 artiklan 2 kohdan ja WTO-sopimusten kannalta
80
Neljänneksi ennakkoratkaisua asiassa C‑393/24 pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta lähinnä, ovatko direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohta SEUT 216 artiklan 2 kohdan, johon direktiivin 2015/412 johdanto-osan 16 perustelukappaleessa viitataan ja jossa määrätään, että unionin tekemät sopimukset sitovat unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita, vastaisia, koska kyseisissä direktiivin 2001/18 säännöksissä sallitaan tietyille jäsenmaille muuntogeenisten organismien viljelyn kieltäminen koko alueellaan tai sen osalla.
81
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että tämä kysymys koskee erityisesti WTO-sopimuksia.
82
Tältä osin on muistutettava, että kansainvälisen sopimuksen, jonka sopimuspuoli unioni on, määräyksiin voidaan vedota unionin johdetun oikeuden toimen kumoamista koskevan kanteen tai tällaisen toimen lainvastaisuutta koskevan väitteen tueksi ainoastaan kahden edellytyksen täyttyessä, eli jos yhtäältä kyseisen sopimuksen luonne ja rakenne eivät ole sen esteenä ja jos toisaalta kyseiset määräykset ovat sisällöltään ehdottomia ja riittävän täsmällisiä. Tällaisiin määräyksiin voidaan vedota unionin tuomioistuimissa unionin toimen lainmukaisuuden arviointiperusteena ainoastaan, jos kyseiset kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti (ks. vastaavasti tuomio 28.9.2023, Changmao Biochemical Engineering v. komissio, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, 69 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tämä päätelmä pätee myös arvioitaessa unionin johdetun oikeuden toimen pätevyyttä ennakkoratkaisumenettelyssä.
83
WTO-sopimusten osalta unionin tuomioistuin on jo täsmentänyt yhtäältä, että yksityisillä ei ole kyseisten sopimusten perusteella sellaisia oikeuksia, joihin nämä voisivat suoraan vedota tuomioistuimessa unionin oikeuden nojalla, ja toisaalta, että kyseiset sopimukset eivät niiden luonne ja rakenne huomioon ottaen lähtökohtaisesti kuulu sellaisiin oikeussääntöihin, joihin nähden unionin toimielinten toimien lainmukaisuutta voidaan valvoa (tuomio 28.9.2023, Changmao Biochemical Engineering v. komissio, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, 70 ja 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
84
Asia on toisin ainoastaan kahdessa poikkeuksellisessa tilanteessa, joissa taustalla on unionin lainsäätäjän halu rajoittaa itse harkintavaltaansa WTO:n sääntöjen soveltamisessa ja joissa unionin tuomioistuin on hyväksynyt sen, että unionin tuomioistuimet valvovat tarpeen vaatiessa unionin toimien ja niiden soveltamistoimien lainmukaisuutta WTO:n sopimuksiin nähden. Kyse on yhtäältä tilanteesta, jossa unionin tarkoituksena on ollut panna täytäntöön erityinen velvoite, johon se on sitoutunut WTO-sopimuksilla, ja toisaalta tilanteesta, jossa kyseessä olevassa unionin toimessa nimenomaisesti viitataan kyseisten sopimusten tiettyihin määräyksiin (ks. vastaavasti tuomio 28.9.2023, Changmao Biochemical Engineering v. komissio, C‑123/21 P, EU:C:2023:708, 74 ja 75 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
85
Nyt käsiteltävissä asioissa ei ole ilmennyt, että unionin lainsäätäjä olisi direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan säännöksiä antaessaan tarkoittanut panna täytäntöön erityisen velvoitteen, johon se on sitoutunut WTO-sopimuksilla. Kyseisessä direktiivissä ja direktiivissä 2015/412 ei myöskään nimenomaisesti viitata WTO-sopimusten määräyksiin.
86
Näin ollen direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohtaa ei voida pitää pätemättöminä SEUT 216 artiklan 2 kohdan ja WTO-sopimusten kannalta.
Direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyys asetuksen N:o 1829/2003 34 artiklan kannalta
87
Viidenneksi ennakkoratkaisua asiassa C‑364/24 pyytänyt tuomioistuin kysyy unionin tuomioistuimelta, ovatko direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohta asetuksen N:o 1829/2003 34 artiklan mukaisia.
88
Tältä osin on muistutettava, kuten komissio korostaa, että johdetun oikeuden säännösten pätevyyttä ei voida tutkia suhteessa säädöshierarkkisesti samantasoisiin normeihin (tuomio 15.4.2021, Alankomaat v. neuvosto ja parlamentti, C‑733/19, EU:C:2021:272, 44 kohta).
89
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että asiassa C‑364/24 esitettyä ensimmäistä kysymystä ja asiassa C‑393/24 esitettyjä ensimmäistä, toista ja kolmatta kysymystä sekä viidennen kysymyksen ensimmäistä osaa tarkasteltaessa ei ole ilmennyt mitään sellaista, mikä vaikuttaisi direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyyteen SEU 3 artiklan, SEUT 18, SEUT 26, SEUT 34–SEUT 36 ja SEUT 114 artiklan sekä SEUT 216 artiklan 2 kohdan ja perusoikeuskirjan 16 ja 21 artiklan sekä syrjintäkiellon periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen kannalta.
Asiassa C‑364/24 esitetty toinen kysymys
90
Kun otetaan huomioon asiassa C‑364/24 esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, kyseisessä asiassa esitettyyn toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Asiassa C‑393/24 esitetyt ensimmäinen, toinen ja kolmas kysymys ja viidennen kysymyksen ensimmäinen osa siltä osin kuin ne koskevat täytäntöönpanopäätöksen 2016/321 pätevyyttä
91
Asiassa C‑393/24 esitetyillä ensimmäisellä, toisella ja kolmannella kysymyksellä ja viidennen kysymyksen ensimmäisellä osalla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko täytäntöönpanopäätös 2016/321 pätevä, kun se on annettu sellaisten johdetun oikeuden säännösten perusteella, jotka ovat itse pätemättömiä.
92
Kun otetaan huomioon tämän tuomion 89 kohdassa annettu vastaus kysymyksiin, jotka koskevat direktiivin 2001/18, jonka nojalla täytäntöönpanopäätös 2016/321 on annettu, 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyyttä, kyseisiä kysymyksiä tarkasteltaessa ei ole ilmennyt mitään sellaista, mikä vaikuttaisi kyseisen täytäntöönpanopäätöksen pätevyyteen.
Asiassa C‑393/24 esitetty neljäs kysymys
93
Asiassa C‑393/24 esitetyllä neljännellä kysymyksellä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko täytäntöönpanopäätöstä 2016/321 tulkittava siten, että siinä säädetty muuntogeenisen MON 810 ‑maissin viljelyä koskeva kielto voi perustua vain johonkin direktiivin 2001/18 26 b artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa tarkoitettuun syyhyn, vai voiko se perustua muihin syihin kyseisen direktiivin 26 c artiklassa säädettyjen siirtymäsäännösten puitteissa.
94
Esitetty kysymys on muotoiltava uudelleen siten, että se lähinnä koskee kysymystä siitä, onko direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohtaa tulkittava siten, että komission kyseisten säännösten perusteella antamien päätösten on perustuttava johonkin kyseisen direktiivin 26 b artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa mainituista syistä.
95
Kuten tämän tuomion 38–41 kohdassa todetaan, direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohdalla jäsenvaltioiden sallittiin siirtymäaikana 2.4.–3.10.2005 vaatia muuntogeenisen organismin viljelyn kieltämistä koko alueellaan tai sen osalla ilman, että niiden tarvitsi esittää erityisiä perusteluja, koska tällainen toimenpide voitiin ottaa käyttöön vain kyseessä olevia muuntogeenisiä organismeja koskevan luvan haltijan hiljaisella suostumuksella.
96
Direktiivin 2001/18 26 c artiklan 4 kohdassa viitataan kyseisen direktiivin 26 b artiklan 3 kohdan soveltamiseen soveltuvin osin ainoastaan sen tilanteen varalta, että jäsenvaltio ei vaadi viljelykieltoa tai kyseessä olevia muuntogeenisiä organismeja koskevan luvan haltija ei vastusta kyseistä vaatimusta eli ei vahvista alun perin haetun luvan maantieteellistä soveltamisalaa. Direktiivin 2001/18 26 b artiklan 3 kohdan mukaan se, että jäsenvaltio toteuttaa toimenpiteitä, joilla muuntogeenisen organismin tai muuntogeenisten organismien ryhmän viljelyä rajoitetaan tai se kielletään jäsenvaltion koko alueella tai sen osalla ilman kyseessä olevia muuntogeenisiä organismeja koskevan luvan haltijan suostumusta, edellyttää, että kyseiset toimenpiteet ovat unionin oikeuden mukaisia, perusteltuja, oikeasuhtaisia ja syrjimättömiä sekä perustuvat kyseisen direktiivin 26 b artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa tarkoitettujen syiden kaltaisiin pakottaviin syihin.
97
Näin ollen asiassa C‑393/24 esitettyyn neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2001/18 26 c artiklan 1 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisten säännösten nojalla annettujen päätösten, joiden antaminen ei edellytä mitään erityisiä perusteluja, ei välttämättä tarvitse perustua johonkin kyseisen direktiivin 26 b artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa mainituista syistä.
Asiassa C‑393/24 esitetyn viidennen kysymyksen toinen osa
98
Asiassa C‑393/24 esitetyn viidennen kysymyksen toisella osalla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta lopuksi, onko täytäntöönpanopäätöstä 2016/321 tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan täytäntöönpanopäätöksessä säädetyn kiellon rikkomisesta määrätään seuraamus.
99
Direktiivin 2001/18 33 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on määritettävä seuraamukset, joita sovelletaan kyseisen direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia.
100
Vaikka nyt käsiteltävässä asiassa on niin, että komissio on antanut täytäntöönpanopäätöksen 2016/321, kyseinen päätös on direktiivin 2001/18 26 c artiklan 3 kohdan mukainen seuraus useiden jäsenvaltioiden esittämistä vaatimuksista, jotka koskevat muuntogeeniselle MON 810 ‑maissille myönnetyn luvan maantieteellisen soveltamisalan muuttamista ja joiden tarkoituksena on se, että kyseisen maissilajikkeen viljely kielletään niiden koko alueella tai sen osalla, kun kyseisen luvan haltija ei ole vaatimusta vastustanut. Koska kyseessä olevat kansalliset toimenpiteet on annettu kyseisen direktiivin säännösten mukaisesti, jäsenvaltioiden asiana on kyseisten säännösten rikkomisen varalta säätää tehokkaista, oikeasuhtaisista ja vakuuttavista seuraamuksista direktiivin 2001/18 33 artiklan mukaisesti.
101
Edellä esitetystä seuraa että, asiassa C‑393/24 esitetyn viidennen kysymyksen toiseen osaan on vastattava, että täytäntöönpanopäätöstä 2016/321 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan täytäntöönpanopäätöksessä säädetyn kiellon rikkomisesta määrätään seuraamus.
Oikeudenkäyntikulut
102
Pääasioiden asianosaisten osalta asioiden käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisten tuomioistuinten asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asiat seuraavasti:
1)
Ennakkoratkaisukysymyksiä tarkasteltaessa ei ole ilmennyt mitään sellaista, mikä vaikuttaisi geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2015 annetulla direktiivillä (EU) 2015/412, 26 c artiklan 1 ja 3 kohdan pätevyyteen tai geneettisesti muunnetun maissin (Zea mays L.) MON 810 (MON-ØØ81Ø-6) viljelyä koskevan luvan maantieteellisen soveltamisalan mukauttamisesta 3.3.2016 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/321 pätevyyteen.
2)
Direktiivin 2001/18, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2015/412, 26 c artiklan 1 ja 3 kohtaa
on tulkittava siten, että
kyseisten säännösten perusteella annettujen päätösten, joiden antaminen ei edellytä mitään erityisiä perusteluja, ei välttämättä tarvitse perustua johonkin direktiivin 2001/18, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2015/412, 26 b artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a–g alakohdassa mainituista syistä.
3)
Täytäntöönpanopäätöstä 2016/321
on tulkittava siten, että
se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan täytäntöönpanopäätöksessä säädetyn kiellon rikkomisesta määrätään seuraamus.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: italia.