62023TJ0094_RES
Mål T‑94/23
Pollinis FrancemotEuropeiska kommissionen
Tribunalens dom (fjärde avdelningen i utökad sammansättning) av den 19 november 2025
”Växtskyddsmedel – Det verksamma ämnet boskalid – Ansökan om förnyelse av godkännandet för ett verksamt ämne – Förlängning av godkännandeperioden – Försening av förnyelseförfarandet – Skäl som är oberoende av sökanden – Begäran om intern omprövning – Artikel 10.1 i förordning (EG) nr 1367/2006 – Beslut att avslå begäran – Artikel 17 i förordning (EG) nr 1107/2009”
Jordbruk – Tillnärmning av lagstiftning – Utsläppande på marknaden av växtskyddsmedel – Förordning nr 1107/2009 – Förlängning av godkännandeperioden till dess att förnyelseförfarandet slutförts – Villkor – Längden av förlängningsperioden ska fastställas med hänsyn till konkreta omständigheter som inträffat under förnyelseförfarandet – Tillräckligt lång tid för att slutföra förnyelseförfarandet – Förlängningen får inte beslutas automatiskt eller systematiskt
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1107/2009, skäl 24 samt artiklarna 13.2, 17, 18 och 20)
(se punkterna 63–89)
Jordbruk – Tillnärmning av lagstiftning – Utsläppande på marknaden av växtskyddsmedel – Förordning nr 1107/2009 – Förlängning av godkännandeperioden till dess att förnyelseförfarandet slutförts – Försening i förnyelseförfarandet på grund av skäl som sökanden inte råder över – Sökandens roll – Kommissionens prövning – Räckvidd
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 1107/2009, artiklarna 7 och 17; kommissionens förordning nr 844/2012, artiklarna 1, 3, 6, 7, 11.5, 12.3, 13.3 och 14.1)
(se punkterna 99–116)
Resumé
Tribunalen (i utökad sammansättning) har i tre mål, i vilka talan om ogiltigförklaring väckts av Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Pollinis France respektive Aurelia Stiftung, ogiltigförklarat tre beslut genom vilka kommissionen avslagit respektive sökandes begäran om intern omprövning avseende förlängningen av godkännandeperioden för tre växtskyddsmedel, nämligen boskalid, glyfosat och dimoxistrobin. (
1
)
I dessa domar tolkar tribunalen för första gången artikel 17 i förordning nr 1107/2009 (
2
) som avser förlängning av godkännandeperioden för ett verksamt ämne när ett beslut om förnyelse av godkännandet inte kan fattas innan godkännandeperioden har löpt ut. Denna prövning avser två olika aspekter: dels förlängningens längd, dels orsakerna till att förnyelseförfarandet försenats, vilka inte ska bero på sökanden.
Sökandena är ideella föreningar vars syfte bland annat är att främja verksamhet som syftar till att minska och avskaffa bekämpningsmedel, vad gäller PAN Europe, och att skydda miljön, vad gäller Pollinis France och Aurelia Stiftung.
Dimoxistrobin, ett verksamt ämne som används som fungicid inom jordbruket, godkändes för första gången i Europeiska unionen genom direktiv 2006/75 (
3
) och godkännandeperioden förlängdes år 2013. År 2015 upptogs dimoxistrobin i förteckningen över kandidatämnen för substitution. (
4
) Trots detta förlängdes godkännandet ytterligare vid flera tillfällen, med motiveringen att bedömningen av ämnet hade försenats av orsaker som sökandena inte rådde över och att godkännandet riskerade att löpa ut innan ett beslut om förnyelse av godkännandet hade fattats. Det framställdes en begäran om omprövning av den näst sista av dessa förlängningar (
5
). Denna begäran avslogs av kommissionen genom ett beslut av den 27 april 2022, vars ogiltigförklaring har yrkats i mål T‑412/22.
Boskalid, som godkändes för första gången i unionen år 2008 (
6
), är ett verksamt ämne som används som växtskyddsmedel och tillhör familjen succinatdehydrogenashämmare. Godkännandeperioden för detta ämne förlängdes också successivt, med motiveringen att bedömningen av ämnet hade försenats av skäl som sökandena inte rådde över och att godkännandet av detta verksamma ämne riskerade att löpa ut innan ett beslut om förnyelse av det hade fattats. Det framställdes en begäran om omprövning av den genomförandeförordning som medförde en sådan förlängning år 2022. Denna begäran avslogs av kommissionen genom beslut av den 6 december 2022, vars ogiltigförklaring har yrkats i mål T‑94/23.
Glyfosat, ett verksamt ämne som i stor utsträckning används i växtskyddsmedel, godkändes för första gången i unionen år 2001. (
7
) Godkännandeperioden för detta ämne förlängdes flera gånger, bland annat med motiveringen att bedömningen av detta ämne hade försenats av orsaker som sökanden inte rådde över. Den genomförandeförordning om förlängning som antogs år 2022 (
8
) blev också föremål för en begäran om omprövning, som avslogs av kommissionen den 3 juli 2023.
Sökandena väckte talan mot kommissionens tre avslagsbeslut och åberopade bland annat att artikel 17 (
9
) i förordning nr 1107/2009 hade tolkats och tillämpats felaktigt.
Tribunalens bedömning
För det första, vad gäller längden av förlängningen av godkännandet i målen T‑412/22 och T‑94/23, erinrar tribunalen om att kommissionen ska beakta försiktighetsprincipen när den utövar sina befogenheter inom ramen för förordning nr 1107/2009. När det gäller ett verksamt ämne kan kommissionen således vidta åtgärder som begränsar användningen av detta ämne och på så sätt ge företräde åt konsumentsäkerheten, utan att invänta utgången av förfarandet för förnyelse av godkännandet av detta ämne.
Tribunalen tolkar således artikel 17 i förordning nr 1107/2009 mot bakgrund av denna princip och mot bakgrund av dess lydelse, det sammanhang i vilket den ingår och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som den ingår i.
Det framgår av denna bestämmelse att det ska fattas ett beslut genom vilket godkännandeperioden för ett verksamt ämne förlängs om det av omständigheter som sökanden inte råder över visar sig att godkännandeperioden sannolikt kommer att löpa ut innan något beslut om förnyelse har fattats och att perioden ska förlängas tillräckligt för att ansökan ska kunna behandlas. Av detta följer att förlängningsperiodens längd ska anpassas till de konkreta omständigheterna i det enskilda fallet som inträffat under förnyelseförfarandet och att den inte får fastställas automatiskt eller, än mindre, systematiskt.
Ansökan om förnyelse ska dessutom lämnas in senast tre år före utgången av godkännandeperioden, och förnyelseförfarandet ska baseras på en exakt tidsplan och iaktta kravet på skyndsamhet. Dessa krav är desto viktigare, eftersom en förlängning av godkännandet av ett verksamt ämne, med stöd av artikel 17 första stycket i förordning nr 1107/2009, har samma följder som ett första godkännande eller ett förnyat godkännande.
Tribunalen anser följaktligen att artikel 17 i förordning nr 1107/2009 föreskriver en mekanism som ska tillämpas i undantagsfall. Kommissionen måste göra en bedömning av det aktuella fallet varje gång den förlänger godkännandeperioden för ett verksamt ämne. I detta sammanhang ska kommissionen beakta de relevanta omständigheterna för att avgöra vilken tid som är tillräcklig för att slutföra den pågående bedömningen av ämnet.
Även om kommissionen enligt samma artikel har ett utrymme för skönsmässig bedömning när den ska fastställa vad som avses med en tillräcklig tidsperiod, är detta utrymme emellertid inte obegränsat. Uttrycket ”tillräcklig tidsperiod” ska nämligen förstås så, att det krävs att det fastställs en period som varken är kortare eller längre än vad som är nödvändigt för att slutföra förnyelseförfarandet i varje enskilt fall.
Vidare måste kommissionen, när den avser att tillämpa artikel 17 i förordning nr 1107/2009, beakta förnyelseförfarandets totala längd för att säkerställa att denna håller sig inom rimliga gränser, mot bakgrund av kravet på att förfarandet ska genomföras skyndsamt. Det kan inte godtas att förlängningen av godkännandet, som är tillfällig och av undantagskaraktär, innebär att ett verksamt ämne kan vara kvar på marknaden under en period som väsentligt överstiger den period som det ursprungliga godkännandet avsåg, eftersom detta skulle innebära att det system för förnyelse som införts genom denna förordning blir verkningslöst.
Tolkad på detta sätt ger artikel 17 i förordning nr 1107/2009 uttryck för en avvägning mellan de olika berörda intressena, i enlighet med förordningens syften och försiktighetsprincipen. Å ena sidan ska de intressen beaktas som talar för att ett ämne som har godkänts i enlighet med unionsbestämmelserna inte på ett oförutsebart sätt förbjuds på grund av förseningar i tidsplanen för förnyelseförfarandet som sökanden inte råder över. Å andra sidan är den beviljade förlängningen endast tillfällig. Den kan avbrytas genom ett beslut om att inte förnya godkännandet eller förenas med begränsningar i fråga om användningen av ämnena och får framför allt inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till omständigheterna i varje enskilt fall.
För det andra, vad gäller orsakerna till förseningen av de aktuella förnyelseförfarandena, tolkar tribunalen, i målen T‑94/23 och T‑565/23, uttrycket ”omständigheter som sökanden inte råder över” i artikel 17 första stycket i förordning nr 1107/2009 och erinrar om att en unionsrättslig bestämmelse, vid bristande överensstämmelse mellan texten i de olika språkversionerna, ska tolkas med hänsyn till sammanhanget och ändamålet med de föreskrifter i vilka den ingår.
Vad gäller det sammanhang i vilket denna bestämmelse ingår, prövar tribunalen sökandens roll i förnyelseförfarandet mot bakgrund av artikel 17 i denna förordning.
Såväl godkännandeförfarandet som förnyelseförfarandet inleds på initiativ av tillverkaren av det verksamma ämnet, som är en central aktör i förfarandena. Tillverkaren är nämligen ansvarig för innehållet i ansökan, för inlämnandet av kompletterande dokumentation och för inlämnandet av ytterligare information till den rapporterande medlemsstaten eller Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa), och kan även lämna synpunkter till Efsa på rapporten om förnyelse. Den som ansöker om förnyelse är således en aktör som deltar i alla skeden av förfarandet, vilket gör det möjligt för denne att påverka förfarandets gång.
När det gäller förlängningen av godkännandeperioden behöver den som ansöker om förnyelse däremot inte lämna in någon ansökan om sådan förlängning och det föreskrivs inte heller något förfarande för samråd med denne. Förfarandet inleds ex officio och kommissionen måste avgöra om förseningen i förnyelseförfarandet beror på omständigheter som ”sökanden inte råder över”. Med beaktande av dessa omständigheter ska sökandens agerande bedömas mot bakgrund av de olika steg i förnyelseförfarandet som föregått en eventuell förlängning av godkännandeperioden och i vilka sökanden har deltagit.
Bland de mål som anges i artikel 17 första stycket i förordning nr 1107/2009 ska kommissionen fästa särskild vikt vid målet att säkerställa en hög skyddsnivå för människors och djurs hälsa samt för miljön. Kommissionen måste även försäkra sig såväl om att sökanden har iakttagit tidsfristerna som om att förseningen i genomförandet av förnyelseförfarandet inte beror på sökandens agerande. I detta sammanhang är ett synsätt som kräver att den som ansöker om förnyelse har haft en avsikt att fördröja förfarandet alltför restriktivt och riskerar att rubba den avvägning som lagstiftaren har skapat, till förmån för den som ansöker om förnyelse. För att respektera denna avvägning krävs det att det görs en objektiv och konkret analys av orsakerna till förseningen för att fastställa att förseningen beror på omständigheter som sökanden inte råder över, varvid gäller att sökanden omsorgsfullt måste ha iakttagit samtliga bestämmelser som gäller för ansökan och för förnyelseförfarandet.
Genom att inte konkret analysera förnyelsesökandens roll, genom att tillämpa ett restriktivt synsätt med avseende på denna sökandes roll i eventuella förseningar i förnyelseförfarandet och genom att befria denne från ansvar när en annan aktör, om än delvis, har bidragit till förseningen gjorde sig kommissionen skyldig till en felaktig rättstillämpning vid tolkningen av artikel 17 i förordning nr 1107/2009.
(
1
)	Kommissionens beslut Ares (2022) 3275139 av den 27 april 2022, beslut Ares (2022) 8437051 av den 6 december 2022 och beslut Ares (2023) 4611321 av den 3 juli 2023.
(
2
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av den 21 oktober 2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv 79/117/EEG och 91/414/EEG (EUT L 309, 2009, s. 1).
(
3
)	Kommissionens direktiv 2006/75/EG av den 11 september 2006 om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG för införande av dimoxistrobin som verksamt ämne (EUT L 248, 2006, s. 3).
(
4
)	Genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/408 av den 11 mars 2015 om genomförande av artikel 80.7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upprättande av en förteckning över kandidatämnen för substitution (EUT L 67, 2015, s. 18).
(
5
)	Genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2021/2068 av den 25 november 2021 om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 vad gäller förlängning av godkännandeperioderna för de verksamma ämnena benfluralin, dimoxistrobin, fluazinam, flutolanil, mekoprop-P, mepikvat, metiram, oxamyl och pyraklostrobin (EUT L 421, 2021, s. 25).
(
6
)	Genom kommissionens direktiv 2008/44/EG av den 4 april 2008 om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG för att införa bentiavalikarb, boskalid, karvon, fluoxastrobin, Paecilomyces lilacinus och protiokonazol som verksamma ämnen (EUT L 94, 2008, s. 13).
(
7
)	Genom kommissionens direktiv 2001/99/EG av den 20 november 2001 om ändring av bilaga I till rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden, i syfte att införa glyfosat och tifensulfuronmetyl som verksamma ämnen (EGT L 304, 2001, s. 14).
(
8
)	Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2022/2364 av den 2 december 2022 om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 vad gäller förlängning av godkännandeperioden för det verksamma ämnet glyfosat (EUT L 312, 2022, s. 99).
(
9
)	I artikel 17 första stycket i förordning nr 1107/2009 föreskrivs att ”[o]m det av omständigheter som sökanden inte råder över visar sig att godkännandeperioden sannolikt kommer att löpa ut innan något beslut om förnyelse har fattats, ska ett beslut fattas i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 79.3, genom vilket godkännandeperioden för denna sökande förlängs tillräckligt för att ansökan ska kunna behandlas”. I artikel 17 tredje stycket i samma förordning anges de faktorer som ska beaktas vid fastställandet av förlängningsperioden, nämligen följande: ”a) Den tid som behövs för att lämna den begärda informationen. b) Den tid som behövs för att slutföra förfarandet. c) I förekommande fall, behovet av att säkerställa att ett enhetligt arbetsprogram fastställs, i enlighet med artikel 18.”