Жалба, подадена на 6 юли 2018 г. — CdT/EUIPO
(Дело T-417/18)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподател: Център за преводи за органите на Европейския съюз (представители: J. Rikkert и M. Garnier)
Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
Искания на жалбоподателя
Жалбоподателят иска от Общия съд:
да отмени решението на службата от 26 април 2018 г. за разваляне на сключеното с центъра споразумение,
да отмени решението на службата от 26 април 2018 г. да изземе правото за прилагане на всички необходими предварителни мерки за осигуряване непрекъснатостта на своето преводно обслужване, по-специално чрез публикуването на обявления за обществени поръчки,
да отмени решението на службата за публикуване в Официален вестник на обявление за обществена поръчка за преводачески услуги с референтен номер 2018/S 114-258472, и да забрани на службата да подписва договори съгласно това обявление,
да обяви за незаконосъобразно публикуването на обявление за обществена поръчка за преводачески услуги от агенция, друг орган или служба на ЕС, чийто учредителен регламент предвижда, че преводаческите услуги се осигуряват от центъра,
да осъди службата да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
Първото основание е изведено от неспазване на установената процедура. Жалбоподателят счита, от една страна, че при евентуално възникване на трудности между Центъра за преводи и неговите клиенти, приложение намира уредбата съгласно член 11 от учредителния му регламент, а от друга страна, че решението на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (наричана по-нататък „службата“) от 26 април 2018 г. да изземе правото за прилагане на всички необходими мерки за осигуряване непрекъснатостта на преводното обслужване е в нарушение на член 11 от учредителния регламент на центъра, тъй като не е прието при спазване на процедурата за медиация, предвидена в него в случай на затруднения между двете агенции.
Второто основание е изведено от недалновидността на службата. В това отношение жалбоподателят счита, че:
първо, положението, в което се поставя службата, е в нарушение на член 148 от нейния учредителен регламент и на член 2 от учредителния регламент на центъра, тъй като би могло да доведе до липсата на валидно споразумение, считано от 1 януари 2019 г.,
второ, запознаването с целия текст на член 2 от учредителния регламент на центъра представя различните клиенти на центъра и в параграф 1 изброява изрично седем агенции, органи и служби, сред които и службата, на които центърът предоставя преводачески услуги, необходими за тяхното функциониране. Освен това в параграф 3 са посочени институции и органи, които имат преводачески служби, но могат евентуално по своя преценка да поискат обслужване от центъра,
трето, разглеждането на двата параграфа във връзка помежду им води до извода, че посочените в параграф 1 агенции нямат свобода да решават по своя преценка дали да се ползват от услугите на центъра или не, и следователно могат да развалят споразумението, което ги обвързва с него, само в случай че впоследствие ще влезе в сила друго споразумение.
Третото основание е изведено от липсата на компетентност на службата да публикува обявление за обществена поръчка за преводачески услуги. Без да взема отношение във връзка с резултата от оценяването по публикуваното от службата обявление, жалбоподателят сочи, че с решението си за започване на процедура за обществена поръчка тя се поставя в невъзможност да изпълни членове 148 и 2 от учредителните регламенти съответно на самата служба и на центъра. Накрая, жалбоподателят твърди, че в настоящия случай подписването на договори и заплащането за преводачески услуги съставлява явно нарушение на посочения член 148 и следователно, че службата по-конкретно не е оправомощена по закон да приключи по обичайния ред процедурата за възлагане на обществена поръчка с подписването на договори.
____________