62020CC0347
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 9. septembril 2021 (
1
)
Kohtuasi C‑347/20
SIA „Zinātnes parks“
versus
Finanšu ministrija
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Administratīvā rajona tiesa (rajooni halduskohus, Läti))
Eelotsusetaotlus – Määrus (EL) nr 651/2014 – Raskustes oleva ettevõtja mõiste – Märgitud osa- või aktsiakapitali mõiste – Autonoomne tõlgendamine – Direktiiv 2013/34/EL – Asjaomase riigisisese registriõiguse asjassepuutumatus – Nõuded tõendamisele, et taotleja ei ole enam raskustes olev ettevõtja – Läbipaistev ja mittediskrimineeriv mitme taotleja hulgast valimise otsus – Hilinemisega esitatud dokumentide tagasilükkamise võimalus
I. Sissejuhatus
1.
Kapitaliühingu vormis tegutsev ettevõtja taotleb rahalist toetust Euroopa Liidu fondi vahenditest Lätis ja esitab vastava toetustaotluse. Kuna akumuleeritud kahjumi tõttu on üle poole märgitud osa- või aktsiakapitalist siiski kaotatud, oleks ta „raskustes oleva ettevõtjana“ toetuse saamistest välistatud. Seetõttu otsustavad osanikud veel enne taotluse esitamist kapitali vastavalt suurendada. Pärast sellist kapitali suurendamise läbiviimist ei saaks ettevõtjat enam pidada raskustes olevaks ettevõtjaks. Riigisisese õiguse kohaselt tuleb kapitali suurendamine selle kehtivuseks kanda äriregistrisse. See sissekanne tehti aga alles pärast taotluse esitamise tähtaja lõppu, kuid siiski enne tagasilükkamise otsust.
2.
Eelotsusetaotluses esitatakse nüüd küsimused, kas selleks et hinnata, kas tegemist on välistamise aluseks oleva raskustes oleva ettevõtjaga määruse (EL) nr 651/2014 (
2
) artikli 2 punkti 18 tähenduses, on määrava tähtsusega riigisisene registriõigus, ja millisest hetkest alates langeb käesolevatel asjaoludel ära raskustes olev ettevõtja kui välistamise alus. Seejuures tekib ka juba otsustatud, kuid valikumenetluse ajal veel registrisse kandmata kapitali suurendamise tõendamise küsimus. Lätis takistab nimelt riigisisene õigus seda, et pärast toetuse taotlemist võib täpsustuseks esitada tagantjärele veel täiendavaid dokumente.
II. Õiguslik raamistik
A.
Liidu õigus
1. Määrus (EL) nr 1301/2013
3.
Määruse (EL) nr 1301/2013 (edaspidi „määrus nr 1301/2013“) (
3
) artikli 3 lõike 3 punkt d välistab teatavad isikud toetuse saamisest:
„3.   ERFist ei toetata:
d)
raskustes olevaid ettevõtteid, mis on sellisena määratletud liidu riigiabi eeskirjades“.
2. Määrus (EL) nr 651/2014
4.
Määruse (EL) nr 651/2014 (edaspidi „grupierandi määrus“) põhjenduses 14 on märgitud:
„(14)
Raskustes olevatele ettevõtjatele antav abi tuleks käesoleva määruse reguleerimisalast välja jätta, sest sellist abi tuleks hinnata lähtuvalt raskustes olevate ettevõtete päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi 1. oktoobri 2004. aasta suunistest, […], mida on pikendatud komisjoni teatisega (Ühenduse 1 oktoobri 2004. aasta suuniste (raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta) kohaldamisaja pikendamine) […], või järgnevatest suunistest, et vältida nendest kõrvalehoidmist. Seda ei kohaldataks abikavade puhul, millega heastatakse teatavate loodusõnnetuste tekitatud kahju. Õiguskindluse huvides on asjakohane sätestada selged kriteeriumid, mille puhul ei ole vaja hinnata ettevõtja olukorra kogu eripära, et otsustada, kas ettevõtja on raskustes käesoleva määruse tähenduses.“
5.
Määruse artiklis 2 („Mõisted“) on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: […]
18.
„raskustes olev ettevõtja“ – ettevõtja, kellel on vähemalt üks järgmistest tunnustest:
a)
Kui on tegemist piiratud vastutusega äriühinguga […], kes on akumuleeritud kahjumi tõttu kaotanud üle poole oma märgitud osa- või aktsiakapitalist. Nii on see juhul, kui akumuleeritud kahjumi mahaarvamine reservidest (ning kõikidest muudest elementidest, mida üldiselt peetakse äriühingu omavahendite osaks) annab negatiivse kogusumma, mis ületab poolt märgitud aktsiakapitalist. Käesoleva sätte tähenduses osutab „piiratud vastutusega äriühing“ eelkõige sellistele äriühingu liikidele, mida on nimetatud direktiivi 2013/34/EL […] I lisas, ning „aktsiakapital“ hõlmab vajaduse korral mis tahes ülekurssi. […]
c)
Kui asjaomase ettevõtja suhtes on võlausaldajate soovil algatatud kõiki võlakohustusi hõlmav maksejõuetusmenetlus või ettevõtja vastab siseriikliku õiguse kohaselt kõiki võlakohustusi hõlmava maksejõuetusmenetluse kohaldamise kriteeriumidele. […]“
3. Määrus (EL) nr 1303/2013
6.
Määrus (EL) nr 1303/2013 (
4
) sätestab artikli 125 lõigetes 1 ja 3 korraldusasutuse ülesanded järgmiselt:
„1.   Korraldusasutuse ülesanne on juhtida rakenduskava vastavalt usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttele.
[…]
3.   Tegevuste valimisel korraldusasutus:
a)
koostab ja heakskiitmise järel kohaldab asjaomaseid valikumenetlusi ning -kriteeriume, mis:
i)
tagavad selle, et tegevused aitavad kaasa asjakohaste prioriteetide osas konkreetsete eesmärkide täitmisele ja tulemuste saavutamisele;
ii)
on mittediskrimineerivad ja läbipaistvad; […]“
4. Direktiiv (EL) 2017/1132
7.
Direktiiv (EL) 2017/1132 (
5
) äriühinguõiguse teatavate aspektide kohta sätestab artiklis 68 („Üldkoosoleku otsus suurendada kapitali“):
„1.   Kõik kapitali suurendamise otsused peab tegema üldkoosolek. Nii see otsus kui ka märgitud kapitali suurendamine avaldatakse iga liikmesriigi seadustega ettenähtud korras ja kooskõlas artikliga 16. […]“
8.
Sama direktiivi artiklis 14 („Äriühingu poolt avalikustatavad dokumendid ja andmed“) on sätestatud:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et äriühingud avalikustavad vähemalt järgmised dokumendid ja andmed: […]
e)
vähemalt kord aastas märgitud kapitali suurus, kui asutamisdokument või põhikiri nimetavad lubatud kapitali, välja arvatud juhul, kui märgitud kapitali suurendamise korral on vaja põhikirja muuta; […]“
9.
Direktiivi artikli 16 lõiked 6 ja 7 („Avaldamine registris“) näevad ette järgneva:
„6.   Dokumentidele ja andmetele võib äriühing tugineda kolmanda isiku vastu üksnes pärast nende avalikustamist lõike 5 kohaselt, välja arvatud juhul, kui äriühing tõendab, et kolmas isik oli neist teadlik. […]
7.   […] Lisaks võib kolmas isik alati tugineda dokumentidele ja andmetele, mille puhul pole avalikustamisnõudeid veel täidetud, välja arvatud juhul, kui need avalikustamata jätmise tõttu ei kehti.“
5. Direktiiv 2013/34/EL
10.
Direktiiv 2013/34/EL (
6
) puudutab aruandeaasta finantsaruannet käsitlevate õigusnormide ühtlustamist (edaspidi „direktiiv 2013/34“).
11.
Selle direktiivi põhjenduses 9 selgitatakse aruandeaasta finantsaruande eesmärki:
„Aruandeaasta finantsaruanded tuleks koostada usaldusväärsetel alustel ja need peaksid andma õige ja õiglase ülevaate ettevõtja vara, kohustuste, finantsseisundi ja kasumi või kahjumi kohta. […]“
12.
Direktiivi 2013/34 artikli 4 lõige 1 selgitab aruandeaasta finantsaruande sisu:
„1.   Aruandeaasta finantsaruanded moodustavad ühtse terviku ning sisaldavad kõikide ettevõtjate puhul vähemalt bilanssi, kasumiaruannet ja finantsaruannete lisasid.“
13.
Direktiivi 2013/34 III lisa puudutab bilansi horisontaalset skeemi ja nimetab passiva esimeses alamrubriigis punkti A „Omakapital“ all märgitud kapitali:
„I. Märgitud kapital (välja arvatud juhul, kui siseriikliku õigusega on ette nähtud, et selle kirje all tuleb näidata sisse nõutud kapital, mispuhul näidatakse märgitud kapitali ja sissemakstud kapitali summa eraldi).“
B.
Läti õigus
14.
Euroopa Liidu rahaliste vahendite kasutamist Lätis reguleerib Euroopa Liidu struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi majandamise seadus programmitöö perioodiks 2014–2020 (Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2014–2020.) (
7
).
15.
Nimetatud seaduse artikli 21 punktides 2 ja 5 („Projektide väljavalimine“) on sätestatud:
„2.   Kontaktasutus valib projektid välja vastavalt valikumeetoditele ja konkursikutse tehnilisele kirjeldusele. Tehnilise kirjelduse koostab ning kiidab vastutava asutuse ja korraldusasutuse nõusoleku korral heaks kontaktasutus.
5.   Kandidaadid koostavad ja esitavad oma projektid vastavalt konkursikutse tehnilisele kirjeldusele.“
16.
Sama seaduse artikli 25 („Avalikel projektikonkurssidel projektide vastuvõtmine, tingimuslik vastuvõtmine või tagasilükkamine“ lõigetes 3 ja 4 on sätestatud:
„3.   Projekt lükatakse otsusega tagasi, kui esineb vähemalt üks järgmistest asjaoludest: […]
2)
Projekt ei vasta hindamiskriteeriumidele ja käesoleva artikli lõikes 4 osutatud eeskirjade eiramise kõrvaldamine mõjutab projekti sisu. […]
4.   Projekti tingimusliku vastuvõtmise otsus tehakse siis, kui kandidaat peab tegema teatavad kontaktasutuse määratud toimingud selleks, et projekt vastaks täielikult hindamiskriteeriumidele ja projekti saaks nõuetekohaselt ellu viia. See otsus sisaldab vastavaid tingimusi ja nende tingimuste täitmist kontrollitakse, võttes arvesse konkursikutse tehnilist kirjeldust. Kui mõni otsuses sätestatud tingimustest ei ole täidetud või seda ei täideta otsuses määratud tähtaja jooksul, loetakse projekt tagasilükatuks.“
17.
Sama seaduse artiklis 30 „Täpsustused projekti kohta“ on ette nähtud:
„Projektitaotluste esitamisest kuni nende kohta lihtsa vastuvõtmise, tingimusliku vastuvõtmise või tagasilükkamise otsuse tegemiseni ei saa esitada projektitaotluste kohta täpsustusi.“
18.
Käesolevas asjas kõne all olevat abimeedet reguleerib ministrite nõukogu 25. septembri 2018. aasta määrus nr 612 majanduskasvu ja tööhõive rakenduskava alaeesmärgi 3.1.1. („VKEde loomisele ja arengule kaasa aitamine, eelkõige töötlevas tööstuses ja RIS3 esmatähtsates sektorites“), meetme 3.1.1.5 („Investeeringutoetus tootmisruumide ja -taristu rajamiseks või rekonstrueerimiseks“) projektikonkursi teise vooru rakenduseeskirjade kohta (Ministru kabineta 2018. gada 25. septembra noteikumi Nr. 612 „Darbības programmas ’Izaugsme un nodarbinātība’ 3.1.1. specifiskā atbalsta mērķa ’Sekmēt MVK izveidi un attīstību, īpaši apstrādes rūpniecībā un RIS3 prioritārajās nozarēs’ 3.1.1.5. pasākuma „Atbalsts ieguldījumiem ražošanas telpu un infrastruktūras izveidei vai rekonstrukcijai’ otrās projektu iesniegumu atlases kārtas īstenošanas noteikumi“).
19.
Selle määruse punkt 15 sätestab:
„Rahastamise kasuks ei saa otsustada, kui: […]
15.3.
Kandidaat on raskustes olev ettevõtja komisjoni määruse nr 651/2014 artikli 2 punkti 18 tähenduses; […]“
20.
Projektide väljavalimise praktilisi aspekte reguleerivad omakorda ameti koostatud konkursikutse tehniline kirjeldus ja selle lisad. (
8
)
21.
Konkursikutse tehnilise kirjelduse lisa 5 „Projektide hindamiskriteeriumide kohaldamise meetodid“ II jao punktis 6 on kirjeldatud, kuidas hinnatakse seda, kas kandidaat on raskustes olev äriühing (ettevõtja):
„Positiivne hinnang antakse juhul, kui kandidaat ei ole raskustes olev ettevõtja. Abi andmise otsuse tegemise ajal raskustes oleva ettevõtjana määratlemine peab põhinema kontrollitavatel ja usaldusväärsetel andmetel kandidaadi ja temaga seotud ettevõtjate kohta:
a)
Kontrollitakse üldsusele kättesaadavaks tehtud viimases lõplikus aastaaruandes esitatud teavet.
b)
Vannutatud audiitori poolt heakskiidetud vahearuande esitamise korral kasutatakse selle aruande andmeid, et teha kindlaks, kas tegemist on raskustes oleva ettevõtjaga.
c)
Kui kandidaat viitab üldsusele kättesaadavale teabele (mida on võimalik kontrollida) ja põhikirjajärgse kapitali suurendamisele pärast viimast lõplikku aastaaruannet, võetakse seda teavet arvesse vannutatud audiitori kinnitatud vahearuandega samal ajal. […]
Hinnang on tingimuslikult positiivne, kui esitatud teave ei ole täielik või kui see ei ole piisavalt spetsiifiline. Kandidaadil palutakse esitatud teavet täpsustada. Täpsustused võivad puudutada ainult tehnilisi, aritmeetilisi ja sõnastuslikke aspekte. […]
Hinnang on negatiivne, kui kandidaat vastab mõnele raskustes oleva ettevõtja tunnustest või ei ole täitnud tingimuslikus vastuvõtmisotsuses sätestatud tingimusi või ei vasta vaatamata nende tingimuste täitmisele jätkuvalt nõutud nõuetele või ei ole neid tingimusi täitnud tingimuslikus vastuvõtmisotsuses määratud tähtaja jooksul.“
22.
Lätis reguleerib äriühingute tegevust äriseadustik (Komerclikums). Nimetatud seadustiku artiklis 12 „Registriandmete avalikkus“ on sätestatud:
„1.   Äriregistrisse kandmisel on õigusmõju kolmandatele isikutele alates registrisse kantud andmete avaldamisest. […]“
2.   Kui andmeid, mis tuleb äriregistrisse kanda, ei ole äriregistrisse kantud või kui need on küll äriregistrisse kantud, kuid neid ei avaldata, ei saa isik, kelle kasuks need oleks tulnud äriregistrisse kanda, neid andmeid kolmandate isikute suhtes kasutada, välja arvatud juhul, kui need kolmandad isikud olid nendest andmetest juba teadlikud. […]“
23.
Artiklis 196 („Põhikirjajärgse kapitali muutmise otsused“) on sätestatud:
„1.   Põhikirjajärgset kapitali võib suurendada või vähendada üksnes osanike koosoleku otsusega, milles määratakse kindlaks sellise suurendamise või vähendamise kord. […]
3.   Põhikirjajärgse kapitali muutmise korral tuleb samal ajal põhikirja vastavalt muuta.“
24.
Äriseadustiku artikli 202 („Äriregistrile esitatav teave põhikirjajärgse kapitali suurendamise kohta“) lõige 3 sätestab:
„Põhikirjajärgset kapitali loetakse suurendatuks uue kapitali suuruse äriregistrisse kandmise kuupäeval.“
III. Põhikohtuasi
25.
Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (rahastamise ja lepingute sõlmimise keskasutus, edaspidi „amet“) kuulutas 15. jaanuaril 2019 välja avaliku projektikonkursi teise vooru Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) majanduskasvu ja tööhõive kaasrahastamise programmi toetuste saamiseks. Arvestades tehtud muudatusi, määrati projektide esitamise tähtajaks 30. aprill 2019.
26.
SIA „Zinātnes Parks“, piiratud vastutusega äriühing (edaspidi kaebaja“) esitas ametile projekti 30. aprillil 2019. Kuna akumuleeritud kahjumi tõttu oli kaebaja siiski kaotanud üle poole märgitud osa- või aktsiakapitalist, oleks ta „raskustes oleva ettevõtjana“ toetuse saamisest välistatud. Koos selle taotlusega esitas kaebaja seetõttu oma osanike koosoleku 29. aprilli 2019. aasta otsuse põhikirja muutmise kohta. Otsus nägi ette põhikirjajärgse kapitali suurendamise sellega, et üks konkreetne osanik maksab kindlaksmääratud tähtaja jooksul põhikirjajärgse kapitali osa ülekursiga sisse.
27.
Projekti hindamise ajal teavitas kaebaja ametit sellest, et põhikirjajärgse kapitali suurendamine kanti äriregistrisse 24. juulil 2019. Vaidlustamismenetluse raames esitas ta täiendavalt vannutatud audiitori kinnitatud vahearuande ettevõtja olukorra kohta.
28.
Rahandusministeerium lükkas 4. novembri 2019. aasta otsusega, millega lõpetati haldusmenetlus, kaebaja projekti tagasi, sest ta lähtus sellest, et kaebaja oli taotluse esitamise ajal olnud „raskustes olev äriühing“ grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunkti a tähenduses.
29.
Otsuses on märgitud, et vaatamata äriühingu osanike koosoleku otsusele peetakse äriseadustiku artikli 202 lõike 3 kohaselt põhikirjajärgset kapitali suurendatuks alles pärast uute osade kandmist äriregistrisse; see registrisse kandmine toimus siiski alles pärast projekti esitamist. Avaliku konkursikutse eesmärk on tagada kandidaatide võistlemine võrdsetel tingimustel, nii et pärast projektide esitamist ei saa nad enam nende kohta täpsustusi esitada. Lisaks tuleb vastavalt konkursikutse tehnilise kirjelduse punktile 7.17 esitada majandusliku olukorra paranemise tõendamiseks vahetult koos projektitaotlusega mitte mis tahes dokument, vaid vannutatud audiitori kinnitatud vahearuanne ettevõtja olukorra kohta, et amet saaks kaebaja finantsseisundist tõetruu ülevaate.
30.
Kaebaja esitas eelotsusetaotluse esitanud kohtule kaebuse, väites, et tema projekti esitamise kuupäeva seisuga ei tulnud teda pidada raskustes olevaks ettevõtjaks, arvestades tema osanike koosoleku otsust, mis esitati koos selle projektiga ametiasutusele. Toona esitamata jäetud teave ei mõjuta iseenesest tema finantsseisundit ja seda võib seega esitada ka taotluse hindamiseks ette nähtud ajavahemikus.
31.
Halduskohtumenetluses ei ole poolte vahel vaidlust selles, et kaebaja 2018. aasta viimase finantsaruande finantsandmete arvesse võtmise korral oleks kaebaja raskustes olev ettevõtja grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunkti a tähenduses. Samuti on tuvastatud, et pärast põhikirjajärgse kapitali suurendamist ja vastava muudatuse kandmist äriregistrisse 24. juulil 2019 kõrvaldas kaebaja selle puuduse.
IV. Eelotsusetaotlus ja menetlus Euroopa Kohtus
32.
Kaebust menetlev Administratīvā rajona tiesa (rajooni halduskohus, Läti) esitas 15. juuli 2020. aasta määrusega Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas määruse nr 651/2014 artikli 2 punkti 18 alapunktis a sisalduvat mõistet „märgitud osa- või aktsiakapital“ tuleb koostoimes teiste äriühingutegevust käsitlevate liidu õigusnormidega tõlgendada nii, et märgitud kapitali kindlaksmääramiseks tuleb lähtuda ainult andmetest, mis on avalikustatud liikmesriikide õigusnormide kohaselt ette nähtud vormis, võttes arvesse, et neid andmeid tuleb seega pidada kehtivaks alles alates sellise avalikustamise hetkest?
2.
Kas määruse nr 651/2014 artikli 2 punktis 18 sisalduva mõiste „raskustes olev ettevõtja“ hindamisel tuleb pidada oluliseks Euroopa fondidest rahastatavate projektide valikumenetluses kehtestatud nõudeid selle kohta, millised dokumendid tuleb esitada, et tõendada asjaomase ettevõtja finantsseisundit?
3.
Kui vastus teisele eelotsuse küsimusele on jaatav, siis kas riigisisesed õigusnormid projektide valimise kohta, mis näevad ette, et projekte ei saa pärast nende esitamist täpsustada, on kooskõlas läbipaistvuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega, mida nimetatakse määruse nr 1303/2013 artikli 125 lõike 3 punkti a alapunktis ii?“
33.
Euroopa Kohtu menetluses esitasid kirjalikud seisukohad Läti Vabariik, Iirimaa ja Euroopa Komisjon ning nad kõik osalesid nagu kaebajagi 14. juuli 2021. aasta kohtuistungil.
V. Õiguslik analüüs
A.
Eelotsuse küsimused
34.
Käesolev eelotsusetaotlus puudutab kaebaja tagasi lükatud taotlust saada toetust Euroopa Regionaalarengu Fondi majanduskasvu ja tööhõive programmist.
35.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma kolme eelotsuse küsimusega teada saada, kuidas tuleb mõista grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunktis a kasutatud raskustes oleva ettevõtja mõistet seoses „märgitud osa- või aktsiakapitaliga“ (selle kohta allpool jaotis B). Seda seetõttu, et määruse nr 1301/2013 artikli 3 lõike 3 punkt d välistab need ettevõtjad toetuse saamisest. Teises küsimuses küsib kohus, kuidas taotleja saab tõendada, et tema puhul ei ole tegemist raskustes oleva ettevõtjaga. Eelkõige soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas riigisiseses õiguses sätestatud teatavate aruannete nõue on liidu õigusega kooskõlas (selle kohta allpool jaotis C). Kolmas küsimus puudutab järgnevalt toimuvat valikumenetlust korraldusasutuses. Selles osas küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas asutus võib tagantjärele tehtud täpsustused (äriregistresse kandmine ja vannutatud audiitori tagantjärele esitatud vahearuanne) pärast taotluse esitamise tähtaja lõppemist, kuid enne lõplikku otsust asjasse puutumatuse tõttu tagasi lükata (selle kohta allpool jaotis D).
36.
Kuigi kõik kolm küsimust on omavahel seotud, puudutavad need siiski abi saaja valiku menetluse erinevaid aspekte (mõiste „raskustes olev ettevõtja“ tõlgendamine, selle mõiste tõendamine, tagantjärele esitatud tõendite välistamine selle kohta, et tegemist ei ole raskustes oleva ettevõtjaga), seetõttu vastatakse neile küsimustele eraldi.
B.
Grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunkti a tõlgendamine
37.
Toetustaotluse tagasilükkamise peamine põhjus seisneb selles, et asutus on vastavalt grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunktile a kvalifitseerinud kaebaja taotluse esitamise hetkel „raskustes olevaks ettevõtjaks“. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib esimese küsimusega teada, kuidas seda mõistet tuleb tõlgendada, eelkõige seetõttu, et osutatakse „märgitud osa- või aktsiakapitalile“. Kas märgitud osa- või aktsiakapital on ainult asjaomase riigisisese ühingu- ja registriõiguse kohaselt registresse kantud osa- või aktsiakapital? Või on tegemist liidu õiguse autonoomselt tõlgendatava mõistega, mida tuleb käsitada lahus asjaomase liikmesriigi asjaomastest riigisisestest eripäradest?
38.
See küsimus on eeskätt seetõttu tähtis, et liikmesriigid järgivad oma äriühinguõiguses erinevaid kontseptsioone. Nii sisaldab Läti õigus fiktsiooni, mille kohaselt peetakse osanike otsustatud põhikirjajärgse kapitali suurendamist kapitali uue suuruse äriregistrisse kandmise kuupäevaga toimunuks. Iirimaa esitatud seisukohast tuleneb, et seal ei ole osa- või aktsiakapitali muutmiseks sellist registrisse kandmist ette nähtud. Seevastu Saksamaal on vajalik notariaalselt tõestatud osanike otsus osaühingu põhikirja muutmise kohta. Muutmisel ei ole seejuures enne seda õiguslikku toimet, kui see on kantud ühingu asukohajärgsesse äriregistrisse.
39.
Käesoleval juhul on tegemist Läti äriühinguga, mis ei vastanud toetuse taotlemise hetkel Läti registriõiguse tingimustele. Iiri äriühing oleks võinud Iiri õiguse kohaselt vastata nendele nõuetele registrisse kandmist tõendamata. Saksa äriühing oleks võinud vähemalt esitada (saksa) registrikande, kuid muus osas oleks ta aga pidanud täitma rangemaid nõuded (notariaalselt tõestatud osanike otsus) kui läti konkurent.
40.
Need nõuded näitavad, et ELi määruse mõistete tõlgendamise küsimus on, nagu sageli, seotud tihedalt sellega, kas neid mõisteid tuleb autonoomselt tõlgendada, et kõik osanikud kõikides liikmesriikides saaksid neid nõudeid samade kriteeriumide alusel täita, või on määrava tähtsusega asjaomase riigisisese (rahastajariigi või taotluse esitanud äriühingu asukohariigi) õigus.
1. Grupierandi määruse autonoomne tõlgendamine
41.
Sellele küsimusele vastamine on seotud mõiste „raskustes olev ettevõtja“ mõtte ja eesmärgiga.
42.
Lähtepunktiks on Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika, mille kohaselt tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise kui ka võrdsuse põhimõttega seotud nõuetest, et liidu õigusnorme, mis ei viita sõnaselgelt liikmesriikide õigusele õigusnormi tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb üldjuhul kogu liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt, olenemata liikmesriikides kasutatud kvalifikatsioonist, võttes seejuures arvesse asjaomase sätte sõnastust, konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks säte on. (
9
)
43.
Teisiti võib see olla juhul, kui liidu õigus osutab asjaomasele liikmesriigi õigusele. Käesoleval juhul puudub aga grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunkti a sõnastuses selline viide, mis osutab riigisisesele ühingu- või registriõigusele. Vastupidi, see säte viitab selgelt liidu õigusele, nimelt direktiivile 2013/34.
44.
Seega ei ole sõnastuse kohaselt oluline osa- või aktsiakapital, mille suhtes loob riigisisene äriühingu- või registriõigus (rahastajariigi või taotluse esitanud äriühingu asukoha riigis) teataval hetkel õigusliku kehtivuse fiktsiooni. Kohtujurist Campos Sánchez-Bordona räägib isegi sellest, et õigusmõiste „raskustes olev ettevõtja“ on „tingimata liidu õiguse autonoomne ja sellele eriomane mõiste.“ (
10
)
45.
Autonoomse tõlgenduse kasuks räägib ka võrdlus grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunkti c sõnastusega, mis tugineb selgelt sellele, kas ettevõtja vastab riigisiseses õiguses ette nähtud võlausaldajate soovil maksejõuetusmenetluse algatamise kriteeriumidele. (
11
) Tuleb lähtuda sellest, et kui liidu seadusandja tugineb punktis c sõnaselgelt riigisisesele õigusele, samas kui ta jätab selle tegemata punktis a sätestatud märgitud osa- või aktsiakapitali hindamise puhul, siis on ta selle – vastupidi Iirimaa seisukohale – teadlikult tegemata jätnud.
46.
Autonoomse tõlgenduse kasuks räägib lisaks asjaolu, et grupierandi määruse põhjendus 14 selgitab, et määrusega tuleb sätestada selged kriteeriumid, mille puhul ei ole vaja hinnata ettevõtja olukorra kogu eripära. Kapitali suurendamise kehtivuse kontrollimine vastavalt äriühingu põhikirja puudutavale asjaomasele riigisisesele õigusele (st mitte tingimata Läti õigusele) on korraldusasutusel ilma üksikasjaliku uurimiseta vaevalt võimalik. Nagu Iirimaa ja Läti kohtuistungil üksmeelselt väitsid, ei ole siinjuures määrav toetuse andja (käesoleval juhul Läti) õigus, vaid äriühingu põhikirja puudutavad õigusnormid.
47.
Asjaomasele riigisisesele õigusele osutamise puudumine on ka sisuliselt veenev. Riikides, mis töötavad vastavalt avalikkuse põhimõttele ametliku registri kaudu, on registrisse kandmisel teistsugune ülesanne kui vastamisel küsimusele, kas kaebaja on „raskustes olev ettevõtja“ riigiabiõiguse tähenduses. Tavaliselt on riiklikku registrisse kandmise vajaduse eesmärk registri kontrollimine ja avalikkus. Avalikkuse tagajärjeks on see, et kolmandate isikute nõuete puhul saab tugineda muudetud kannetele. Kontrollimine peab tagama, et registrisse kantakse ainult nõuetekohased äriühingu osanike otsused.
48.
Iirimaa, Läti ja ka komisjoni kohtuistungil eelistatud liidu õiguse kohane „raskustes oleva ettevõtja“ kontseptsioon, mille korral tuleb üks tingimus (märgitud kapitali mõiste) siiski kindlaks teha liikmesriikide erinevatele õiguskordadele tuginemisega, ei ole seevastu veenev. Kui liidu õigus välistab teatavad isikud (käesoleval juhul raskustes olevad ettevõtjad) toetuse saamisest ELi vahenditest, siis ei saa liikmesriigid märgitud osa- või aktsiakapitali mõiste abil oma riigisisese õigusega vabalt määratleda, milliseid isikuid tuleb pidada raskustes olevaks ettevõtjaks. Muidu jätaks see liidu õiguse eesmärgi (raskustes olevaid ettevõtjaid mitte toetada) tulemusetuks.
49.
Ma ei jaga kahtlust, mida väljendas kohtuistungil eelkõige Iirimaa ja mille kohaselt võib mõiste „raskustes olev ettevõtja“ autonoomne tõlgendamine viia äriühinguõiguse ühtlustamiseni tagaukse kaudu. Käesoleval juhul ei ole asi selles, kas kapitali kehtivalt suurendamise menetlus peab kõikides liikmesriikides toimuma ühtselt. Selle kohta ei näe liidu õigus – nagu kõik menetlusosalised üksmeelselt väitsid – tegelikult mingeid õigusnorme ette. Käesoleval juhul on asi „ainult“ küsimuses, kas liidu vahendite eraldamine (abikõlblike ettevõtjate toetamine ERFi raames) toimub selgelt liidu õiguse või riigisisese õiguse kohaselt.
2. Mõiste „raskustes olev ettevõtja“ mõte ja eesmärk
50.
Nagu tuleneb grupierandi määruse põhjendusest 14, tuleb abi andmist raskustes olevatele ettevõtjatele hinnata muude suuniste alusel, kui ilma raskusteta ettevõtjatele. Selle põhjuseks on, et abi andmisega tuleb ettevõtjat ergutada teatavaks tegevuseks, abi saavaks projektiks. (
12
) Vähem maksejõuliste ettevõtjate (st raskustes olevad ettevõtjad) puhul on aga olemas oht, et abi püütakse rohkem kasutada ettevõtja enda päästmiseks kui abi saava projekti teostamiseks. (
13
) Igal juhul esineb vähem maksejõuliste ettevõtjate puhul suurem oht, et toetuse eesmärki ei saavutata. Seetõttu tuleb vähem maksejõulisi ettevõtjaid igal juhul abi andmisega päästa või ümber kujundada, mida tuleb aga hinnata muude kriteeriumide alusel, seega teistsuguste suuniste alusel.
51.
Seetõttu osutab määruse nr 1301/2013 artikli 3 punkti 3 alapunkt d grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunktile a. Alapunkt a tugineb omakorda esmajoones tegelikule varalisele olukorrale. See määratleb raskustes olevat ettevõtjat ettevõtjana, kes on akumuleeritud kahjumi tõttu kaotanud üle poole oma märgitud osa- või aktsiakapitalist. Järelikult ei saa ettevõtjat kvalifitseerida eriti maksejõuliseks. Märgitud osa- või aktsiakapitali mõistet tuleb seega mõista seoses ettevõtja tegeliku majandusliku olukorraga.
52.
Esiteks võib riiklikku registrisse kandmine võtta teatud aega. Teiseks teeb see ainult avalikult kindlaks, et nüüdsest suurendati osa- või aktsiakapitali. Sellel ei ole midagi tegemist ettevõtja majandusliku olukorraga. Pigem võib ettevõtja selleks ajaks olla suurendatud kapitali uue kahjumi tõttu ära kulutanud. Registrikandest või kande tegemisega tekkinud õigusliku kehtivuse fiktsioonist on seega piiritlemise jaoks vähe abi.
53.
Abi ei ole ka tuginemisest direktiivile 2017/1132. Selle direktiivi artikkel 68 („Üldkoosoleku otsus suurendada kapitali“) näeb ette, et kõik kapitali suurendamise otsused peab tegema üldkoosolek. Nii see otsus kui ka märgitud kapitali suurendamine avalikustatakse iga liikmesriigi seadustega ettenähtud korras ning neile saab alles pärast nende avalikustamist kolmandate isikute vastu tugineda. Selle eesmärk on – nagu märgib ka komisjon – kolmanda isiku kaitse. Need avalikustamiskohustused ei ütle seevastu midagi tegeliku varalise seisundi kohta.
54.
Siia lisandub asjaolu, et taotluse esitaja ei saa mõjutada registrisse kandmise aega. Tema jaoks on see teataval moel juhuslik. Määruse nr 1303/2013 artikkel 125 nõuab aga mittediskrimineerivaid ja läbipaistavaid valikukriteeriumeid. Registrikande kiire või aeglane menetlemine asjaomases registrikohtus on juhuslik asjaolu ja seega juba liikmesriigis raskesti ühildatav ning veelgi enam mitme liikmesriigi vahel.
3. Tuginemine direktiivile 2013/34
55.
Asjaolu, et märgitud osa- või aktsiakapitali tuleb mõista seoses ettevõtja tegeliku majandusliku olukorraga, kinnitab ka grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunktis a sisalduv viide direktiivile 2013/34.
56.
Raamatupidamist käsitlevates õigusnormides liigitatakse äriühingu käsutuses olev omakapital tavaliselt erinevate kategooriate alla, mis on reeglina kantud bilansi passivasse. Kuna ka siin oli ettevõtja vara raamatupidamislik kirjendamine üksikutes liikmesriikides erinev, on nüüdseks olemas direktiiv 2013/34, mis sisaldab raamatupidamise aastaaruandele esitatavaid nõudeid. Selle direktiivi põhjenduse 9 kohaselt tuleks „aruandeaasta finantsaruanded […] koostada usaldusväärsetel alustel ja need peaksid andma õige ja õiglase ülevaate ettevõtja vara, kohustuste, finantsseisundi ja kasumi või kahjumi kohta.“ Vastavalt direktiivi 2013/34 artikli 4 lõikele 1 on aruandeaasta finantsaruande üheks oluliseks osaks ettevõtja bilanss.
57.
Direktiivis 2013/34 ei kasutata selle III lisas, mis sisaldab bilansi skeemi, küll märgitud osa- või aktsiakapitali mõistet, kuid kasutatakse märgitud kapitali mõistet omakapitali esimese alamrubriigina passiva all. III lisa teeb seejuures punktis A vahet (nii aktiva kui passiva puhul) märgitud kapitali osa vahel, mis on sisse nõutud, kuid on veel sisse maksmata, ja juba sisse makstud märgitud kapitali vahel.
58.
Need õigusnormid, mis – nagu mainitud, peavad endast kujutama äriühingu tegelikku varalist seisundit – ei tee vahet märgitud kapitali avalikustamise alusel, vaid selle järgi, kas see maksti juba sisse või mitte. See on mõistetav. Äriühingu osanike otsus, millega otsustatakse osa- või aktsiakapitali suurendamine, on nimelt ainult lubadus kapitali edasise lisamise kohta äriühingu varalise seisundi parandamiseks. Alles sisse maksmisega on suurem osa- või aktsiakapital osanike käsutuses.
59.
Kokkuvõttes tuleb seega tõdeda, et liidu õiguses sätestatud bilanssi käsitlevad õigusnormid teevad vahet veel sisse maksta tuleva märgitud kapitali ja juba sisse makstud kapitali vahel. Seega annavad need ülevaate ettevõtja vara, kohustuste, finantsseisundi ja kasumi või kahjumi kohta. Registris avalikustamine ei ole selleks asjakohane.
4. Järeldused
60.
Järelikult tuleb märgitud osa- või aktsiakapitali mõistet käsitada lahus asjaomasest riigisisesest registri- või äriühinguõigusest. See võib puudutada kas lubatud suurendatud osa- või aktsiakapitali (st oluline on osanike otsus) või lubatud suurendatud osa- või aktsiakapitali sissemaksmist (st oluline on kapitali lisandumine).
61.
Silmas pidades riigiabiõiguse eespool nimetatud eesmärki, milleks on vahetegemine raskustes olevate ettevõtjate ja ettevõtjate vahel, kes ei ole raskustes, tuleb eelistada viimati nimetatut. Oht, et äriühingu rahaliste raskuste tõttu ei saavutata toetuse andmise eesmärki, on pelgalt kapitali suurendamise lubamise korral veel olemas ning see on alles siis välistatud, kui lubadus on täidetud, seega siis, kui suurendatud kapital on tegelikult äriühingu käsutuses. Nagu Läti õigesti rõhutab, viib osanike kapitali suurendamise otsus „ainult“ tsiviilõigusliku kohustuseni ning on seega alles märgitud kapitali suurendamise algus. Viimati märgitu selgitab ka eraldi kirjendamist bilansis (selle kohta juba eespool punkt 57 jj).
62.
Seega on grupierandi määruse artikli 2 punkti 18 alapunktis a sätestatud märgitud, osa- või aktsiakapitali mõistega minu arvates mõeldud sisse makstud märgitud kapitali direktiivi 2013/34 III lisa tähenduses.
63.
See tõlgendus tagab ühtlasi ettevõtjate ja toetuseandjate huvide tasakaalu. Esiteks ei jää ettevõtjad teatavate projektide toetusest ilma riiklikku registrisse kandmise menetluse pikkuse tõttu, mida nad ise mõjutada ei saa. Teiseks ei saa raskustes olevad ettevõtjad pelgalt juba kapitali tulevase suurendamise lubadusega luua abikõlblikkust, vaid nad saavad seda alles siis teha, kui äriühingu suurendatud kapital on ka tegelikult nende käsutuses. Käesoleval juhul on järelikult see otsustava tähtsusega, kas osanike koosoleku 29. aprilli otsus viidi tegelikult täide enne taotluse esitamise tähtaja lõppu 30. aprillil. Selle üle saab otsustada üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohus.
C.
Abikõlblikkuse tõendamine (ettevõtja ei ole raskustes ettevõtja)
64.
Sellest tuleb lahus hoida küsimus, kuidas peab ettevõtja oma abikõlblikkust nii tõendama, et riigisisesed korraldusasutused saavad seda kontrollida.
65.
Läti õigus näeb selles osas ette, et esiteks tuleb põhimõtteliselt viimati avaldatud lõplikku aastaaruannet siis kontrollida (1), kui ei esitata vannutatud audiitori poolt heakskiidetud vahearuannet (2). Kui kandidaat osutab (kontrollitavale) üldsusele kättesaadavale teabele ning viitab seejuures põhikirjajärgse kapitali suurendamisele pärast viimast lõplikku aastaruannet, siis tuleb seda teavet koos vannutatud audiitori poolt heakskiidetud vahearuandega ettevõtja olukorra kohta arvesse võtta (3).
66.
Kokkuvõttes küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas need dokumendid on tähtsad ja kas liikmesriigi korraldusasutused võivad neid nõuda, kuna taotluse esitamise kuupäeval vastav vahearuanne siiski puudus. See esitati alles tagantjärele menetluse jooksul.
67.
Nagu tuleneb grupierandi määruse põhjendusest 14 ja nagu komisjon oma seisukohas õigesti märgib, peab abikõlblikkuse kindlakstegemine olema selle määruse kohaselt kergesti hallatav. Põhjenduses on öeldud nii: „Õiguskindluse huvides on asjakohane sätestada selged kriteeriumid, mille puhul ei ole vaja hinnata ettevõtja olukorra kogu eripära, et otsustada, kas ettevõtja on raskustes käesoleva määruse tähenduses.“
68.
Seda eesmärki tuleb arvestada ka määruse nr 1303/2013 artikli 125 kohaldamisel. Selle sätte kohaselt on liikmesriigi korraldusasutuse ülesanne juhtida rakenduskava vastavalt usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttele. Selle ülesandega kaasneb grupierandi määruse tingimuste kontroll. (
14
) Selleks võib korraldusasutus nõuda tõendeid, mis võimaldavad ilma ettevõtja olukorra eripära hindamiseta kindlaks teha, kas üle poole märgitud osa- või aktsiakapitalist on akumuleeritud kahjumi tõttu kaotatud.
69.
Nagu juba eespool märgitud, on seejuures abiks ettevõtja aastaaruanded koos bilanssidega. Seega ei ole Läti õiguses sätestatud esimesele kriteeriumile midagi ette heita.
70.
Kuna need dokumendid koostatakse alati alles majandusaasta lõpul, kuid majanduslik olukord võib aga ka aasta jooksul paraneda, on abi ka sõltumatu asjatundliku isiku koostatud vahearuannetest. Seega ei saa kritiseerida ka Läti õiguses sätestatud teist kriteeriumi.
71.
Samuti ei saa kritiseerida kolmandat kriteeriumi, mis puudutab ettevõtja majandusliku olukorra hindamise hallatavust. Kui kandidaat tugineb aasta jooksul suurenenud kapitali tõendamiseks üldsusele kättesaadavale teabele, siis tuleb seda ja ka vastavat vahearuannet arvesse võtta.
72.
Kõik nimetatud kriteeriumid viivad määruse nr 1303/2013 artiklis 125 sätestatud liikmesriikide korraldusasutuste vastutust silmas pidades ellu grupierandi määruse eesmärki (toetuse saamiseks mittekõlblike raskustes olevate ettevõtjate välistamine). See on liidu õigusega kooskõlas.
D.
Dokumentide pärast tähtaja lõppu tagantjärele esitamise välistamine
73.
Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus kokkuvõttes teada, kas alles pärast toetustaotlust tagantjärele esitatud dokumentide ja teabe välistamine on kooskõlas määruse nr 1303/2013 artikli 125 lõike 3 punktiga a. See punkt nõuab, et korraldusasutused koostavad ja kohaldavad heakskiitmise järel asjaomaseid valikumenetlusi ning -kriteeriume, mis tagavad selle, et tegevused aitavad kaasa asjakohaste prioriteetide osas alaeesmärkide täitmisele ja tulemuste saavutamisele ning on mittediskrimineerivad ja läbipaistvad.
74.
Nagu komisjon oma seisukohas õigesti märgib, näib, et riigisisene õigus ei välista aga sugugi dokumentide tagantjärele esitamist. Esiteks lubab struktuurifondide majandamise seaduse artikkel 25 ka projekti tingimuslikku vastuvõtmist. Teiseks lähtuvad ameti poolt välja töötatud toetuse andmise tingimused sellest, et otsus selle kohta, kas taotleja on raskustes olev ettevõtja, tehakse abi andmise otsuse kuupäeval. Seega peab eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustama selle üle, kas struktuurifondide majandamise seaduse artiklit 30, mis tunnistab projektitaotluste täpsustamise pärast taotluse esitamist kuni otsuse tegemiseni vastuvõetamatuks, kohaldatakse ka taotleja majandusliku olukorra hindamisele.
75.
Kui eeldatakse, et struktuurifondide majandamise seaduse artikkel 30 välistab selliste dokumentide tagantjärele esitamise, tekib küsimus, kas see on liidu õigusega vastuolus. Käesoleval juhul viib tagantjärele esitatud vahearuande arvestamata jätmine nimelt kaebaja välistamiseni toetuse saamiseks õigustatud isikute ringist, sest kaebajat tuli kapitali suurendamise teostamiseni lugeda raskustes olevaks ettevõtjaks ning ta ei olnud seega grupierandi määruse raames abikõlblik.
76.
Asjaolu, et teatav abi on vastavalt grupierandi määrusele liidu õiguse alusel põhimõtteliselt lubatud, ei tähenda aga seda, et liikmesriigid on kohustatud seda abi ka andma. (
15
) Sama kehtib toetuse andmise kohta ERFi raames. Nagu tuleneb määruse põhjendustest 3 ja 4, võib teatavaid projekte toetada, kuid seda ei pea tegema. Seega võivad liikmesriigid siduda toetuse andmise – nagu komisjon õigesti märgib – kindlate lisatingimustega nagu teatavate tähtaegade ja vorminõuete järgimine. See hõlmab ka tagantjärele esitatud dokumentide arvesse võtmata jätmist.
77.
Kuna ELi fondide toetusvahendid ei ole lõpmatud, peavad korraldusasutused lõpuks tegema otsuse ja valima samu vahendeid taotleva mitme kandidaadi vahel. Selle valikuotsuse jaoks on tähtis – nagu märgib õigesti ka Läti Vabariik – võrdse kohtlemise põhimõte. Määruse nr 1303/2013 artikli 125 lõike 3 punkti a alapunkt ii näeb seetõttu ette, et korraldusasutused kehtestavad valikumenetlused ja -kriteeriumid, mis on mittediskrimineerivad ja läbipaistvad.
78.
Lähtudes sellest, et ELi fondist toetuse saamise taotlejate vahel on suurem või väiksem konkurents, on olukord täiesti võrreldav olukorraga riigihangete puhul. Ka seal peab asutus tegema valiku ja vajadusel osa taotlejatest tagasi lükkama. On võimalik, et seal on konkurentsi olukord karmim ning nõuab menetluses eriti rangelt võrdset kohtlemist. See ei muuda aga midagi selle asjaolu osas, et piiratud ressursi (hankelepingu või toetuse) annab riik teisi taotlejaid välja jättes ainult mõnele taotlejale. Seetõttu peab valikumenetlus olema ka seal direktiivi 2014/24 (
16
) artikli 18 lõike 1 kohaselt läbipaistev ja mittediskrimineeriv.
79.
Tähtpäeva põhimõte, mis võtab arvesse üksnes avaldusi, mis on esitatud enne kindlat, kõikide suhtes ühtviisi kehtivat kuupäeva, on – nagu väitis kohtuistungil õigesti komisjon – läbipaistev ja mittediskrimineeriv. Sama kehtib menetlusnormi kohta, mis keelab juba esitatud taotluste tagantjärele täiendamise pärast tähtaja lõppemist. Sellega tagatakse ainult tähtpäeva põhimõte ja vabastatakse haldusasutus tehtava valikuotsuse puhul koormast. Asutus peab arvesse võtma ainult tähtaja lõppemisel esitatud teavet ega pea veel tagantjärele tegema lisakaalutlusi.
80.
See vastab võrdse kohtlemise põhimõttele. Nimetatud põhimõte takistab seda, et esmalt esitatakse tähtaja järgimise eesmärgil puudustega või mittetäielikud taotlused, kuid neid täiendatakse ja parandatakse veel tagantjärele ning sellega pikendatakse de facto taotluse esitamise tähtaega. See seaks halvemasse olukorda kandidaadid, kes esitasid algusest peale puudusteta ja täielikud taotlused. Niivõrd kui asjaomaste taotlejate jaoks oli selgelt arusaadav, millised dokumendid tuli kuni taotluse esitamise tähtpäeva lõppemiseni sisse anda, ning taotlejal oli põhimõtteliselt võimalik ka neid dokumente kuni selle tähtpäevani esitada, ei esine tagantjärele esitatud dokumentide arvesse võtmata jätmise suhtes kahtlusi ei seoses läbipaistvuse nõudega ega võrdse kohtlemise nõudega.
81.
Selles mõttes on Euroopa Kohus seoses kandidaadi välistamisega hankemenetluses juba otsustanud, et see ei ole vastuolus direktiiviga 2004/18, kui pakkuja välistatakse seetõttu, et ta jättis oma pakkumuses teatavad andmed esitamata. Eelkõige juhul, kui hankija leiab, et selle dokumendi puudumine ei ole pelgalt vormiline puudus, ei tohi ta võimaldada sellel pakkujal seda puudust – mis tahes viisil – pärast pakkumuste esitamise tähtaja lõppu kõrvaldada. (
17
) Muu hulgas ei või nimetatud direktiivi artiklit 51, mis sätestab, et hankijad võivad paluda ettevõtjatel selle direktiivi artiklite 45–50 kohaselt esitatud tõendeid ja dokumente täiendada või selgitada, nii tõlgendada, et hankija võib lubada kõrvaldada mis tahes puudusi, mis hankedokumentide tingimuste kohaselt peavad selgelt kaasa tooma asjaomase pakkuja kõrvaldamise menetlusest. (
18
)
82.
See mõte kehtib – minu arvates leebemas variandis – ka mitme toetustaotluse puhul tehtava valikuotsuse kohta, igatahes siis, kui – nagu käesoleval juhul – projektikonkurss avalikult välja kuulutati. Kui menetlusnormidest, millele kaebajale on juurdepääs, ilmnes, et taotleja jaoks, kes on vana aruandeaasta finantsaruande kohaselt raskustes olev ettevõtja, on tingimata vajalik vannutatud audiitori poolt kinnitatud vahearuanne ettevõtja olukorra kohta, siis võib (
19
) sellist, alles pärast taotluse esitamise tähtaja lõppemist esitatud vahearuannet lugeda mitteasjakohaseks ja taotluse tagasi lükata. Kas taotluse tagasilükkamine on – nagu riigihankeõiguses teatavate asjaolude korral (
20
) – isegi kohustuslik, selle üle ei pea Euroopa Kohus käesoleval juhul otsustama. (
21
)
83.
Lõpuks peab aga eelotsusetaotluse esitanud kohus hindama, kas see tingimus oli kaebaja jaoks piisavalt läbipaistev. Nimelt viitavad konkursikutse tehnilise kirjelduse lisas 5 sätestatud formuleeringud sellele, et hageja olukorras oli vastav vahearuanne vajalik. Kuna aga samas reeglistikus räägitakse ka sellest, et hindamine selle vahearuande abil toimub abi andmise üle otsustamisel, siis võiks seda ka nii mõista, et need dokumendid peavad alles selleks ajaks olemas olema.
VI. Ettepanek
84.
Seega teen ma Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Administratīvā rajona tiesa (rajooni halduskohus, Läti) eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1.
Määruse nr 651/2014 artikli 2 punkti 18 alapunktis a sisalduvat mõistet „märgitud osa- või aktsiakapital“ tuleb liidu õiguse kohaselt tõlgendada autonoomselt. See mõiste hõlmab sisse makstud märgitud kapitali direktiivi 2013/34 III lisa tähenduses. See ei sõltu asjaolust, kas asjaomase liikmesriigi õiguse kohaselt on registrikanne juba tehtud, ja kas see on kapitali suurendamise kehtivuse jaoks vajalik.
2.
Selle tingimuse tõendamiseks ja hindamiseks, kas ettevõtja on raskustes olev ettevõtja määruse nr 651/2014 artikli 2 punkti 18 alapunkti a tähenduses, võib liikmesriik nõuda viimati avaldatud lõpliku aastaaruande või vannutatud audiitori heakskiidetud vahearuande esitamist.
3.
Alles pärast toetustaotlust tagantjärele esitatud dokumentide ja teabe välistamine on sel juhul määruse nr 1303/2013 artikli 125 lõike 3 punktiga a kooskõlas, kui kõigi taotlejate jaoks on selgelt arusaadav, et need dokumendid tuleb esitada koos taotlusega ning neid ei saa enam tagantjärele esitada.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Komisjoni 17. juuni 2014. aasta määrus ELi aluslepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks (ELT 2014, L 187, lk 1).
(
3
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondi ja majanduskasvu ja tööhõivesse investeerimise eesmärgiga seonduvaid erisätteid ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1080/2006 (ELT 2013, L 347, lk 289).
(
4
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT 2013, L 347, lk 320).
(
5
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta direktiiv äriühinguõiguse teatavate aspektide kohta (ELT 2017, L 169, lk 46).
(
6
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta ja millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/43/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ (ELT 2013, L 182, lk 19).
(
7
)	Kõik Läti seadused on nii nende praegustes kui ka varasemates redaktsioonides kättesaadavad veebis https://likumi.lv/.
(
8
)	Konkursikutse tehnilise kirjelduse ja selle lisadega saab tutvuda aadressil https://www.cfla.gov.lv/lv/es-fondi-2014-2020/izsludinatas-atlases/3-1-1-5-k-2 (vaadatud 9. juulil 2020).
(
9
)	24. septembri 2020. aasta kohtuotsus NMI Technologietransfer (C‑516/19, EU:C:2020:754, punkt 44); 5. veebruari 2020. aasta kohtuotsus Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (meremeeste laevapere liikmeks munsterdamine Rotterdami sadamas (C‑341/18, EU:C:2020:76, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika.) ning 15. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Axa Belgium (C‑494/14, EU:C:2015:692, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika), nii ka kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 49 jj) käesoleval juhul asjakohase mõiste kohta.
(
10
)	Kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 48).
(
11
)	Selle kohta täpsemalt 6. juuli 2017. aasta kohtuotsus Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521) ja kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271).
(
12
)	Nn ergutava mõju kohta vt täpsemalt 5. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punkt 55 jj).
(
13
)	Nii ka kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 67).
(
14
)	Nii ka 5. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Eesti Pagar (C‑349/17, EU:C:2019:172, punkt 70).
(
15
)	Vt 6. mai 2020. aasta kohtumäärus Blumar jt (C‑415/19–C‑417/19, EU:C:2020:360, punkt 23) ja 30. mai 2018. aasta kohtumäärus Yanchev (C‑481/17, ei avaldata, EU:C:2018:352, punkt 22), nii ka kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:271, punkt 74).
(
16
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).
(
17
)	2. juuni 2016. aasta kohtuotsus Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punkt 49); 6. novembri 2014. aasta kohtuotsus Cartiera dell’Adda ja Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punkt 45) ja 2. mai 2019. aasta kohtuotsus Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, punkt 28).
(
18
)	6. novembri 2014. aasta kohtuotsus Cartiera dell’Adda ja Cartiera di Cologno (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punkt 46), sarnaselt ka 2. juuni 2016. aasta kohtuotsus Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punkt 50).
(
19
)	Sarnaselt 28. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, punkt 46), mille kohaselt liikmesriigid ei ole kohustatud lubama abitaotluse muutmist selleks, et taotleja ei ületaks kindlaid maksimumsummasid.
(
20
)	6. novembri 2014. aasta kohtuotsus Cartiera dell’Adda ja Cartiera di Cologno, (C‑42/13, EU:C:2014:2345, punktid 45 ja 46), sarnaselt ka 2. juuni 2016. aasta kohtuotsus Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404, punktid 49 ja 50), vaata aga ka 2. mai 2019. aasta kohtuotsus Lavorgna (C‑309/18, EU:C:2019:350, punkt 31).
(
21
)	28. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus INAIL (C‑608/19, EU:C:2020:865, punkt 42) räägib siiski sellest, et liikmesriikidel on võimalus anda taotluse esitanud ettevõtjale õigus oma abitaotlust taotluse summa osas vastavalt vähendada.