62024CJ0870
DOMSTOLENS DOM (Niende Afdeling)
19. marts 2026 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – statsstøtte – forordning (EU) nr. 651/2014 – former for støtte, som kan anses for forenelige med det indre marked – undtagelse fastsat for støtte til små og mellemstore virksomheder – artikel 1 i bilag I – begrebet »virksomhed« – artikel 3, stk. 3, i bilag I – begrebet »tilknyttede virksomheder« – fysisk person, der ejer flertallet af de stemmerettigheder, der er knyttet til en virksomheds aktier – udøvelse af økonomisk aktivitet – faktisk udøvelse af kontrol gennem direkte eller indirekte indgriben i virksomhedens drift«
I sag C-870/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Administratīvā apgabaltiesa (appeldomstol i forvaltningsretlige sager, Letland) ved afgørelse af 14. december 2024, indgået til Domstolen den 17. december 2024, i sagen
Valsts ieņēmumu dienests
mod
SIA »OUTLETICO«,
har
DOMSTOLEN (Niende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, M. Condinanzi, og dommerne R. Frendo og A. Kornezov (refererende dommer),
generaladvokat: A. Biondi,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
den lettiske regering ved K. Pommere, J. Davidoviča og I. Romanovska, som befuldmægtigede,
–
den belgiske regering ved M. Van Regemorter og P. Cottin, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved A.-L. Delbac, A. Steiblytė og V. Hitrovs, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 1 og artikel 3, stk. 3, i bilag I til Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17. juni 2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til [artikel 107 TEUF og 108 TEUF] (EUT 108, L 2014, s. 187), som ændret ved Kommissionens forordning (EU) 2020/972 af 2. juli 2020 (EUT 2020, L 215, s. 3) (herefter »forordning nr. 651/2014«).
2
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem SIA »OUTLETICO« (herefter »Outletico«), der er et lettisk selskab, og Valsts ieņēmumu dienests (den nationale skattemyndighed, Letland) (herefter »skatte- og afgiftsmyndigheden«) vedrørende en afgørelse, hvorved sidstnævnte pålagde Outletico at tilbagebetale den støtte, som selskabet ulovligt havde modtaget i forbindelse med sundhedskrisen i forbindelse med covid-19-pandemien.
Retsforskrifter
EU-retten
Forordning nr. 651/2014
3
Følgende fremgår af 30. og 40. betragtning til forordning nr. 651/2014:
»(30)
For at undgå forskelle, der kunne medføre konkurrencefordrejninger, og lette samordningen mellem EU-initiativer og medlemsstaternes initiativer vedrørende [små og mellemstore virksomheder (SMV’er)], samt for at skabe administrativ klarhed og retssikkerhed, bør den definition af SMV’er, der anvendes i denne forordning, være baseret på definitionen i Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder [(EUT 2003, L 124, s. 36)].
[...]
(40)
SMV’er spiller en afgørende rolle for jobskabelsen og medvirker mere generelt til at skabe social stabilitet og økonomisk udvikling. Markedssvigt kan imidlertid hæmme deres udvikling og påføre dem følgende typiske begrænsninger. SMV’er har ofte vanskeligt ved at skaffe kapital eller lån på grund af visse finansmarkeders uvilje mod at løbe risici og den begrænsede sikkerhed, virksomhederne er i stand til at stille. Deres begrænsede ressourcer kan også indskrænke deres adgang til information, især vedrørende ny teknologi og potentielle markeder. For at lette udviklingen af SMV'ers økonomiske aktiviteter bør denne forordning derfor fritage bestemte kategorier af støtte, når de ydes til SMV’er. Disse kategorier bør navnlig omfatte investeringsstøtte til SMV’er og SMV’ers deltagelse i messer.«
4
Følgende fremgår af denne forordnings artikel 1:
»1.   Denne forordning finder anvendelse på følgende kategorier af støtte:
[...]
b)
drifts- og investeringsstøtte til SMV’er og støtte til SMV’ers adgang til finansiering
[...]
4.   Denne forordning finder ikke anvendelse på:
[...]
c)
støtte til kriseramte virksomheder, med undtagelse af støtteordninger, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af visse naturkatastrofer, etableringsstøtteordninger og regionale driftsstøtteordninger, forudsat at kriseramte virksomheder ved sådanne ordninger ikke stilles bedre end andre virksomheder. Denne forordning finder imidlertid som undtagelse anvendelse på virksomheder, der ikke var kriseramte den 31. december 2019, men som blev ramt af krise i perioden fra den 1. januar 2020 til den 30. juni 2021.
[...]«
5
Den nævnte forordnings artikel 2 bestemmer følgende:
»I denne forordning forstås ved:
[...]
2)   »små og mellemstore virksomheder« eller »SMV’er«: virksomheder, som opfylder kriterierne i bilag I
[...]
18)
»kriseramt virksomhed«: virksomhed, for hvilken mindst én af følgende omstændigheder gælder:
a)
for selskaber med begrænset ansvar (bortset fra en SMV, der har bestået i mindre end tre år, eller, med hensyn til støtteberettigelse til risikofinansieringsstøtte, en SMV inden for de første syv år efter dens første kommercielle salg, der efter en due diligence-undersøgelse foretaget af den udvalgte finansielle formidler opfylder betingelserne for risikofinansieringsinvestering), når over halvdelen af selskabets tegnede kapital er forsvundet som følge af akkumulerede tab. [...]
[...]
e)
når virksomheden ikke er en SMV og i de seneste to år har haft og stadig har:
1)
en gældsandel, dvs. et forhold mellem bogført gæld og egenkapital, på over 7,5 og
2)
en EBITDA-rentedækningsrate på under 1,0
[...]
24)
»store virksomheder«: virksomheder, der ikke opfylder kriterierne i bilag I
[...]«
6
Samme forordnings artikel 3 er sålydende:
»Støtteordninger, individuel støtte ydet efter støtteordninger og ad hoc-støtte er forenelig med det indre marked efter [artikel 107, stk. 2 eller 3, TEUF] og fritaget for anmeldelsespligten i [artikel 108, stk. 3, TEUF], forudsat at støtten både opfylder alle betingelserne i denne forordnings kapitel I og de særlige betingelser for den relevante kategori af støtte, der er fastsat i denne forordnings kapitel III.«
7
Artikel 1 i bilag I til forordning nr. 651/2014 med overskriften »Definition af SMV« fastsætter følgende:
»Som virksomhed betragtes enhver enhed, uanset dens retlige form, der udøver en økonomisk aktivitet. Herunder hører også enkeltmandsvirksomheder og familievirksomheder, der udøver en håndværksmæssig aktivitet eller andre aktiviteter, samt partnerskaber eller foreninger, der regelmæssigt udøver en økonomisk aktivitet.«
8
Artikel 2 i dette bilag bestemmer følgende:
»1.   Kategorien mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (SMV’er) omfatter virksomheder, som beskæftiger under 250 personer, og som har en årlig omsætning på højst 50 mio. EUR og/eller en samlet årlig balance på højst 43 mio. EUR.
2.   Ved små virksomheder i kategorien SMV forstås virksomheder, som beskæftiger under 50 personer, og som har en årlig omsætning og/eller en samlet årlig balance på højst 10 mio. EUR.
3.   Ved mikrovirksomheder i kategorien små og mellemstore virksomheder forstås virksomheder, som beskæftiger under 10 personer, og som har en årlig omsætning og/eller en samlet årlig balance på højst 2 mio. EUR.«
9
Følgende fremgår af nævnte bilags artikel 3:
»1.   Ved »uafhængig virksomhed« forstås enhver virksomhed, der ikke betegnes som partnervirksomhed, jf. stk. 2, eller som tilknyttet virksomhed, jf. stk. 3.
[...]
3.   Ved »tilknyttede virksomheder« forstås virksomheder, mellem hvilke der består en af følgende former for forbindelse:
a)
en virksomhed besidder flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt aktionærerne eller deltagerne i en anden virksomhed
b)
en virksomhed har ret til at udnævne eller afsætte et flertal af medlemmerne af administrations-, ledelses- eller tilsynsorganet i en anden virksomhed
c)
en virksomhed har ret til at udøve en bestemmende indflydelse over en anden virksomhed i medfør af en med denne indgået aftale eller i medfør af en bestemmelse i dennes vedtægter
d)
en virksomhed, som er aktionær eller selskabsdeltager i en anden virksomhed, råder alene, i medfør af en aftale med andre aktionærer eller selskabsdeltagere i denne anden virksomhed, over flertallet af aktionærernes eller selskabsdeltagernes stemmerettigheder.
[...]
Virksomheder, mellem hvilke der, via en eller flere andre virksomheder, eller med de i stk. 2 nævnte investorer, består en eller flere forbindelser som nævnt i første afsnit, betragtes også som tilknyttede virksomheder.
Virksomheder, mellem hvilke der via en fysisk person eller en gruppe af fysiske personer, som handler i fællesskab, består en eller flere af disse forbindelser, betragtes også som tilknyttede virksomheder, hvis disse virksomheder udøver deres aktiviteter eller en del af deres aktiviteter på det samme relevante marked eller på tilgrænsende markeder.
[...]«
10
Følgende fremgår af samme bilags artikel 6:
»1.   Er der tale om en uafhængig virksomhed, fastsættes dataene, herunder antal beskæftigede, udelukkende på grundlag af denne virksomheds regnskaber.
2.   Er der tale om en virksomhed, der har partnervirksomheder eller tilknyttede virksomheder, fastsættes dataene, herunder antal beskæftigede, på grundlag af virksomhedens regnskaber og andre data eller – såfremt sådanne foreligger – virksomhedens konsoliderede regnskab eller de konsoliderede regnskaber, hvori virksomheden indgår ved konsolidering.
De i første afsnit nævnte data forenes med dataene for den pågældende virksomheds eventuelle partnervirksomheder, der er umiddelbart over- eller underordnet denne. Foreningen sker proportionelt med den højeste af enten den procentvise andel af kapitalen eller af stemmerettighederne. Er der tale om gensidig deltagelse, anvendes den højeste af disse procentsatser.
Til de i første og andet afsnit nævnte data lægges 100% af dataene for eventuelle virksomheder, der er direkte eller indirekte tilknyttet den pågældende virksomhed, og som ikke allerede indgår i regnskaberne ved konsolidering.
[...]«
De midlertidige rammebestemmelser
11
Punkt 4, 18 og 22 i Kommissionens meddelelse med overskriften »Midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud« (EUT 2020, C 91 I, s. 1), som ændret ved meddelelse af 28. januar 2021 (EUT 2021, C 34, s. 6) (herefter »de midlertidige rammebestemmelser«), har følgende ordlyd:
»4.
Under de ekstraordinære omstændigheder, som covid-19-udbruddet har skabt, kan alle former for virksomheder blive ramt af en alvorlig mangel på likviditet. Både solvente og mindre solvente virksomheder kan stå over for en pludselig knaphed eller endda total mangel på likviditet. SMV’er er særligt udsatte. Situationen kan derfor have alvorlige økonomiske følger for mange sunde virksomheder og deres medarbejdere på kort og mellemlang sigt, men har også længerevarende virkninger, idet virksomhedernes overlevelse er på spil.
[...]
18.
I betragtning af, at udbruddet af [covid]-19 påvirker alle medlemsstater, og at de inddæmningstiltag, som medlemsstaterne har iværksat, påvirker virksomhederne, mener Kommissionen, at statsstøtte er berettiget og i en begrænset periode kan erklæres forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra b), [TEUF] med henblik på at afhjælpe den likviditetsmangel, som virksomhederne står over for, og på at sikre, at de forstyrrelser, der skyldes udbruddet af [covid]-19, ikke underminerer deres levedygtighed, navnlig for SMV’er.
[...]
22.
Kommissionen vil anse en [begrænset statsstøtte, der ydes midlertidigt til virksomheder, der oplever en pludselig knaphed eller endog mangel på likviditet], for forenelig med det indre marked på grundlag af artikel 107, stk. 3, litra b), [TEUF], forudsat at alle følgende betingelser er opfyldt [...]:
[...]
c.
støtten må ikke ydes til virksomheder, som allerede var kriseramt (jf. [forordning nr. 651/2014] [...]) pr. 31. december 2019.
Som en undtagelse til ovenstående kan der ydes støtte til mikrovirksomheder eller små virksomheder (som defineret i bilag I til [forordning nr. 651/2014]), der allerede var kriseramte pr. 31. december 2019, forudsat at de ikke er underlagt konkursbehandling efter de nationale regler, og at de ikke har modtage[t] redningsstøtte [...] eller omstruktureringsstøtte [...].
[...]«
Lettisk ret
12
Artikel 4.1 i ministerrådets dekret nr. 676 af 10. november 2020 om støtte med henblik på at sikre driftskapitalstrømmene for virksomheder, der er berørt af covid-19-krisen, i den affattelse, der finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen (herefter »dekret nr. 676/2020«), fastsætter følgende:
»I henhold til disse bestemmelser kan der ydes støtte til virksomheder, der opfylder definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder i artikel 2 i bilag I til [forordning nr. 651/2014] eller definitionen af en stor virksomhed i [denne forordnings] artikel 2, nr. 24).«
13
Følgende fremgår af dette dekrets artikel 5:
»Med henblik på [dette dekret] er tilknyttede personer de økonomiske operatører, der opfylder definitionen af tilknyttede virksomheder i artikel 3, stk. 3, i bilag I til Kommissionens forordning [nr.] 651/2014.«
14
Nævnte dekrets artikel 16.2 er affattet således:
»Der ydes ikke støtte til mellemstore eller store økonomiske operatører, som allerede den 31. december 2019 og på tidspunktet for tildelingen af støtten skulle anses for at være kriseramte i henhold til definitionen i artikel 2, nr. 18), i [forordning nr. 651/2014].«
15
Samme dekrets artikel 18 fastsætter følgende:
»Hvis der konstateres en overtrædelse af de betingelser for statsstøtte, der er fastsat i dette dekret, er virksomheden forpligtet til at tilbagebetale hele den ulovligt modtagne støtte til skatte- og afgiftsmyndigheden med renter i henhold til bestemmelserne i kapitel IV og V i lov om kontrol med støtte til erhvervsvirksomhed.«
16
Artikel 186, stk. 3, i Komerclikums (handelsloven) har følgende ordlyd:
»Selskabsandelene giver selskabsdeltageren ret til at deltage i forvaltningen af selskabet, udlodningen af overskud og fordelingen af selskabets aktiver i tilfælde af opløsning samt andre ved lov og vedtægter fastsatte rettigheder.«
17
Denne lovs artikel 209 bestemmer følgende:
»Selskabets ledelsesorganer er generalforsamlingen og bestyrelsen samt styrelseskomitéen (såfremt en sådan nedsættes).«
18
Nævnte lovs artikel 210 har følgende ordlyd:
»(1)   Det er kun generalforsamlingen, der har beføjelse til at:
1)
ændre vedtægterne
2)
forøge eller nedbringe selskabskapitalen
3)
vælge og afsætte medlemmerne af styrelseskomitéen
4)
vælge og afsætte medlemmerne af bestyrelsen
5)
godkende årsregnskabet og fordele overskuddet
6)
vælge og afsætte revisoren og likvidatoren
7)
træffe beslutning om at anlægge søgsmål mod medlemmerne af bestyrelsen, medlemmerne af styrelseskomitéen, stifterne eller selskabsdeltagerne og at udpege en repræsentant for selskabet, med henblik på at føre sager ved domstolene
[...]
9)
træffe beslutning om at bringe selskabets aktivitet til ophør eller at videreføre, suspendere, forny eller omorganisere den samt om indgåelse, ændring eller opsigelse af en koncernaftale mellem selskaber
10)
tage stilling til andre spørgsmål, som ved lov eller vedtægter er blevet overført til generalforsamlingens beføjelser.
(2)   Generalforsamlingen har også ret til at træffe beslutninger, som er omfattet af bestyrelsens eller styrelseskomitéens beføjelser. I et sådant tilfælde hæfter de selskabsdeltagere, der har stemt for disse beslutninger, solidarisk for de skader, der opstår som følge heraf.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
19
A, der er en fysisk person, ejer 100% af kapitalen i SIA »Esterkin Family Investments«, som er et lettisk selskab, 75% af kapitalen i SIA »IC Industries Holdings«, som ligeledes er et lettisk selskab, samt 100% af kapitalen i RRE TRADECENTERS holding Ltd., som er et cypriotisk selskab. Sidstnævnte selskab har en andel på 60% af kapitalen i Outletico, som på sin side ejer 100% af kapitalen i SIA »Business Park«, et andet lettisk selskab.
20
Den 21. marts og den 16. april 2021 anmodede Outletico skatte- og afgiftsmyndigheden om støtte til virksomheder, der er berørt af covid-19-krisen, for henholdsvis januar og marts 2021.
21
Ved afgørelser af 30. april 2021 og 17. maj 2021 imødekom denne myndighed disse anmodninger, og selskabet blev tildelt et beløb på 45597,69 EUR for januar 2021 og 45597,68 for marts 2021. Skatte- og afgiftsmyndigheden fandt, at Outletico var en SMV som omhandlet i forordning nr. 651/2014, og at selskabet opfyldte de kriterier for at modtage støtte, der er fastsat i dekret nr. 676/2020.
22
Ved to afgørelser af 27. december 2021 annullerede afdelingen for tilskyndelse til efterlevelse af skatte- og afgiftspligt, som var af den opfattelse, at Outletico tilhørte kategorien »store virksomheder«, og at selskabet den 31. december 2019 og på tidspunktet for tildelingen af støtten var en kriseramt virksomhed, de i den foregående præmis nævnte afgørelser og pålagde selskabet at tilbagebetale den ulovligt modtagne støtte.
23
Outletico indbragte klager over afgørelserne fra denne afdeling.
24
Ved afgørelse af 25. marts 2022 stadfæstede skatte- og afgiftsmyndigheden disse afgørelser. Den fandt for det første, at RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings og Business Park skulle anses for at være »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i bilag I til forordning nr. 651/2014 i forhold til Outletico, og at Outletico som medlem af en koncern af tilknyttede virksomheder på grundlag af oplysningerne om samtlige selskaber i denne koncern skulle anses for at udgøre en del af en »stor virksomhed« som omhandlet i artikel 2, nr. 24), i forordning nr. 651/2014.
25
Denne myndighed anførte således indledningsvis, at det fremgik af handelsregistret, at RRE Tradecenters holding på tidspunktet for tildelingen af den omhandlede støtte ejede kontrollerende kapitalandele i Outletico, som på sin side ejede en sådan andel i Business Park. Dernæst fandt nævnte myndighed, at for så vidt som den fysiske person A drev og udøvede direkte kontrol over RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings, skulle A anses for at være en økonomisk aktør og dermed en »virksomhed« som omhandlet i dette bilags artikel 1 og artikel 3, stk. 3, tredje afsnit. Endelig udledte den heraf, at der bestod forbindelser mellem Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings på den ene side og Outletico på den anden side gennem en virksomhed og ikke gennem »fysiske personer« som omhandlet i nævnte bilags artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit.
26
Skatte- og afgiftsmyndigheden fandt for det andet, at Outletico både den 31. december 2019 og på tidspunktet for tildelingen af den omhandlede støtte skulle anses for at være en »kriseramt virksomhed« som omhandlet i denne forordnings artikel 2, nr. 18), henset til myndighedens egne oplysninger og oplysningerne om de virksomheder, der var tilknyttet dette selskab, og at det nævnte selskab følgelig ikke var berettiget til denne støtte.
27
Outletico anlagde sag ved Administratīvā rajona tiesa (distriktsdomstol i forvaltningsretlige sager, Letland) med påstand om annullation af skatte- og afgiftsmyndighedens afgørelse af 25. marts 2022, idet selskabet bl.a. anfægtede anvendelsen af begrebet »tilknyttede virksomheder« på selskabet. Outletico gjorde navnlig gældende, at A skulle anses for at være en fysisk person og ikke en virksomhed.
28
Ved dom af 22. november 2022 annullerede denne ret den pågældende afgørelse med den begrundelse, at A var en fysisk person og ikke en virksomhed, således at Outletico i henhold til artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit, i bilag I til forordning nr. 651/2014 ikke kunne anses for at være forbundet med Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings, eftersom disse tre selskaber ikke udøvede deres aktiviteter på det samme marked eller på tilgrænsende markeder. Den nævnte ret fandt, at Outletico kun var tilknyttet RRE Tradecenters holding og Business Park, og at Outletico på dette grundlag skulle kvalificeres som SMV som omhandlet i forordning nr. 651/2014, således at selskabet kunne gøre krav på den i hovedsagen omhandlede støtte.
29
Skatte- og afgiftsmyndigheden har iværksat appel til prøvelse af denne dom ved Administratīvā apgabaltiesa (appeldomstol i forvaltningsretlige sager, Letland), som er den forelæggende ret, idet denne myndighed bl.a. har gjort gældende, at når en fysisk person driver og direkte eller indirekte kontrollerer en række virksomheder, skal denne person anses for at være en økonomisk operatør og derfor en »virksomhed« som omhandlet i artikel 1 og artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i bilag I til forordning nr. 651/2014.
30
Den forelæggende ret har anført, at tvisten i hovedsagen vedrører spørgsmålet om, hvilke virksomheder der skal betragtes som virksomheder, der er tilknyttet Outletico, med henblik på kvalificeringen af den pågældende som en SMV eller en »stor virksomhed« som omhandlet i forordning nr. 651/2014. I denne henseende er den forelæggende ret i tvivl om rækkevidden af begrebet »virksomhed« som omhandlet i artikel 1 i bilag I til denne forordning, navnlig om, hvorvidt en fysisk person, der ejer kontrollerende kapitalandele i flere selskaber, er omfattet af dette begreb. Den forelæggende ret ønsker følgelig oplyst, om forbindelserne mellem Outletico på den ene side og Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings på den anden side skal anses for at bestå via en »virksomhed« som omhandlet i dette bilags artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, eller via en »fysisk person« som omhandlet i nævnte bilags artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit, i hvilket tilfælde disse tre virksomheder ikke kan anses for at være tilknyttede.
31
Ifølge den forelæggende ret følger det af dom af 10. januar 2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl. (C-222/04, EU:C:2006:8), at det med henblik på at tage stilling til, om der foreligger økonomisk aktivitet, når en fysisk person ejer en kapitalandel i et selskab, som direkte udøver en økonomisk aktivitet på markedet, ikke er tilstrækkeligt at efterprøve, at denne fysiske person ejer denne kapitalandel, selv om det er en kontrollerende andel, men også skal vurderes, om nævnte fysiske person ligeledes faktisk deltager i virksomhedens drift.
32
I denne henseende har den forelæggende ret anført, at skatte- og afgiftsmyndigheden i sin afgørelse af 25. marts 2022 udelukkende støttede sig på, hvor stor en andel af kapitalen i Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings A besad med henblik på at fastslå, at A direkte udøvede forvaltningen af og kontrollen med disse selskaber. Den forelæggende ret har præciseret, at i henhold til handelslovens artikel 186, stk. 3, og artikel 210, stk. 1 og 2, henhører vedtagelsen af visse beslutninger med tilknytning til virksomhedens drift under generalforsamlingens (ejerne af selskabsandele) beføjelse.
33
Den forelæggende ret er således i tvivl om, hvorvidt denne beslutningskompetence i sig selv er tilstrækkelig til at anse en fysisk person, der ejer en kontrollerende andel i et selskab, for også faktisk at udøve kontrol over dette selskab ved at gribe direkte eller indirekte ind i selskabets drift og dermed for at udøve en økonomisk aktivitet eller deltage i dette selskabs økonomiske aktivitet og dermed for at udgøre en virksomhed.
34
På denne baggrund har Administratīvā apgabaltiesa (appeldomstol i forvaltningsretlige sager) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal artikel 1 og artikel 3, stk. 3, i bilag I til [forordning nr. 651/2014] fortolkes således, at den fysiske person, der ejer andele i en virksomheds selskabskapital, også skal betragtes som en virksomhed?
Har det betydning for besvarelsen af ovenstående spørgsmål, at den nationale lovgivning fastsætter, at vedtagelsen af visse beslutninger med tilknytning til virksomhedens drift henhører under generalforsamlingens (ejerne af selskabsandelene) beføjelser? Udgør dette forhold i sig selv et tilstrækkeligt grundlag for at konkludere, at en fysisk person, der ejer andele i en virksomheds kapital (flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt selskabsdeltagerne), øver direkte eller indirekte indflydelse på virksomhedens drift og dermed udøver en økonomisk aktivitet eller er involveret i denne virksomheds økonomiske aktivitet, uden at det er nødvendigt at vurdere, om den fysiske person faktisk deltager i virksomhedens drift?
2)
Skal [artikel 3,] stk. 3, fjerde afsnit, i bilag I til [forordning nr. 651/2014] fortolkes således, at udtrykket »[v]irksomheder, mellem hvilke der via en fysisk person […] består en eller flere af disse forbindelser« som omhandlet i denne bestemmelse også omfatter et tilfælde, hvor en fysisk person ejer andele i kapitalen og besidder flertallet af stemmerettighederne i en virksomhed, der igen besidder flertallet af de stemmerettigheder, som er tillagt deltagerne i en anden virksomhed, i hvilken forbindelse denne virksomhed anses for en virksomhed, der er tilknyttet andre virksomheder, og samme fysiske person i disse sidstnævnte virksomheder ejer kapitalandele og besidder flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt selskabsdeltagerne?«
Om de præjudicielle spørgsmål
35
Det fremgår af fast retspraksis, at det som led i den samarbejdsprocedure mellem de nationale retsinstanser og Domstolen, som er indført ved artikel 267 TEUF, tilkommer Domstolen at give den nationale retsinstans et hensigtsmæssigt svar, som sætter den i stand til at afgøre den tvist, der verserer for den. Ud fra denne synsvinkel påhviler det Domstolen i givet fald at omformulere de spørgsmål, der forelægges den. Det tilkommer herved Domstolen ud fra samtlige de oplysninger, der er fremlagt af den nationale ret, navnlig af forelæggelsesafgørelsens præmisser, at udlede de EU-retlige elementer, som det under hensyn til sagens genstand er nødvendigt at fortolke (jf. i denne retning dom af 28.11.2000, Roquette Frères (C-88/99, EU:C:2000:652, præmis 18, og af 23.10.2025, Zlakov, C-744/23, EU:C:2025:816, præmis 17 og den deri nævnte retspraksis).
36
I det foreliggende tilfælde fremgår det af forelæggelsesafgørelsen, at skatte- og afgiftsmyndigheden i sin afgørelse af 25. marts 2022 fandt, at RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments, IC Industries Holdings, Outletico og Business Park skulle anses for at være »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i bilag I til forordning nr. 651/2014.
37
Den forelæggende ret, der skal prøve lovligheden af denne sidstnævnte afgørelse, er ikke i tvivl om, hvorvidt Outletico kan anses for at være en virksomhed, der er »tilknyttet« dels RRE Tradecenters holding, som ejer 60% af selskabets kapital, dels Business Park, hvori selskabet ejer hele kapitalen, som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i bilag I til forordning nr. 651/2014.
38
Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, om Outletico skal anses for at være tilknyttet ikke blot RRE Tradecenters holding og Business Park, men ligeledes, gennem RRE Tradecenters holding og A, Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings, eftersom A ejer henholdsvis 100%, 100% og 75% af deres kapital.
39
Det fremgår således af forelæggelsesafgørelsen, at hvis alle de selskaber, der er nævnt i den foregående præmis, skulle anses for at være »tilknyttede virksomheder«, ville Outletico ikke kunne kvalificeres som SMV, at selskabet derfor skal anses for at have været kriseramt den 31. december 2019, og at det er forpligtet til at tilbagebetale den i hovedsagen omhandlede støtte, idet denne støtte under sådanne omstændigheder skal anses for at være ulovlig. Hvis Outletico derimod skulle anses for udelukkende at være tilknyttet RRE Tradecenters holding og Business Park, ville selskabet kunne kvalificeres som SMV, falde uden for kvalificeringen som en virksomhed, der var kriseramt den 31. december 2019, og kunne bevare denne støtte.
40
Det er på denne baggrund, at den forelæggende ret nærmere bestemt ønsker oplyst, om en fysisk person, der ejer kontrollerende kapitalandele i virksomheder, selv kan kvalificeres som en »virksomhed«, gennem hvilken der mellem disse virksomheder indirekte består forbindelser, der kan føre til, at alle disse enheder skal kvalificeres som »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i bilag I til forordning nr. 651/2014.
41
Henset til disse forhold skal det fastslås, at den forelæggende ret med de to spørgsmål, som skal behandles samlet, nærmere bestemt ønsker oplyst, om artikel 1 og artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i bilag I til forordning nr. 651/2014 skal fortolkes således, at en fysisk person, der ejer en kontrollerende andel, som giver vedkommende flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt deltagerne i de selskaber, der udøver en økonomisk aktivitet, alene af denne grund skal anses for selv at udøve en økonomisk aktivitet og dermed for at være en »virksomhed« som omhandlet i dette bilags artikel 1, gennem hvilken der mellem disse selskaber indirekte består forbindelser, der kan kvalificere dem som »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i nævnte bilags artikel 3, stk. 3, tredje afsnit. Den forelæggende ret er navnlig i tvivl om, hvorvidt den omstændighed, at visse beslutninger med tilknytning til selskabets drift efter de nationale regler henhører under generalforsamlingens beføjelser, i sig selv er tilstrækkelig til at fastslå, at en sådan fysisk person er involveret i dette selskabs økonomiske aktivitet, uden at det er nødvendigt at undersøge, om den pågældende faktisk deltager i selskabets drift.
42
Som det navnlig fremgår af 40. betragtning til forordning nr. 651/2014, som har til formål at erklære bestemte kategorier af statsstøtte forenelige med det indre marked i henhold til artikel 107 TEUF og 108 TEUF, fritager Kommissionen bestemte kategorier af statsstøtte, når de ydes til SMV’er på grund af markedssvigt, som indebærer, at disse virksomheder står over for en række handicap, som begrænser den sociale og økonomiske udvikling, der er ønskelig for disse virksomheder (jf. i denne retning dom af 29.4.2004, Italien mod Kommissionen, C-91/01, EU:C:2004:244, præmis 46, og af 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C-516/19, EU:C:2020:754, præmis 31).
43
I overensstemmelse med artikel 2 og 3 i bilag I til forordning nr. 651/2014 kan en virksomhed kvalificeres som SMV som omhandlet i denne forordning, hvis den opfylder tre kriterier, nemlig et kriterium om antal medarbejdere, et finansielt kriterium vedrørende en årlig omsætning eller en samlet årlig balance og et kriterium om uafhængighed (dom af 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C-516/19, EU:C:2020:754, præmis 32).
44
Hvad angår dette sidste kriterium har Domstolen fastslået, at det har til formål at sikre, at de foranstaltninger, der er tiltænkt SMV’er, faktisk kommer virksomheder, hvis størrelse er et handicap, til gode, og ikke virksomheder, der tilhører en stor koncern, og som således har adgang til økonomiske midler og bistand, som ikke står til rådighed for konkurrenter af lignende størrelse (dom af 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C-516/19, EU:C:2020:754, præmis 33 og den deri nævnte retspraksis).
45
Dette kriterium tilsigter – som det navnlig fremgår af 9. betragtning til henstilling 2003/361, som begrebet er baseret på, hvilket fremgår af 30. betragtning til forordning nr. 651/2014 – en bedre forståelse for de økonomiske realiteter for SMV’er og fra denne kategori at få udskilt de grupper af virksomheder, hvis økonomiske magt overstiger en SMV’s økonomiske magt, med henblik på at sikre, at det netop er de virksomheder, som virkelig har behov herfor, der kommer til at nyde godt af de fordele, som de forskellige bestemmelser og foranstaltninger, der indføres for SMV’er, giver (dom af 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C-516/19, EU:C:2020:754, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis).
46
Begrebet »SMV« som omhandlet i forordning nr. 651/2014, for så vidt som det medfører fordele til virksomheder, som er omfattet heraf, som oftest ved regler om fritagelser fra almindelige regler, skal imidlertid fortolkes strengt (dom af 24.9.2020, NMI Technologietransfer, C-516/19, EU:C:2020:754, præmis 65 og den deri nævnte retspraksis).
47
I henhold til artikel 2, nr. 2), i forordning nr. 651/20142, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, i bilag I til denne forordning, omfatter kategorien SMV virksomheder, som beskæftiger under 250 personer, og som har en årlig omsætning på højst 50 mio. EUR og/eller en samlet årlig balance på højst 43 mio. EUR.
48
Med henblik på beregningen af virksomheders antal beskæftigede og beløbsstørrelser sondres der i dette bilags artikel 3 og 6 navnlig mellem »uafhængige virksomheder« og »tilknyttede virksomheder«. Er der tale om en uafhængig virksomhed, fastsættes dataene i henhold til nævnte bilags artikel 6, stk. 1, herunder antal beskæftigede, udelukkende på grundlag af denne virksomheds regnskaber. Derimod fremgår det af artikel 6, stk. 2, første og tredje afsnit, at der for en virksomhed, der har tilknyttede virksomheder, til denne virksomheds data skal lægges 100% af dataene for eventuelle virksomheder, der er direkte eller indirekte tilknyttet den pågældende virksomhed, og som ikke allerede indgår i regnskaberne ved konsolidering.
49
Ifølge samme bilags artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), betegnes to virksomheder som »tilknyttede«, når den ene besidder flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt aktionærerne eller deltagerne i en anden.
50
I henhold til tredje afsnit i samme stk. 3 betragtes virksomheder, mellem hvilke der, via en eller flere andre virksomheder, består en eller flere forbindelser som nævnt i nævnte stykkes første afsnit, også som tilknyttede virksomheder.
51
I det foreliggende tilfælde fremgår det af forelæggelsesafgørelsen, at der mellem Outletico, Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings i det mindste består et forhold som det, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, første afsnit, litra a), i bilag I til forordning nr. 651/2014, gennem dels RRE Tradecenters holding, der ejer 60% af kapitalen i Outletico og derfor flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt selskabsdeltagerne i dette selskab, dels A, som ejer hele kapitalen i RRE Tradecenters holding, hele kapitalen i Esterkin Family Investments og 75% af kapitalen i IC Industries Holdings og dermed flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt selskabsdeltagerne i disse tre sidstnævnte selskaber.
52
For så vidt angår spørgsmålet, om hvorvidt den omstændighed, at en fysisk person ejer kontrollerende andele i en virksomhed, som er forbundet med de rettigheder, der følger heraf i henhold til national ret, er tilstrækkelig til at konkludere, at der udøves en »økonomisk aktivitet«, og dermed til at kvalificere denne fysiske person som en »virksomhed« som omhandlet i artikel 1 i bilag I til forordning nr. 651/2014, skal det bemærkes, at det fremgår af denne artikel 1, at enhver enhed, uanset dens retlige form, der udøver en økonomisk aktivitet, betragtes som virksomhed. Herunder hører også enkeltmandsvirksomheder og familievirksomheder, der udøver en håndværksmæssig aktivitet eller andre aktiviteter, samt partnerskaber eller foreninger, der regelmæssigt udøver en økonomisk aktivitet.
53
Domstolen har gentagne gange fastslået, at begrebet »virksomhed« som omhandlet i denne artikel 1 omfatter enhver enhed, som udøver en aktivitet, hvorved der udbydes varer og tjenesteydelser på et bestemt marked, uanset denne enheds retlige status eller den lukrative karakter af det mål, som den forfølger (jf. i denne retning dom af 13.10.2022, Baltijas Starptautiskā Akadēmija og Stockholm School of Economics in Riga, C-164/21 og C-318/21, EU:C:2022:785, præmis 68 og den deri nævnte retspraksis).
54
I denne henseende skal det for det første fremhæves, at en fysisk person kan anses for at være en »virksomhed«, hvis vedkommende udøver en økonomisk aktivitet. Begrebet »virksomhed« som omhandlet i artikel 1 i bilag I til forordning nr. 651/2014 omfatter således enhver »enhed, der udøver en økonomisk aktivitet«, uanset dens retlige form. Denne fortolkning støttes i øvrigt af andet punktum i denne artikel 1, hvorefter bl.a. »enkeltmandsvirksomheder og familievirksomheder«, der udøver en håndværksmæssig aktivitet eller andre aktiviteter, også betragtes som virksomheder.
55
For det andet skal det bemærkes, at en økonomisk aktivitet kan udøves enten af en erhvervsdrivende direkte på markedet eller indirekte af en enhed, der kontrollerer denne erhvervsdrivende inden for rammerne af en økonomisk enhed, som de udgør tilsammen (jf. i denne retning dom af 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., C-222/04, EU:C:2006:8, præmis 108-110).
56
Domstolen har i denne forbindelse fastslået, at selve besiddelsen af kapitalandele – herunder kontrollerende andele – ikke er tilstrækkelig til at udgøre en økonomisk aktivitet udøvet af den, der har disse kapitalandele, når besiddelsen kun danner grundlag for udøvelsen af de rettigheder, der er knyttet til at være aktionær eller medindehaver, samt i givet fald for modtagelsen af udbytte, der blot er afkastet af ejendomsretten til et formuegode (dom af 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., C-222/04, EU:C:2006:8, præmis 111).
57
Til gengæld skal en enhed, som, idet den ejer kontrollerende kapitalandele i et selskab, rent faktisk udøver den kontrol, som disse kapitalandele giver enheden, ved direkte eller indirekte indblanding i driften af dette selskab, anses for deltager i den økonomiske aktivitet, der udøves af den kontrollerede virksomhed. I denne henseende skal den selv kvalificeres som en virksomhed (dom af 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., C-222/04, EU:C:2006:8, præmis 112 og 113).
58
Det følger af den retspraksis, der er nævnt i denne doms præmis 54-57, at en enhed, herunder en fysisk person, der ejer kapitalandele i et selskab, kun kan kvalificeres som en »virksomhed«, hvis to betingelser er opfyldt. For det første skal disse kapitalandele gøre det muligt for selskabet at udøve kontrol over et selskab. For det andet skal den rent faktisk udøve den kontrol ved direkte eller indirekte indblanding i driften af dette selskab (jf. i denne retning dom af 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., C-222/04, EU:C:2006:8, præmis 118).
59
Det følger heraf, at selve besiddelsen af et flertal af kapitalandelene i et sådant selskab eller endog hele kapitalen heri ikke i sig selv gør det muligt at fastslå, at der faktisk udøves en sådan kontrol. Denne udøvelse skal konkret godtgøres fra sag til sag på grundlag af indicier, der kan godtgøre, at den pågældende enhed direkte eller indirekte griber ind i driften af dette selskab.
60
Navnlig kan fysiske personers besiddelse af sådanne andele i selskaber, der udøver en økonomisk aktivitet, nemlig ofte udgøre en simpel udøvelse af ejendomsretten over et gode, navnlig når den følger af en investors rene kapitalinvestering (jf. i denne retning dom af 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., C-222/04, EU:C:2006:8, præmis 111 og 117).
61
I denne henseende indebærer den omstændighed, at lettisk ret giver enhver ejer af kapitalandele i et selskab visse rettigheder, der følger af selve egenskaben af aktionær, såsom stemmerettigheder og deltagelse i generalforsamlingen, som har kompetence til at træffe visse beslutninger vedrørende forvaltningen af selskabet, ikke i sig selv, at denne ejer rent faktisk udøver en kontrol over dette selskab ved direkte eller indirekte indblanding i driften af dette selskab. Sådanne rettigheder følger nemlig ex lege alene af den blotte kapitalbesiddelse eller af den blotte egenskab af aktionær, og er derfor ikke som sådanne tilstrækkelige til at sondre mellem den situation, hvor en fysisk person udøver en økonomisk aktivitet, der består i effektivt at kontrollere et selskab ved direkte eller indirekte indblanding i driften heraf, og den situation, hvor en sådan fysisk persons deltagelse udgør en simpel udøvelse af ejendomsretten over et gode, navnlig når den følger af en investors rene kapitalinvestering.
62
Som den belgiske regering i det væsentlige har anført i sit skriftlige indlæg, kan der derimod tages hensyn til andre indicier, såsom den omstændighed, at ejeren af kontrollerende kapitalandele udøver funktioner i tilsynsorganerne eller bestyrelsen, at den pågældende er en erhvervsdrivende, der har sådanne kapitalandele i flere selskaber, som handler på en samordnet måde og forfølger et fælles mål, eller at den pågældende har bebudet en forretningsstrategi, som vedkommende agter at gennemføre via det kontrollerede selskab, med henblik på at efterprøve, om nævnte indehaver direkte eller indirekte griber ind i virksomhedens drift og dermed faktisk udøver en kontrol med dens aktivitet.
63
I det foreliggende tilfælde fremgår det, at den forelæggende ret skal efterprøve lovligheden af skatte- og afgiftsmyndighedens afgørelse af 25. marts 2022, som ifølge forelæggelsesafgørelsen alene hviler på den omstændighed, at A ejer kontrollerende kapitalandele i RRE Tradecenters holding, Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
64
Det følger af ovenstående betragtninger, at den omstændighed alene, at A ejer kontrollerende kapitalandele i disse selskaber, som er forbundet med de rettigheder, der følger heraf i henhold til lettisk ret, ikke i sig selv er tilstrækkelig til at fastslå, at denne fysiske person rent faktisk udøver denne kontrol ved direkte eller indirekte indblanding i deres drift, og at A af denne grund udøver en økonomisk aktivitet, der gør det muligt at kvalificere den pågældende som en »virksomhed« som omhandlet i artikel 1 i bilag I til forordning nr. 651/2014. Det kan derfor ikke udledes alene på grundlag af dette forhold, at der mellem Outletico, Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings gennem A består indirekte forbindelser, der kan kvalificere disse tre selskaber som »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i dette bilags artikel 3, stk. 3, tredje afsnit.
65
I denne sammenhæng tilkommer det den forelæggende ret at efterprøve, om der i hovedsagen kan tages hensyn til indicier såsom dem, der er nævnt i denne doms præmis 62, med henblik på at afgøre, om A direkte eller indirekte griber ind i driften af de nævnte selskaber og dermed faktisk udøver en kontrol med selskabernes aktivitet, således at A selv kan kvalificeres som en »virksomhed« som omhandlet i artikel 1 i bilag I til forordning nr. 651/2014, gennem hvilken der mellem Outletico og Esterkin Family Investments og IC Industries Holdings indirekte består forbindelser, der kan kvalificere disse selskaber som »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i denne artikel 3, stk. 3, tredje afsnit.
66
Såfremt den nævnte ret fastslår, at A ikke kan anses for at være en »virksomhed«, men med henblik på anvendelsen af begrebet »tilknyttede virksomheder« skal anses for at være en fysisk person, påhviler det denne ret at undersøge, hvorvidt de betingelser, der er fastsat i artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit, i bilag I til forordning nr. 651/2014, navnlig betingelsen om, at de pågældende virksomheder udøver deres aktiviteter eller en del af deres aktiviteter på det samme relevante marked eller på tilgrænsende markeder, er opfyldt.
67
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal de forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 1 og artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i bilag I til forordning nr. 651/2014 skal fortolkes således, at
–
en fysisk person, der ejer en kontrollerende andel, som giver vedkommende flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt deltagerne i de selskaber, der udøver en økonomisk aktivitet, ikke alene af denne grund kan anses for selv at udøve en økonomisk aktivitet og dermed for at være en »virksomhed« som omhandlet i dette bilags artikel 1, gennem hvilken der mellem disse selskaber indirekte består forbindelser, der kan kvalificere dem som »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i nævnte bilags artikel 3, stk. 3, tredje afsnit
–
en sådan fysisk person kun kan kvalificeres som en »virksomhed« med henblik herpå, hvis vedkommende rent faktisk udøver den kontrol, som denne kapitalandel giver personen ved direkte eller indirekte indblanding i driften af de omhandlede selskaber, således at den pågældende er involveret i den økonomiske aktivitet, som selskaberne udøver
–
den blotte besiddelse af kontrollerende kapitalandele og de vedtægtsbestemte rettigheder, der følger heraf for enhver selskabsdeltager i henhold til national ret, ikke i sig selv er tilstrækkelig til at godtgøre, at der faktisk udøves en sådan kontrol.
Sagsomkostninger
68
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Niende Afdeling) for ret:
Artikel 1 og artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i bilag I til Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17. juni 2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til [artikel 107 TEUF og 108 TEUF]
skal fortolkes således, at
–
en fysisk person, der ejer en kontrollerende andel, som giver vedkommende flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt deltagerne i de selskaber, der udøver en økonomisk aktivitet, ikke alene af denne grund kan anses for selv at udøve en økonomisk aktivitet og dermed for at være en »virksomhed« som omhandlet i dette bilags artikel 1, gennem hvilken der mellem disse selskaber indirekte består forbindelser, der kan kvalificere dem som »tilknyttede virksomheder« som omhandlet i nævnte bilags artikel 3, stk. 3, tredje afsnit
–
en sådan fysisk person kun kan kvalificeres som en »virksomhed« med henblik herpå, hvis vedkommende rent faktisk udøver den kontrol, som denne kapitalandel giver personen ved direkte eller indirekte indblanding i driften af de omhandlede selskaber, således at den pågældende er involveret i den økonomiske aktivitet, som selskaberne udøver
–
den blotte besiddelse af kontrollerende kapitalandele og de vedtægtsbestemte rettigheder, der følger heraf for enhver selskabsdeltager i henhold til national ret, ikke i sig selv er tilstrækkelig til at godtgøre, at der faktisk udøves en sådan kontrol.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: lettisk.