Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI
ETTEPANEK
ANDREA BIONDI
esitatud 12. märtsil 2026(1)
Kohtuasi C‑845/24 P
Silgan Holdings, Inc.,
Silgan Holdings Austria GmbH,
Silgan International Holdings BV,
Silgan Metal Packaging Distribution GmbH,
Silgan White Cap Manufacturing GmbH
versus
Euroopa Komisjon
Apellatsioonkaebus – Konkurents – Keelatud kokkulepped – Metallpakendite turg – Euroopa Komisjoni poolt uurimismenetluse algatamine liikmesriigi konkurentsiasutuse taotlusel – Üleandmise tähtaeg – Määrus (EÜ) nr 1/2003 – Komisjoni teatis koostöö kohta konkurentsiasutuste võrgustikus – Hea halduse põhimõte – Põhjendamiskohustus
I.      Sissejuhatus
1.        Käesolevas apellatsioonimenetluses paluvad samasse kontserni kuuluvad äriühingud Silgan Holdings, Inc., Silgan Holdings Austria GmbH, Silgan International Holdings BV, Silgan Metal Packaging Distribution GmbH ja Silgan White Cap Manufacturing GmbH (edaspidi ühiselt „Silgan“) tühistada Üldkohtu 2. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Silgan Holdings jt vs. komisjon (T‑589/22, EU:T:2024:662; edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“), millega Üldkohus jättis rahuldamata hagi, mille nad esitasid komisjoni 12. juuli 2022. aasta otsuse C(2022) 4761 (final)(2) peale (edaspidi „vaidlusalune otsus“)(3), mis käsitles ELTL artikli 101 kohaldamise menetlust. Kokkuvõttes algatas komisjon Bundeskartellamti (Saksamaa konkurentsiamet, edaspidi „riiklik konkurentsiamet“) taotlusel menetluse teiste hulgas Silgani vastu. Riiklik konkurentsiamet palus komisjonil menetluse algatada põhjusel, et sel ajal kehtinud Saksa õiguses esinenud lüngad ei võimaldanud asjaomaseid äriühinguid tõhusalt karistada, kuna pärast äriühingu ümberkorraldamist, mille Silgani äriühingud läbi viisid, ei olnud võimalik kindlaks teha kõiki rikkumise toime pannud äriühinguid. Menetluse lõpus tuvastas komisjon(4) ELTL artikli 101 ühe ja järjepideva rikkumise Saksamaa metallpakendite sektoris 11. märtsist 2011 kuni 18. septembrini 2014 ning määras Silganile 23 852 000 euro suuruse trahvi, mida vähendati kokkuleppemenetluse teatise alusel 10%(5).
2.        Vaidlustatud kohtuotsuses lükkas Üldkohus sisuliselt tagasi kõik väited, millega põhjendati komisjoni otsuse peale esitatud hagi.
II.    Õiguslik taust
A.      Määrus nr 1/2003
3.        Käesolevas apellatsioonimenetluses on asjakohased määruse nr 1/2003(6) [ELTL artiklites 101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 11 lõiked 3 ja 6.
4.        Artikli 11 „Komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste koostöö“ lõigetes 3 ja 6 on sätestatud:
„3.      Liikmesriikide konkurentsiasutused, tegutsedes [ELTL artiklite 101 või 102] kohaselt, teatavad sellest komisjonile kirjalikult enne esimese ametliku uurimismeetme rakendamist või viivitamatult pärast meetme rakendamise algust. Selle teabe võib teha kättesaadavaks ka teiste liikmesriikide konkurentsiasutustele.
[…]
6.      Kui komisjon algatab menetluse otsuse vastuvõtmiseks III peatüki alusel, kaotavad liikmesriikide konkurentsiasutused pädevuse kohaldada [ELTL artikleid 101 ja 102]. Kui liikmesriigi konkurentsiasutus on juba alustanud juhtumi käsitlemist, algatab komisjon menetluse alles pärast konsulteerimist kõnealuse siseriikliku konkurentsiasutusega.“
B.      Komisjoni teatis koostöö kohta konkurentsiasutuste võrgustikus
5.        Määruse nr 1/2003 toimimist on üksikasjalikult kirjeldatud teatises koostöö kohta konkurentsiasutuste võrgustikus(7) (edaspidi „edaspidi Euroopa konkurentsivõrgustiku teatis“). Käesoleva apellatsioonkaebuse seisukohast on asjasse puutuv Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkt 18, milles on ette nähtud:
„Kui tekivad üleandmisega seotud probleemid, tuleb need [määruse nr 1/2003] artikli 11 kohaselt lahendada viivitamata, üldjuhul kahe kuu jooksul alates võrgustikule esimese teabe saatmise kuupäevast. Selle aja jooksul püüavad konkurentsiasutused jõuda kokkuleppele juhtumi võimalikus üleandmises ja vajaduse korral paralleelse meetme üksikasjades.“
6.        Teatise punktis 19 on ette nähtud:
„Üldjuhul peaks konkurentsiasutus või ‑asutused, kes tegelevad juhtumiga pärast üleandmisperioodi lõppu, jätkama selle menetlemist kuni menetluse lõpetamiseni. Lisaks tuleks juhtum pärast esialgset kahekuulist üleandmisperioodi üle anda üksnes juhul, kui juhtumi teadaolevad asjaolud menetluse käigus oluliselt muutuvad.“
7.        Teatise 3.2 jaos „Menetluse algatamine komisjoni poolt kooskõlas määruse [nr 1/2003]
artikli 11 lõikega 6“ on ette nähtud menetluse algatamise toimimine. Täpsemalt on selles jaos ette nähtud, et võib esineda kaks olukorda, millest teine tekib siis, kui üks või mitu liikmesriigi konkurentsiasutust on teatanud võrgustikule, et nad on alustanud teatava juhtumi uurimist. Teist olukorda, mis on käesoleva apellatsioonkaebuse seisukohast asjakohane, reguleerib punkt 54. Täpsemalt on punktis 54 sätestatud:
„Teine olukord on see, kui üks või mitu liikmesriigi konkurentsiasutust on teatanud võrgustikule vastavalt [määruse nr 1/2003] artikli 11 lõikele 3, et ta või nad on alustanud konkreetse juhtumi uurimist. Algse üleandmisperioodi jooksul (soovituslik kahekuuline periood, vt eespool punkt 18) võib komisjon pärast asjaomaste asutustega konsulteerimist algatada [määruse 1/2003] artikli 11 lõike 6 kohase menetluse. Pärast üleandmisetappi võib komisjon põhimõtteliselt kohaldada [määruse nr 1/2003] artikli 11 lõiget 6 ainult ühes järgmistest olukordadest:
[…]
d)      komisjoni otsuse vastuvõtmine on vajalik ühenduse konkurentsipoliitika arendamiseks – eelkõige juhul, kui sama konkurentsiküsimus tekib mitmes liikmesriigis – või ühenduse konkurentsipoliitika tõhusa kohaldamise tagamiseks;
[…]“.
III. Apellatsioonkaebusest
8.        Käesoleva apellatsioonkaebuse peamine ese on komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahelise koostöösüsteemi toimimine, mida on kirjeldatud Euroopa konkurentsivõrgustiku teatises, konkreetses olukorras, kus üleandmistaotlus esitatakse pärast üleandmise esialgset etappi. Eelkõige käsitleb küsimus komisjoni pädevust ja vastavat menetluse algatamise tähtaega pärast seda, kui liikmesriigi konkurentsiasutus on juba uurimise algatanud ja millest nähtub, et sel ajal riigisiseses õiguses esinenud õiguslüngad ei võimaldanud asjaomastele ettevõtjatele tõhusaid karistusi määrata.
9.        Eelkõige palub Silgan Euroopa Kohtul tühistada vaidlustatud kohtuotsuse ja vaidlusaluse otsuse ning mõista mõlema kohtuastme kohtukulud välja komisjonilt.
10.      Komisjon, keda toetab Saksamaa Liitvabariik, kes oli menetlusse astuja esimeses kohtuastmes, palub Euroopa Kohtul jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Silganilt. Euroopa Liidu Nõukogu, kes oli samuti menetlusse astuja esimeses kohtuastmes, palub Euroopa Kohtul apellatsioonkaebuse rahuldamata jätta osas, milles see seab kahtluse alla Üldkohtu hinnangu määruse nr 1/200 artikli 11 lõike 6 õiguspärasuse kohta.
11.      Silgan põhjendab oma apellatsioonkaebust viie väitega, millele komisjon vastu vaidleb. Euroopa Kohtu palvel keskendub käesolev ettepanek neljandale väitele. Esimene väide puudutab subsidiaarsuse põhimõtte väär tõlgendamist ja kohaldamist. Teine väide puudutab võimu kuritarvitamise keelu väära tõlgendamist ja kohaldamist. Kolmas väide käsitleb proportsionaalsuse põhimõtte väära tõlgendamist ja kohaldamist. Neljandas väites heidab Silgan Üldkohtule ette põhimõtte, mille kohaselt haldusasutus on seotud oma otsustega, väära tõlgendamist ja kohaldamist. Viies väide käsitleb komisjoni põhjendamiskohustuse väära tõlgendamist ja kohaldamist.
12.      Silgani neljanda väite raames esitatud argumendid jagunevad neljaks osaks.
13.      Esimene osa kohaselt on vääralt tõlgendatud põhimõtet, et haldusasutuse otsused on haldusasutusele siduvad. Teine osa käsitleb komisjoni teatise siduva mõju väära tõlgendamist. Väite kolmas osa käsitleb õigusnormi rikkumist komisjoni teatise punktide 19 ja 54 tõlgendamisel. Neljas osa käsitleb õigusnormi rikkumist komisjoni põhjendamiskohustuse tõlgendamisel.
14.      Käesoleva ettepaneku analüüsimisel pean aga vajalikuks need neli väiteosa tähtsuse järjekorras ümber reastada, analüüsides kõigepealt kolmandat väiteosa. Analüüsin seejärel esimest, teist ja neljandat väiteosa koos. Teen nii seetõttu, et neljanda väite kolmas osa puudutab just käesoleva apellatsioonkaebuse põhiküsimust, nimelt komisjoni pädevust algatada menetlus liikmesriigi konkurentsiasutuse taotlusel.
A.      Sissejuhatavad märkused
15.      Kõigepealt tuleb välja tuua kontekst, millesse käesolev kohtuasi kuulub. Nagu on teada, kehtestati määrusega nr 1/2003 paralleelsete pädevuste süsteem, mida järgides võivad komisjon ja liikmesriikide konkurentsiasutused kohaldada ELTL artikleid 101 ja 102. Koos moodustavad nad European Competition Networki
võrgustiku (ECN, edaspidi „Euroopa konkurentsivõrgustik“), mis põhineb tihedal koostööl liidu konkurentsiõiguse jõustamise ja järelevalve valdkonnas. See võrgustik peab tagama konkurentsiõiguse tõhusa ja ühetaolise kohaldamise.
16.      Selles koostöövõrgustikus põhineb konkurentsiõiguse jõustamine komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste paralleelsete pädevuste süsteemil.(8) Samal ajal on säilitatud reegel, et liikmesriikide konkurentsiasutused jäävad ilma oma pädevusest, kui komisjon algatab menetluse. Selle eesmärk on tagada konkurentsiõiguse tõhus kohaldamine ja võrgu haldamine parimal võimalikul viisil.(9) Seega jääb komisjon liidu konkurentsiõiguse ühetaolise kohaldamise tagajaks.
17.      Selles kontekstis määratleb Euroopa konkurentsivõrgustiku teatis, mis on soft law vahend, üksikasjalikult määruses nr 1/2003 kirjeldatud süsteemi toimimise.
18.      Euroopa konkurentsivõrgustiku teatis toimib järelikult juhisena komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahelise koostöö ja juhtumite üleandmise koordineerimisel.
19.      Selles kontekstis tekib käesolevas vaidluses tõstatatud põhiküsimus, mis puudutab komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahelist juhtumite üleandmist. Täpsemalt on käesoleva apellatsioonkaebuse lahendamiseks vaja, et Euroopa Kohus selgitaks, millises ulatuses võib komisjon algatada liikmesriigi konkurentsiasutuse taotlusel menetluse Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise tähenduses.
1.      Apellatsioonkaebuse neljanda väite kolmas osa
20.      Silgan vaidleb vastu vaidlustatud kohtuotsuse punktile 105, milles Üldkohus järeldas, et Silgan ei ole tõendanud, et komisjon kaldus Euroopa konkurentsivõrgustiku teatisest kõrvale. Silgan esitab selle kohta kaks etteheidet.
21.      Esimeses
etteheites vaidleb
Silgan vastu vaidlustatud kohtuotsuse punktidele 59 ja 60, milles Üldkohus leidis, et Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkti 54 alapunkti d teises võimaluses ette nähtud tingimused on täidetud.
22.      Teises etteheites heidab Silgan Üldkohtule ette, et Üldkohus ei võtnud arvesse Euroopa konkurentsivõrgustiku teatises nimetatud kahekuulist tähtaega ja et ta oleks pidanud järeldama, et komisjon ei järginud seda tähtaega.
a)      Silgani esimese etteheite argumendid, milles käsitletakse hilinenud üleandmiseks vajalike nõuete täitmata jätmist
23.      Mis puudutab esimest etteheidet, et hilinenud üleandmiseks vajalikke nõudeid ei ole täidetud, siis väidab Silgan, et Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punktis 19 viidatud asjaolude oluline muutumine eeldab, et tegemist on uute elementidega, mis on seotud asjaoludega, mille alusel komisjon järeldas, et õigusnormi on rikutud. Silgani sõnul ei kujuta äriühingu ümberkorraldamine endast asjaolude olulist muutust, kuna ümberkorraldamine toimus pärast rikkumise lõpetamist.
24.      Ta vaidleb vastu ka vaidlustatud kohtuotsuse punktile 72, milles Üldkohus piirdus tõdemusega, et liikmesriigi konkurentsiasutus ei pruukinud olla võimeline tagama, et võimalike rikkumiste eest karistatakse täies ulatuses, jättes Silgani arvates seega lahtiseks küsimuse, kas see tõepoolest nii oli.
25.      Üldkohus oleks seega pidanud järeldama, et ei ole tõendatud, et uurimise ülevõtmine komisjoni poolt oli vajalik, et tagada liidu konkurentsiõiguse tõhus kohaldamine.
26.      Silgan heidab Üldkohtule ette ka seda, et Üldkohus tegi vaidlustatud kohtuotsuse punktis 105 hindamisvea seoses tõendamiskoormise jaotusega. Komisjon oleks pidanud esitama tõendid asjaolude kohta, millel tema pädevus põhineb, ja tõendama, et üleandmise tingimused on täidetud.
b)      Analüüs
27.      Kõigepealt tuleb mainida Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkte 18 ja 19. Esiteks, viidates kahekuulisele tähtajale alates võrgustikule esimese teabe saatmise kuupäevast, käsitleb punkt 18 esialgset pädevuse andmise perioodi, mis leiab aset enne menetluse algust.(10) Teisisõnu langeb esialgne pädevuse andmise periood kokku ajavahemikuga, mille jooksul tehakse kindlaks asutus, kes on juhtumi käsitlemiseks sobival positsioonil.(11) Seevastu punkt 19 käsitleb olukorda, kus pärast kahekuulise tähtaja möödumist peab konkurentsiasutus jätkama juhtumi menetlemist kuni menetluse lõpetamiseni. Edasi reguleerib punkt 19 olukorda, kus erandkorras on üleandmine lubatud pärast algset kahekuulist üleandmisperioodi üksnes juhul, kui juhtumi teadaolevad asjaolud on menetluse käigus oluliselt muutunud.
28.      Neid kaalutlusi arvestades tuleb märkida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 60 leidis Üldkohus õigesti, et komisjonil on konkurentsiõiguse tõhusa kohaldamise tagamiseks paremad võimalused kui liikmesriigi konkurentsiasutusel. Selles osas leian, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 56–59 sisalduvas Üldkohtu arutluskäigus ei ole rikutud ühtegi õigusnormi.
29.      Eelkõige rõhutas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 56–58 ajalist erinevust hetke vahel, mil rikkumine registreeriti, ning hetke vahel, mil ümberkorraldamine toimus(12), ning märkis, et sel ajal Saksa õiguses esinenud õiguslüngad takistasid asjaomastele ettevõtjatele tõhusate karistuste määramist(13). Neil asjaoludel ja ajaliste erinevuste tõttu võis Üldkohus asuda seisukohale, et võis tekkida oht, et sel ajal kehtinud Saksa õiguse alusel jääb rikkumine vähemalt osaliselt karistamata, kuna ei olnud võimalik tagada liidu konkurentsiõiguse tõhusat kohaldamist.
30.      Üldkohus tuletas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 59 meelde, et määruse nr 1/2003 eesmärk on tagada liidu konkurentsieeskirjade tõhus kohaldamine, andes liikmesriikide konkurentsiasutustele pädevuse kohaldada seda õigust paralleelselt komisjoniga.
31.      Üldkohus piirdus selle rõhutamisega, et kõnealust eesmärki on mainitud ka Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkti 54 alapunkti d teises võimaluses. Nende eelduste põhjal leidis Üldkohus õigesti, et komisjon suutis konkurentsiõiguse tõhusa kohaldamise tagada paremini kui liikmesriigi konkurentsiasutus.
32.      Lisaks on Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punktis 2 märgitud, et „liikmesriigid on kohustatud kehtestama ühenduse õiguse rikkumise eest tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistuste süsteemi“. Teisisõnu, kui liikmesriik ei suuda sellist karistuste süsteemi tagada, ei ole võimalik tagada konkurentsiõiguse tõhusat ja ühetaolist kohaldamist.(14) Võrgustikule omase koostöövaimu ja määrusega nr 1/2003 taotletava eesmärgiga oleks vastuolus seisukoht, et riiklik konkurentsiasutus ei saa komisjonilt taotleda, et menetlus talle määrataks.(15)
33.      Lisaks ei ole määruse nr 1/2003, mis põhineb liikmesriikide konkurentsiasutuste ja komisjoni tihedal koostööl(16), artikli 11 lõikes 6 sätestatud mitte ainult see, et komisjoni poolt menetluse algatamisega kaotavad liikmesriikide konkurentsiasutused oma pädevuse, vaid ka see, et kui liikmesriigi asutus juba käsitleb juhtumit, algatab komisjon menetluse alles pärast selle liikmesriigi asutusega konsulteerimist(17). Sellega seoses ja nagu Euroopa Kohus on samuti tähelepanu juhtinud, asub artikli 11 lõige 6 määruse nr 1/2003
IV peatükis, mis reguleerib komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahelist koostööd.(18)
34.      Seega ei ole põhjendatud Silgani argument, et Üldkohus leidis, et Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkti 54 alapunkti d teises võimaluses sätestatud tingimused on täidetud. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 59–60 ei ole selle kohta midagi märgitud.
35.      Mis puudutab Silgani väidet juhtumi teadaolevate faktiliste asjaolude olulise muutumise kohta, mis on ette nähtud Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punktis 19, siis tuleb kõigepealt märkida, et vaidlustatud kohtuotsuse vaidlusalused punktid ei sisalda ühtegi jälge selles küsimuses peetud vaidlustest. Nagu eespool märgitud, põhineb järeldus, millele Üldkohus jõudis ning mille kohaselt võis komisjon oma pädevust teostada, üksnes vajaduse korral tagada, et järgitakse määruse nr 1/2003 eesmärki, milleks on konkurentsiõiguse tõhus kohaldamine.
36.      Isegi kui tunnistada, et käesoleva kohtuasja ja Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkti 19 vahel on seos, kahtlen ma selles, et äriühingu ümberkorraldamine ei saa kuuluda juhtumi asjaolude olulise muutumise määratluse alla. Kuigi ümberkorraldamine võib iseenesest kujutada endast asjaolu, mis ei ole rikkumise endaga seotud, olen arvamusel, et üldiselt tuleb ümberkorraldamist erinevates vormides, milles see võib esineda, pidada võimalikuks vahendiks, mille abil parandada iga ettevõtja kaubanduslikku ja strateegilist positsiooni turul, ning et see toob siiski kaasa olulisi muutusi rikkumise toime pannud äriühingutes, võides seega kuuluda asjaolude olulise muutumise määratluse alla.
37.      Mis puudutab tõendamiskoormise jaotust, siis kahtlen, kas Silgani etteheide, et komisjoni ülesanne on tõendada oma pädevust, on vastuvõetav. Sellega seoses tuleb meeles pidada, et hageja peab kohtumenetluses esitama tõendid, milleks võivad olla veenvad kaudsed tõendid, mis kinnitavad tema argumentide põhjendatust.(19) Käesoleval juhul ei teinud Üldkohus hindamisviga, vaid piirdus tõdemusega, et Silgan ei ole tõendanud, et komisjon kaldus Euroopa konkurentsivõrgustiku teatisest kõrvale. Lisaks nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 105, et Üldkohus kahtles
Silgani selle argumendi vastuvõetavuses, mille kohaselt haldusasutus ei saa kõrvale kalduda enda võetud asutusesisestest meetmetest, kuna see argument esitati alles repliigis.
38.      Eeltoodust tuleneb, et neljanda väite kolmanda osa esimene etteheide tuleb minu arvates tagasi lükata.
c)      Silgani argumendid teise etteheite kohta, mis käsitleb juhtumi tagantjärele liigse hilinemisega üleandmist
39.      Mis puudutab kolmanda väiteosa teist etteheidet, et juhtumi tagantjärele üleandmine toimus liigse hilinemisega, siis heidab Silgan Üldkohtule ette, et Üldkohus eiras Euroopa konkurentsivõrgustiku teatises juhtumi tagantjärele üleandmise suhtes ette nähtud ajalisi nõudeid ning et Üldkohus oleks vastupidi pidanud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 105 järeldama, et nendest nõuetest on kõrvale kaldutud.
40.      Silgan väidab samuti, et vastupidi sellele, mida Üldkohus väitis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 88, ei tulene Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punktis 18 sõna „üldjuhul“ kasutamisest, et kahekuuline tähtaeg alates võrgustikule esimese teabe edastamise kuupäevast ei ole kohustuslik. Üldkohus rikkus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 88 ja 89 õigusnormi, kui ta leidis, et Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkt 18 ei ole käesolevas asjas kohaldatav ja et komisjon ei ole seotud ühegi tähtajaga.
41.      Silgan väidab, et tagantjärele üleviimine peaks aga toimuma viivitamata, niipea kui komisjon saab teada seda õigustavatest asjaoludest.
d)      Analüüs
42.      Kõigepealt märgin, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 88 leiab Üldkohus, et Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkt 18 ei ole käesolevas asjas asjakohane, kuna punkt 18 reguleerib olukorda, kus liikmesriigi konkurentsiasutus ja komisjon pidid jõudma võimaliku üleandmise suhtes kokkuleppele.
43.      Sellega seoses tuleb märkida, et nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 27, on punktis 18 sõnaselgelt viidatud olukorrale, kus on olemas üleandmisega seotud probleemid, mis võivad tekkida esialgse pädevuse andmise etapis ja mis tuleb lahendada õigeaegselt, üldjuhul kahe kuu jooksul. Toimikust nähtub siiski, et komisjon sekkus liikmesriigi konkurentsiasutuse taotlusel, kuna see asutus kartis, et Saksa õiguses olemas olevad lüngad võivad rikkumise toime pannud äriühingud karistuseta jätta. Lisaks puudub käesolevas kohtuasjas vaidlus selle üle, et liikmesriigi konkurentsiasutus palus komisjonil juhtumit uurida pärast seda, kui ta oli menetluse juba algatanud.(20) Sellest järeldub, et komisjon sekkus pärast esialgset pädevuse andmise perioodi. Seetõttu leian, et Üldkohus leidis õigesti, et Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punkt 18 ei ole käesolevas asjas asjakohane.
44.      Mis puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkti 89, milles Üldkohus järeldas, et Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punktist 54 ei tulene, et komisjon ei ole seotud ühegi konkreetse tähtajaga, tuleb täpsustada Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise selle punkti 54 ulatust.
45.      Punktis 54 käsitletakse kaht olukorda: esimene on seotud pädevuse andmise esialgse perioodiga, ning viitab punktis 18 osutatud kahekuulisele perioodile. Nagu on ette nähtud punktis 54, võib komisjon selle esialgse ajavahemiku jooksul pärast huvitatud konkurentsiasutusega konsulteerimist algatada menetluse määruse nr 1/2003 artikli 11 lõike 6 tähenduses. Teine olukord on seotud ajahetkega, mil komisjon võib pärast pädevuse andmise etapi lõppu
põhimõtteliselt kohaldada määruse nr 1/2003 artikli 11 lõiget 6 ainult teatavatel juhtudel, mis on loetletud samas punktis. Kõnealuse teise juhu kohta ei ole punktis 54 ühtegi tähtaega täpsustatud. Üks punktis 54 loetletud olukordadest viitab asjaolule, et komisjoni otsuse vastuvõtmine on vajalik liidu konkurentsiõiguse tõhusa kohaldamise tagamiseks.
46.      Minu arvates järeldub sellest, et Üldkohus leidis õigesti, et punktist 54 tuleneb, et komisjon ei ole seotud ühegi tähtajaga.
47.      Lisaks tuleb märkida, et komisjon selgitab oma menetlusdokumentides, et menetlust ei saanud algatada enne nende kontrollide kuupäeva, mis tuli läbi viia. Ta esitab ka põhjendused selle kohta, et liikmesriigi konkurentsiasutuse taotluse esitamise ja komisjoni poolt menetluse algatamise vahele jäi kümme kuud asjaolu tõttu, et kõnealune ajavahemik oli vajalik selleks, et taotleda arvukaid toimikuid ja neid analüüsida, otsustada, kas jätkata tõendite kogumist või mitte, ning korraldada kontrolle.
48.      Sellega seoses märgin, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 91–93 tuletas Üldkohus õigesti meelde kohtupraktikat, mille kohaselt kohustab liidu õigus institutsioone käsitlema nende läbiviidavates haldusmenetlustes küsimusi mõistliku aja jooksul ning et selle aja mõistlikkust tuleb hinnata iga juhtumi konkreetsete asjaolude ning eelkõige analüüsitava juhtumi keerukuse alusel.(21)
49.      Eelkõige märgin, et Euroopa Kohus on juba otsustanud, et konkurentsiasjad nõuavad põhimõtteliselt keerulist faktilist ja majanduslikku analüüsi ning et väga paljudes asjades võimalike uurimisaktide vastuvõtmine ja uurimistoimingute tegemine liikmesriikide konkurentsiasutuste poolt pikendab kahtlemata rikkumismenetluse kestust.(22)
50.      Käesoleval juhul olen seisukohal, et Üldkohus leidis vaidlustatud kohtuotsuse punkides 94–100 viidatud asjaolude alusel õigesti, et kümnekuuline tähtaeg ei tundunud menetluse läbiviimiseks ebamõistlik. Lisaks, nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 101 õigesti meenutas, tuleb analoogia alusel märkida, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt saab mõistliku aja põhimõtte rikkumise põhjendusel tühistada ELTL artikli 101 või 102 alusel algatatud menetluse tulemusel tehtud otsuse üksnes juhul, kui see toob kaasa ka asjaomase ettevõtja kaitseõiguste rikkumise.(23) Silgan ei tuginenud aga oma kaitseõiguste rikkumisele ei Üldkohtus(24) ega ka Euroopa Kohtus.
51.      Eeltoodust tuleneb, et ka neljanda väite kolmanda osa teine etteheide tuleb minu arvates tagasi lükata.
2.      Apellatsioonkaebuse neljanda väite esimene, teine ja neljas osa
52.      Neljandas väites esitab Silgan vaidlustatud kohtuotsuse punktide 105 ja 106 kohta veel kolm etteheidet.
53.      Esiteks tugineb Silgan põhimõttele, mille kohaselt komisjon on kohustatud järgima tema enda poolt vastu võetud akte ja ta võib neist kõrvale kalduda üksnes siis, kui ta esitab võrdse kohtlemise põhimõttega kooskõlas olevad põhjendused.
54.      Teiseks väidab Silgan, et see põhimõte kehtib ka Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise suhtes. Sellega seoses viitab Silgan 9. veebruari 2022. aasta kohtuotsusele Sped-Pro vs. komisjon (T‑791/19, EU:T:2022:67), milles kohus leidis, et nagu muude soft law meetmete puhul, on komisjon ka koostööteatise vastuvõtmisega piiranud oma kaalutlusõiguse kasutamist ja ta ei saa sellest kõrvale kalduda, sest vastasel juhul võidakse teda karistada õiguse üldpõhimõtete, näiteks võrdse kohtlemise või õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumise eest(25).
55.      Kolmandaks heidab ta Üldkohtule ette asjaolu, et Üldkohus ei asunud seisukohale, et komisjon ei põhjendanud piisavalt Euroopa konkurentsivõrgustiku teatisest tehtud erandit.
56.      Seoses eespool nimetatud kahe esimese etteheitega piirdub Silgan sellega, et viitab põhimõttele, et haldusasutuse otsused on talle siduvad, seadmata kuidagi kahtluse alla Üldkohtu arutluskäiku. Seetõttu kahtlen ma nimetatud kahe etteheite vastuvõetavuses.
57.      Sisulisest küljest ja nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktides 28–31, siis kui komisjon otsustab liikmesriigi konkurentsiasutuse taotlusel algatada menetluse, niivõrd see on vajalik liidu konkurentsiõiguse tõhusa kohaldamise tagamiseks, ei kujuta see endast Euroopa konkurentsivõrgustiku teatisest kõrvale kaldumist. Seetõttu ei ole need kaalutlused vastuolus kohtuotsusega Sped-Pro vs. komisjon, nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktis 54.
58.      Käesoleva ettepaneku punktis 55 nimetatud kolmanda etteheite osas viitab Silgan hagiavalduse viiendas väites esitatud märkustele. Eelkõige vaidleb Silgan vastu vaidlustatud kohtuotsuse punktile 62, milles Üldkohus leidis, et põhjendused, mis sisaldusid vastavalt liikmesriigi konkurentsiasutuse 27. aprilli 2018. aasta pressiteates(26) ja komisjoni 12. juuli 2022. aasta pressiteates(27), võimaldasid Silganil mõista olukorda, mille tõttu konkurentsiasutus esitas komisjonile menetluse algatamise taotluse. Sellega seoses väidab Silgan, et pressiteated ei saa asendada komisjoni otsuse põhjendusi, eriti kui pressiteade avaldatakse pärast otsuse vastuvõtmist.
59.      Viimati nimetatud etteheite kohta märgin, et on tõsi, et komisjon piirdus vaidlusaluses otsuses sellele viitamisega, et ta algatas menetluse liikmesriigi konkurentsiasutuse taotlusel; samas täpsustas ta pressiteates, et liikmesriigi konkurentsiasutus otsustas anda asja komisjonile üle sel ajal kehtinud Saksa õiguses esinevate lünkade tõttu, mis ei võimaldanud Silgani filiaale karistada.(28) Toimikust aga nähtub, et neid õiguslünkadest tingitud raskusi rõhutati ka liikmesriigi konkurentsiasutuse 27. aprilli 2018. aasta pressiteates – järelikult ammu enne komisjoni
12. juuli 2022. aasta pressiteadet.
60.      Sellega seoses ei ole Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt nõutav, et põhjenduses oleks tingimata täpsustatud kõik asjakohased faktilised ja õiguslikud asjaolud, kuna põhjendamiskohustuse täitmist tuleb hinnata mitte ainult akti sõnastust, vaid ka selle konteksti ja asjaomast valdkonda reguleerivaid õigusnorme silmas pidades.(29)
61.      Lisaks, kuigi põhjendamiskohustuse järgimise kontrollimine on võimalik ainult ametlikult vastu võetud otsuse alusel, on Euroopa Kohus juba otsustanud, et sellised asjaolud, näiteks pressiteade, võimaldavad kindlaks teha käsitletava juhtumi peamised tunnused.(30)
62.      Märgin, et käesoleval juhul – vaidlustatud kohtuotsusest nähtuvalt – võimaldasid komisjoni ja liikmesriigi konkurentsiasutuse pressiteade Silganil mõista põhjusi, mis ajendasid liikmesriigi konkurentsiasutust juhtumit komisjonile üle andma ja komisjoni menetlust algatama.
63.      Eelnevate kaalutluste põhjal tuleb ka apellatsioonkaebuse neljanda väite esimene, teine ja neljas osa tagasi lükata.
64.      Sellest tulenevalt leian, et apellatsioonkaebuse neljas väide tuleb tervikuna tagasi lükata.
IV.    Ettepanek
65.      Eeltoodud kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku apellatsioonkaebuse neljas väide tervikuna tagasi lükata.
1      Algkeel: itaalia.
2      Komisjoni 12. juuli 2022. aasta otsus C(2022) 4761 (final) juhtumi AT.40522 kohta on kättesaadav aadressil: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases1/202307/AT_40522_8986595_2868_7.pdf.
3      Käesoleva kohtuasja faktiliste asjaolude üksikasjalikumaks kirjeldamiseks viitan vaidlustatud kohtuotsuse punktidele 2–14.
4      Samas otsuses tuvastas komisjon, et rikkumise panid toime ka Crown Holdings, Inc. ja Crown Cork & Seal Deutschland Holdings GmbH (koos nimetatuna „Crown“) ning määras neile äriühingutele trahvi. Nagu nähtub Saksamaa Liitvabariigi seisukohtadest, viisid ka Crowni äriühingud läbi äriühingu ümberkorraldamise. Crown esitas samuti Üldkohtule komisjoni otsuse peale tühistamishagi, kuid see jäeti 2. oktoobri 2024. aasta kohtuotsusega Crown Holdings ja Crown Cork & Seal Deutschland vs. komisjon (T‑587/22, EU:T:2024:661) rahuldamata. Praegu on Euroopa Kohtu menetluses Crowni apellatsioonkaebus, millega ta palub kohtuasjas C‑855/24 P tühistada Üldkohtu otsuse. Käesolevas ettepanekus piirdun üksnes Silgani esitatud argumentidega.
5      Komisjoni teatis, mis käsitleb kokkuleppemenetluse läbiviimist kartellidega seotud otsuste puhul, mis on võetud vastu vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklitele 7 ja 23 (EÜT 2008, C 167, lk 1).
6      Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205), viimati muudetud nõukogu 25. mai 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 487/2009 (ELT 2009, L 148, lk 1).
7      Vt komisjoni teatis koostöö kohta konkurentsiasutuste võrgustikus (EÜT 2004, C 101, lk 43), punkt 3.
8      Vt 23. novembri 2017. aasta kohtuotsus Gasorba jt (C‑547/16, EU:C:2017:891, punkt 23).
9      Vt määruse
nr 1/2003 põhjendus 17.
10      Selle kohta täpsustas komisjon oma seisukohtades, et esialgne pädevuse andmise periood leiab aset enne menetluse algatamist.
11      Vt Euroopa konkurentsivõrgustiku teatise punktid 5–9.
12      Nagu komisjon oma otsuses tuvastas (vt eespool käesoleva ettepaneku joonealune märkus 2), toimus rikkumine 11. märtsist 2011 kuni 18. septembrini 2014. Nagu on täpsustatud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 56, on mitu Silgani äriühingut 2016. aasta detsembrist ümber korraldatud.
13      Saksa seadusandja kõrvaldas seejärel lüngad konkurentsipiirangute vastase seaduse (Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen, Bundesgesetzblatt Jahgang 2017 Teil Nr. 33, Ausgeben zu Bonn am, 8.6.2017) artikli 81
üheksanda muudatusega.
14      Vt selle kohta 30. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus Caronte & Tourist (C‑511/23, EU:C:2025:42), kus Euroopa Kohus märkis, et „liikmesriik [peab] oma menetlusautonoomia teostamisel lisaks liidu konkurentsiõiguse täieliku tõhususe ning liidu konkurentsiõiguse rikkumiste menetlemise ja nende eest karistamise tagamisele tagama ka põhiõiguste, eelkõige rikkumismenetluses osalevate ettevõtjate kaitseõiguste järgimise“ (punkt 62, kohtujuristi kursiiv).
15      Nii on see ka juhul, kui konkurentsiasutus tuvastab, et ta ei ole enam positsioonis, kus tal on võimalik menetlus lõpetada ja karistusi määrata, kuna kehtiv õigussüsteem ei võimalda konkurentsieeskirjade rikkumisi
karistada.
16      Vt 8. märtsi 2007. aasta kohtuotsus France Télécom vs. komisjon (T‑339/04, EU:T:2007:80, punkt 79).
17      Vt 25. veebruari 2021. aasta kohtuotsus Slovak Telekom (C‑857/19, EU:C:2021:139, punkt 31).
18      Ibidem.
19      Vt 26. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Duravit jt vs. komisjon (C‑609/13 P, EU:C:2017:46, punkt 58).
20      Nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 3 ja 4, viis liikmesriigi konkurentsiasutus 21. mail 2015 läbi läbiotsimise Silgani kontserni eri äriühingute ruumides ning 14. juunil 2017 palus ta ise komisjonil käesoleva juhtumi uurimine algatada.
21      Vt 15. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P – C‑252/99 P ja C‑254/99 P, EU:C:2002:582, punkt 187).
22      Vt analoogia alusel 15. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus Imballaggi Piemontesi (C‑588/24, EU:C:2026:14, punkt 58 ja seal viidatud kohtuotsus).
23      Vt analoogia alusel 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Ferriere Nord
vs. komisjon (C‑31/23 P, EU:C:2024:851, punkt 150 ja seal viidatud kohtupraktika).
24      Vt vaidlustatud kohtuotsuse punkt 76.
25      Punkt 40.
26      Liikmesriigi konkurentsiasutuse pressiteadet ei ole poolte seisukohtadele lisatud. See oli osa Üldkohtule esitatud dokumentidest ja on avalikult ligipääsetav.
27      Komisjoni pressiteatega saab tutvuda järgmisel aadressil: https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/ip_22_4483.
28      Komisjoni pressiteates viidatakse ka Crowni filiaalideks olevatele ettevõtjatele.
29      Vt muu hulgas 14. detsembri 2023. aasta kohtuotsus EDP España vs.
Naturgy Energy Group ja
komisjon (C‑693/21 P ja C‑698/21 P, EU:C:2023:989, punkt 61).
30      Vt selle kohta 16. juuni 2015. aasta kohtuotsus Gauweiler jt (C‑62/14, EU:C:2015:400, punkt 71).