R I I G I K O H U S 
 
TSIVIILKOLLEEGIUM 
 
KOHTUMÄÄRUS 
 
Kohtuasja number 2-18-4182 
 
Määruse kuupäev Tartu, 11. september 2019 
 
Kohtukoosseis Eesistuja Ants Kull, liikmed Henn Jõks ja Tambet Tampuu 
 
Kohtuasi TDG Engineering  OÜ hagi AMEX Export -Import GmbH 
vastu lepinguliste suhete ja võlgnevuse puudumise 
tuvastamiseks 
 
Vaidlustatud kohtulahend Tartu Ringkonnakohtu 6. märtsi 2019. a määrus 
 
Kaebuse esitaja ja kaebuse liik TDG Engineering OÜ määruskaebus 
 
Menetlusosalised ja nende 
esindajad Riigikohtus 
Hageja TDG Engineering  OÜ, lepinguline esindaja 
vandeadvokaat Sven Sillar 
 
Kostja AMEX Export -Import GmbH , lepinguline esindaja 
vandeadvokaat Margus Sorga 
 
Asja läbivaatamise kuupäev 26. august 2019, kirjalik menetlus 
 
 
RESOLUTSIOON 
 
1. Jätta Tartu Ringkonna kohtu 6. märtsil 2019 tsiviilasjas nr 2-18-4182 tehtud määruse 
resolutsioon muutmata, kuid muuta määruse õiguslikku põhjendust. 
2. Jätta TDG Engineering OÜ määruskaebus rahuldamata. 
3. Arvata määruskaebuselt tasutud kautsjon riigituludesse. 
 
ASJAOLUD JA MENETLUSE KÄIK 
 
1. TDG Engineering  OÜ (hageja) esitas 16. märtsil 2018 Viru Maakohtule AMEX Export -Import 
GmbH (kostja) vastu hagi, milles palus tuvastada, et  tal ei ole kostjaga müügi - või muust sarnasest 
lepingust tulenevat võlasuhet ning et ta ei võlgne kostjale 27 174 eurot. 
 
Hagiavalduse ja selle täienduse kohaselt sõlmis kostja 2016. aasta septembris Venemaa äriühinguga 
OOO Medtehnika SPb (Medtehnika ) müügilepingu, et osta Medtehnikalt meditsiinilisi 
sterilisaatoreid. Medtehnika hagejale antud käsundi kohaselt pidi hageja vormistama arved enda nimel 
ja võtma kostjalt vastu raha.
2-18-4182 
   2(6) 
Kostja tasus hagejale 22. septembri 2016. a arve alusel 27 174 eurot ning hageja andis omakorda raha 
üle Medtehnikale. K una Medtehnika ei suutnud enda kohustusi täita, taganes kostja enda ja 
Medtehnika vahel sõlmitud müügilepingust ning soovis hagejalt raha tagasi saada, sealjuures esitas ta 
hagejale pankrotihoiatuse. Hag eja leidis, et ta tegutses nii kostja kui ka Medtehnika poolel 
käsundisaajana, kuid võlasuhet, millest tulenevalt võlgneks ta kostjale 27  174 eurot, tal kostjaga ei 
olnud. 
 
Hageja leidis, et kuna tegemist on piiriülese  vaidlusega, reguleerib kohtualluvuse kontrollimist 
Euroopa Parlamendi ja Nõukogu 12.  detsembri 2012.  a määruse (EL) nr  1215/2012 kohtualluvuse 
ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil - ja kaubandusasjades ( Brüsseli I (uuesti 
sõnastatud) määruse) art 7. Viru Maakohtul on kohtualluvus, sest hageja täitis kostjale käsundi oma 
tegevuskohas ehk Narva linnas. Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse art 7 lg 1 p a kohaselt võib 
liikmesriigis alalist elukohta omava isiku vastu lepingut puudutavas asjas esitada hagi asjaomase 
kohustuse täitmise koha järgi, milleks teenuse osutamise lepingu puhul on  art 7 lg  1 p b kohaselt 
teistsuguse kokkuleppe puudumisel koht, kus lepingu kohaselt teenust osutati või kus oleks tulnud 
seda osutada. 
 
2. Kostja leidis tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 372 lg 3 kohaselt esitatud seisukohas, et 
vaidlus ei allu Eesti kohtutele , sest poolte vahel sõlmitud müügilepingu täitmise koht oli Austrias, 
seal asub kostja ning pooled ei olnud sõlminud kohtualluvuse kokkulepet Eesti kohtu kasuks. Hageja 
võttis omaks, et ta esitas kostjale arve, mille kostja tasus. Hageja väited ei anna alust asuda 
seisukohale, et pooltevaheline leping ei olnud müügileping või et see tulnuks täita Eestis. 
 
3. Viru Maakohus keeldus 30. juuni 2018. a määrusega TsMS § 371 lg 1 p 2 alusel hagi menetlusse 
võtmast, leides, et asi ei allu Viru Maakohtule. 
 
Maakohtu määruse põhjenduste kohaselt reguleerib k ohtualluvust Nõukogu 22. detsembri 2000. a 
määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise koht a tsiviil - ja kaubandusasjades 
(Brüsseli I määrus). Brüsseli I määruse art 5 lg  1 p-de a ja  b kohaselt võib liikmesriigis alalist 
elukohta omava isiku vastu esitada lepingut puudutavas asjas hagi asjaomase kohust use täitmise või 
teenuse osutamise koha järgi.  Hagiavaldusest ei nähtunud, kus teenust osutati või oleks tulnud 
osutada. Kostja vastuse kohaselt seostusid kohustused müügilepinguga, mida tuli täita Austrias. Kuna 
teenust tuli osutada Austrias, ei allu asi Viru Maakohtule. 
 
3.1. Tartu Ringkonnakohus rahuldas 19. septembri 2018. a määrusega hageja määruskaebuse  
osaliselt, tühistas maakohtu määruse ja saatis asja maakohtule tagasi hagi menetlusse võtmise 
otsustamiseks, leides, et m aakohus peab küsima lisa selgitusi pooltevahelise lepingu sõlmimise ja 
täitmisega seotud asjaolude ning tuvastushagi esitamiseks õigustatud huvi kohta. 
 
3.2. Viru Maakohus keeldus 10. detsembri 2018. a määrusega hagi menetlusse võtmast, leides, et asi 
ei allu Eesti kohtule, sest pooltevahelise lepingu täitmise koht oli Austrias, lähtudes Brüsseli I määruse 
art 5 lg 1 p-dest a ja b. Menetluskulud jäid TsMS § 168 lg 1 kohaselt hageja kanda. 
 
Maakohus tuvastas, et pooled ei vaidle selle üle, et kostja kandis hagejale ettemaksena sterilisaatorite 
maksumuse, kuid Medtehnikalt ta kaupa ei saanud ning hageja kostjale raha ei tagastanud.  Hageja 
positsioon on vastuoluline. Ühest küljest on hageja soovinud tuvastada, et tal ei ole kostjaga võlasuhet, 
mis tuleneks müügilepingust või muust sarnasest lepingust. Teisalt on hageja väitnud, et tal oli 
kostjaga käsundussuhe ning müügilepingu pooled olid vaid kostja ja Medtehnika.
2-18-4182 
   3(6) 
Kohtualluvuse kontrollimisel ei saa lähtuda üksnes kostja ja Medtehnika vahel sõlmitud 
müügilepingust. Asjaolu, et kostja ja Medtehnika vahelise leping uga alusel väljastatud 
ettemaksearves oli tarneklausliks märgitud EXW Narva, ei ole käsitatav poolte kokkuleppena lepingu 
täitmise koha kohta. Lepingu täitmise koht oli Austria, sest kaup tuli toimetada Austriasse ning hageja 
ei esitanud muid tõendeid, millest oleks nähtunud, et lepingu täitmise koht oli Narvas. 
 
4. Hageja esitas määruskaebuse, milles palus maakohtu määruse tühistada ja võtta hagi menetlusse 
või saata asi samale maakohtule hagi menetlusse võtmise otsustamiseks. Menetluskulud palus hageja 
jätta kostja kanda. 
 
5. Kostja vaidles hageja määruskaebusele vastu, palus jätta selle rahuldamata ja maakohtu määruse 
muutmata. Menetluskulud palus kostja jätta hageja kanda. 
 
Ringkonnakohtu lahend ja põhjendused 
 
6. Tartu Ringkonnakohus jättis 6. märtsi 2019. a määrusega maakohtu määruse resolutsiooni 
muutmata ja hageja määruskaebuse rahuldamata, kuid muutis määruse põhjendusi ning täiendas 
maakohtu määruse resolutsiooni  menetluskulude jaotuse osas , jättes menetluskul ud mõlemas 
kohtuastmes hageja kanda. 
 
Ringkonnakohus nõustus  määruse põhjenduste s hagejaga, et kohtualluvust ei reguleeri mitte 
Brüsseli I määrus, vaid Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määrus, märkides, et mõlemad määrused näevad 
siiski samasisulisena ette, et liikmesriigis alalist elukohta omava isiku vastu võib esitada lepingut 
puudutavas asjas hagi asjaomase kohustuse täitmise koha järgi . Teistsuguse kokkuleppe puudumisel 
on asjaomase kohustuse täitmise koht müügilepingu  puhul koht, kus asjad üle anti või tulnuks anda 
ning teenuse osutamise puhul koht, kus teenuseid osutati või tulnuks neid osutada  (Brüsseli I (uuesti 
sõnastatud) määruse art 7 lg 1 p-d a ja b). 
 
Hageja on esitanud negatiivse tuvastushagi selleks, et tuvastada, et tal ei ole müügilepingust või muust 
sarnasest lepingust tulenevat võlasuhet kostjaga . H agejal on tuvastushuvi. Hageja on aga 
vastuoluliselt eelnevale leidnud sisuliselt, et tal oli kostjaga käsundusleping, samas kui müügilepingu 
pooled olid kostja ja Medtehnika. 
 
Kohtualluvuse kontrollimisel ei saa lähtuda müügilepingu täitmise kohast, sest hageja on väitnud ja 
soovinud tuvastada, et tema ja kostja vahel ei olnud müügilepingut. Lähtuda ei saa ka hageja ja kostja 
vahel väidetavalt sõlmitud käsunduslepingust, sest hageja ei ole välja toonud asjaolusid, millest 
nähtuks, et poolte vahel oli käsundusleping. Käsunduslepingu olemasolu ei saa järeldada ainuüksi 
sellest, et kostja nõustus, et tehing Medtehnikaga tehakse hageja vahendusel ning kandis seetõttu raha 
hagejale. Kohtualluvuse kontrollimisel saab lähtuda Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse art 4 lg 1 
üldreeglist, mille kohaselt tuleb hagi esitada selle liikmesriigi kohtusse, kus on kostja alaline asukoht. 
Maakohus keeldus põhjendatult hagi menetlusse võtmisest TsMS § 371 lg 1 p 2 alusel, sest kostja on 
Austrias asuv äriühing, kelle vastu tuleb esitada hagi Austria kohtusse. 
 
MENETLUSOSALISTE PÕHJENDUSED 
 
7. Hageja esitas ringkonnakohtu määruse peale määruskaebuse, milles palub maa- ja ringkonnakohtu 
määrused tühistada ja saata asi maakohtule hagi menetlusse võtmise otsustamiseks ning j ätta 
menetluskulud kostja kanda.
2-18-4182 
   4(6) 
Kohtualluvuse kontrollimisel jätsid kohtud põhjendamatult andmata hinnangu sellele, millist liiki 
õigussuhe hageja ja kostja vahel on, ning vastamata küsimusele, millest lähtudes tuleb kohtualluvust 
kontrollida. Ringkonnakohus rikkus põhjendamiskohustust, kui leidis, et kohtualluvuse kontrollimist 
reguleerib Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse art 4 lg 1 üldreegel ning art 7 lg 1 ei kohaldu, sest 
kostja ei tõendanud müügilepingu olemasolu ning hageja ei tõendanud enda ja kostja vahel 
käsunduslepingu olemasolu. Vajalik on küsida Euroopa Kohtult eelotsust selle kohta, kas Brüsseli I 
(uuesti sõnastatud) määruse  art 7 lg  1 reguleerib lepin gulise võlasuhte puudumiseks esitatud 
negatiivse tuvastushagi kohtualluvust. 
 
Kohtud on leidnud ekslikult, et hageja positsioon on vastuoluline. Hageja  on esitanud nõude, et  
tuvastada, et ta ei võlgne kostjale 27 174 eurot, mis on võimalik ka juhul kui leida, et hageja ja kostja 
vahel oli käsundussuhe, sest käsundist ei tulene hagejale kohustust tagastada kostjale raha, mis anti 
müügilepingu täitmiseks lõpptulemusena üle Medtehnikale. 
 
8. Kostja vaidleb hageja määruskaebusele vastu, palub jätta selle rahuld amata, taotluse Euroopa 
Kohtult eelotsuse küsimiseks rahuldamata ja menetluskulud hageja kanda. 
 
KOLLEEGIUMI SEISUKOHT 
 
9. Kolleegium leiab, et ringkonnakohtu määruse resolutsioon tuleb TsMS § 695 ja § 691 p 1 kohaselt 
jätta muutmata ning hageja määruskaebus rahuldamata, kuid TsMS § 692 lg 2 alusel tuleb muuta 
määruse õiguslikku põhjendust. 
 
10. Pooled vaidlevad kassatsiooniastmes selle üle, kas Eesti kohtule allub hageja negatiivne 
tuvastushagi, milles hageja soovib tuvastada, et tal ei ole kostjaga müügi - või muust sarnasest 
lepingust tulenevat võlasuhet ning et ta ei võlgne kostjale 27 174 eurot. 
 
11. Kolleegium nõustub ringkonnakohtuga, et  kohtualluvuse kontrollimist  reguleerib Brüsseli I 
(uuesti sõnastatud) määrus, samuti lõppjäreldusega, et hagi tuleb jätta TsM S § 371 lg 1 p 2 alusel 
menetlusse võtmata, sest asi ei allu Eesti kohtule. TsMS § 692 lg 2 kohaselt tuleb aga muuta määruse 
õiguslikku põhjendust müügilepingut puudutavate nõuete kohtualluvuse osas. 
 
12. Hageja leidis, et meditsiiniliste sterilisaatorite müügileping oli sõlmitud kostja ja Medtehnika 
vahel. Kostja leidis, et ta sõlmis müügilepingu hagejaga. Seega vaidlevad pooled selle üle, kas hageja 
oli müügilepingu pool. 
 
Ringkonnakohus leidis ekslikult, et osas, milles hageja soovis tuvastada, et tal ei ole müügilepingust  
tulenevaid kohustusi kostja vastu, sest ta ei ole müügilepingu pool, saab aluseks võtta vaid Brüsseli I 
(uuesti sõnastatud)  määruse art 4 lg  1 üldreegli, kuid ei saa lähtuda  art-s 7 sätestatud valikulise 
kohtualluvuse reeglitest lepinguid puudutavate asjade jaoks. 
 
13. Kolleegium märgib, et Brüssel i I (uuesti sõnastatud)  määruse sätete sisustamisel on asjakohane 
Euroopa Kohtu praktika sellele määrusele eelnenud sarnaste sätete kohta 27.  septembri 1968.  a 
Brüsseli konventsioonis (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) ja 
Brüsseli I määru ses (vt Riigikohtu 19.  aprilli 2017. a määrus tsiviilasjas  nr 3-2-1-7-17, 17.3; vt  ka 
23. märtsi 2016. a määrus tsiviilasjas nr 3-2-1-2-16, p 11). 
 
14. Kolleegium leiab, et asja lahendamiseks ei ole vajalik küsida Euroopa Kohtult eelotsust.
2-18-4182 
   5(6) 
Euroopa Kohus on leidnud asjas, kus pooled vaidlesid selle üle, kas hageja oli sõlminud lepingu kostja 
või kolmanda isikuga, et hageja saab Brüsseli konventsiooni art 5 lg-st 1 tulenevale kohtualluvusele 
lepinguid puudutavates asjades tugineda isegi siis, kui leping u, millel nõue põhineb, olemasolu on 
poolte vahel vaidluse all. Kohtualluvuse üle otsustamiseks on hädavajalik, et kohus, kellele on hagi 
esitatud, saaks hinnata  lepingu sõlmimiseks vajalike elementide  olemasolu. Konventsiooni 
eesmärkidega ei oleks kooskõlas, kui lepinguid puudutavate asjade kohtualluvuse reeglite vältimiseks 
piisaks vaid poole vastuväitest, et temal vastaspoolega lepingulisi suhteid ei ole (vt nr C-38/81 (Effer), 
p 7; vt ka viidatud nr C-73/77 (Sanders), p-d 21 ja 22). 
 
15. Pooled ei vaidle  selle üle, et kostja kandis hagejale ettemaksuna sterilisaatorite maksumuse. 
Ringkonnakohus leidis otsuse p-s 17, et hageja huvi on tuvastada, et tal ei ole kohustust tasuda kostjale 
27 174 euro (otsuses märgitud 24  174 euro) suurust põhivõlgnevust. Hageja selgitas, et ta tegutses 
kostja ja Medtehnika vahelises lepingus vahendajana  käsundi alusel , kostja leidis, et tal oli 
müügileping hagejaga. 
 
Hageja ei ole väitnud, et tal puuduksid kostjaga lepingulised suhted. Pooled vaidlevad selle üle, kuidas 
nendevahelist lepingulist suhet kvalifitseerida. Seega ei ole  välistatud lepinguid puudutavate asjade 
kohtualluvuse reeglite kohaldumine Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse art 7 mõttes. 
 
16. Brüssel I (uuesti sõnastatud) määruse art 7 lg 1 p-de a ja b kohaselt võib lepinguid puudutavates 
asjades esitada hagi selle paiga kohtusse, kus tuli täita asjaomane kohustus, milleks müügilepingu 
puhul on teistsuguse kokkuleppe puudumisel koht, kus lepingu kohaselt kaubad üle anti või kus need 
oleks tulnud üle anda. Kolleegium leiab, et isegi juhul, kui pooled vaidlevad selle üle, kas nende vahel 
on sõlmitud müügileping, saab kohtualluvuse määramisel lähtuda ka Brüsseli I (uuesti sõnastatud) 
määruse art-st 7. 
 
17. Maakohus tuvastas, et kaup tuli toimetada Austrias se, ja leidis, et lepingu täitmise koht oli 
Austrias. Ringkonnakohus selles osas maakoht u määrust ei muutnud. Seega ei saa  hageja Brüsseli I 
(uuesti sõnastatud)  määruse art 7 lg  1 p-de a ja  b kohaselt esitada müügilepingust tulenevate 
kohustuste puudumise tuvastamiseks tuvastushagi Eesti kohtusse. 
 
18. Vastusena hageja määruskaebuse väidetele selle kohta, et tema ja kostja vahel oli sõlmitud 
käsundusleping, märgib kolleegium järgmist. 
 
Hageja soovis tuvastada, et tal puuduvad kostjaga müügi - või muust sarnasest lepingust tulenevad 
võlasuhted ning kohustus tasuda kostjale põhivõlgnevusena 27  174 eurot (tl 3). Hageja ei esitanud 
nõuet, milles ta oleks soovinud tuvastada, et tema ja kostja vahel on sõlmitud käsundusleping. Väga 
laialt sõnastatud tuvastusnõude puhul on võimalik, et tuvastushagis sisalduvate nõuete kohtualluvust 
ei saa kontrollida ühtsest kohtualluvuse reeglist lähtudes. Kohtualluvus ei pruugi olla erinevate hagis 
esitatud nõuete puhul ka sama riigi kohtul. 
 
19. Kolleegium selgitab, et k uivõrd Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse art 7 lg  1 kohaselt on 
kohtualluvuse üle otsustamisel määrav koht, kus tuli täita asjaomane kohustus, sõltub riik, kuhu hagi 
esitada tuleb, sellest, mida pidada asjaomase kohustuse täitmise kohaks. 
 
Müügilepingu puhul saab selleks olla teistsuguse kokkuleppe puudumisel koht, kus lepingu kohaselt 
kaubad üle anti või kus need oleks tulnud üle anda, samas kui käsunduslepingu puhul  saab lähtuda 
teenuse osutamise kohast. Kui kaupade üleandmise koht ja teenuse osutamise koht ei lange kokku, ei 
pruugi nõuded alluda sama riigi kohtule.
2-18-4182 
   6(6) 
20. Hageja ei esitanud nõuet, et tuvastada, et tema ja kostja vahel oli sõlmitud käsundusleping. Kui 
hageja oleks esitanud nõude sellisel kujul ning kohus oleks tuvastanud, et käsunduslepin gujärgse 
teenuse osutamise koht oli Eestis, oleks hagejal olnud Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse art 7 lg 1 
p-de a ja b kohaselt õigus esitada käsunduslepingut puudutavas osas hagi Eesti kohtule, vaatamata 
sellele, et müügilepinguga seotud nõuded Eesti kohtule ei allu. 
 
21. Kuna määruskaebus jääb rahuldamata, jäävad menetluskulud kassatsiooniastmes TsMS § 171 lg 1 
kohaselt hageja kanda. Menetluskulude rahalise suuruse määrab TsM S § 177 lg 2 kohaselt kindlaks 
maakohus mõistliku aja jooksul pärast menetlust lõpetava määruse jõustumist. 
 
22. Määruskaebuse rahuldamata jätmise tõttu arvatakse määruskaebuselt tasutud kautsjon 
TsMS § 149 lg 4 teise lause kohaselt riigituludesse. 
 
(allkirjastatud digitaalselt) 
 
Ants Kull, Henn Jõks, Tambet Tampuu