EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
14. november 2024(*)
Eelotsusetaotlus – ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik – Õiguskaitsevahendid – Tõhus kohtulik kaitse – Sõltumatu ja erapooletu, seaduse alusel moodustatud kohus – Riigisisesed õigusnormid, mis kohtutes reguleerivad kohtuasjade juhuslikkuse põhimõtte alusel määramist kohtunikele ja kohtukoosseisudes muudatuste tegemist – Säte, mis keelab tugineda nende õigusnormide rikkumistele apellatsioonimenetluses
Kohtuasjas C‑197/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Sąd Apelacyjny w Warszawie (Varssavi apellatsioonikohus, Poola) 28. aprilli 2022. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 24. märtsil 2023, menetluses
S. S.A.
versus
C. sp. z o.o.,
menetluses osales:
Prokurator Prokuratury Regionalnej w Warszawie,
EUROOPA KOHUS (neljas koda),
koosseisus: kolmanda koja president C. Lycourgos neljanda koja presidendi ülesannetes, kohtunikud S. Rodin ja O. Spineanu‑Matei (ettekandja),
kohtujurist: L. Medina,
kohtusekretär: ametnik M. Siekierzyńska,
arvestades kirjalikku menetlust ja 7. märtsi 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–        C. sp. z o.o., esindajad: radcowie prawni M. Mioduszewski, Z. Ochońska‑Borowska ja J. Sroczyński,
–        Prokurator Prokuratury Regionalnej w Warszawie, esindaja: M. Dejak,
–        Poola valitsus, esindajad: B. Majczyna ja S. Żyrek,
–        Euroopa Komisjon, esindajad: K. Herrmann, P. Stancanelli ja P. J. O. Van Nuffel,
olles 20. juuni 2024. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada ELL artiklit 2, artikli 6 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 19 lõike 1 teist lõiku koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikliga 47.
2        Taotlus on esitatud S. S.A. ja C. sp. z o.o. vahelises kohtuvaidluses selle üle, kas kaubandusliku raamlepingu alusel C. saadud tulemustasud on õiguspärased.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3        ELL artiklis 2 on sätestatud:
„[Euroopa] Liit rajaneb sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine. Need on liikmesriikide ühised väärtused ühiskonnas, kus valitsevad pluralism, mittediskrimineerimine, sallivus, õiglus, solidaarsus ning naiste ja meeste võrdõiguslikkus.“
4        ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus on ette nähtud:
„Liikmesriigid näevad ette tulemusliku õiguskaitse tagamiseks vajaliku kaebeõiguse liidu õigusega hõlmatud valdkondades.“
5        Harta artiklis 47 on sätestatud:
„Igaühel, kelle liidu õigusega tagatud õigusi või vabadusi rikutakse, on selles artiklis kehtestatud tingimuste kohaselt õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus.
Igaühel on õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus seaduse alusel moodustatud kohtus. […]
[…]“.
Poola õigus
Tsiviilkohtumenetluse seadustik
6        17. novembri 1964. aasta tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Kodeks postępowania cywilnego) (Dz. U. nr 43, jrk nr 296) (konsolideeritud redaktsioonis) (Dz. U. 2019, jrk nr 1460) (edaspidi „tsiviilkohtumenetluse seadustik“) artikli 47 lõikes 1 on sätestatud:
„Esimeses kohtuastmes lahendab kohtuasju ainukohtunikust koosnev kohtukoosseis, kui erinormis ei ole sätestatud teisiti.“
7        Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 379 punktis 4 on ette nähtud:
„Menetlus on tühine […], kui asja menetleva kohtu koosseis on õigusnormidega vastuolus või kui kohtuasja arutamisel osales kohtunik, kelle osalemine on seaduse alusel välistatud.“
8        Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 386 lõikes 2 on ette nähtud:
„Kui menetlus tunnistatakse tühiseks, tühistab teise astme kohus vaidlustatud kohtuotsuse, tühistab menetluse osas, milles see on tühine, ja saadab kohtuasja tagasi esimese astme kohtusse.“
Üldkohtute korralduse seadus
9        27. juuli 2001. aasta üldkohtute korralduse seaduse (ustawa Prawo o ustroju sądów powszechnych) (Dz. U. nr 98, jrk nr 1070) (konsolideeritud redaktsioonis) (Dz. U. 2019, jrk nr 52), mida on muudetud 20. detsembri 2019. aasta seadusega, millega muudetakse üldkohtute korralduse seadust, kõrgeima kohtu seadust ja teatavaid teisi seadusi (ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw) (Dz. U. 2020, jrk nr 190), (edaspidi vastavalt „üldkohtute korralduse seadus“ ja „20. detsembri 2019. aasta seadus) artiklis 45 on sätestatud:
„1.      Kohtunikku või kohtunikukandidaati võib tema ülesannete täitmisel asendada sama kohtu kohtunik või kohtunikukandidaat või artikli 77 lõike 1 või lõike 8 kohaselt määratud kohtunik.
2.      Lõikes 1 nimetatud asendamine võib toimuda kolleegiumi esimehe või kohtu esimehe käskkirja alusel, mis tehakse kohtuniku või kohtunikukandidaadi taotlusel või esimehe algatusel, eesmärgiga tagada menetluse korrakohane läbiviimine.“
10      Üldkohtute korralduse seaduse artiklis 47a on sätestatud:
„1.      Kohtuasjad määratakse kohtunikele ja kohtunikukandidaatidele kohtuasjade eri kategooriates juhuslikkuse põhimõttest lähtudes, välja arvatud juhul, kui kohtuasi määratakse valvekohtunikule.
2.      Kohtuasjad jaotatakse iga kategooria puhul võrdsetes osades, välja arvatud juhul, kui osakaalu vähendatakse seoses täidetavate ülesannetega, osalemise tõttu mõne muu kategooria kohtuasjade lahendamises või muudel seaduses ette nähtud põhjustel.“
11      Üldkohtute korralduse seaduse artiklis 47b on sätestatud:
„1.      Kohtukoosseisu võib muuta ainult juhul, kui asja ei ole võimalik senises kohtukoosseisus lahendada või kui asja lahendamine senises kohtukoosseisus on püsivalt takistatud. Artikli 47a sätteid kohaldatakse mutatis mutandis.
2.      Kui kohtuasjas on vaja teha menetlustoiminguid, eelkõige juhul, kui need on ette nähtud eraldi õigusnormidega või põhjendatud menetluse korrakohase läbiviimise seisukohast ning kui kohtukoosseis, kellele kohtuasi on määratud, ei saa neid teha, teeb need menetlustoimingud asenduste kava kohaselt määratud koosseis ja juhul, kui asenduste kava neid toiminguid ei hõlma, siis artikli 47a kohaselt määratud koosseis.
3.      Lõigetes 1 ja 2 nimetatud otsused teeb kohtu esimees või tema määratud kohtunik.“
12      Üldkohtute korralduse seaduse artiklisse 55 lisati 20. detsembri 2019. aasta seadusega lõige 4, mis on sõnastatud järgmiselt:
„Kohtunik võib lahendi teha kõigis kohtuasjades oma tööpiirkonnas ja seaduses määratletud juhtudel ka teistes kohtutes (kohtuniku pädevus). Kohtuasjade määramist ning kohtukoosseisude moodustamist ja neis muudatuste tegemist käsitlevad sätted ei piira kohtuniku pädevust ning neile ei saa tugineda selleks, et tuvastada kohtukoosseisu vastuolu õigusnormidega, kohtu nõuetevastane moodustamine või vastava volituse või pädevuseta isiku osalemine kohtuasja lahendamisel.“
13      Vastavalt 20. detsembri 2019. aasta seaduse artiklile 8 kohaldatakse üldkohtute korralduse seaduse artikli 55 lõiget 4 ka enne 20. detsembri 2019. aasta seaduse jõustumise kuupäeva alustatud või lõpetatud kohtuasjade suhtes.
Üldkohtute töökorralduse määrus
14      Justiitsministri 23. detsembri 2015. aasta määruse, millega kehtestatakse üldkohtute töökorraldus, (Rozporządzenie Ministra Sprawiedliwości Regulamin urzędowania sądów powszechnych) (Dz. U. 2015, jrk nr 2316) (edaspidi „üldkohtute töökorralduse määrus“), mis oli kohaldatav põhikohtuasjas, artikli 43 lõikes 1 oli ette nähtud:
„Kohtuasjad määratakse ettekandja-kohtunikele (kohtunikud ja kohtunikukandidaadid) kooskõlas kehtestatud tööjaotusega, lähtudes juhuslikkuse põhimõttest, vastavalt IT-vahendi poolt iga registri, nimekirja või muu registreerimisvahendi kohta genereeritud juhuslikule numbrile, välja arvatud juhul, kui käesoleva määruse sätetega on ette nähtud teistsugused määramise eeskirjad. […]“.
15      Üldkohtute töökorralduse määruse artiklis 52b oli sätestatud:
„1.      Asenduskohtunike tabelis märgitakse asendajad (kohtunikud, kohtunikukandidaadid ja kohtukaasistujad) igaks tööpäevaks.
2.      Valvekohtunike tabelis märgitakse valves olevad kohtunikud ja kohtunikukandidaadid igaks päevaks.
3.      Asendus- ja valvekohtunike tabelites määratakse kindlaks asendavate ja valves olevate [kohtunike ja kohtunikukandidaatide] arv perioodide ja kolleegiumide või asendavatele ja valves olevatele [kohtunikele ja kohtunikukandidaatidele] määratavate kohtuasjade liikide kaupa, samuti asendamiste järjekord ning kohtuasjad, mis määratakse valves olevatele [kohtunikele ja kohtunikukandidaatidele] juhul, kui asendavaid ja valves olevaid [kohtunikke ja kohtunikukandidaate] on mitu.
[…]“.
16      Üldkohtute töökorralduse määruse artiklis 52c oli sätestatud:
„1.      Kui ettekandja-kohtunik ei viibi kohtuistungil, annab kolleegiumi esimees korralduse jätta kohtuistung ära, tingimusel et menetlusosalisi on võimalik sellest teavitada, välja arvatud juhul, kui kohtuistungi toimumine on selgelt nõutav menetluse korrakohaseks läbiviimiseks.
2.      Kohtuasja, mille puhul kohtuistungit ei ole ära jäetud, menetleb asenduste kavas asjaomaseks päevaks ette nähtud asenduskohtunik. Kui asendajal ei ole olnud võimalik kohtuasja menetlemiseks piisavalt ette valmistuda või kui kohtuasja menetlemine asendaja poolt eeldab olulise osa menetluse uuendamist, annab kolleegiumi esimees korralduse jätta kohtuistung ära. […]
[…]“.
Konkurentsiseadus
17      16. aprilli 1993. aasta konkurentsiseaduse (ustawa o zwalczeniu nieuczciwej konkurencji) (konsolideeritud tekst, Dz. U. 2022, jrk nr 1233) artikli 15 lõike 1 punktis 4 on sätestatud:
„Kõlvatu konkurents kujutab endast teiste ettevõtjate turulepääsemise takistamist, eelkõige kui […] saadakse muid tasusid kui juurdehindlus kauba müüki lubamisel.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
18      S. pöördus 27. aprillil 2018 kaubandusvaidlusega Sąd Okręgowy w Warszawiesse (Varssavi regionaalne kohus, Poola). Jaemüügiga tegeleva äriühingu C. vastu nõude omandajana nõudis ta, et viimaselt mõistetaks välja 4 572 648 Poola zlotti (PLN) (ligikaudu 1 045 000 eurot), mis vastab asjaomase majandusaasta käibelt makstud rahalistele tulemustasudele (ebatõenäoliselt laekuvate nõuete marginaalid), mis õigusvastaselt maksti C‑le nõude loovutajaga sõlmitud kaubandusliku raamlepingu alusel, mis puudutas kaupade tarnimist nende edasimüümiseks. S. leiab, et nende tulemustasude saamine oli vastuolus konkurentsiseaduse artikli 15 lõike 1 punktiga 4, kuna need kujutasid endast „muid tasusid kui juurdehindlus kauba müüki lubamisel“ selle sätte tähenduses.
19      Kohtuasi määrati selle kohtu XVI kaubanduskolleegiumile ja kohtuasjade juhusliku määramise süsteemi alusel selle osakonna aseesimehele kohtunik E. T‑le, kes lahendab asja ainukohtunikust koosnevas koosseisus.
20      Kuna kohtunik E. T. puudus 25. märtsil 2019, mis oli kohtuistungi päev selles kohtuasjas, sest ta viibis enda soovil puhkusel, määras kohtu XVI kaubanduskolleegiumi president kohtuistungit läbi viima kohtuniku J. K., kes oli sel päeval valvekohtunik, mistõttu kohtuasi määrati talle.
21      Kohtunik J. K. jättis Sąd Okręgowy w Warszawie (Varssavi regionaalne kohus) ainukohtunikust koosnevas kohtukoosseisus 16. septembri 2019. aasta otsusega S‑i nõude rahuldamata.
22      S. esitas 27. oktoobril 2019 apellatsioonkaebuse Sąd Apelacyjny w Warszawiele (Varssavi apellatsioonikohus, Poola), mis on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
23      Apellatsioonkaebuses väitis S., et menetlus esimese astme kohtus on tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 379 punkti 4 alusel tühine, kuna kohtukoosseis oli vastuolus seadusega, rikuti kohtukoosseisu muutumatuse põhimõtet ning kohtuistungi viis läbi ja kohtuotsuse tegi muu kohtunik kui see, kellele kohtuasi algul määrati.
24      Pärast seda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus oli teinud erinevaid menetlus- ja kontrollitoiminguid esimese astme kohtu menetluse õiguspärasuse kontrollimiseks, jõudis ta veendumusele, et kohtunik E. T. asendati kohtuniku J. K‑ga tingimustel, mis rikuvad riigisisese seadusega kehtestatud põhimõtet, et kohtukoosseis on muutumatu. Nimelt leiab see kohus, et kohtuniku E. T. asendamise põhjus on vastuolus üldkohtute korralduse seaduse artikliga 47b. Ta märgib lisaks, et kõiki formaalsusi, mis oleksid pidanud selle asendamisega kaasnema, ei ole täidetud, ja lasub kahtlus, et esimese astme kohus on muutnud teatavaid dokumente, selleks et püüda neid eiramisi tagantjärele kõrvaldada.
25      Eelotsusetaotluse esitanud kohus jätab tähelepanuta selle asendamise põhjused, mida ta peab õigusvastaseks, märkides ühtlasi, et sellise toimingu kasutamine võib viia suhteliselt suure hulga kohtuasjade määramiseni ühelt kohtunikult teisele.
26      Ta rõhutab ka, et „teoreetiliselt“ ei ole välistatud, et ainukohtunikust kohtukoosseisu võib tundlikes kohtuasjades tahtlikult muuta viisil, kus kohtunik, kellele kohtuasi esialgu juhuslikkuse põhimõtte alusel määrati, määrab kohtuistungi kuupäevale, mil ta on omal soovil puhkusel, tema puudumist kohtuistungi toimumise ajal aga kasutatakse selleks, et tuua kaasa tema asendamine kohtunikuga, kes sel kuupäeval on kantud asendus‑ või valvekohtunike tabelisse ja kelle nimi võib olla ette teada.
27      Lõpuks viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus) lahenditele, mille kohaselt juhul, kui kohtukoosseis on vastuolus kohtuasjade määramist ning kohtukoosseisude moodustamist ja neis muudatuste tegemist reguleerivate riigisiseste õigusnormidega, võib see olla alus menetluse tühiseks tunnistamisele vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 379 punktile 4.
28      Ta märgib siiski, et alates artikli 55 lõike 4 lisamisest üldkohtute korralduse seadusesse on keelatud sellekohane kontroll apellatsioonimenetluses.
29      Neil asjaoludel otsustas Sąd Apelacyjny w Warszawie (Varssavi apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas [ELL] artiklit 2, artikli 6 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 19 lõike 1 teist lõiku koostoimes [harta] artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi esimese astme kohus, mille ainukohtunikust koosnevasse kohtukoosseisu kuulub selle kohtu kohtunik, kelle kohtuasja lahendama määramisel on jämedalt rikutud kohtuasjade määramist ning kohtukoosseisude moodustamist ja neis muudatuste tegemist käsitlevaid riigisiseseid õigusnorme, ei ole sõltumatu ja erapooletu, seaduse alusel moodustatud kohus, mis tagab tõhusa kohtuliku kaitse?
2.      Kas [ELL] artiklit 2, artikli 6 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 19 lõike 1 teist lõiku koostoimes [harta] artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selliste riigisiseste õigusnormide kohaldamine nagu […] üldkohtute korralduse seaduse artikli 55 lõike 4 teine lause […] ulatuses, milles need keelavad teise astme kohtul tunnistada […] tühiseks liikmesriigi esimese astme kohtus läbi viidud menetluse, kuna kõnealuse kohtu koosseis oli vastuolus õigusnormidega, kohus ei olnud nõuetekohaselt moodustatud või otsuse tegemisel osales isik, kellel puudus volitus või pädevus osaleda õigusemõistmisel, mis kujutab endast õiguslikku sanktsiooni, mis tagab tõhusa kohtuliku kaitse juhul, kui kohtuniku kohtuasja lahendama määramisel on jämedalt rikutud kohtuasjade määramist ning kohtukoosseisude moodustamist ja neis muudatuste tegemist käsitlevaid riigisiseseid õigusnorme?“
Euroopa Kohtu pädevus ja eelotsusetaotluse vastuvõetavus
30      Varssavi regionaalse prokuratuuri prokurör (edaspidi „regionaalse prokuratuuri prokurör“) väidab, et eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu, kuna eelotsusetaotlusest ei nähtu, et põhikohtuasjal oleks seos liidu õigusega. Koos põhikohtuasja kostjaga leiab ta, et esitatud küsimused puudutavad liikmesriigi kohtusüsteemi korraldust reguleerivate riigisiseste õigusnormide tõlgendamist seoses kohtuasjade määramise ja kohtukoosseisudes muudatuste tegemisega, mis puudutab eelkõige selle kindlakstegemist, kas nende sätete eiramine toob kaasa menetluse tühisuse tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 379 punkti 4 alusel. Regionaalse prokuratuuri prokuröri hinnangul kuuluvad sellised küsimused – nagu kõik riigiorganite korralduse ja toimimisega seotud küsimused – riigi ainupädevusse. ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik kohustab liikmesriike saavutama eesmärgi, nimelt kehtestama tõhusa kohtuliku kaitse tagamiseks õigusnormid, ilma et sellest saaks siiski tuletada teatud kohtukorraldusega seotud norme.
31      Kuivõrd nende argumentidega soovivad regionaalse prokuratuuri prokurör ja põhikohtuasja kostja tegelikult seada kahtluse alla Euroopa Kohtu pädevuse eelotsusetaotluse kohta otsuse tegemiseks, siis tuleb selles osas meenutada, et kuigi kohtukorraldus liikmesriikides kuulub liikmesriikide pädevusse, on nad siiski kohustatud selle pädevuse teostamisel täitma kohustusi, mis tulenevad neile liidu õigusest (7. septembri 2023. aasta kohtuotsus Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“, C‑216/21, EU:C:2023:628, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
32      Mis puutub ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu kohaldamisalasse, siis selgub Euroopa Kohtu praktikast, et selles sättes on viidatud „liidu õigusega hõlmatud valdkondadele“, sõltumata olukorrast, milles liikmesriigid seda õigust harta artikli 51 lõike 1 tähenduses kohaldavad (26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny, C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
33      Seega kuulub ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik kohaldamisele nimelt kõigi riigisiseste organite suhtes, kes kohtuna võivad lahendada küsimusi, mis on seotud liidu õiguse kohaldamise või tõlgendamisega ja mis seega kuuluvad liidu õigusega hõlmatud valdkondadesse (26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny, C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
34      Ei ole aga kahtlust, et käesoleval juhul on see nii, kuna – nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 29 – nii esimese astme kohtult, kelle kohtukoosseisu nõuetekohasus on eelotsusetaotluse esitanud kohtus kahtluse alla seatud, kui ka eelotsusetaotluse esitanud kohtult ise, kellel on riigisisese õiguse kohaselt keelatud seda nõuetekohasust kontrollida, võidakse paluda lahendada liidu õiguse kohaldamise või tõlgendamisega seotud küsimusi. Järelikult peavad need kohtud vastama nõuetele, mis tulenevad õigusest tõhusale kohtulikule kaitsele.
35      Lisaks väidavad regionaalse prokuratuuri prokurör ja Euroopa Komisjon, et eelotsusetaotlusest ei nähtu, et põhikohtuasjas oleks tegemist liidu õiguse kohaldamisega harta artikli 51 lõike 1 tähenduses, ja et seega ei ole harta artikkel 47 kohaldatav.
36      Sellega seoses tuleb märkida, et Euroopa Kohus võib talle ELTL artikli 267 alusel esitatud eelotsusetaotluse raames liidu õigust tõlgendada üksnes talle antud pädevuse piires (19. novembri 2019. aasta kohtuotsus A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus), C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika).
37      Harta kohaldamisala seoses liikmesriikide tegevusega on määratletud harta artikli 51 lõikes 1, mille kohaselt on harta sätted ette nähtud liikmesriikidele üksnes liidu õiguse kohaldamise korral, ning see säte kinnitab väljakujunenud praktikat, mille kohaselt laienevad liidu õiguskorras tagatud põhiõigused kõigile liidu õigusega reguleeritud olukordadele, kuid mitte väljapoole niisuguseid olukordi (19. novembri 2019. aasta kohtuotsus A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus), C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, punkt 78 ja seal viidatud kohtupraktika).
38      Mis puudutab käesoleval juhul täpsemalt harta artiklit 47, siis tuleb tõdeda, et põhikohtuasja aluseks olev vaidlus ei ole seotud liidu õigusnormiga. Nimelt põhineb põhikohtuasja kostjalt rahasumma väljamõistmise nõue üksnes riigisisesel õigusnormil. Lisaks ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus esitanud mingit teavet, mis näitaks, et põhikohtuasi puudutab liikmesriigi tasandil rakendatava liidu õigusnormi tõlgendamist või kohaldamist.
39      Järelikult ei ole harta artikkel 47 iseenesest põhikohtuasjas kohaldatav.
40      Kuna ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga kohustatakse kõiki liikmesriike aga kehtestama liidu õigusega hõlmatud valdkondades tõhusa kohtuliku kaitse tagamiseks vajalikud õiguskaitsevahendid eelkõige harta artikli 47 tähenduses, siis tuleb viimati nimetatud sätet – kuigi see ei ole põhikohtuasjas kohaldatav – ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu tõlgendamisel nõuetekohaselt arvesse võtta (vt selle kohta 20. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
41      Lisaks väidab regionaalse prokuratuuri prokurör, et eelotsusetaotlus ei ole vajalik selleks, et eelotsusetaotluse esitanud kohus saaks põhikohtuasjas otsuse teha. Nimelt ületab see kohus oma pädevust, kui ta kontrollib esimese astme kohtu koosseisu nõuetekohasust. Põhikohtuasja kostja väidab omalt poolt, et esitatud küsimused on nii üldised, et Euroopa Kohtu vastus ei võimalda hajutada kahtlusi õigusliku probleemi puhul, mis puudutab seost kohtunikule kohtuasja määramise normide ja põhikohtuasjas esimese astme menetluse tühisuse vahel.
42      Siiski tuleb esiteks märkida, et eelotsusetaotlus puudutab täpsemalt küsimust, kas liidu õigusega on vastuolus eelotsusetaotluse esitanud kohtule kehtestatud keeld kontrollida esimese astme kohtu koosseisu nõuetekohasust, milleks on vajalik tõlgendada liidu õigust ja eelkõige ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, mistõttu langeb vastuväite analüüsimine, kas eelotsusetaotluse esitanud kohus ületas oma pädevuse piire, kokku eelotsuse küsimuste analüüsimisega.
43      Teiseks tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et liidu õiguse tõlgendamisega seotud küsimuste puhul, mille liikmesriigi kohus on esitanud sellises õiguslikus ja faktilises kontekstis, mille ta ise on kindlaks teinud ja mille õigsuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu pädevuses, eeldatakse nende asjakohasust. Euroopa Kohus võib jätta liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotluse rahuldamata vaid siis, kui on ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole mingit seost põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada talle esitatud küsimustele tarviliku vastuse andmiseks vajalikud faktilised ja õiguslikud asjaolud (6. juuni 2024. aasta kohtuotsus INGSTEEL, C‑547/22, EU:C:2024:478, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
44      Käesoleval juhul aga märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et põhikohtuasjas kõne all olev seda liiki eiramine toob kaasa ohu, et tundlikes kohtuasjades võidakse kohtuasjade määramisega manipuleerida, ning et riigisisene õigusnorm takistab tal sellistest eiramistest järeldusi teha, ning leiab, et neil asjaoludel seisab ta silmitsi küsimusega, kas see säte tuleb jätta kohaldamata vastavalt temal lasuvale liidu õiguse esimuse põhimõttest tulenevale kohustusele jätta kohaldamata riigisisesed õigusnormid, mis on vastuolus ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga.
45      Nende kaalutluste põhjal on eelotsusetaotluse esitanud kohus õiguslikult piisavalt selgitanud, et esitatud eelotsusetaotlust on ELTL artikli 267 tähenduses „vaja“ selleks, et ta saaks tema menetluses olevas kohtuasjas „otsuse teha“.
46      Lõpuks, nagu väidab regionaalse prokuratuuri prokurör, tuleb tõdeda, et vastupidi Euroopa Kohtu kodukorra artikli 94 punktis c sätestatule ei esita eelotsusetaotluse esitanud kohus põhjuseid, miks ta küsib Euroopa Kohtult ELL artikli 2 ning artikli 6 lõigete 1 ja 3 tõlgendust.
47      Siiski tuleb märkida, et mis puudutab ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, siis sisaldab eelotsusetaotlus piisavaid põhjendusi, et on võimalik mõista selle sätte tõlgendamise taotluse põhjusi, ning et käesoleva kohtuotsuse punkti 34 arvestades on eelotsuse küsimused seda sätet puudutavas osas vastuvõetavad. Kõnealune säte, mis täpsustab ELL artiklis 2 tunnustatud õigusriigi väärtust, teeb liikmesriikide kohtutele ja Euroopa Kohtule ülesandeks tagada liidu õiguse täielik kohaldamine kõikides liikmesriikides ning kohtulik kaitse, mis õigussubjektidele liidu õigusest tuleneb (22. veebruari 2022. aasta kohtuotsus RS (konstitutsioonikohtu otsuste toime), C‑430/21, EU:C:2022:99, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika). Seega, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 41, tuleb ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku tõlgendada ELL artiklit 2 arvestades.
48      Kõike eespool toodut arvestades tuleb asuda seisukohale, et osas, milles eelotsusetaotlus puudutab ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu tõlgendamist, võttes arvesse ELL artiklit 2 ja harta artiklit 47, on Euroopa Kohus pädev seda taotlust lahendama ja see on vastuvõetav.
Eelotsuse küsimuste analüüs
49      Kõigepealt tuleb esimesena märkida, et põhikohtuasja kostja ja regionaalse prokuratuuri prokurör vaidlustavad eelotsusetaotluses esitatud riigisisese õiguse kirjelduse, kuna nad peavad seda mittetäielikuks ja erapoolikuks.
50      Lisaks, mis puudutab Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kohtupraktikat, siis kui eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab otsustele, mille kohaselt võib kohtukoosseisu muutmatuse põhimõtte rikkumine tuua tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 379 punkti 4 kohaselt kaasa menetluse tühisuse, kui kohtuasja menetleb kohus, mille koosseis on vastuolus õigusnormidega, viitab regionaalse prokuratuuri prokurör vastupidistele varasematele otsustele. Eelotsusetaotluse esitanud kohus väidab samuti, et riigisiseses õiguses ei ole kohtuasjade määramist ja kohtukoosseisudes muudatuste tegemist reguleerivate sätete jämeda rikkumise mõistet, mida kasutab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes vastandab selle mõiste selliste õigusnormide „lihtsa rikkumise“ mõistele.
51      Sellega seoses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on riigisisest õigust pädev tõlgendama ja kohaldama üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohus. Järelikult peab Euroopa Kohus enda ja liikmesriikide kohtute pädevuse jaotuse raames arvesse võtma eelotsuse küsimuste õiguslikku konteksti, nii nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on seda kirjeldanud (27. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Dexia Nederland, C‑229/19 ja C‑289/19, EU:C:2021:68, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
52      Sellest järeldub, et Euroopa Kohus peab tuginema eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangule, mille kohaselt ei olnud esiteks esimese astme kohtu selle kohtuniku, kellele põhikohtuasi oli määratud, puudumine kohtuistungiks määratud päeval tema soovil talle antud puhkuse tõttu selle kohtuasja asjaoludel põhjus, et asendada see kohtunik tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 47b lõike 1 alusel, ning teiseks peaks tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 379 punkti 4 kohaldamine üldjuhul kaasa tooma esimese astme menetluse tühistamise selle eiramise tõttu, kuigi on siiski selge, et see on vastuolus tsiviilkohtumenetluse seaduse artikli 55 lõikega 4.
53      Teisena väidavad põhikohtuasja kostja ja regionaalse prokuratuuri prokurör sisuliselt, et kohtuasjade määramist ja kohtukoosseisudes muudatuste tegemist reguleerivad riigisisesed õigusnormid on haldusnormid, mille eesmärk on tagada töökoormuse õiglane jaotamine kohtu liikmete vahel. Oma olemuselt ei saa need normid kaasa tuua välist mõju.
54      Tuleb siiski märkida, et kohtute sõltumatuse nõue, mis tuleneb liidu õigusest, ei puuduta mitte ainult lubamatut mõju, mida seadusandlik ja täidesaatev võim võib avaldada, vaid ka mõju, mis võib lähtuda asjaomase kohtu seest (vt selle kohta 11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann‑Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punkt 54).
55      Eelotsusetaotluse esitanud kohus on tuvastanud tõsise ohu, et kohtuasjade ümberjaotamist reguleerivate riigisiseste õigusnormide rikkumise eesmärk võib olla võimaldada teatud kohtunikul lahendada konkreetne kohtuasi või teatud liiki kohtuasju. Neil asjaoludel, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 48, piisab eelotsusetaotluse esitanud kohtu selliselt väljendatud kahtlustest, selleks et asuda seisukohale, et nende normide kohaldamisega seotud küsimusi tuleb hinnata liidu õigusest tulenevate nõuete alusel, mis puudutavad sõltumatu ja erapooletu, seaduse alusel moodustatud kohtu tagamist.
56      Oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, võttes arvesse ELL artiklit 2 ja harta artiklit 47, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis igal juhul takistab apellatsioonikohtul kontrollida, kas kohtuasja ümberjaotamisega kohtukoosseisule, kes seda asja lahendas esimeses kohtuastmes, ei ole rikutud riigisiseseid õigusnorme, mis reguleerivad kohtutes kohtuasjade ümberjaotamist.
57      Tuleb meenutada, et ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu kohaselt peab iga liikmesriik tagama, et organid, kelle ülesanne on liidu õiguses määratletud tähenduses „kohtuna“ liidu õiguse kohaldamise või tõlgendamise küsimuste lahendamine ja kes seega on liidu õigusega hõlmatud valdkondades liikmesriigi õiguskaitsevahendite süsteemi osa, vastavad tõhusa kohtuliku kaitse nõuetele, mille hulka kuulub ka sõltumatuse nõue (11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann‑Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
58      Kindlustamaks, et niisugusel kohtul endal oleks võimalik tagada see tõhus kohtulik kaitse, on esimesena oluline säilitada kohtu sõltumatus, nagu kinnitab harta artikli 47 teine lõik, mille kohaselt on asja arutamine „sõltumatus“ kohtus üks nõuetest, mis on seotud põhiõigusega tõhusale õiguskaitsevahendile (vt selle kohta 16. novembri 2021. aasta kohtuotsus Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim jt, C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, punkt 65 ja seal viidatud kohtupraktika).
59      Kohtute sõltumatuse nõue, mis kuulub olemuslikult õigusemõistmise ülesande juurde, on oluline osa hartaga tagatud õigusest tõhusale kohtulikule kaitsele ja põhiõigusest õiglasele kohtulikule arutamisele, mis on ülimalt tähtis, et tagada liidu õigusest õigussubjektidele tulenevate õiguste kogumi ja ELL artiklis 2 osutatud liikmesriikide ühiste väärtuste, eeskätt õigusriigi väärtuse kaitse (16. novembri 2021. aasta kohtuotsus Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim jt, C‑748/19–C‑754/19, EU:C:2021:931, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
60      Sõltumatuse nõudel on kaks aspekti. Esimese, välise aspekti kohaselt eeldatakse, et asjasse puutuv organ täidab oma ülesandeid täiesti iseseisvalt, olemata kellegagi hierarhilises või alluvussuhtes ja saamata kelleltki korraldusi või juhiseid, olles seega kaitstud väljastpoolt lähtuva sekkumise või surve eest, mis võib vähendada selle organi liikmete otsustusvabadust ja mõjutada nende otsuseid. Teine, seesmine aspekt on seotud erapooletuse mõistega ja selle kohaselt peab organ hoidma võrdset distantsi menetlusosaliste ning huvide suhtes, mis viimastel on menetluse eseme vastu. Viimati nimetatud aspekti puhul eeldatakse, et peetakse kinni objektiivsusest ja vaidluse lahendamisel ei võeta arvesse ühtki huvi, mis ei ole rangelt seotud õigusnormi kohaldamisega (11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann‑Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punktid 50 ja 51 ning seal viidatud kohtupraktika).
61      Nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 54, siis kuigi sõltumatuse välise aspekti eesmärk on peamiselt kohtu sõltumatuse säilitamine suhetes seadusandliku ja täidesaatva võimuga vastavalt õigusriigi toimimisele iseloomulikule võimude lahususe põhimõttele, tuleb seda aspekti mõista ühtlasi nii, et sellega on hõlmatud ka kohtunike kaitse asjaomase kohtu seest lähtuva õigusvastase mõju eest.
62      Samuti tuleb rõhutada, et õigusemõistmise ülesande täitmine peab olema kaitstud nii igasuguse otsese mõju eest juhiste kujul kui ka kaudsema mõju vormide eest, mis võivad kohtuotsuseid suunata (vt selle kohta 11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann‑Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika).
63      Teisena tuleneb ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust ka nõue, et kohus oleks „moodustatud seaduse alusel“, arvestades lahutamatuid seoseid, mis on sellisesse kohtusse pöördumise ning kohtunike sõltumatuse ja erapooletuse tagatiste vahel (vt selle kohta 11. juuli 2024. aasta kohtuotsus Hann‑Invest jt, C‑554/21, C‑622/21 ja C‑727/21, EU:C:2024:594, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
64      Lisaks peegeldab viide „seaduse alusel moodustatud kohtule“, mis sisaldub ka harta artikli 47 teises lõigus, eelkõige õigusriigi põhimõtet ega puuduta mitte üksnes kohtu eksisteerimise kui sellise õiguslikku alust, vaid ka kohtu koosseisu igas kohtuasjas ning mis tahes muid riigisiseseid sätteid, mille järgimata jätmine muudab ühe või mitme kohtuniku osalemise asja läbivaatamisel õigusvastaseks (vt selle kohta 29. märtsi 2022. aasta kohtuotsus Getin Noble Bank, C‑132/20, EU:C:2022:235, punkt 121 ja seal viidatud kohtupraktika).
65      Lisaks on võimalus kontrollida nende tagatiste järgimist vajalik usalduse seisukohalt, mida demokraatliku ühiskonna kohtud peavad õigussubjektidele sisendama. Nii on Euroopa Kohus otsustanud, et selle kontrollimine, kas on täidetud nõue, et iga kohus peab oma koosseisu poolest olema sõltumatu, erapooletu ja seaduse alusel moodustatud kohus, on oluline vorminõue, mille järgimine on seotud avaliku huviga (vt selle kohta 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Chronopost ja La Poste vs. UFEX jt, C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, punkt 46, ning 8. mai 2024. aasta kohtuotsus Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“ (kohtunike ühingud), C‑53/23, EU:C:2024:388, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika). Selline kontroll tuleb kaebuse läbivaatamisel läbi viia omal algatusel, kui selles küsimuses tekib tõsine kahtlus (vt selle kohta 26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus uuesti läbivaatamine Simpson ja HG vs. nõukogu ja komisjon, C‑542/18 RX‑II ja C‑543/18 RX‑II, EU:C:2020:232, punktid 57 ja 58).
66      Tõhusat kohtulikku kaitset ei ole võimalik nimelt tagada, kui tõsise kahtluse esinemisel ei saa ühe poole taotlusel või omal algatusel nende normide järgimist, mis annavad kohtule „sõltumatu, erapooletu ja seaduse alusel moodustatud kohtu“ staatuse, kohtulikult kontrollida ega rikkumise korral määrata võimalikku karistust, sest vastasel juhul võiks neid eirata ilma igasuguse tagajärjeta. Sellega seoses tuleb meenutada, et liidu õigusnormide järgimist tagava tõhusa kohtuliku kontrolli olemasolu on õigusriigi olemuslik tunnus (vt selle kohta 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Bank Refah Kargaran vs. nõukogu, C‑134/19 P, EU:C:2020:793, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
67      Seega tuleneb ELL artikli 19 lõikest 2 – võttes arvesse ELL artiklit 2 ja harta artiklit 47 – nõue, et kui liikmesriik kehtestab õigusnormid, mis reguleerivad igas kohtuasjas moodustatud kohtukoosseisu ja kohtuasjade ümberjaotamist, siis peab nende normide järgimist saama kohtulikult kontrollida.
68      Sellest järeldub, et ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust tulenevate nõuetega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis takistavad apellatsioonikohtutel kontrollida, kas järgitud on riigisiseseid õigusnorme, mis käsitlevad kohtutes kohtuasjade ümberjaotamist või kohtukoosseisudes muudatuste tegemist, selleks et kindlaks teha, kas esimeses astmes otsuse teinud kohtukoosseis on sõltumatu, erapooletu ja seaduse alusel moodustatud kohus, keelates igal juhul neil apellatsioonikohtutel olenevalt asjaoludest tuvastada esimese astme menetluse tühisuse, kui see menetlus on lõpetatud kohtuotsusega, mille on teinud kohtukoosseis, kellele kohtuasi neid norme rikkudes ümber jaotati või kelle koosseisus muudatusi tehti.
69      Lisaks tuleb märkida, et pärast seda, kui esitati käesolev eelotsusetaotlus, otsustas Euroopa Kohus Poola Vabariigi vastu esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi raames ja erilises kontekstis, kus see liikmesriik võttis kiireloomuliselt vastu mitu menetluslikku laadi sätet vastuseks reale erinevate Poola kohtute esitatud eelotsusetaotlustele, mis puudutasid Poolas kohtukorraldust mõjutanud erinevate seadusemuudatuste kooskõla liidu õigusega, oma 5. juuni 2023. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Poola (kohtunike sõltumatus ja eraelu) (C‑204/21, EU:C:2023:442) punktides 226 ja 227, et liikmesriigi õigusnorm, mis sellise kontrolli üldiselt välistab, nimelt üldkohtute korralduse seaduse artikli 55 lõige 4, on vastuolus ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga koostoimes harta artikliga 47. Sellest järeldub, et põhikohtuasjas peab eelotsusetaotluse esitanud kohus jätma selle õigusnormi kohaldamata, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 84.
70      Kõigist eespool toodud põhjendustest tuleneb, et eelotsuse küsimustele tuleb vastata, et ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, võttes arvesse ELL artiklit 2 ja harta artiklit 47, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis igal juhul takistab apellatsioonikohtul kontrollida, kas kohtuasja ümberjaotamisega kohtukoosseisule, kes seda asja lahendas esimeses kohtuastmes, ei ole rikutud riigisiseseid õigusnorme, mis reguleerivad kohtutes kohtuasjade ümberjaotamist.
Kohtukulud
71      Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, võttes arvesse ELL artiklit 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47,
tuleb tõlgendada nii, et
sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis igal juhul takistab apellatsioonikohtul kontrollida, kas kohtuasja ümberjaotamisega kohtukoosseisule, kes seda asja lahendas esimeses kohtuastmes, ei ole rikutud riigisiseseid õigusnorme, mis reguleerivad kohtutes kohtuasjade ümberjaotamist.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: poola.