Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 noiembrie 2025 [Woluc](i)
(Cauza C‑137/25)
„ Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Răspuns care poate fi în mod clar dedus din jurisprudență – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Efecte ale constatării caracterului abuziv al unei clauze – Contract de împrumut ipotecar indexat într‑o monedă străină – Stabilirea cursului de schimb valutar – Element abuziv al unei clauze de conversie – Articolul 267 TFUE – Reglementare care impune unei instanțe inferioare să se conformeze aprecierilor unei instanțe superioare – Principiul supremației dreptului Uniunii – Obligațiile instanței naționale ”
1.      Dreptul Uniunii Europene – Supremație – Reglementare națională care obligă o instanță inferioară să se conformeze aprecierilor unei instanțe superioare – Aprecieri contrare interpretării dispozițiilor dreptului Uniunii date de Curte – Inadmisibilitate
(art. 267 TFUE)
(a se vedea punctele 23-35 și dispozitiv 1)
2.      Întrebări preliminare – Sesizarea Curții – Obligația de trimitere – Reglementare națională care obligă o instanță inferioară să se conformeze aprecierilor unei instanțe superioare – Aprecieri contrare interpretării dispozițiilor dreptului Uniunii date de Curte – Inexistența unei obligații de trimitere pentru instanța inferioară
(art. 267 TFUE)
(a se vedea punctele 37-42 și dispozitiv 2)
Dispozitivul
1)
Principiile efectivității și supremației dreptului Uniunii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia aprecierile în drept formulate de o instanță de apel sunt obligatorii pentru instanța de prim grad de jurisdicție căreia i‑a fost trimisă cauza spre rejudecare în cazul în care aceasta din urmă consideră că aprecierile respective sunt contrare interpretării articolului 6 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, astfel cum rezultă aceasta dintr‑o decizie a Curții căreia intenționează să i se conformeze.
2)
Articolul 267 TFUE și principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretate în sensul că o instanță națională de prim grad de jurisdicție care se pronunță în cadrul unei proceduri de trimitere spre reexaminare, pentru care dreptul național îi impune să se conformeze aprecierilor în drept formulate de instanța de apel care a decis această trimitere, nu este obligată să adreseze Curții o întrebare preliminară înainte de a înlătura aceste aprecieri în cazul în care le consideră contrare interpretării clare a articolului 6 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (1) din Directiva 93/13 care rezultă dintr‑o decizie a Curții.
i      Numele prezentei cauze este un nume fictiv. El nu corespunde numelui real al niciuneia dintre părțile la procedură.