62007CO0483
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (kuues koda)
17. veebruar 2009 (
*1
)
Kohtuasjas C-483/07 P,
mille ese on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 5. novembril 2007 esitatud apellatsioonkaebus
Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG, asukoht: Trierweiler (Saksamaa), esindaja: Rechtsanwalt K. Bott,
apellatsioonkaebuse esitaja,
teine menetlusosaline:
Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: G. Braun ja E. Montaguti, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
kostja esimeses astmes,
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: koja esimees J.-C. Bonichot (ettekandja), kohtunikud P. Kūris ja L. Bay Larsen,
kohtujurist: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
kohtusekretär: R. Grass,
olles ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
annab käesoleva
määruse
1
Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (edaspidi „Galileo Lebensmittel”) palub oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 28. augusti 2007. aasta määrus kohtuasjas T-46/06: Galileo Lebensmittel vs. komisjon (edaspidi „vaidlustatud määrus”), millega see kohus jättis vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata tema hagi, milles paluti tühistada komisjoni otsus reserveerida komisjoni . aasta määruse (EÜ) nr 874/2004, millega kehtestatakse tippdomeeni.eu rakendamise ja kasutamise üldeeskirjad ning selle registreerimise põhimõtted (ELT L 162, lk 40; ELT eriväljaanne 13/34, lk 825), artikli 9 alusel domeeninimi galileo.eu tippdomeeni.eu all ühenduse institutsioonidele, organitele ja asutustele kasutamiseks (edaspidi „vaidlusalune otsus”).
Õiguslik raamistik
2
Õigusliku raamistiku moodustavad kaks määrust: põhimäärus, st Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. aprilli 2002. aasta määrus (EÜ) nr 733/2002, tippdomeeni.eu kasutuselevõtu kohta (EÜT L 113, lk 1; ELT eriväljaanne 13/29, lk 394), ning rakendusmäärus, st määrus nr 874/2004.
Määrus nr 733/2002
3
Määruse nr 733/2002 artikkel 5 „Tegutsemispõhimõtted” näeb ette:
„1.   Pärast registriga konsulteerimist ning artikli 6 lõikes 3 osutatud menetlust järgides võtab komisjon vastu avaliku korra eeskirjad tippdomeeni.eu kasutuselevõtu ja eesmärkide kohta ning avalikud registreerimispõhimõtted. Nimetatud eeskirjad ja põhimõtted hõlmavad:
a)
konfliktide kohtuvälise lahendamise korda;
b)
avaliku korra eeskirju seoses domeeninimede registreerimisega spekulatsiooni või kuritarvitamise eesmärgil, sealhulgas domeeninimede registreerimise etapiviisilist korraldust, et tagada varem siseriiklike ja/või ühenduse õigusaktidega kehtestatud või ametiasutuste poolt tunnustatud õiguste valdajatele nõuetekohane ajutine võimalus oma nimi registreerida;
c)
domeeninimede võimaliku tühistamise korda, sealhulgas bona
vacantia juhtudel;
d)
keeleküsimusi ja geograafiliste määratlustega seotud küsimusi;
e)
intellektuaalomandi ja muude õiguste käsitlust.
2.   Kolme kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest teevad liikmesriigid komisjonile ja teistele liikmesriikidele teatavaks piiratud loendi nende poliitilist või territoriaalset korraldust mõjutada võivate geograafiliste ja/või geopoliitiliste mõistete üldtunnustatud nimetustest, mida edaspidi:
a)
ei tohi registreerida või
b)
tuleb registreerida üksnes teise taseme alamdomeenina ning kooskõlas avaliku korra eeskirjadega.
Komisjon teavitab viivitamata registrit talle teatavaks tehtud nimetustest, mille suhtes neid kriteeriume kohaldatakse. Samaaegselt registri teavitamisega avaldab komisjon selle nimekirja.
Kui liikmesriik või komisjon esitab 30 päeva jooksul pärast avaldamist loendis oleva nimetuse osas vastuväite, võtab komisjon olukorra lahendamiseks meetmeid artikli 6 lõikega 3 ette nähtud korras.
[…]”
4
Vastavalt määruse nr 733/2002 artiklile 7 „[ü]hendus jätab endale kõik tippdomeeniga.eu seotud õigused, eelkõige käesoleva määruse rakendamiseks vajalike registri andmebaaside intellektuaalomandi ja muud õigused ning õiguse määrata uus register”.
Määrus nr 874/2004
5
Määrus nr 874/2004 täpsustab sissejuhatavas osas, et selle määruse aluseks on „[…] määrus [nr 733/2002], eelkõige selle artikli 5 [lõige] 1, […]”.
6
Määruse nr 874/2004 põhjenduses 9 on märgitud:
„Liikmesriigil peaks olema õigus määrata operaator, kes registreerib domeeninimena tema ametliku nime ja nime, mille all teda üldiselt tuntakse. Samamoodi peaks komisjonil olema õigus valida domeeninimesid, mida kasutavad ühenduse institutsioonid, ning määrata nende domeeninimede operaator. Register peaks olema volitatud reserveerima teatud arvu teatud domeeninimesid oma tegevusfunktsioonide jaoks”.
7
Määruse nr 874/2004 artikkel 9 „Teise taseme domeeninimi geograafiliste ja geopoliitiliste nimede jaoks” näeb ette:
„Geograafilisi ja geopoliitilisi mõisteid võib domeeninimedena vastavalt määruse (EÜ) nr 733/2002 artikli 5 lõike 2 punktile b registreerida liikmesriik, kes on nimed teatanud. Seda võib teha mis tahes domeeninime all, mis on kõnealuse liikmesriigi poolt registreeritud.
Komisjon võib taotleda, et register registreeriks ühenduse asutustele ja organitele kasutamiseks mõeldud domeeninimed otse tippdomeeni.eu all. Pärast käesoleva määruse jõustumist ning mitte hiljem kui nädal enne IV peatükis ettenähtud etapiviisilise registreerimise perioodi algust teatab komisjon registrile reserveeritavad nimed ja asutused, mis esindavad ühenduse asutusi ja organeid nimede registreerimisel.”
8
Määruse nr 874/2004 artikli 10 lõige 1 sätestab:
„Siseriikliku ja/või ühenduse õiguse poolt tunnustatud või kindlaks määratud varasemate õiguste valdajatel on õigus taotleda domeeninimede registreerimist etapiviisilise registreerimise perioodi jooksul, enne kui algab.eu domeeni üldine registreerimine.
Varasemad õigused – hõlmavad muu hulgas registreeritud siseriiklikke ja ühenduse kaubamärke, geograafilisi tähiseid või päritolunimetusi ning – kui need on kaitstud selle liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt, milles neid vallatakse – registreerimata kaubamärke, kaubanimesid, ärinimesid, ettevõttenimesid, perekonnanimesid, kaitstud kirjandus- ja kunstiteoste nimesid.
[…]”
9
Määruse nr 874/2004 artikli 12 lõike 2 kolmas lõik sätestab:
„Etapiviisilise registreerimise esimese osa jooksul saa[b] […] taotleda ainult siseriiklike või ühenduse kaubamärkide […] registreerimist domeeninimedena […]”.
10
Määruse nr 874/2004 artikli 22 lõige 1 sätestab:
„[Vaidluse alternatiivse lahendamise] menetluse võib algatada mis tahes osapool, kui
[…]
b)
registri otsus on vastuolus käesoleva määrusega või määrusega (EÜ) nr 733/2002.”
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
11
Vaidluse taust on vaidlustatud määruse punktides 11–16 esitatud järgmiselt:
„Rahvusvaheline Internetidomeenide süsteem
11
Interneti domeeninimede süsteem (DNS) koosneb hierarhilise ülesehitusega registrist, mis sisaldab kõiki domeeninimesid ja nendega seotud arvuteid, mis on registreeritud teatud ettevõtjate ja isikute jaoks, kes kasutavad Internetti. Domeeninimi on elektrooniline tekst, mille abil internetikasutaja jõuab teatud kindlale leheküljele. Tippdomeen (Top Level Domain) on domeeninime osa, mis asub paremal, pärast viimast nimes sisalduvat punkti. See tähistab aadresside jaoks kasutatava Interneti domeeninimede süsteemi geograafilise ja organisatsioonilise struktuuri kõige kõrgemat hierarhilist tasandit. Internetis on tippdomeen kas kahetäheline ISO riigikood või ingliskeelne lühend, näiteks „.com”, „.net” või „.org”. Koodide eraldamist erinevatele tippdomeeninimedele (nt ISO riigikood „.lu” Luksemburgile) koordineerib Interneti-nimede ja -aadresside eraldamise eest vastutav Ameerika õiguse alusel asutatud mittetulunduslik organisatsioon Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (edaspidi „ICANN”).
12
Selle süsteemi alusel andis ICANN-i haldusnõukogu 21. mail 2005 loa uue tippdomeeni „.eu” eraldamiseks ning ICANN-i presidendile volituse sõlmida kokkulepe European Registry for Internet Domains’iga (edaspidi „EURid”). EURid on Belgia õiguse alusel asutatud mittetulunduslik organisatsioon, kelle Euroopa Komisjon määras tippdomeeni „.eu” haldajaks (vt komisjoni . aasta otsus 2003/375/EÜ tippdomeeni „.eu” registri määramise kohta (ELT L 128, lk 29)).
Vaidluse taust
13
Apellandile kuulub 13. veebruaril 2006 välja antud ainulitsents Mertertis (Luxembourg) asutatud IFD Italian Food Distribution SA nimel registreeritud erinevate kaubamärkide kasutamiseks, mille hulka kuulub sõnamärk Galileo, mis on Saksamaa patendi- ja kaubamärgiametis registreeritud numbri 2071982 all. Apellandi valdusettevõtja IFD Italian Food Distribution ei tegele majandustegevusega.
14
1. detsembril 2005 taotles apellant EURid-ilt määruse nr 874/2004 artikli 10 lõike 1 alusel Saksamaa ettevõtja 1 & 1 Internet AG vahendusel domeeninime „galileo.eu” registreerimist. esitas registripidaja 1 & 1 Internet EURid-ile elektrooniliselt registreerimistaotluse.
15
Apellant taotles lisaks ka domeeninime „galileo-food.eu” registreerimist. Ta sai selle kohta EURid-i väljastatud vastuvõtuteatise, kuid ei saanud seda domeeninime „galileo.eu” taotluse kohta.
16
EURid ei rahuldanud registreerimistaotlust ning ei teatanud ka taotluse vastuvõtmisest, sest taotletud domeeninimi „galileo.eu” oli alates 7. novembrist 2005 reserveeritud komisjonile. EURid teavitas sellest apellanti . EURid märgib oma teates, et ta oli selle domeeninime nõuetekohaselt reserveerinud määruse nr 874/2004 artikli 9 alusel. Selle reserveerimise otsustas mitte EURid, vaid komisjon. Kuna viimane oli reserveerinud domeeninime „galileo.eu”, ei märgitud ka, millises järjekorras selle domeeninime registreerimistaotlused kätte saadi.”
Hagi Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud määrus
12
13. veebruaril 2006 esitas Galileo Lebensmittel Esimese Astme Kohtule hagi, milles paluti tühistada komisjoni otsus reserveerida domeeninimi „galileo.eu” kasutamiseks ühenduse institutsioonidele, organitele ja asutustele.
13
Vaidlustatud määrusega jättis Esimese Astme Kohus hagi vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata, leides, et apellanti, kes ei olnud selle otsuse adressaat, ei puudutanud see otsus ka „isiklikult” EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses.
14
Esimese Astme Kohus tuletas meelde kohtupraktikat, mille kohaselt võimalus enam-vähem täpselt määratleda õigussubjektide arv või isegi need õigussubjektid, kellele meedet kohaldatakse, ei tähenda, et see meede neid subjekte isiklikult puudutab, kui seda meedet kohaldatakse kõnealuse aktiga määratletud objektiivse õigusliku või faktilise olukorra alusel.
15
Esimese Astme Kohus jätkab märkusega, et selleks, et vaidlustatud akt apellanti isiklikult puudutaks, oleks ta pidanud esiteks kuuluma majandustegevuses osalejate piiratud ringi ning teiseks oleks neil pidanud olema õigus erikaitsele. Esimese Astme Kohus leidis, et kumbki tingimus ei olnud käesolevas asjas täidetud.
16
Erikaitse osas leidis Esimese Astme Kohus, et ükski õigusnorm ei kohustanud komisjoni võtma arvesse apellandi huve.
17
Seoses küsimusega, kas Galileo Lebensmittel kuulus majandustegevuses osalejate piiratud ringi selle grupi liikmete omaduste tõttu, leidis Esimese Astme Kohus, et nimekirja koostamise ajal ei olnud nende isikute arv ja nimi, keda reserveerimine võis puudutada, lõplikult teada ega isegi mitte kindlaks määratavad.
18
Iga sellesse nimekirja kantud domeeninimi on reserveeritud mitte ainult varasemate õiguste valdajate jaoks, kelle hulka apellant enda väitel kuulub, ning avalike asutuste jaoks, mis moodustavad väga laia grupi, mida saab siiski määratleda, vaid ka laia avalikkuse jaoks. Isegi kui eeldada, et ennetähtaegseks ja eelisjärjekorras registreerimiseks ette nähtud ajavahemikul ei esitatud ühtegi taotlust, on alati võimalik, et selline taotlus esitatakse avaliku registreerimise käigus.
19
Esimese Astme Kohus täpsustas selles osas, et kuupäev, mida tuleb arvesse võtta puudutatud majandustegevuses osalejate kitsa ringi olemasolu kindlaksmääramiseks, on vaidlusaluse meetme vastuvõtmise kuupäev.
Poolte nõuded
20
Galileo Lebensmittel palub oma apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul:
—
tühistada vaidlustatud määrus ja tühistada vaidlusalune otsus;
—
mõista mõlema astme kohtukulud välja komisjonilt;
—
teise võimalusena tühistada vaidlustatud määrus, saata kohtuasi tagasi uueks läbivaatamiseks Esimese Astme Kohtule ning mõista komisjonilt välja apellatsioonimenetluse kohtukulud.
21
Komisjon palub Euroopa Kohtul:
—
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
—
mõista kohtukulud välja apellandilt.
Apellatsioonkaebus
22
Kodukorra artikli 119 kohaselt võib Euroopa Kohus, kui apellatsioonkaebus on ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt põhjendamatu, ettekandja-kohtuniku ettekande alusel ja pärast kohtujuristi ärakuulamist igal ajal jätta apellatsioonkaebuse põhistatud määrusega läbi vaatamata.
23
Galileo Lebensmittel väidab oma apellatsioonkaebuses, et Esimese Astme Kohus rikkus oma määruses õigusnormi, kui ta asus seisukohale, et komisjoni otsus reserveerida domeeninimi „galileo.eu” kasutamiseks ühenduse institutsioonidele, organitele ja asutustele ei puudutanud apellanti isiklikult.
24
Apellandi argumente võib analüüsida nii, et nendes on esitatud sisuliselt kolm väidet.
Esimene väide, et vaidlusalusel otsusel puuduvad määruse tunnused
Poolte argumendid
25
Esimene väide põhineb sellel, et vaidlustatud määruses ei ole piisavalt arvesse võetud kohtuasja erilisi asjaolusid, iseäranis asjaolu, et vaidlusalune otsus ei ole määrus.
26
Esimese Astme Kohtu viidatud kohtupraktika kujunes välja ühenduse määruseid puudutavate hagide kohta. Vaidlusalune otsus aga ei olnud seda laadi, vaid oli akt määruse kohaldamiseks teatud juhtumi suhtes. Peale selle oli vaidlusalune otsus meede, mille eesmärk oli kaitsta komisjoni enda vajadusi domeeninimede valdkonnas. Esimese Astme Kohtu viidatud kohtupraktika on apellandi väitel seega käesolevas asjas kohatu.
27
Komisjon vastab, et vaidlusalune otsus on üldakt, millel on erinevad tagajärjed erinevatele puudutatud õigussubjektidele sõltuvalt domeeninimest, mida nad registreerida kavatsesid.
Euroopa Kohtu hinnang
28
EÜ artikli 230 neljas lõik annab igale füüsilisele või juriidilisele isikule võimaluse esitada tühistamishagi kahte liiki otsuste peale: esiteks temale adresseeritud otsuste peale ja teiseks otsuste peale, mis puudutavad teda otseselt ja isiklikult, vaatamata sellele, et need on tehtud määruse kujul või teisele isikule adresseeritud otsuse kujul.
29
Peamine eristamise aluseks olev kriteerium on küsimus, kas otsus, mille apellant vaidlustab, on temale adresseeritud või mitte. Kui see ei ole temale adresseeritud, peab vaidlustatud akt selleks, et apellant saaks esitada tühistamishagi, puudutama apellanti otseselt ja isiklikult. Seda isikliku puutumuse mõistet käsitlev kohtupraktika on seega kohaldatav juhul, kui otsus, mille apellant vaidlustab, ei ole temale adresseeritud.
30
Järelikult, ilma et oleks vaja määrata kindlaks vaidlusaluse otsuse täpset olemust, saab tuvastada, et see määrus ei olnud adresseeritud Galileo Lebensmittelile. Seega kohaldas Esimese Astme Kohus käesolevas asjas õigesti isikliku puutumuse mõistet käsitlevat kohtupraktikat, et määrata kindlaks, kas apellandil oli õigus esitada hagi.
31
Seetõttu tuleb esimene väide ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Teine väide, et vaidlustatud määrus ei võta arvesse apellandile väidetavalt kuuluva sõnamärgi õigust erikaitsele
Poolte argumendid
32
Apellant väidab, et domeeninimi „galileo.eu” on ainukordne vabalt kaubeldav majandushüve ning vaidlusaluse otsuse tulemuseks on sisuliselt selle turult eemaldamine ilma vastutasuta.
33
Apellanti kui sõnamärgi Galileo litsentsi ainukasutajat ja -omanikku puudutab isiklikult vaidlusalune otsus, mis kahjustab tema kaubamärgist tulenevaid õiguseid, kuivõrd see takistab domeeninime „galileo.eu” registreerimist, ning selles osas on vaidlustatud määruses apellantide väitel rikutud õigusnormi.
34
Galileo Lebensmittel tugineb selles osas kohtupraktikale, mis tuleneb 17. jaanuari 1985. aasta otsusest kohtuasjas 11/82: Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon (EKL 1985, lk 207), ning mainib ka . aasta otsust kohtuasjas C-309/89: Codorniu vs. nõukogu (EKL 1994, lk I-1853) ning kohtujuristi ettepanekut kohtuasjas C-125/06 P: komisjon vs. Infront WM, milles otsus tehti 13. märtsil 2008 (EKL 2008, lk I-1451).
35
Apellant lisab, et Esimese Astme Kohus hindas isikliku puutumuse kriteeriumi ekslikult vaidlusaluse otsuse kuupäeval olemas olnud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel ning et mitte miski ei keela isikliku puutumuse hindamist sellest kuupäevast hilisemate asjaolude alusel.
36
Ta väidab lõpuks, et määrus nr 874/2004 annab talle Saksa sõnamärgi Galileo omanikuna registreerimismenetluses erilise õigusliku seisundi. Ta tugineb selles osas määruse nr 733/2002 põhjendustele 6 ja 16 ning artikli 5 lõike 1 punktile b, samuti määruse nr 874/2004 põhjendusele 11 ja artikli 10 lõigetele 1 ja 2 ning artikli 12 lõikele 2.
37
Galileo Lebensmitteli kohaselt on nende sätete eesmärk kaitsta kaubamärgist tulenevate õiguste omanikke seoses võimalusega registreerida tippdomeeni „.eu” all nende nimi, mis on kaitstud kaubamärke käsitleva õiguse alusel. Määrus nr 874/2004 korraldab registreerimisetapi, mis on ette nähtud üksnes varasemate õiguste valdajatele ning mis viiakse läbi enne registreerimise avamist laiale avalikkusele. See kujutab endast eelist võrreldes taotlejatega, kellel sarnaselt kostjaga ei ole varasemaid õigusi.
38
Komisjoni arvates võib vaidlusalune otsus apellanti ilmselt puudutada, kuid see puudutab teda samamoodi, nagu see võib puudutada teisi majandustegevuses osalejaid, ning apellant ei saa väita, et ta on „isiklikult” puudutatud.
39
Komisjon väidab lisaks sellele, et sätted, millele Galileo Lebensmittel tugineb, ei saa talle anda erilist õiguslikku seisundit kaubamärgi registreerimismenetluses. Komisjon lisab, et apellant soovib vaidlustada mitte vaidlusalust otsust, vaid määrust nr 874/2004 ennast, ning selle määruse peale tühistamishagi esitamise tähtaeg on möödunud.
40
Komisjon väidab lõpetuseks, et apellandil ei ole mingit ainuõigust nimele „Galileo”, mis sisaldub vähemalt 60 ühenduse kaubamärgis, millest 29 sisaldavad ainult seda nime.
Euroopa Kohtu hinnang
41
Füüsiline või juriidiline isik saab üksnes siis väita, et ta on isiklikult puudutatud, kui vaidlusalune norm mõjutab teda mingi talle omase tunnuse või teda iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis teda kõigist teistest isikutest eristab ja seetõttu individualiseerib teda sarnaselt normi adressaadiga (vt 15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann vs. komisjon, EKL 1963, lk 197, 223).
42
Nagu vaidlustatud määruses on meelde tuletatud, on Euroopa Kohus selles osas otsustanud, et kui vaidlustatud akt puudutab isikute gruppi, kes olid akti vastuvõtmise hetkel identifitseeritud või identifitseeritavad grupi liikmetele omaste kriteeriumide põhjal, võivad need isikud olla otsusest isiklikult puudutatud, kuna nad kuulusid majandustegevuses osalejate piiratud ringi (eespool viidatud kohtuotsus Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon, punkt 31, ning 22. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-182/03 ja C-217/03: Belgia ja Forum 187 vs. komisjon, EKL 2006, lk I-5479, punkt 60).
43
Selles küsimuses otsustas Esimese Astme Kohus õigesti, et isikute arv ja nimi, keda domeeninime reserveerimine võis puudutada, ei saanud olla lõplikult teada ning neid ei saanud isegi kindlaks määrata. Esimese Astme Kohus märkis määruses nr 874/2004 ette nähtud menetlust õigesti analüüsides, et iga nimekirja kantud domeeninimi on reserveeritud mitte ainult varasemate õiguste valdajate jaoks, vaid ka laia avalikkuse jaoks.
44
Apellant ei saa selles osas enda olukorda võrrelda olukorraga kohtuasjas, milles langetati eespool viidatud kohtuotsus Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon. Nimetatud kohtuotsuses tunnistas Euroopa Kohus vastuvõetavaks tühistamishagi, mis oli esitatud komisjoni otsuse peale, mis lubas liikmesriigil kehtestada kaitsemeetmed teatud toote impordile; selle hagi esitajad olid enne kõnealuse otsuse vastuvõtmist sõlminud asjaomase toote müügilepingud, mille täitmist see otsus osaliselt või täielikult takistas. Käesolevas asjas aga ei takista vaidlusalune otsus mitte kuidagi apellandi lepingute täitmist. Tema olukorrale ei saa seega kohaldada nimetatud kohtuotsusest tulenevat kohtupraktikat.
45
Galileo Lebensmittel ei saa ka tugineda sellele, et Euroopa Kohus tunnistas eespool viidatud kohtuotsuses Codorniu vs. nõukogu, et selles asjas käsitletud äriühing oli olukorras, mis iseloomustas teda asjaomase üldkohaldatava õigusnormi seisukohalt kõigist teistest majandustegevuses osalejatest, kuivõrd see õigusnorm takistas kõnealusel äriühingul kasutada enda kujutismärki äritegevuses. Sellega seoses piisab, kui märkida, et vaidlusalune otsus ei takista apellandil enda kaubamärki kasutada, ning seega ei saa ta võrrelda enda olukorda olukorraga kohtuasjas, milles langetati eespool viidatud kohtuotsus Codorniu vs. nõukogu.
46
Samuti, kuigi kohtupraktika põhjal saab järeldada, et akt puudutab isikut isiklikult sellepärast, et see isik kuulub majandustegevuses osalejate piiratud ringi, kui selle aktiga muudetakse õigusi, mille see isik on omandanud enne akti vastuvõtmist (vt 1. juuli 1965. aasta otsus liidetud kohtuasjades 106/63 ja 107/63: Toepfer ja Getreide-Import Gesellschaft vs. komisjon (EKL 1965, lk 525, 533) ja eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Infront, punkt 72), ei muuda vaidlusalune otsus käesolevas asjas ühtegi omandatud õigust apellandi kahjuks, kuna ainus õigus, millele viimane tugineb, on õigus kaubamärgile Galileo, mida reguleerivad teised õigusnormid.
47
Lõpuks, kuigi Galileo Lebensmittel väidab sisuliselt, et vaidlusalune otsus kahjustab oluliselt tema majandushuve, ei piisa ainult sellest asjaolust, et pidada teda „isiklikult puudutatud isikuks” eespool viidatud kohtuotsuse Plaumann vs. komisjon tähenduses ning sellest tulenevalt seada kahtluse alla Esimese Astme Kohtu analüüs, kes piirdus selle kohtupraktika kohaldamisega.
48
Neid asjaolusid arvestades ei ole põhjendatud apellandi väide, et Esimese Astme Kohus leidis ekslikult, et apellant ei kuulu „majandustegevuses osalejate piiratud ringi” eespool viidatud kohtupraktika tähenduses.
49
Teise väite esimene osa tuleb seega ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
50
Samuti hindas Esimese Astme Kohus põhjendatult vaidlusaluse otsuse vastuvõtmise kuupäeva seisuga küsimust, kas isikud, keda see otsus puudutab, on identifitseeritud või identifitseeritavad (vt analoogia alusel 21. mai 1987. aasta otsus kohtuasjas 97/85: Union Deutsche Lebensmittelwerke jt vs. komisjon, EKL 1987, lk 2265, punkt 11).
51
Seega on teise väite teine osa ilmselgelt põhjendamatu.
52
Kolmandaks ei saa Galileo Lebensmittel väita, et Esimese Astme Kohus rikkus vaidlustatud määrusega õigust erikaitsele, mis apellandi väitel kuulub talle vaidlusaluse otsuse vastuvõtmise menetluse alusel.
53
Euroopa Kohus on otsustanud, et asjaolu, et isik osaleb ühenduse akti vastuvõtmise menetluses, võib teda selle akti suhtes individualiseerida üksnes juhul, kui selle isiku kasuks on ühenduse õigusnormides ette nähtud menetluslikud tagatised. Seega, kui ühenduse õigusnorm kohustab otsuse vastuvõtmisel järgima menetlust, mille raames füüsiline või juriidiline isik võib tugineda võimalikele õigustele, sealhulgas õigusele olla ära kuulatud, individualiseerib sellele isikule antud eriline õiguslik olukord teda EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses (vt analoogia alusel 4. oktoobri 1983. aasta otsus kohtuasjas 191/82: Fediol vs. komisjon, EKL 1983, lk 2913, punkt 31, ja . aasta otsus kohtuasjas C-263/02 P: komisjon vs. Jégo-Quéré, EKL 2004, lk I-3425, punktid 47 ja 48).
54
Kuigi käesolevas asjas sätestab määrus nr 874/2004 tõepoolest domeeninimede ennetähtaegse ja eelisjärjekorras registreerimise perioodi varasemate õiguste valdajatele, kelle hulka apellant enda väitel kuulub, ei kehtesta see ühtegi menetluslikku tagatist, mida võiks analüüsida kui Galileo Lebensmittelile antud õigust. Sellest tulenevalt ei saa apellant tugineda määruse nr 874/2004 sätetele, et väita, et need „individualiseerivad” teda EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses.
55
Seega tuleb teise väite kolmas osa ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
56
Sõltumata küsimusest, kas apellandil oli domeeninime „galileo.eu” taotluse esitamise ajal tegelikult varasem õigus, tuleneb eeltoodust, et apellant ei saa igal juhul põhjendatult tugineda sellele, et kõnealusel domeeninimel oli õigus erikaitsele, et väita, et Esimese Astme Kohus leidis ekslikult, et vaidlusalune otsus ei puudutanud apellanti isiklikult.
57
Seega tuleb teise väite kõik kolm osa ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Kolmas väide, mis käsitleb õigust tõhusale kohtulikule kaitsele
Poolte argumendid
58
Galileo Lebensmittel väidab, et lükates tema hagi vastuvõetamatuse tõttu tagasi, rikkus Esimese Astme Kohus tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele. Apellandilt võeti seetõttu mis tahes võimalus kaevata vaidlusalune otsus edasi kas liikmesriigi või ühenduse kohtusse.
Euroopa Kohtu hinnang
59
Tühistamishagi vastuvõetavuse tingimusi ei saa kõrvale jätta selle tõttu, kuidas hageja tõlgendab õigust tõhusale kohtulikule kaitsele (vt selle kohta 25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores vs. nõukogu, EKL 2002, lk I-6677, punkt 44; eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Jégo-Quéré, punkt 36; . aasta määrus kohtuasjas C-237/06 P: Strack vs. komisjon, punkt 108, ja . aasta määrus kohtuasjas C-150/06 P: Arizona Chemical jt vs. komisjon, punkt 40).
60
Isik, keda komisjoni otsus otseselt ja isiklikult ei puuduta ja kelle huve see meede seega ei riiva, ei saa järelikult selle otsuse osas tugineda õigusele kohtulikule kaitsele (vt selle kohta 1. oktoobri 2004. aasta määrus kohtuasjas C-379/03 P: Pérez Escolar vs. komisjon, punkt 41).
61
Kuna apellant ei tõendanud, et vaidlusalune otsus puudutas teda isiklikult, ei saa ta põhjendatult väita, et vaidlustatud määrus kahjustab tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele.
62
Seega tuleb kolmas väide ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
63
Kuna ükski esitatud väidetest ei ole põhjendatud, tuleb apellatsioonkaebus rahuldamata jätta.
Kohtukulud
64
Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2, mida kodukorra artikli 118 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Galileo Lebensmittel on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista temalt.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) määrab:
1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG-lt.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.