62004CC0525
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 1. veebruaril 2007 (
1
)
Kohtuasi C-525/04 P
Hispaania Kuningriik
versus
Lenzing AG
„Apellatsioonkaebus — Riigiabi — Võlgnetavate maksete, viiviste ja intresside sissenõudmata jätmine — Vastuvõetavus — Eraõigusliku võlausaldaja kriteerium”
I. Sissejuhatus
1.
Käesolev kohtumenetlus käsitleb komisjoni riigiabi uurimismenetlust Hispaania Kuningriigi suhtes seoses Hispaania tsellulooskiu tootjale Sociedad nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA (edaspidi „Sniace”) mitme toetusmeetme määramisega. Komisjon tuvastas kahes otsuses, et ühtegi neist toetusmeetmetest ei saa käsitleda riigiabina EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.
2.
Austria tsellulooskiu tootja Lenzing AG vaidlustas komisjoni 28. oktoobri 1998. aasta (
2
) ja . aasta (
3
) otsused, pärast mida tühistas Esimese Astme Kohus osaliselt mõlemad nimetatud otsused oma . aasta otsusega kohtuasjas T-36/99 (
4
).
3.
Hispaania Kuningriik on esitanud Euroopa Kohtule apellatsioonkaebuse esimeses kohtuastmes tehtud kohtuotsuse peale. Menetluse keskmes on kaks sisulist küsimust.
4.
Esiteks tuleb apellatsioonkaebuse vastuvõetavuse tasandil selgitada, kas komisjoni otsus puudutab Lenzingit kui konkurenti isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses. Tuleb kontrollida, kas väidetav toetusmeede mõjutab sellise äriühingu turuseisundit oluliselt.
5.
Teiseks puudutab käesolev kohtuasi küsimust, kas ettevõtja soodustamiseks võib lugeda seda, kui ametiasutus ei rakenda õiguskaitsevahendeid ettevõtja suhtes, kellega on sõlmitud võlgade maksmise edasilükkamise ja ajatamise kokkulepped ja kes neid kokkuleppeid tähtaegselt ei täida. Eeltoodust tuleneb vajadus täpsustada eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi. Kõnealuses kontekstis vaidleb komisjon vastu selle kontrolli ulatusele, mille Esimese Astme Kohus viis läbi kõnealusele kriteeriumile komisjoni antud tõlgenduse ja kasutuse suhtes.
II. Asjaolud ja menetlus
A. Asjaolud
6.
Esimese Astme Kohtu otsuse kohaselt, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus, on käesoleva menetluse asjaolud järgmised: (
5
)
„8
Lenzing AG (edaspidi „hageja”) on Austria äriühing, mis toodab ja turustab tsellulooskiudu (viskoos, modaal ja lüotsell).
9
Sniace, SA […] on Hispaania äriühing, mis toodab tselluloosi, paberit, viskooskiudu, sünteetilist kiudu ja naatriumsulfaati. […]
10
Sniace oli aastaid majanduslikes ja rahalistes raskustes ning 1993. aasta märtsis kehtestasid Hispaania kohtud talle maksete peatamise. 1996. aasta oktoobris sõlmisid Sniace eraõiguslikud võlausaldajad kokkuleppe, millega 40% nende võlanõuetest Sniace vastu muudeti selle äriühingu aktsiateks; selle kokkuleppe tagajärjel lõpetati maksete peatamine. Sniace avalik-õiguslikud võlausaldajad sellest kokkuleppest osa ei võtnud, kasutades oma hoidumisõigust.
11
5. novembril 1993 ja sõlmis Sniace Fogasaga kokkulepped, et Fogasale tagasi maksta viimase poolt Sniace töötajatele tasutud palkade ja hüvitiste võlad. Esimeses kokkuleppes nähti ette kaheksa aasta jooksul kaks korda aastas toimuvate maksetega 897652789 Hispaania peseeta suuruse summa tagasimaksmine, millele lisandusid intressid summas 465055911 Hispaania peseetat 10% seadusliku intressimäära alusel (edaspidi „. aasta kokkulepe”). Teises kokkuleppes nähti ette kaheksa aasta jooksul kaks korda aastas toimuvate maksetega 229424860 Hispaania peseeta suuruse summa tagasimaksmine, millele lisandusid intressid summas 110035018 Hispaania peseetat 9% seadusliku intressimäära alusel (edaspidi „. aasta kokkulepe”). Fogasa võlanõuete tagamiseks seadis Sniace tema kasuks hüpoteegi kahele oma kinnisvarale. 1998. aasta juuniks oli Sniace nende kahe kokkuleppe alusel tagasi maksnud 186963594 Hispaania peseetat.
12
Sotsiaalkindlustuse keskkassa (edaspidi „keskkassa”) sõlmis Sniacega kokkuleppe, et ajatada viimase sotsiaalkindlustusmaksete võlgasid kogusummas 2903381848 Hispaania peseetat, mis käsitles ajavahemikku 1991. aasta veebruar kuni 1995. aasta veebruar (edaspidi „8. märtsi 1996. aasta kokkulepe”). See kokkulepe nägi ette nimetatud summa tagasimaksmise 96 igakuise maksega kuni 2004. aasta märtsini; sellele summale lisandusid intressid 9% seadusliku intressimäära alusel. Seda kokkulepet muudeti . aasta kokkuleppega, milles nähti ette tagasimaksmise peatamine üheks aastaks, tagasimaksmise toimumine 84 igakuise maksega ning 9% seadusliku intressimäära kohaldamine (edaspidi „. aasta kokkulepe”). Kuna Sniace neid kokkuleppeid ei täitnud, asendati need selle äriühingu ning keskkassa vahel sõlmitud kokkuleppega (edaspidi „. aasta kokkulepe”). Kümne aasta jooksul tuli tagasi maksta 3510387323 Hispaania peseetat, mis vastas 1991. aasta veebruari kuni 1997. aasta veebruari sotsiaalkindlustusmaksete võlgadele ja millele lisandus viivis summas 615056349 Hispaania peseetat. Kahe esimese aasta jooksul tuli tagasi maksta üksnes intressid 7,5% aastamäära alusel, järgmistel aastatel tuli tagasi maksta nii põhisumma kui ka intressid. 1998. aasta aprilliks oli Sniace . aasta kokkuleppe alusel tagasi maksnud 216118863 Hispaania peseetat.”
7.
Tulenevalt Lenzingi esitatud kaebusest kontrollis komisjon kooskõlas EÜ artikli 88 lõikega 2, kas need ja hilisemad toetusmeetmed on keelatud riigiabi EÜ artikli 87 tähenduses. Komisjon tuvastas oma 28. oktoobri 1998. aasta otsuses, et keskkassa ja Fogasa sõlmitud kokkulepped Sniacega on ühisturuga kokkusobimatu riigiabi niivõrd, kuivõrd kokkulepete alusel rakendatav seadusjärgne intress on madalam turuintressist, samuti määras komisjon oma otsusega saadud riigiabi tagastamise.
8.
Seejärel tehti otsus kohtuasjas Tubacex, (
6
) milles Euroopa Kohus sedastas põhimõtte, et seadusjärgse intressi kasutamist ei saa riigiabiks lugeda. Seepeale muutis komisjon oma varasemat otsust – mis ei olnud veel jõustunud, kuna Lenzing ja Hispaania vaidlustasid selle – hilisema, 20. septembri 2000. aasta otsusega, millega ta tuvastas, et ka keskkassa ja Fogasa kokkuleppeid Sniacega ei saa lugeda riigiabiks, mida tuleks tagastada.
B. Vaidlustatud kohtuotsus
9.
Esimese Astme kohtu kantseleis 11. veebruaril 1999 registreeritud hagis palub hageja osaliselt tühistada . aasta otsus. Hiljem hageja laiendas hagi eset, et see hõlmaks ka . aasta otsust.
10.
Komisjon palub vastuvõetamatuse ja igal juhul põhjendamatuse tõttu hagi rahuldamata jätta. Hispaania Kuningriigil lubati astuda menetlusse komisjoni nõuete toetamiseks.
11.
Vaidlustatud kohtuotsusega tühistas Esimese Astme Kohus komisjoni 28. oktoobri 1998. aasta otsuse 1999/395/EÜ, . aasta otsuse 2001/43/EÜ redaktsioonis, artikli 1 lõike 1. Esimese Astme Kohtu arvates ei oleks komisjon tohtinud eeldada, et Hispaania ametiasutused käituvad nagu eraõiguslikud võlausaldajad. Samas olukorras olevad eraõiguslikud võlausaldajad ei oleks aktsepteerinud, et Sniace rikub ajatamise kokkuleppeid.
C. Apellatsioonkaebus
12.
Euroopa Kohtu kantseleile 27. detsembril 2004 esitatud apellatsioonkaebusega palub Hispaania Kuningriik
—
tühistada vaidlustatud Esimese Astme Kohtu otsus täies ulatuses,
—
uues kohtuotsuses rahuldada kõik esimeses kohtuastmes esitatud nõuded,
—
mõista kohtukulud välja vastustajalt kooskõlas kodukorra artikli 69 lõikega 2.
13.
Komisjon toetab Hispaania apellatsioonkaebust ja palub
—
tühistada vaidlustatud Esimese Astme Kohtu otsus täies ulatuses,
—
uues kohtuotsuses rahuldada kõik esimeses kohtuastmes komisjoni esitatud nõuded ja
—
mõista apellatsioonimenetluse kohtukulud välja hagejalt.
14.
Lenzing AG palub
—
jätta rahuldamata Hispaania Kuningriigi apellatsioonkaebus,
—
mõista apellandilt välja vastustaja kohtukulud.
III. Hinnang
15.
Apellatsioonkaebuses tuginevad Hispaania Kuningriik ja komisjon kahele väitele. Esiteks tuvastas Esimese Astme Kohus ekslikult, et vaidlusalune otsus puudutab Lenzingit isiklikult, mistõttu on tal kaebeõigus. (
7
) Teiseks on Esimese Astme Kohus ekslikult tõlgendanud ja rakendanud eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi. (
8
)
A. Lenzingi 20. juuni 2005. aasta repliigi vastuvõetavus
16.
Enne apellatsioonkaebuse hindamist tuleb lühidalt käsitleda, kas Euroopa Kohtule 20. juulil 2005. aastal esitatud Lenzingi . aasta repliiki saab arvesse võtta. Kooskõlas kodukorra artikli 117 lõikega 2 esitas Lenzing repliigi komisjoni antud vastusele apellatsioonkaebusele. Nimetatud sätte kohaselt tohivad menetlusosalised Euroopa Kohtu presidendi loata (esimest korda) esitada repliigi vastusele apellatsioonkaebusele üksnes siis, kui viimane sisaldab väidet, mida apellatsioonkaebuses ei esitatud.
17.
Käesoleval juhul puudub vajadus hinnata, kas komisjon esitas vastuapellatsioonkaebuse või üksnes Hispaania apellatsioonkaebust toetavaid uusi väiteid. Nimelt andis president kooskõlas kodukorra artikli 117 lõikega 1 loa nii Hispaania repliigile kui ka Lenzingi ja komisjoni vasturepliikidele. Kuna Lenzingi repliik esitati tähtaegselt, on see järelikult vastuvõetav ja seda saab arvesse võtta. Sama kehtib ka Lenzingi vasturepliigi suhtes, mis saabus Euroopa Kohtusse tähtaegselt 20. detsembril 2005 ja oli terves ulatuses seotud . aasta repliigiga.
B. Apellatsioonkaebuse esimene väide: hageja isiklik puutumus
18.
Apellatsioonkaebuse esimeses väites leiavad Hispaania Kuningriik ja komisjon, et Esimese Astme Kohus eeldas ekslikult, et vaidlusalune otsus puudutab Lenzingit isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses.
1. Isikliku puutumuse tuvastamise eeldused
19.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saavad muud isikud peale nende, kellele otsus on adresseeritud, üksnes siis väita, et otsus puudutab neid isiklikult asutamislepingu artikli 230 neljanda lõigu tähenduses, kui see otsus mõjutab neid teatud neile eriomaste tunnuste või neid iseloomustavate faktiliste asjaolude tõttu, mis neid kõigist teistest eristavad, ning seeläbi eristab neid isiklikult analoogiliselt isikuga, kellele otsus on adresseeritud. (
9
)
20.
Riigiabiõiguse puhul sõltuvad eeldused konkurentide isiklikuks puutumuseks oluliselt sellest, millises menetlusstaadiumis ja mis eesmärgiga hagi on esitatud.
21.
Oma hiljutisest otsuses ARE tegi Euroopa Kohus kokkuvõtte eeldustest, mille korral soodustatud isiku (potentsiaalsed) konkurendid saavad komisjoni otsuseid hageda, kui komisjon ei ole vaidlustanud siseriiklikke meetmeid EÜ artikli 88 lõike 2 ametlikus uurimismenetluses. (
10
) Hagemiseks on kaks võimalust: esiteks saab esitada kohustamishagi komisjoni vastu ametliku uurimismenetluse läbiviimiseks ning teiseks võib vaidlustada otsuse, mille komisjon on käesolevas asjas teinud.
22.
Kui hagi eesmärk on kohustada komisjoni läbi viima ametlikku uurimismenetlust, kuna konkurendid saavad selle menetluse kaudu oma osalemisõigust teostada, siis piisab, kui hagejad on isikud, ettevõtjad või ühendused, eelkõige konkureerivad ettevõtjad ja ametiühingud, kelle huvid võiksid olla kahjustatud. (
11
) Hagemisõigust tõlgendatakse piisavalt laialt eesmärgiga tagada potentsiaalsete konkurentide menetluslikud õigused EÜ artikli 88 lõike 2 ametliku uurimismenetluse raames. (
12
)
23.
Olukord on erinev, kui hagi eesmärk on tühistada otsus asjas, mille korral ametlikku uurimismenetlust ei ole läbi viidud. Sellisel juhul ei piisa asjaolust, et hageja võiks potentsiaalselt olla puudutatud isik EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses. Isiklikuks puutumuseks on vaja rohkemat. Eeldus on see, et riigiabi meede, mis on vaidlusaluse otsuse ese, mõjutab oluliselt hageja seisundit turul. (
13
)
24.
Nimetatud rangem kriteerium on kohaldatav ka EÜ artikli 88 lõike 2 kohase ametliku uurimismenetluse läbiviimise järel. Kohtuotsuse Cofaz kohaselt puudutab EÜ artikli 88 lõike 2 ametliku uurimismenetluse alusel riigiabi heakskiitmine isiklikult sellist hagejast konkurenti, kes on selles menetluses aktiivselt osalenud, kuid seda eeldusel, et vaidlustatud otsuse esemeks olevad toetusmeetmed on nende seisundit turul oluliselt kahjustanud. (
14
) Kirjeldatud kriteeriumist lähtuvalt tuleb hinnata, kas Lenzing on isiklikult puudutatud.
25.
Käesoleval juhul ei saa rääkida Lenzingi osalemisest uurimismenetluses. Seetõttu võib jääda lahtiseks küsimus, kas teiste kohtuasjade puhul on Esimese Astme Kohus õigesti eeldanud, et isiklik puutumus on võimalik ka ilma uurimismenetluses osalemiseta. (
15
)
26.
Lisaks kahtlevad Hispaania ja komisjon, kas Sniacele määratud toetusmeetmed mõjutasid oluliselt Lenzingi seisundit turul.
2. Tõendamiskoormis turuseisundi olulise mõjutamise tõendamiseks
27.
Komisjon väidab, et Esimese Astme Kohus on riigiabiõiguse alusel konkurendi esitatud hagi raames eiranud asjaolude põhistamise kohustust ja tõendamiskoormist. Nimelt kannab hageja asjaolude põhistamise kohustust ja peab tõendama, et tema hagi on vastuvõetav.
28.
Vaidlustatud kohtuotsuse kohaselt piisab sellest, et konkurent põhistab, et komisjoni otsus võib konkurendi õigustatud huvisid rikkuda sellega, et mõjutab oluliselt konkurendi seisundit asjaomasel turul. (
16
)
29.
Vastupidi komisjoni seisukohale ei erine nimetatud arusaam asjaolude põhistamise kohustusest ja tõendamiskoormise jaotusest kohtuotsuses Cofaz sedastatust. Tõsi, teistes kohtulahendites, eelkõige prantsuskeelsetes redaktsioonides, on pelgalt põhistamise (indiquer) asemel nõutud tõendamist (démontrer). (
17
) Ometi ei nähtu vaidlustatud kohtuotsusest, et Esimese Astme Kohus oleks põhistamise mõiste – see on mõiste, mida kasutati ka kohtuotsuses Cofaz (
18
) – kasutamisel lähtunud leebematest nõuetest kui tõendamise mõiste kasutamise korral. Pigem tuvastas Esimese Astme Kohus, et Lenzingi seisundit turul on oluliselt mõjutatud, lähtudes temale esitatud asjaoludest, mida ei ole vaidlustatud ja mida võib seetõttu tõeseks pidada.
3. Väide, et hinnang on hüpoteetiline
30.
Komisjon eksib väites, et Esimese Astme Kohtu hinnang on hüpoteetiline. Turuseisundi mõjutamise tuvastamine väljamakstud riigiabi asjaolu kaudu sisaldab vältimatult hüpoteetilisi elemente, kuna olemasolevat olukorda tuleb võrrelda olukorraga, mis oleks valitsenud, kui riigiabi ei oleks välja makstud. (
19
) Puuduvad komisjoni taotletud konkreetsed andmed turuolukorra kohta, mis oleks valitsenud, kui riigiabi ei oleks välja makstud.
4. Oluline mõjutamine
31.
Apellatsioonkaebuse esimese väite kohaselt ei mõjutatud Lenzingi seisundit turul oluliselt.
32.
Esimese Astme Kohtu arvates põhistas Lenzing veenvalt, et vaidlusalune otsus võib rikkuda tema õigustatud huvi tema turuseisundi olulise mõjutamise kaudu. Esimese Astme Kohus lähtus sealjuures Lenzingi ja Sniace tegevusest viskoosi turul, mida iseloomustab väga väike tootjate arv, tugev konkurents ja liigne tootmisvõimsus. Ei saa välistada, et Sniace suutis müüa oma tooteid konkurentidest odavama hinnaga saadud riigiabi tõttu.
33.
Esimese Astme Kohtu arvates on täiesti ebaoluline, kas hagejal olid kõnealuse perioodi jooksul head majandustulemused ja kas ta parandas oma seisundit turul. Huvitatud isiku turuseisundi oluline mõjutatus ei pea tingimata kajastuma kasumlikkuse languses, turuosa vähenemises või tegevusega seotud kahjumi tekkes. Selles kontekstis tuleb vastata küsimusele, kas huvitatud isik oleks soodsamas olukorras, kui otsust, mille tühistamist ta taotleb, ei oleks olemas. See võib hõlmata olukorda, kus huvitatud isik kaotab võimaluse kasumit teenida, kuna ametiasutused on ühele tema konkurendile eelise andnud. (
20
)
34.
Hispaania ja komisjoni kriitika on suunatud viimati mainitud aspektile. Lenzingi valitsev seisund viskoosikiudude turul ja selle hea majanduslik seisukord välistavad tema turuseisundi olulise mõjutamise Sniacele antud toetusmeetmete kaudu.
35.
Hispaania rõhutab, et Sniacele määratud toetusmeetmete mõju Lenzingi turuseisundile ei ole piisavalt täpselt põhistatud. Ulatuses, milles Esimese Astme Kohus võtab arvesse kasumi teenimise võimaluse minetamist, tuleb selliseid olukordi põhistada ja täpsustada. Igal juhul ei piisa kasumi teenimise võimaluse minetamisest, et tõendada turuseisundi olulist mõjutamist.
36.
Komisjon tugineb täies ulatuses sellele väitele ning täpsustab seda. Konkurendi hagi vastuvõetavus eeldab seda, et turuseisundi mõjutamine oleks tõendatav ja mõjutamise seos vaidlustatud riigiabiga oleks oluline, kindlaksmääratav ja vahetu.
37.
Apellatsioonkaebuse nimetatud väide tõstatab küsimuse, millistel asjaoludel saab kohtuotsuse Cofaz valguses rääkida turuseisundi olulisest mõjutamisest (substantiellement affectée). Hispaania ja komisjoni arvamuse kohaselt peab konkurentidele kaasnema oluline kahjum.
38.
Kohtupraktika ega kirjutatud õigus ei sisalda põhimõtteid, mis toetaksid seda lähenemisviisi. Kooskõlas allpool sedastatuga piisab, et hageva konkurendi olukord oleks kindlaksmäärataval viisil soodsamalt arenenud, kui riigiabi ei oleks antud.
39.
Olulise mõju kriteerium aitab tuvastada konkurente, keda saab heakskiidetud riigiabi kaudu sellisel määral eristada, et nad täidavad kaebeõiguse eeldusi, mis on loetletud kohtuotsuses Plaumann. (
21
) Seega konkurendid, kellel on kaebeõigus, tõusevad riigiabi kaudu erilisel viisil esile kõikide teiste isikute seast ja neid saab eristada sama moodi vaidlustatud otsuse adressaatidega. Sellise eristava mõju kaudu saab eristada turuseisundi olulist mõjutamist, mis kohtuotsuse Cofaz kohaselt annab kaebeõiguse, sellisest mõjutamisest, mis ei ole selles tähenduses oluline.
40.
Üldiselt mõjutab turuosalistele valikuliselt antud iga eelis kõigi selliste konkurentide turuseisundit, kellel sellist eelist ei ole. Eriti kehtib see ettevõtte toimimise toetusmeetmete suhtes, millele Lenzing viitab. Samas mõjutavad turuosaliste turuseisundit kas positiivselt või negatiivselt veel mitu muud asjaolu. Seetõttu ei ole pelk asjaolu, et toetusmeetmed võivad mõjutada asjaomasel turul valitsevaid konkurentsisuhteid, piisav selleks, et iga turuosalist, kes on antud toetusmeetmetega soodustatud isikuga mis tahes konkurentsisuhtes, saaks pidada sellest meetmest isiklikult puudutatuks. (
22
)
41.
Riigiabi eristavat mõju konkurentidele saab pigem eeldada siis, kui riigiabi annab soodustatud isikule konkurentidega võrreldes sellise eelise, et see asjaolu omandab erilise seisundi. Nimetatud eriline seisund peab ühenduste kohtul võimaldama tuvastada, millisel määral, eraldivõetuna teistest mõjuteguritest, mõjutas soodustatud isikule antud eelis hagi esitanud konkurendi seisundit turul ja milline on selle mõju osakaal konkurendile. Esimese Astme Kohtu sõnastust määruses Deutsche Post ja DHL võib tõlgendada selliselt, et hageja on kohustatud ära näitama, millisel määral turupositsooni on mõjutatud. (
23
)
42.
Eespool toodust tulenevalt rõhutab komisjon õigesti, et hageva konkurendi turuseisundi olulist mõjutamist ei tohi segi ajada konkurentsi piiramise või selle võimaliku ohuga EÜ artikli 87 tähenduses, mis on keelatud riigiabi tunnus. Keelatud riigiabi ei piirdu ainult riigiabiga, mille konkurentsivastane mõju võimaldab teatud konkurentide eristamist. (
24
)
43.
Puuduvad üldised reeglid, kuidas kindlaks teha, kas turuseisundit on oluliselt mõjutatud. Ei saa tugineda ka asjaolule, kas hageva konkurendi turuseisund arenes positiivses või negatiivses suunas. Ettevõtte olukorra nii positiivne kui ka negatiivne areng kogumis võivad enamjaolt sõltuda muudest asjaoludest, nii et riigiabi üksnes tugevdab teiste ettevõtete negatiivset arengut või nõrgestab positiivset arengut. Seega on otsustav faktor see, kui hageva konkurendi turuseisund oleks kindlaksmäärataval viisil soodsamalt arenenud, kui riigiabi ei oleks antud.
44.
Eeltoodust tulenevalt on vaja arvestada asjaomase turu struktuuri ja väidetava riigiabi toimet. (
25
) Turul, kus on väga palju müüjaid, nt ühenduse kõik põllu- ja metsamajandusettevõtjad kogumis, (
26
) on pigem ebatõenäoline, et teistele ettevõtjatele antud riigiabi üksikuid konkurente oluliselt mõjutab. Nimelt mõjutab üksiku turuosalise seisundit turul paljude teiste turuosaliste käitumine. Seetõttu ei avalda ühele turuosalisele antud eelised eristatavat mõju tema konkurentidele. (
27
)
45.
Isegi turul, kus on vähe turuosalisi, aga nõudlus on killustunud, võib konkurentidel olla raske põhistada riigiabi mõju olulisust. Olukord on teine, kui sellisel läbipaistval turul tegutsev turuosaline suudab tänu riigiabile oma tootmist oluliselt laiendada. (
28
)
46.
Sarnane olukord on käesoleval juhul. Viskoositurul on vähe müüjaid. Kõnealusel ajal iseloomustas turgu liigne tootmisvõimsus ja riigiabi võimaldas ühel turuosalisel, Sniacel, oma tegevust jätkata. Seega ei suurendanud riigiabi küll tootmisvõimsust, kuid väheste müüjate ja liigse tootmisvõimsusega turul avaldas olemasoleva tootmisvõimsuse kasutamise jätkamine, mis ilma riigiabita oleks ära langenud, väga selget mõju konkurentide turuseisundile. Nimetatud tootmisvõimsuse äralangemisel oleksid konkurendid võitnud vastava turuosa või saanud tõsta hindu tulenevalt pakkumise vähenemisest.
47.
Komisjon esitas Esimese Astme Kohtule andmed, et Lenzing ei oleks suutnud ära kasutada Sniace turult lahkumist. Kooskõlas Esimese Astme Kohtu tuvastatuga, samal ajal kui Sniace müüs tooteid Euroopa konkurentidest madalama hinnaga, (
29
) teatas Lenzing „tema kasvavast sõltumatusest maailmaturu hinnasurve suhtes” ja vajadusest importida, et rahuldada nõudlust. (
30
) Lenzing ise tunnistas, et 1996. aasta esimeses pooles olid tema tootmismahud ületatud. (
31
) Seega ei põhjustanud Sniace ainukesena hinnasurvet, vaid seda tegid ka Aasia müüjad.
48.
Kooskõlas EÜ artikliga 225 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 lõikega 1 saab edasi kaevata ainult õigusküsimustes. Üksnes Esimese Astme Kohus on pädev hindama faktilisi asjaolusid ja tõendeid. Seega ei kujuta faktilistele asjaoludele ja tõenditele antud hinnang endast õigusküsimust, mis sellisena ei allu apellatsioonkaebuse raames Euroopa Kohtu kontrollile, välja arvatud juhul, kui faktilisi asjaolusid või tõendeid on moonutatud. (
32
)
49.
Kas Lenzing on piisavalt põhistanud väidet, et tema turuseisund oleks Sniace turult lahkumisega paranenud, on asjaolude hindamise küsimus, mida Euroopa Kohus läbi ei vaata.
50.
Asjaolude moonutamist käesoleval juhul ei nähtu. Komisjoni esitatud asjaolude kirjelduse pinnalt on Lenzingi turuosa oluline mõjutamine küsitav ainult piiratud aja suhtes. Isegi kui Lenzing ei oleks Sniace turuosa kohe üle võtta saanud tulenevalt oma vähesest tootmisvõimsusest, võimaldab Lenzingi eelnevate aastate keskmisest kiirem areng eeldada, et keskpika aja jooksul oleks Lenzing suutnud osa Sniace turuosast üle võtta.
51.
Küsimuses, kas Sniace turul viibimine mõjutas hindasid, lähtus Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 88 õigesti erialakirjanduse artiklist, mille komisjon ise esitas ja millest nähtub, et Sniacel on negatiivne mõju hindadele, mis ületab tema turuseisundist lähtuvat nõrka võimsust. Vaatamata muudele mõjuritele, nagu Aasia konkurendid, oleks Sniace turult lahkumisega nimetatud negatiivne mõju kadunud.
52.
Seega ei moonutanud Esimese Astme Kohus asjaolusid, järeldades, et Lenzing kui kõnesoleva turu olulisim konkurent oleks teeninud suuremat kasumit, kui Sniacele ei oleks riigiabi antud, või et Sniacele antud riigiabi tõttu minetas Lenzing kasumi teenimise väljavaated. Kuigi selliseid ärajäänud kasumi teenimise võimalusi ei saa kvantitatiivselt mõõta, ei tohiks need olla võimalikud ega vajalikud. Nimetatud andmetest ilmneb, et Sniace turule jäämisel on oluline tähendus muude asjaolude kõrval, mis Lenzingi turuseisundit mõjutasid.
53.
Eespool toodust tulenevalt tuvastas Esimese Astme Kohus õigesti, et komisjoni otsus puudutab Lenzingit isiklikult. Seega ei ole Hispaania ja komisjoni vastuväited edukad ja apellatsioonkaebuse käesolev väide tuleb tagasi lükata.
C. Apellatsioonkaebuse teine väide: eraõigusliku võlausaldaja kriteerium
54.
Apellatsioonkaebuse teise väitega vaidlevad Hispaania ja komisjon vastu sellele, kuidas Esimese Astme Kohus rakendab eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi. Nimetatud kriteeriumi pinnalt saab tuvastada, kas käesoleval juhul on tegemist riigiabiga. Menetluse pooled vaidlevad selle üle, kas riigiabi seisneb selles, et keskkassa ja Fogasa ei pööranud täitmisele oma tagatud nõudeid, kuigi Sniace rikkus võlgnetavate sotsiaalkindlustusmaksete ajatamise kokkuleppeid ja Fogasa ette makstud palkade ning tasude tagasimaksmise kokkuleppeid. Komisjoni 28. oktoobri 1998. aasta otsuse kohaselt kujutas eespool kirjeldatu endast suurt eelist, kuna võlanõuete täitmisele pööramise korral oleks Sniace oma tegevuse lõpetanud. (
33
)
1. Kohtuotsuse Tubacex rikkumine
55.
Apellatsioonkaebuse käesoleva väite esimeses osas viitavad Hispaania ja komisjon sellele, et Euroopa Kohus tuvastas kohtuotsuses Tubacex (
34
) sarnastel asjaoludel, et tegemist ei ole riigiabiga. Esimese Astme Kohus rakendas vääralt nimetatud kohtuotsust, leides vastupidi sellele, et käesoleva kohtumenetluse esemeks olevad ajatamise ja tagasimaksmise kokkulepped kujutavad endast riigiabi.
56.
EÜ artikli 87 lõige 1 määratleb asutamislepinguga reguleeritava riigiabina igasuguse liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antava abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust. Riigiabi mõiste selles sättes on üldisem kui subsiidiumi mõiste, sest see ei hõlma mitte ainult konkreetseid toetusi, nagu subsiidiumid, vaid ka meetmeid, mis erineval viisil kergendavad ettevõtjal tavaliselt lasuvat maksukoormust. (
35
) Eriti kehtib see sotsiaalkindlustusmakseid koguva avalik-õigusliku ametiasutuse suhtes, mis lubab maksetega hilinemist, millega annab sel viisil soodustatud ettevõtjale arvestatava majandusliku eelise, kergendades nimetatud ettevõtja maksukoormust, võrreldes sellega, mis tuleneb sotsiaalkindlustussüsteemi tavapärasest rakendamisest. (
36
)
57.
Hindamaks, kas nimetatud eelis on riigiabi asutamislepingu artikli 87 tähenduses, tuleb tuvastada, kas soodustatud ettevõtja saab sellise eelise, mida ta turu tavatingimustes ei oleks saanud. (
37
) Seetõttu tuleb avalik-õigusliku võlausaldajaga sõlmitud tagasimaksmise ja ajatamise kokkulepete tingimusi võrrelda hüpoteetilise eraõigusliku võlausaldaja käitumisega, kes oma õigussuhtes võlgnikuga on samas olukorras, mis avalik-õiguslik võlausaldaja, ning kes nõuab võlgnetavate maksete tagastamist. (
38
)
58.
Nimetatud võrdluse kasutamine on vajalik tulenevalt Hispaania ja komisjoni väitest, et keskkassa ja Fogasa käitumist ei saa riigiabiks pidada. Esimese Astme Kohus ei seo nimetatud lähtepunkti kahtluse alla, kuivõrd vaidlustatud kohtuotsuse punktis 149 on Esimese Astme Kohus just sellist võrdlust kasutanud. Seetõttu on Hispaania ja komisjoni käesolev väide põhjendamata.
59.
Minevikus lähtus komisjon avalik-õigusliku võlausaldaja käitumise hindamisel põhiliselt võrdlusest, kas võlgnikuga kokkulepitud viivisintress vastab turuintressile. Nii käesoleval juhul kui ka kohtuasjas Tubacex kasutati üksnes seadusjärgset intressi, mis oli turuintressist selgelt madalam. Komisjon lähtus tagasimaksmisele kuuluva riigiabi suuruse arvutamisel intressivahest. (
39
)
60.
Kohtuotsuses Tubacex lükkas Euroopa Kohus nimetatud hindamiskriteeriumi ümber, kuna ka eraõiguslik võlausaldaja võib maksetega viivitavalt võlgnikult nõuda üksnes seadusjärgset intressi. (
40
) Nimetatud kohtuotsuse alusel muutis komisjon oma 20. septembri 2000. aasta otsusega komisjoni varasemat, . aasta otsust ning tuvastas, et Sniace kokkulepped keskkassa ja Fogasaga ei kujuta endast riigiabi.
61.
Vastupidi Hispaania ja komisjoni seisukohale ei sea Esimese Astme Kohus kohtuotsust Tubacex kahtluse alla, vaid pigem nõustub Lenzingiga, et komisjon ei teinud kindlaks, millises ulatuses keskkassa ja Fogasa kokkulepped, mis puudutasid nende nõuete täitmisele pööramist, kujutavad endast eeliseid, mida tuleks lugeda riigiabiks. Kohtuotsuse Tubacex hagiese ei sisaldanud nimetatud eeliseid. Eeltoodust tulenevalt tuleb apellatsioonkaebuse nimetatud väide tagasi lükata.
2. Eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kasutamine
62.
Hispaania ja komisjon on seisukohal, et komisjon tuvastas õigesti, et keskkassa ja Fogasa käitusid käesoleval juhul nii nagu eraõiguslik võlausaldaja.
63.
Esimese Astme Kohus lükkas nimetatud järelduse ümber, eitades kolme alust, millele komisjon oma järelduses tugineb.
64.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 155 ja 156 keeldus Esimese Astme Kohus võrdlemast keskkassa ja Fogasa olukorda nende eraõiguslike võlausaldajate omaga, kes ajatamise kokkulepete raames loobusid 40% ulatuses oma nõuetest, kuna nende võlausaldajate nõuded olid tagamata. Järelikult ei olnud nad võrreldavas olukorras.
65.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 157 ja 158 vaidleb Esimese Astme Kohus vastu käitumise võrdlemisele teise eraõigusliku võlausaldajaga, kelle nõuded olid tagatud ja kes sarnaselt avalik-õiguslikule võlausaldajale ei pööranud oma nõudeid täitmisele. Nimelt puudusid andmed, kas Sniace hilines tagasimaksetega või rikkus ajatamise kokkuleppeid, mis olid sõlmitud nimetatud võlausaldajaga. Seetõttu ei saa tuvastada, kas nimetatud võlausaldaja on keskkassa ja Fogasaga võrreldavas olukorras.
66.
Lõpetuseks ei nõustu Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 159 ja 160 toodud seisukohaga, et mõlemad võlausaldajad tegid kõik, et tagasi saada neile võlgnetavad summad. Esiteks ei ole piisava tagatise olemasolul selline tegevus vajalik ja teiseks ei olnud komisjon suuteline tuvastama Sniace jätkusuutlikkust.
67.
Eespool toodust tulenevalt leidis Esimese Astme Kohus, et komisjon on ilmselt vääralt hinnanud eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi.
68.
Komisjon vaidleb sellele järeldusele vastu ja leiab, et Esimese Astme Kohus eksis rakendatava hindamiskriteeriumi osas. Esimese Astme Kohus vaatas komisjoni otsuse läbi üksikasjade ja mitte ilmse hindamisvea pinnalt.
69.
Eespool toodust tulenevalt väidavad Hispaania ja komisjon, et ka eraõiguslikud võlausaldajad oleksid sõlminud ajatamise kokkuleppeid, seda eriti käesoleva juhtumi asjaoludel.
a) Ilmse hindamisvea tuvastamine
70.
Olen seisukohal, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 150 tuvastas Esimese Astme Kohus õigesti, et komisjonil on eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi rakendamisel lai kaalutlusõigus. Nimetatud kriteeriumi rakendamine eeldab keeruliste majanduslike asjaolude hindamist hüpoteetilise eraõigusliku võlausaldaja perspektiivist. EÜ artikli 87 lõike 1 alusel komisjoni rakendatud kaalutlusõiguse üle teostatav ühenduse kohtute kontroll (
41
) peab piirduma sellega, et kontrollitakse menetlusnormide ja põhjendamiskohustuse järgimist, komisjoni otsuse aluseks olevate faktide sisulist täpsust ning ilmse kaalutlusvea ja võimu kuritarvitamise puudumist. (
42
)
71.
Komisjon leiab õigesti, et tema kaalutlus on ilmselt ekslik ainult juhul, kui seda ei ole võimalik mis tahes seisukohast põhjendada, st kui mis tahes mõistlikult tegutsev eraõiguslik võlausaldaja ei oleks antud tingimustel käitunud nii nagu avalik-õigusliku võlausaldaja.
72.
Kui on aga võimalik, et eraõiguslik võlausaldaja käitub komisjoni eeldataval viisil, siis ei saa komisjoni kaalutlust ilmselt valeks pidada. Vastasel juhul viiks ilmse kaalutlusvea hindamine selleni, et ühenduse kohtud asendaksid komisjoni prognoosi eraõigusliku võlausaldaja käitumise kohta ise enda vastava prognoosiga.
73.
Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuses piisavalt veenvalt põhjendanud, miks komisjoni esitatud põhjendused ei võimalda järeldada, et keskkassa ja Fogasa käitusid eraõiguslikule võlausaldajale omasel viisil. (
43
) Selle pinnalt tegi Esimese Astme Kohus järelduse, et komisjon on teinud ilmse kaalutlusvea.
74.
Esimese Astme Kohtus tagasi lükatud põhjendused sisaldasid väidet, et teine eraõiguslik võlausaldaja, kelle nõuded olid tagatud, oleks samuti jätnud oma nõuded täitmisele pööramata, kuigi Sniace oli ka temale võlgnetavaid kohustusi rikkunud. Esimese Astme Kohus tuvastas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 157 ja 158 küll õigesti, et sellise väite aluseks olevaid asjaolusid ei ole piisavalt välja selgitatud, et saaks tuvastada, et keskkassa ja Fogasa olukorras olev eraõiguslik võlausaldaja oleks käitunud täpselt samamoodi. Sama vähe on tõendatud asjaolu, et eraõiguslik võlausaldaja ei oleks nõnda käitunud. Olemasolevate andmete pinnalt nähtub selle võlausaldaja käitumisest, et komisjoni eeldus hüpoteetilise eraõigusliku võlausaldaja käitumise kohta oli vähemalt võimalik.
75.
Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 154 jj tehtud järeldus selle kohta, et komisjon tegi ilmse kaalutlusvea, rikub materiaalõigust, mistõttu ei saa sellise järeldusega nõustuda.
b) Põhjendamiskohustuse ja asjaolude kindlakstegemise kohustuse rikkumise kontrollimine
76.
Ühenduse õiguse rikkumine Esimese Astme Kohtu poolt ei too siiski kaasa vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist, kui selle resolutsioon on põhjendatud teiste õiguslike argumentidega. (
44
) Kuna esimese astme menetluses vaidlustas Lenzing ka komisjoni otsuse põhjenduse, tuleb hinnata, kas hagi see väide on tulemuslik.
77.
EÜ artiklis 253 ette nähtud ühenduse määruste põhjendused peavad selgelt ja ühemõtteliselt kajastama õigusakti autoriks olnud institutsiooni arutlust, võimaldamaks huvitatutel võetud meetme põhjendustega tutvuda ja ühenduste kohtul kontrolli teostada. (
45
) Põhimõtteliselt tuleb põhjendused puudutatud isikule teada anda samal ajal otsusega, mis tema huve kahjustab, EÜ artikli 253 rikkumist ei saa Euroopa Kohtus vaidlustada. (
46
)
78.
Põhjendamiskohustust tuleb eristada põhistava osa sisulise põhjendatuse küsimusest, mis on vaidlusaluse akti sisulise õiguspärasuse küsimus. (
47
) Kuna tulenevalt komisjoni laiast kaalutlusõigusest on kohtulik kontroll piiratud, on ühenduse õigusest tuleneval menetlusõiguste garantiil eriline osatähtsus. Vastupidi komisjoni väitele hõlmab menetlusõiguste garantii pädeva ametiasutuse kohustust hinnata üksikjuhtumi kõiki olulisi aspekte hoolsalt ja erapooletult ning kohustust asjakohaselt põhjendada oma otsuseid. (
48
)
79.
Seega peab komisjoni põhjendus, miks ta valis eraõiguslike võlausaldajate erinevatest võimalikest käitumisviisidest, millele avalik-õigusliku võlausaldaja käitumine peab vastama, välja just konkreetse käitumise, olema asjakohane ja vastuoludeta. Põhjendusest peab tulenema ka komisjoni vastava eelduse aluseks olevate faktiliste asjaolude ulatus.
80.
Käesolevas kontekstis tuleb täheldada, et vaidlusaluse otsuse põhjendused ei sisaldanud viidet eraõiguslikule võlausaldajale, kes, vaatamata Sniace viivitusele, jättis oma tagatud nõuded täitmisele pööramata. Seetõttu puudus oluline alus, millele tuginedes saaks rääkida, et komisjoni hinnang oleks tulemusena olnud võimalik. Isegi kui otsus oleks sellisele põhjusele viidanud, ei piisaks sellest otsuse põhjendamiseks, kuna selle hetkeni ei olnud komisjon suutnud selgitada, kas nimetatud võlausaldaja oli võrreldavas olukorras. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 158 rõhutas Esimese Astme Kohus, et komisjon ei ole kuni nimetatud hetkeni suutnud seda asjaolu selgitada.
81.
Esimese Astme Kohus lükkas õigesti ümber komisjoni otsuses toodud kaks ülejäänud väidet.
82.
Mis puutub punktides 155 ja 156 arvestamata jäetud võrdlusesse teiste eraõiguslike võlausaldajatega, kes võlausaldajate kokkuleppe alusel loobusid oma nõuetest 40% ulatuses, siis tuvastas komisjon juba oma 20. septembri 2000. aasta otsuses, et nimetatud võlausaldajate olukord eriti tagatiste osas ei ole võrreldav keskkassa ja Fogasa omaga. (
49
)
83.
Suurim kaal on punktides 159 ja 160 esitatud väitel, et keskkassa ja Fogasa tegid kõik, et tagasi saada võlgnetavad summad, kandmata sealjuures majanduslikku kahju ja vältides samal ajal Sniace pankrotti.
84.
Tegelikkuses püüaks eraõiguslik võlausaldaja pöörata oma nõudeid täitmisele võimalikku kahju vältides. Lenzing rõhutab, et Esimese Astme Kohus leidis õigesti, et antud küsimuses on komisjoni otsuse põhjendused vastuolus tema enda taotlustega.
85.
Esiteks on käsitlus keskkassa ja Fogasa nõuete tagatise kohta vastuoluline. Ühest küljest lähtub komisjon antud kohtumenetluses sellest, et keskkassa ja Fogasa nõuded on tagatud, millise seisukoha on komisjon osaliselt väljendanud ka oma otsuse põhjendustes. (
50
) Teisalt tunnistab komisjon vajadust vältida Sniace pankrotti, et nõudeid oleks võimalik realiseerida kahju kandmata. Ometi eksisteerib kahju tekkimise oht ainult juhul, kui tagatised ei ole piisavad.
86.
Lisaks ilmneb vasturääkivus ka oletuses, et nõuded ei olnud piisavalt tagatud. Ajatamine suurendab tõenäosust, et võlausaldaja saab võlgnetavad summad tagasi kahju kandmata ainult juhul, kui võlgnik ületab majandusraskused ja tema olukord paraneb. Ometi väljendab komisjon vaidlusaluses otsuses korduvalt kahtlust Sniace jätkusuutlikkuses, (
51
) selgitamata sealjuures, miks komisjon siiski lähtub optimistlikust prognoosist.
87.
Kohtumenetluses toob komisjon põhjenduseks üksnes selle, et ta võis tugineda Hispaania valitsuse väitele ümberstruktureerimis- ja saneerimiskavade olemasolu kohta. (
52
) Kui see oleks ainuke põhjus Sniace jätkusuutlikkuse eeldamiseks, siis lisaks vaidlusaluste otsuste ebapiisavale põhjendatusele võiks rääkida sellest, et komisjon jättis faktilised asjaolud piisaval määral välja selgitamata. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 160 tuvastas Esimese Astme Kohus, et nii Hispaanial kui ka komisjonil puudusid piisavad andmed Sniace jätkusuutlikkuse hindamiseks. Euroopa Kohus ei saa läbi vaadata nimetatud hinnangut faktiliste asjaolude kohta, (
53
) samuti ei ole menetlusosalised seda hinnangut vaidlustanud.
88.
Täiendavalt tuleb märkida, et Hispaania ja komisjoni väidet – mida komisjoni otsuse põhjendused ei sisalda –, et Sniace turule jäämise korral oleks keskkassal säilinud ootus saada edasisi sotsiaalkindlustusmakseid ja Fogasal oleksid ära jäänud Sniace töötajatega seotud kulud, ei saa samuti võtta aluseks, mille järgi kindlaks määrata hüpoteetilise eraõigusliku võlausaldaja käitumist.
89.
Põhimõtteliselt on tõenäoline, et ka eraõiguslikel võlausaldajatel on sarnased motiivid – tulevaste ärivõimaluste ootus ja soov vältida tulevasi kulusid. Käesolevas juhtumis on aga tegemist riigi avalik-õiguslike huvidega, mille edendamine on kindlaksmääratud avalik-õiguslike ametiasutuste ülesanne. Nimetatud huvid on tüüpilised ajendid klassikalises tähenduses riigiabi andmiseks. Lenzing rõhutab õigesti, et nimetatud ajenditega ei saa õigustada teatud ettevõtjate soodustamist seeläbi, et ametiasutus loobub oma nõuete täitmisele pööramisest. Vastasel juhul võiks töökohtade säilitamise eesmärgiga õigustada ka avalik-õiguslike investorite kaudu tehtavaid kapitalisüste. Viimase olukorra on Euroopa Kohus sõnaselgelt välistanud. (
54
)
90.
Eespool toodust tulenevalt ei ole komisjoni esitatud põhjendused sobivad, et vaidlusalune otsus saaks neile tugineda, või on need põhjendused vasturääkivad, mistõttu välistavad teineteist. Nimetatud vasturääkivust saaks ületada, kui komisjon selgitaks kohtumenetluse esemeks olevaid asjaolusid määral, mis võimaldaks tal otsustada, millised kaalutlused oleksid määravad hüpoteetilise eraõigusliku võlausaldaja seisukohalt, ning esitada need kaalutlused piisavalt põhjendatul viisil oma otsuse motiveerivas osas. Kuna aga nimetatud kaalutlusi ei ole esitatud, sisaldab vaidlusaluse otsuse motiveeriv osa endas viga.
3. Ettepanek
91.
Kuigi vaidlustatud kohtuotsuses on rikutud õigusnormi, kuna Esimese Astme Kohus leiab, et komisjon on teinud ilmse kaalutlusvea, tuleb kohtuotsus lähtuvalt komisjoni vaidlusaluse otsuse ebapiisavast põhjendatusest muudel põhjusel muutmata jätta. Eespool toodust nähtuvalt tuleb apellatsioonkaebus rahuldamata jätta.
IV. Kohtukulud
92.
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 122 alusel koosmõjus artikliga 118 ja artikli 69 lõikega 2 on kohtumenetluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kodukorra artikli 69 lõike 4 alusel kannavad menetlusse astuvad liikmesriigid ise oma kohtukulud, sealhulgas apellatsioonimenetluse kulud. (
55
)
93.
Seega jäävad Hispaania kanda tema enda kohtukulud. Lisaks palub Lenzing mõista Hispaanialt – mitte aga komisjonilt – välja Lenzingi apellatsioonimenetluse kulud. Kuna Hispaania ja komisjon on koos kohtumenetluse kaotanud, tuleb kohtukulud mõista neilt välja solidaarselt. (
56
) Sellises olukorras ei saa Lenzing valida ühte kahest võlgnikust, vaid kohtukulud tuleb mõista välja solidaarselt mõlemalt kaotanud poolelt.
V. Ettepanek
94.
Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku langetada järgmine otsus:
1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2.
Jätta Hispaania Kuningriigi ja Euroopa Ühenduste Komisjoni kohtukulud nende endi kanda ning mõista neilt solidaarselt välja Lenzing AG kohtukulud apellatsioonimenetluses.
(
1
)	Algkeel: saksa.
(
2
)	Komisjoni 28. oktoobri 1998. aasta otsus 1999/395/EÜ Hispaania riigiabi kohta, mida anti Sniace SA-le asukohaga Torrelavega, Kantaabria, teatavaks tehtud dokumendiga number K(1998) 3437 (ELT 1999, L 149, lk 40).
(
3
)	Komisjoni 20. septembri 2000. aasta otsus 2001/43/EÜ, millega muudetakse otsust 1999/395/EÜ Hispaania riigiabi kohta, mida anti Sniace SA-le asukohaga Torrelavega, Kantaabria, teatavaks tehtud dokumendiga number K(2000) 2741 (ELT 2001, L 11, lk 46).
(
4
)	Lenzing AG vs. komisjon (EKL 2004, lk II-3597)
(
5
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 8–29.
(
6
)	29. aprilli 1999. aasta otsus kohtuasjas C-342/96: komisjon vs. Hispaania (EKL 1999, lk I-2459).
(
7
)	Apellatsioonkaebus, punktid 4–23.
(
8
)	Apellatsioonkaebus, punktid 24–65.
(
9
)	15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann vs. komisjon (EKL 1963, lk 211, 238) ja . aasta otsus kohtuasjas C-198/91: Cook vs. komisjon (EKL 1993, lk I-2487, punkt 20).
(
10
)	13. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-78/03 P: Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (EKL 2005, lk I-10737, punkt 34 jj).
(
11
)	Eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus ARE (punkt 35 jj).
(
12
)	Eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus ARE (punkt 34 jj).
(
13
)	Eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus ARE (punkt 68 jj, veelgi laiemalt sõnastatud punktis 37).
(
14
)	28. jaanuari 1986. aasta otsus kohtuasjas 169/84: Cofaz jt vs. komisjon (EKL 1986, lk 391, punkt 25).
(
15
)	27. aprilli 1995. aasta otsus kohtuasjas T-435/93: ASPEC jt vs. komisjon (EKL 1995, lk II-1281, punkt 64); . aasta otsus kohtuasjas T-149/95: Ducros vs. komisjon (EKL 1997, lk II-2031, punkt 34) ja . aasta otsus kohtuasjas T-11/95: BP Chemicals vs. komisjon (EKL 1998, lk II-3235, punkt 72). Võrdle . aasta määrusega kohtuasjas C-367/04 P: Deutsche Post ja DHL vs. komisjon (EKL 2006, lk I-26, saadaval üksnes saksa ja prantsuse keeles, punkt 41).
(
16
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punkt 80.
(
17
)	Eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus ARE (punkt 37), samuti 21. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas T-69/96: Hamburger Hafen- und Lagerhaus jt vs. komisjon (EKL 2001, lk II-1037, punkt 41).
(
18
)	Eespool 14. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Cofaz (punkt 28).
(
19
)	Väljamaksmata riigiabi korral tuleb teha prognoos kahe hüpoteetilise olukorra kohta.
(
20
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punkt 90.
(
21
)	Eespool 9. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsused Plaumann vs. komisjon ja Cook vs. komisjon.
(
22
)	10. detsembri 1969. aasta otsus liidetud kohtuasjades 10/68 ja 18/68: Eridania jt vs. komisjon (EKL 1969, lk 459, punkt 7/8).
(
23
)	27. mai 2004. aasta määrus kohtuasjas T-358/02: Deutsche Post ja DHL vs. komisjon (EKL 2004, lk II-1565, punkt 37).
(
24
)	Vt antud küsimuses eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtumäärus Deutsche Post ja DHL (punkt 47).
(
25
)	12. detsembri 2006. aasta otsuses kohtuasjas T-146/03: Asociación de Estaciones de Servicio de Madrid ja Federation Catalana de Servicio vs. komisjon (EKL 2006, lk II-98, punkt 50 jj), mis käsitles tanklatele antud riigiabi, pidas Esimese Astme Kohus silmas soodustatud tanklapidaja kohalikke konkurente.
(
26
)	Nagu eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsuses ARE.
(
27
)	Vt antud küsimuses ka eespool 23. joonealuses märkuses viidatud määrus kohtuasjas Deutsche Post ja DHL vs. komisjon (punkt 15 jj), mille kohaselt oli komisjon seisukohal, et suur osa turgusid ja ettevõtjaid olid puudutatud, samuti 27. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-117/04: Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren jt vs. komisjon (EKL 2006, lk II-3861, punkt 60), mille kohaselt umbes 1200 ettevõtjat olid sarnases olukorras.
(
28
)	Eespool 15. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus ASPEC (punkt 70).
(
29
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punkt 88.
(
30
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punkt 62.
(
31
)	20. juuni 2005. aasta märkus, lõige 8.
(
32
)	Riigiabiõiguse küsimuses vt 1. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-442/03 P ja C-471/03 P: P&O European Ferries (Vizcaya) vs. komisjon ja Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon (EKL 2006, lk I-4845, punkt 60), samuti üldisemalt vt . aasta otsus kohtuasjas C-390/95 P: Antillean Rice Mills jt vs. komisjon (EKL 1999, lk I-769, punkt 29); . aasta otsus kohtuasjas C-237/98 P: Dorsch Consult (EKL 2000, lk I-4549, punkt 35 jj) ning . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P ja C-219/00 P: Aalborg Portland jt vs. komisjon (EKL 2004, lk I-123, punkt 49).
(
33
)	Otsuse põhjendus 80.
(
34
)	Eespool 6. joonealuses märkuses viidatud.
(
35
)	15. märtsi 1994. aasta otsus kohtuasjas C-387/92: Banco Exterior de España (EKL 1994, lk I-877, punkt 13); . aasta otsus kohtuasjas C-256/97: DMT (EKL 1999, lk I-3913, punkt 19); . aasta otsus kohtuasjas C-276/02: Hispaania vs. komisjon (EKL 2004, lk I-8091, punkt 24); . aasta otsus kohtuasjas C-143/99: Adria-Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke (EKL 2001, lk I-8365, punkt 38) ning . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-393/04 ja C-41/05: Air Liquide Industries Belgium (EKL 2006, lk I-5293, punkt 29).
(
36
)	Eespool 35. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus DMT.
(
37
)	Eespool 35. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus DMT (punkt 22) ja eespool 6. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Tubacex (punkt 41).
(
38
)	Eespool 35. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus DMT (punkt 25).
(
39
)	Käesolevas asjas vt 28. oktoobri 1998. aasta otsuse artikkel 1 ning põhjendused 83 ja 90.
(
40
)	Eespool 6. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Tubacex (punkt 48 jj).
(
41
)	Tuleb rõhutada, et siseriiklikud kohtud peaksid viima läbi sarnase analüüsi, nagu komisjon, et hinnata, kas komisjonile teavitamata jäetud toetusmeede kujutab endast riigiabi, mistõttu kooskõlas EÜ artikli 88 lõikega 3 ei tohi seda ellu viia, vt 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas C-39/94: SFEI jt (EKL 1996, lk I-3547, punkt 49 jj); . aasta otsus kohtuasjas C-345/02: Pearle jt (EKL 2004, lk I-7139, punkt 31) ja . aasta otsus kohtuasjas C-368/04: Transalpine Ölleitung jt (EKL 2006, lk I-9957, punkt 39).
(
42
)	29. veebruari 1996. aasta otsus kohtuasjas C-56/93: Belgia vs. komisjon (EKL 1996, lk I-723, punktid 10 ja 11).
(
43
)	Vt eespool, punkt 64 jj.
(
44
)	9. juuni 1992. aasta otsus kohtuasjas C-30/91 P: Lestelle vs. komisjon (EKL 1992, lk I-3755, punkt 28); . aasta otsus kohtuasjas C-93/02 P: Biret International vs. nõukogu (EKL 2003, lk I-10497, punkt 60) ja . aasta otsus kohtuasjas C-226/03 P: José Marti Peix vs. komisjon (EKL 2004, lk I-11421, punkt 29).
(
45
)	9. juuli 1969. aasta otsus kohtuasjas 1/69: Itaalia vs. komisjon (EKL 1969, lk 277, punkt 9); . aasta otsus kohtuasjas C-310/99: Itaalia vs. komisjon (EKL 2002, lk I-2289, punkt 48); . aasta otsus kohtuasjas C-66/02: Itaalia vs. komisjon (EKL 2005, lk I-10901, punkt 26) ning . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-182/03 ja C-217/03: Belgia ja Forum 187 vs. komisjon (EKL 2006, lk I-5479, punkt 137).
(
46
)	26. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-351/98: Hispaania vs. komisjon (EKL 2002, lk I-8031, punkt 84).
(
47
)	22. märtsi 2001. aasta otsused kohtuasjas C-17/99: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 2001, lk I-2481, punkt 35) ja kohtuasjas C-66/02: Itaalia vs. komisjon (eespool 45. joonealuses märkuses viidatud).
(
48
)	21. novembri 1991. aasta otsus kohtuasjas C-269/90: Technische Universität München (EKL 1991, lk I-5469, punkt 14) ja . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-258/90 ja C-259/90: Pesquerias De Bermeo ja Naviera Laida vs. komisjon (EKL 1992, lk I-2901, punkt 26).
(
49
)	Põhjendus 26.
(
50
)	Vt 20. septembri 2000. aasta otsus, põhjendus 26, ja Fogasa suhtes . aasta otsus, põhjendus 89.
(
51
)	Vt 28. oktoobri 1998. aasta otsus, põhjendused 77, 81 ja 89.
(
52
)	Vt apellatsioonkaebuse vastus, punkt 81, ja vaidlustatud kohtuotsus, punkt 160.
(
53
)	Vt eespool, punkt 48.
(
54
)	14. septembri 1994. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-278/92, C-279/92 ja C-280/92: Hispaania vs. komisjon (Hytasa) (EKL 1994, lk I-4103, punkt 22).
(
55
)	24. septembri 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-74/00 P ja C-75/00 P: Falck vs. komisjon (EKL 2002, lk I-7869, punkt 191).
(
56
)	Vt 31. mai 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-122/99 P ja C-125/99 P: D ja Rootsi vs. nõukogu (EKL 2001, lk I-4319, punkt 65) ning . aasta otsus liidetud kohtuasjades 296/82 ja 318/82: Madalmaad ja Leeuwarder Papierwarenfabriek vs. komisjon (EKL 1985, lk 809, punkt 32).