62018TO0574_RES
Kohtuasi T‑574/18 R
Agrochem-Maks d.o.o.
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu presidendi 21. jaanuari 2019. aasta määrus
Ajutiste meetmete kohaldamine – Taimekaitsevahendid – Toimeaine oksasulfuroon – Turuleviimiseks toimeaine heakskiidu pikendamata jätmine – Kohaldamise peatamise taotlus – Kiireloomulisuse puudumine – Huvide kaalumine
Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Ajutised meetmed – Kohaldamise tingimused – Oluline ja hüvitamatu kahju – Varaline kahju – Kahju olulisus – Olukord, mis võib ohustada hagejaks oleva äriühingu olemasolu – Hindamine selle alusel, milline on äriühingu suurus ja käive ning selle kontserni olukord, kuhu ta kuulub – Tegutsemine äärmiselt reguleeritud turul – Iga konkreetse juhtumi asjaolude arvessevõtmine
(ELTL artiklid 278 ja 279)
(vt punktid 32–35, 39, 40–47 ja 49)
Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Õiguspärase ootuse kaitse – Tuginemine liidu õigusnormi vaidlustamiseks – Tingimused – Tingimus, et liidu institutsioon peab olema loonud olukorra, mis võib tekitada õiguspärase ootuse – Taimekaitsevahendi toimeaine heakskiidu pikendamise menetlus – Referentliikmesriigi koostatud vahearuande tulemused – Õiguspärase ootuse puudumine
(vt punkt 48)
Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Ajutised meetmed – Kohaldamise tingimused – Turuleviimiseks toimeaine heakskiidu pikendamata jätmist käsitlev rakendusmäärus – Inimeste tervisele tulenevate ohtude kindlaksmääramine – Kohtulik kontroll – Ulatus – Kõikide asjaomaste huvide kaalumine
(ELTL artiklid 268, 278, 279 ja 340)
(vt punktid 85–94)
Kokkuvõte
Üldkohtu president jättis 21. jaanuari 2019. aasta kohtumääruses Agrochem-Maks vs. komisjon (T‑574/18 R) rahuldamata ELTL artiklitel 278 ja 279 põhineva ajutiste meetmete kohaldamise taotluse, mille esitas Horvaatia taimekaitsevahendite turul tegutsev äriühing, nõudes rakendusmääruse (EL) 2018/1019, milles käsitletakse toimeaine oksasulfurooni heakskiidu pikendamata jätmist (
1
), kohaldamise peatamist. Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus oli esitatud nimetatud rakendusmääruse tühistamise hagi raames. Äriühing tugineb sisuliselt olulisele ja hüvitamatule kahjule, mis tuleneb negatiivse mõju ohust tema käibele, turuosa kaotamisest ja tema ettevõtte koguväärtuse vähenemisest.
Esimesena, mis puudutab kiireloomulisust ja täpsemalt käesoleval juhul väidetavalt tekkinud puhtalt rahalise kahju olulisust, siis märkis Üldkohtu president esiteks kahju suhtes, mis vastab äärmiselt reguleeritud turul tegutseva ettevõtja käibe alla 10% vähenemisele, et viimastele osaks saada võivad rahalised raskused ei tundu olevat sellised, mis kahjustaksid nende endi olemasolu, ja teiseks nende ettevõtjate käibe ligi kahekolmandikulise vähenemise suhtes, et kuigi tuleb tõdeda, et neile põhjustatud rahalised raskused võivad seada ohtu nende endi olemasolu, siis niisuguses äärmiselt reguleeritud turusektoris nagu taimekaitsevahendite sektor, mis sageli nõuab suuri investeeringuid ja kus pädevad riigiasutused võivad juhul, kui ilmneb oht rahvatervisele, sekkuda põhjustel, mida asjaomased ettevõtjad ei saa alati ette näha, on viimaste ülesanne – välja arvatud juhul, kui nad peavad sellest sekkumisest tuleneva kahju ise kandma – kaitsta ennast niisuguse sündmuse tagajärgede eest asjakohase poliitika kaudu. Üldkohtu president täpsustas, et kahju olulisuse hindamisel ei saa ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik mehhaaniliselt ja jäigalt piirduda tuginemisega üksnes asjakohastele käivetele. Ta peab arvesse võtma ka iga konkreetse juhtumi asjaolusid ning oma otsuse vastuvõtmisel need suhestama kahjuga, mis käibe seisukohast tekkis. Üldkohtu presidendi sõnul tuleb mehhaanilise ja jäiga analüüsi keeldu, millele on tuginetud peamiselt selleks, et kohus saaks hinnata, kas väidetava kahju olulisus on tuvastatav vaatamata asjaolule, et käive ei ületa soovituslikku 10% künnist, mõista ka nii, et see kohustab kohut kontrollima, kas konkreetse juhtumi asjaolusid arvesse võttes tuleb kahju olulisus jätta tuvastamata vaatamata selle künnise ületamisele.
Sellega seoses märkis Üldkohtu president kõigepealt, et asjaomase aine turustajaks olemine tähendab esiteks seda, et ei tule teha sama suuri rahalisi kulutusi kui need, mida nõuab tootja tegevuse arendamine, ja teiseks kohustab see esitama tõendeid toimiva alternatiivi puudumise kohta.
Üldkohtu president otsustas seejärel, et tulenevalt sellest, et hageja tegutseb äärmiselt reguleeritud turul, on ta sunnitud võtma arvesse tema äristrateegiat. Kui hindamise käigus ei ilmne muid tõendeid võimalike meetmete kohta, mida äriühing võttis kõnealuse turu olemust arvestades potentsiaalselt ohtlikku olukorda sattumise vältimiseks, ei saa soovitusliku 10% künnise ületamine üksi veenda ajutisi meetmeid kohaldavat kohtunikku selles, et väidetav kahju on oluline.
Selles kontekstis toonitati veel – meenutades, et õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele saab tugineda vaid seoses olukorraga, millest võib see ootus tekkida ja kui selle ootuse tekitab lõpliku otsuse tegemise pädevusega institutsioon –, et taimekaitsevahendi toimeaine heakskiidu pikendamise menetluses ei saa mingit õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet tuleneda referentliikmesriigi koostatud vahearuande tulemustest, kuna see aruanne kujutab endast vaid vaheetappi hästi teada olevas menetluses ega mõjuta mingil määral komisjoni tehtavat lõpptulemust.
Teisena, mis puudutab huvide kaalumist ja täpsemalt kõnealuse äriühingu argumenti, mille kohaselt asjaomane toimeaine ei kujuta endast teadaolevat ega tõendatud ohtu rahvatervisele, siis märkis Üldkohtu president eelkõige, et kõnealune äriühing ei saa tuletada veenvat argumenti sellest, et ainet on liidus täiesti ohutult kasutatud pika aja jooksul, ilma et inimeste tervisele oleks kunagi mingit kahjulikku mõju tuvastatud. Nimelt ei ole teaduse areng taimekaitsevahendite sektoris harv nähtus ja see annab seega võimaluse aineid – võttes arvesse uusi teadmisi ja teaduslikke avastusi – uuesti hinnata. Niisugune on pikendamismenetluse alus ja põhjus, miks müügiload on ajaliselt piiratud. Järelikult peab ajutisi meetmeid kohaldava kohtuniku poolt huvide kaalumisel antav hinnang käsitlema ühelt poolt ajakohaselt tuvastatud riske, mis teiselt poolt ei saa olla välistatud. Lisaks ei ole kohtuniku ülesanne teaduslikele andmetele tehnilise hinnangu andmine, mis oleks väljaspool tema pädevust. Järelikult kuuluvad fumus boni iuris’e esinemise tõendamise raames tõstatatud argumendid ohu puudumise kohta rahvatervisele menetluse õiguspärasuse kontrolli alla ning need ei saa ilma muude tõenditeta ja juhul, kui ei tuvastata ilmset hindamisviga, viia ajutisi meetmeid kohaldavat kohtunikku huvide kaalumise raames tõdemuseni, et need argumendid peavad olema ülimuslikud võrreldes vaidlustatud hinnangutega, mis omakorda on tähelepaneliku ja põhjaliku uurimise põhimõtteline tulemus. Seda enam on see nii juhul, kus väidetav kahju rahvatervist puudutavas osas ei tulene kogutud teaduslikest andmetest, vaid täpsemalt nende puudumisest. Teabe puudumine aga ei võimalda välistada ohtu rahvatervisele, mida tuleb muude huvide puhul arvesse võtta, olles teadlik esiteks sellest, et põhimõtteliselt peavad rahvatervise kaitsega seotud nõuded olema prioriteetsed võrreldes majanduslike kaalutlustega, ja teiseks sellest, et rahvatervise kaitse ülekaalukas huvi võib õigustada teatavatele ettevõtjatele negatiivseid – ja isegi arvestatavaid – tagajärgi kaasa toovaid piiranguid.
(
1
)	Komisjoni 18. juuli 2018. aasta rakendusmäärus (EL) 2018/1019, milles käsitletakse toimeaine oksasulfurooni heakskiidu pikendamata jätmist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise kohta ning millega muudetakse komisjoni rakendusmäärust (EL) nr 540/2011 (ELT 2018, L 183, lk 14).