62008CC0169
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
JULIANE KOKOTT
föredraget den 2 juli 2009 (
1
)
Mål C-169/08
Presidente del Consiglio dei Ministri
mot
Regione Sardegna
”Frihet att tillhandahålla tjänster — Artikel 49 EG — Statligt stöd — Artikel 87 EG — Regional lagstiftning om en avgift som gäller för ankomster för turiständamål med luftfartyg för privat persontransport och ankomster med fritidsbåtar, vilken endast tas ut från personer som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen”
I — Inledning
1.
Förevarande fall är det första i vilket begäran om förhandsavgörande framställts till domstolen av den italienska författningsdomstolen (Corte costituzionale) (
2
) enligt artikel 234 EG.
2.
I målet vid den nationella domstolen, som är ett mål av särskilt rättsligt intresse, är föremålet för prövning en regional skatt i den autonoma regionen Sardinien (
3
) som tagits ut åren 2006 – 2008 under perioden den 1 juni till den 30 september på vissa ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar. Skatteskyldigheten avser emellertid endast personer som har sitt skatterättsliga hemvist utanför Sardinien. Skatt uttas inte heller på bland annat ankomster med båtar som har båtplats i Sardinen hela året.
3.
Den italienska författningsdomstolen har ifrågasatt om huruvida denna sardinska skattelagstiftning är förenlig med gemenskapsrätten, närmare bestämt med friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 49 EG) och förbudet mot statligt stöd (artikel 87 EG). Frågan om huruvida skatten strider mot gemenskapslagstiftningen är även av betydelse för normkontrollförfarandet vid författningsdomstolen, eftersom gemenskapsrätten enligt den italienska konstitutionen är del av prövningsramen.
II — Tillämpliga bestämmelser
A — Gemenskapsrätten
4.
De tillämpliga gemenskapsbestämmelserna i detta mål utgörs dels av bestämmelserna om friheten att tillhandahålla tjänster i EG-fördraget, dels av bestämmelserna om statligt stöd i EG-fördraget.
5.
Genom artikel 49.1 EG infördes principen om fri rörlighet för tjänster: Bestämmelsen har följande lydelse:
”Inom ramen för nedanstående bestämmelser skall inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster inom gemenskapen förbjudas beträffande medborgare i medlemsstater som har etablerat sig i en annan stat inom gemenskapen än mottagaren av tjänsten.”
6.
Därutöver återfinns i artikel 50.1 EG följande definition:
”Som tjänster i detta fördrags mening skall anses prestationer som normalt utförs mot ersättning, i den utsträckning de inte faller under bestämmelserna om fri rörlighet för varor, kapital och personer.”
7.
Det avsnitt i EG-fördraget som avser statligt stöd inleds med artikel 87.1 EG. I denna artikel föreskrivs följande:
”Om inte annat föreskrivs i detta fördrag, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.”
8.
I kompletterande syfte ska det även hänvisas till artikel 88.3 EG:
”Kommissionen skall underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. Om den anser att någon sådan plan inte är förenlig med den gemensamma marknaden enligt artikel 87, skall den utan dröjsmål inleda det förfarande som anges i punkt 2. Medlemsstaten i fråga får inte genomföra åtgärden förrän detta förfarande lett till ett slutgiltigt beslut.”
B — Den nationella lagstiftningen
9.
I den nationella lagstiftningen är vid sidan av de tillämpliga bestämmelserna i den italienska konstitutionen dels vissa bestämmelser i nationell lagstiftning, dels vissa bestämmelser som antagits av den autonoma regionen Sardinien av intresse.
1. Den italienska konstitutionen
10.
I artikel 117 första stycket i den italienska konstitutionen föreskrivs följande:
”Lagstiftningsmakten utövas av staten och av regionerna med iakttagande av konstitutionen samt de bindande verkningar som följer av gemenskapens rättsordning och av internationella åtaganden.”
2. Den nationella lagstiftningen i Italien
11.
I artikel 743 första stycket i den italienska Codice della navigazione (
4
) definieras begreppet luftfartyg enligt följande:
”Med luftfartyg avses varje maskin avsedd för lufttransport av personer eller saker.”
12.
I artikel 1.2 i den italienska Codice della nautica da diporto (
5
) som infördes genom lagstiftningsdekret nr 171 (
6
) av den 18 juli 2005 definieras begreppet trafik med fritidsbåtar enligt följande:
”Vid tillämpningen av denna lag avses med trafik med fritidsbåtar förande av båtar i havsområden och i vattendrag för sport- eller nöjesändamål och utan vinstsyfte.”
13.
Artikel 2.1 i Codice della nautica da diporto avser kommersiell användning av fritidsbåtar, ett begrepp som definieras enligt följande:
”1.   En fritidsbåt används för kommersiella ändamål när
a)
den är föremål för hyres- eller charteravtal,
b)
den yrkesmässigt används för undervisning avseende trafik med fritidsbåtar,
c)
den används av undervattenscentra såsom stödenheter för de som deltar i undervattensaktiviteter för sport- eller nöjesändamål.
…”
3. Den autonoma regionen Sardiniens regionala lagstiftning
14.
Artikel 4 i regionen Sardiniens lag nr 4 av den 11 maj 2006 (
7
) (nedan även kallad regional lag nr 4/2006), i dess lydelse enligt regional lag från 2007, (
8
) har följande lydelse:
”(Regional skatt på ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål)
1.   En regional skatt ska tas ut på ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål med början år 2006.
2.   Följande transaktioner ska underkastas denna skatt:
a)
Ankomster till flygplatser i regionen med luftfartyg i allmän flygtrafik, i den mening som avses i artikel 743 och följande artiklar i lagen om sjö- och luftfart, avsedda för privat persontransport under perioden den 1 juni till den 30 september.
b)
Ankomster till hamnar, kajer och ankringsplatser i regionen och i ankringsområden i territorialhavet utmed Sardiniens kust med sådana fritidsbåtar som avses i lagstiftningsdekret nr 171 av den 18 juli 2005 (lagen om fritidsbåtar) och i vart fall båtar som används för fritidsändamål och som är längre än 14 meter, mätt enligt de harmoniserade normerna EN/ISO/DIS 8666, enligt artikel 3 b i det nämnda lagstiftningsdekretet, under perioden den 1 juni till den 30 september.
3.   Skattskyldig för denna skatt är fysiska och juridiska personer med skatterättsligt hemvist i regionen och som ansvarar för driften av luftfartyget …, eller som ansvarar för driften av fritidsbåten …
4.   Den regionala skatt som avses i punkt 2 a ska betalas för varje ankomst till regionen, medan den skatt som avses i punkt 2 b ska betalas en gång varje år.
5.   Följande skattesats fastställs:
a)
150 euro för luftfartyg som är avsedda för transport av högst fyra passagerare.
b)
400 euro för luftfartyg som är avsedda för transport av fem till tolv passagerare.
c)
1000 euro för luftfartyg som är avsedda för transport av mer än tolv passagerare.
d)
1000 euro för fartyg med en längd från 14 meter till och med 15,99 meter.
e)
2000 euro för fartyg med en längd från 16 meter till och med 19,99 meter.
f)
3000 euro för fartyg med en längd från 20 meter till och med 23,99 meter.
g)
5000 euro för fartyg med en längd från 24 meter till och med 29,99 meter.
h)
10000 euro för fartyg med en längd från 30 meter till och med 60 meter.
i)
15000 euro för fartyg som är längre än 60 meter.
För segelbåtar med motor och för motorsegelbåtar reduceras skatten med 50 procent.
6.   Följande ska vara undantagna från skatteplikt:
a)
Fartyg som kommer till Sardinien för att delta i regattor av sportslig art, samlingar av historiska fartyg eller där samtliga fartyg är av samma slag och modell, och i segeluppvisningar, även sådana som inte är tävlingar, om arrangörerna i förväg har anmält evenemanget i fråga till sjöfartsmyndigheten (Autorità marittima). …
b)
Fritidsbåtar som uppehåller sig hela året i regionens hamnanläggningar.
c)
Uppehåll av tekniska skäl, under den tid som är nödvändig.
…
7.   Skatten ska betalas
a)
vid ankomsten, såvitt gäller luftfartyg som avses i punkt 2 a,
b)
inom 24 timmar från ankomsten av fritidsbåtar till hamnar, kajer, ankringsplatser och ankringsområden utmed Sardiniens kust,
enligt de närmare villkor som fastställs …
…”
15.
Det ska vidare påpekas att enligt ovannämnda regionala lagstiftning, till följd av en ändring som gjordes år 2008, omfattas numera även personer som har skatterättsligt hemvist på Sardinien av skattskyldighet. (
9
) År 2009 upphävdes den omtvistade skattelagstiftningen fullständigt. I förevarande fall är emellertid fortfarande den regionala skatten i dess tidigare lydelse från år 2007 tillämplig.
III — Förfarandet vid den nationella domstolen
16.
Vid den italienska författningsdomstolen har ett mål av särskilt rättsligt intresse anhängiggjorts av den italienska ministerpresidenten (Presidente del Consiglio dei Ministri) mot flera bestämmelser som antagits av den autonoma regionen Sardinien (
10
) för att få till stånd en prövning av huruvida de är förenliga med den italienska konstitutionen. Bland dessa bestämmelser finns artikel 4 i regional lag nr 4/2006, i dess lydelse från år 2007.
17.
Det har i målet vid den nationella domstolen gjorts gällande att den sistnämnda bestämmelsen åsidosätter de bindande verkningar som följer av gemenskapsrätten och som enligt artikel 117.1 i den italienska konstitutionen ska beaktas av lagstiftaren. För det första har ett åsidosättande av artikel 49 EG gjorts gällande, för det andra ett åsidosättande av artikel 81 EG jämförd med artikel 3.1 g EG och artikel 10 EG och för det tredje ett åsidosättande av artikel 87 EG.
18.
Den italienska författningsdomstolen har vid det nuvarande skedet av förfarandet begränsat sig till att pröva det påstådda åsidosättandet av artiklarna 49 EG och 87 EG. Dess beslut om det påstådda åsidosättandet av artikel 81 EG jämförd med artikel 3.1 g EG och artikel 10 EG har gjorts beroende av det fortsatta förfarandet. Den nationella domstolen har därför uttryckligen undantagit ovannämnda bestämmelser från sin begäran om förhandsavgörande.
IV — Begäran om förhandsavgörande och förfarandet inför domstolen
19.
Genom beslut nr 103/2008 av den 13 februari 2008 (
11
) som inkom till domstolen den 21 april 2008 beslutade den italienska författningsdomstolen att vilandeförklara det lagprövningsförfarande som hade anhängiggjorts vid denna och ställa följande fyra tolkningsfrågor till domstolen:
”a)
Ska artikel 49 i fördraget tolkas så, att den utgör hinder för att tillämpa en sådan bestämmelse som den som föreskrivs i artikel 4 i regionen Sardiniens lag nr 4 av den 11 maj 2006, i dess lydelse enligt artikel 3.3 i regionen Sardiniens lag nr 2 av den 29 maj 2007, enligt vilken den regionala skatten vid ankomster med luftfartyg som sker för turiständamål enbart tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen Sardinien, vilka ansvarar för driften av luftfartyg som de själva utnyttjar för transport av personer inom ramen för verksamhet av typen ’allmänt affärsflyg’ (dvs. transport utan vederlag för ändamål avseende den egna affärsverksamheten)?
b)
Ska artikel 4 i regionen Sardiniens lag nr 4 av den 11 maj 2006 i dess lydelse enligt artikel 3.3 i regionen Sardiniens lag nr 2 av den 29 maj 2007 – genom att det i den föreskrivs att den regionala skatten på ankomster med luftfartyg som sker för turiständamål enbart tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen Sardinien, vilka ansvarar för driften av luftfartyg som de själva utnyttjar för transport av personer inom ramen för verksamhet av typen allmänt affärsflyg – anses utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 87 i fördraget till de företag som bedriver verksamhet av samma slag men som har sitt skatterättsliga hemvist i regionen Sardinien?
c)
Ska artikel 49 i fördraget tolkas så, att den utgör hinder för att tillämpa en sådan bestämmelse som den som föreskrivs i artikel 4 i regionen Sardiniens lag nr 4 från år 2006, i dess lydelse enligt artikel 3.3 i regionen Sardiniens lag nr 2 från år 2007, enligt vilken den regionala skatten vid ankomster med fritidsbåtar som sker för turiständamål enbart tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen Sardinien, vilka ansvarar för driften av fritidsbåtar och vars verksamhet består i att ställa dessa båtar till förfogande för tredje man?
d)
Ska artikel 4 i regionen Sardiniens lag nr 4 från år 2006 i dess lydelse enligt artikel 3.3 i regionen Sardiniens lag nr 2 från år 2007 – genom att det i den föreskrivs att den regionala skatten på ankomster med fritidsbåtar som sker för turiständamål enbart tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen Sardinien, vilka ansvarar för driften av fritidsbåtar och vars verksamhet består i att ställa dessa båtar till förfogande för tredje man – anses utgöra statligt stöd, i den mening som avses i artikel 87 i fördraget, till de företag som bedriver verksamhet av samma slag men som har sitt skatterättsliga hemvist i regionen Sardinien?”
20.
Den autonoma regionen Sardinien och den nederländska regeringen samt kommissionen har yttrat sig skriftligen i förfarandet vid domstolen. Domstolen har inte hållit någon muntlig förhandling, efter det att den autonoma regionen Sardinien i strid med sin ursprungliga begäran avstått från att delta och den nederländska regeringen och kommissionen inte heller velat yttra sig muntligen.
V — Bedömning
A — Inledande synpunkter
21.
Förevarande begäran om förhandsavgörande utgör en vändpunkt i den italienska författningsdomstolens rättspraxis. Författningsdomstolen som tidigare förnekat att den ska betraktas som en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG (
12
) ingår numera i kretsen av nationella författningsdomstolar som har ett aktivt samarbete med domstolen. (
13
)
22.
Förevarande fall åskådliggör särskilt tydligt att gemenskapsrättsliga frågor som är avgörande för utgången av målet i författningsdomstolen även kan uppkomma i mål vid nationella författningsdomstolar. Enligt artikel 117 första stycket i den italienska konstitutionen ska lagstiftningen uttryckligen beakta de bindande verkningar som följer av gemenskapens rättsordning. Därmed utgör gemenskapsrätten, såsom författningsdomstolen anfört, (
14
) en ”bedömningsgrund utifrån vilken förenligheten med konstitutionen ska bedömas” i en direkt talan och ”konkretiserar” de krav på lagstiftningen som anges i konstitutionen.
23.
Gemenskapsrätten kan även utan en sådan uttrycklig inkorporering vara avgörande för utgången i konstitutionella tvister, till exempel om en gemenskapsrättsakts verkningar eller det kontrollerbara utrymmet för skönsmässig bedömning som den nationella lagstiftaren har enligt gemenskapsrättsakten är relevanta i ett konstitutionellt förfarande.
24.
Den nationella lagstiftarens utrymme för skönsmässig bedömning är också av avgörande intresse i förevarande fall. Det ankommer på den italienska författningsdomstolen att klargöra om den autonoma regionen Sardinien överskred det utrymme för skönsmässig bedömning som den har enligt gemenskapsrätten genom att införa den omtvistade regionala skatten. Det ska avgöras om en bestämmelse som den sardinska, enligt vilken skatt vid ankomst med luftfartyg och fritidsbåtar endast tas ut från personer som inte har hemvist på Sardinien, är förenlig med friheten att tillhandahålla tjänster och rätten till statligt stöd.
25.
Dessa frågor saknar inte nödvändigtvis föremål till följd av att den omtvistade regionala skatten fullständigt avskaffats. För tidigare perioder kan det nämligen vara av intresse att frågan om det då gällande rättsläget var förenligt med gemenskapsrätten klargörs. Det kan inte minst vara av betydelse för utgången av eventuellt anhängiga mål mellan enskilda skattepliktiga och skattemyndigheten i regionen Sardinien.
B — Frågorna avseende friheten att tillhandahålla tjänster (den första och den tredje tolkningsfrågan)
26.
Den italienska författningsdomstolen har ställt sin första och tredje fråga för att få klarhet i huruvida friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 49 EG) utgör hinder mot den regionala lagstiftningen i en autonom region enligt vilken skatt på ankomst med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål endast ska tas ut av företag som har skatterättsligt hemvist utanför regionen men inte av företag som har skatterättsligt hemvist i regionen.
1. De ifrågavarande tjänsterna
27.
En skattelagstiftning som den sardinska ska endast bedömas mot bakgrund av de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om frihet att tillhandahålla tjänster om den avser tjänster i den mening som avses i EG-fördraget.
28.
Begreppet tjänster definieras i artikel 50.1 EG. (
15
) De definieras som prestationer som normalt utförs mot ersättning, (
16
) i den utsträckning de inte faller under bestämmelserna om fri rörlighet för varor, kapital och personer.
29.
För att få klarhet i huruvida det rör sig om sådana tjänster i förevarande fall ska det göras en åtskillnad mellan ankomster med luftfartyg och ankomster med fritidsbåtar för vilka en regional skatt tas ut.
a) Ankomster med luftfartyg och deras samband med friheten att tillhandahålla tjänster
30.
Vad gäller flygtrafik tas den regionala skatten i Sardinien endast ut på ankomster med luftfartyg tillhörande allmänflyget som är avsedda för privat persontransport (artikel 4.2 a i regional lag nr 4/2006).
31.
Av denna begränsning av skatteplikten till allmänflyget och till privat persontransport framgår enligt uppgifter från den hänskjutande domstolen (
17
) att den sardinska skattelagstiftningen särskilt omfattar ankomster med affärsflyg som är avsedda för transport utan vederlag för ändamål som avser företagens egna affärsverksamhet. Dessutom omfattas även flyg som i regel inte är tillgängliga för allmänheten. (
18
)
32.
I allmänna ordalag avser den regionala skatten i Sardinien endast ankomster med privatflygplan (”privatjets” och ”firmajets”). De transporttjänster som tillhandahålls med sådana flygplan kan normalt sett inte betraktas som tjänster i den mening som avses i gemenskapslagstiftningen, eftersom användaren inte erlägger vederlag för dessa tjänster till den som ansvarar för driften av flygplanet. I de flesta fall är användaren och den som ansvarar för driften av flygplanet till och med en och samma person.
33.
Den klassiska verksamhet som bedrivs av flygbolag och researrangörer som transporterar personer yrkesmässigt och mot vederlag till och från Sardinien omfattas uppenbarligen inte av den regionala skatten. Begränsningen av skatteplikten till privattransport, det vill säga transport som inte är tillgänglig för allmänheten, tyder på detta.
34.
Det kan emellertid enbart på grundval av den omständigheten att den egentliga lufttransporttjänsten i förevarande fall inte utgör en tjänst i gemenskapsrättslig mening inte fastställas att en skattelagstiftning som den sardinska överhuvudtaget inte har något samband med den fria rörligheten för tjänster.
35.
Det ska erinras om att artiklarna 49 EG och 50 EG inte enbart säkerställer friheten att tillhandahålla aktiva tjänster. Enligt fast rättspraxis innebär friheten att tillhandahålla tjänster tvärtemot även frihet för mottagare av tjänster att bege sig till en annan medlemsstat för att där motta sådana tjänster. (
19
) Denna frihet att tillhandahålla passiva tjänster berörs emellertid i regel när en person som ansvarar för driften av flygplan och har hemvist utomlands ankommer till en sardinsk flygplats med sitt luftfartyg. Normalt sett använder han nämligen flera tjänster där, utöver användning av start- och landningsbana, till exempel lotstjänster, tankning och underhåll av flygplanet.
36.
De personer som är ombord på privatjets och företagsjets och som transporteras från utlandet till Sardinien beger sig normalt sett också dit antingen för att tillhandahålla tjänster eller utnyttja tjänster. Detta gäller inte endast för affärsresenärer utan även för turister. (
20
) Av den officiella rubriken på skattelagstiftningen (Regional skatt på ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål) framgår att denna även avser privatflygplan som transporterar turister till Sardinien.
37.
Även om transport av personer ombord på de privatflygplan som drivs av utländska operatörer som omfattas av den regionala skatten som sådan inte utgör en tjänst i den mening som avses i artiklarna 49 EG och 50 EG är ankomsten av dessa flygplan ett nödvändigt villkor för tillhandahållande eller utnyttjande av tjänster på plats, såväl av den som ansvarar för driften av flygplanet som de personer som transporteras. En skattelagstiftning som den sardinska har i detta avseende ett icke obetydligt samband med den fria rörligheten för tjänster. (
21
)
b) Ankomster med fritidsbåtar och deras samband med friheten att tillhandahålla tjänster
38.
Vad gäller sjötransport tas regional skatt i Sardinien ut på ankomster med fritidsbåtar och på andra båtar som används för fritidsändamål om dessa båtar är länge än 14 meter (artikel 4.2 b i regional lag nr 4/2006). Såsom den hänskjutande domstolen anfört tas denna skatt även ut av företag, särskilt av sådana vars verksamhet består i att ställa fritidsbåtar eller andra båtar som används för fritidsändamål till förfogande för tredje man.
39.
Båtuthyrningsföretag kan till exempel hyra ut fritidsbåtar till tredje man och en motorbåtsskola eller en dykskola kan hålla kurser mot vederlag på de båtar som de driver. (
22
) Frågan om huruvida en sådan verksamhet utgör en tjänst i den mening som avses i artiklarna 49 EG och 50.1 EG kräver ingen ytterligare diskussion. (
23
)
40.
Friheten att tillhandahålla tjänster är emellertid endast tillämplig när ett företag som är etablerat utomlands tillhandahåller sådan verksamhet på Sardinien. Det måste således finnas ett gränsöverskridande element. (
24
) Friheten att tillhandahålla tjänster är inte tillämplig på rent interna situationer. (
25
)
41.
I förevarande fall omfattas endast de som ansvarar för driften av båtar och som har sitt skatterättsliga hemvist utanför den autonoma regionen Sardinien av den omtvistade regionala skatten enligt artikel 4.3 i regional lag nr 4/2006. Även om denna lagstiftning i första hand skulle avse de som ansvarar för driften av båtar med hemvist i andra italienska regioner avser de i vart fall även de som ansvarar för driften av båtar och som har hemvist i andra medlemsstater, till exempel sådana som har hemvist på den närbelägna franska ön Korsika. (
26
)
42.
Om ett företag som är etablerat på Korsika till exempel hyr ut fritidsbåtar till privatpersoner som vill anlöpa hamnar på Sardinien eller lägga ankar i sardinskt kustvatten så sker åtminstone en del av tjänsten inte på Korsika utan på Sardinien. Därmed föreligger en tjänst med ett gränsöverskridande element. (
27
)
43.
Det gränsöverskridande elementet framgår tydligare när en researrangör som är etablerad på Korsika därifrån genomför utflykter till Sardinien med sina båtar eller en dyk- eller motorbåtsskola som är etablerad på Korsika erbjuder kurser på sina båtar, under vilka ankomster till hamnar i Sardinien eller ankring i regionens kustvatten är planerad. (
28
)
44.
Det saknar i detta sammanhang betydelse från vilka medlemsstater kunderna till dessa företag kommer. Bestämmelserna i artikel 49 EG ska nämligen tillämpas i samtliga fall där den som tillhandahåller tjänster erbjuder sina tjänster på territoriet i en annan medlemsstat än den där han är etablerad, oavsett var den som mottager tjänsten är etablerad. (
29
)
45.
Det ska för fullständighetens skull endast nämnas att de båtar som drivs av personer som inte är bosatta i landet kan använda sig av hamnens faciliteter (
30
) när de ankommer till Sardinien och att de personer som transporteras med dessa båtar eventuellt kan använda ankomsten på Sardinien för kortare vistelser. Därvid utnyttjas såsom redan nämnts tjänster. (
31
)
46.
Såsom framgår av samtliga exempel har följaktligen en lagstiftning som den sardinska även i detta avseende ett samband till den fria rörligheten för tjänster, eftersom den omfattar ankomster med fritidsbåtar och med andra båtar som används för fritidsändamål på Sardinien. (
32
)
2. Begränsning av den fria rörligheten för tjänster
47.
Den omständigheten att en skattelagstiftning som den sardinska gör åtskillnad beroende på var den skattepliktiga personen har skatterättsligt hemvist kan vid ett första påseende felaktigt leda tankarna till en undersökning av huruvida den är förenlig med friheten att tillhandahålla tjänster eller utgör en indirekt diskriminering på grund av nationalitet. En sådan diskriminering skulle kräva att den omtvistade skattelagstiftningen i större utsträckning kan inverka på utlänningar än på statens egna medborgare. (
33
) I förevarande fall är det inte säkert att de personer som är skattskyldiga till övervägande del består av medborgare från andra medlemsstater. Hänsyn bör nämligen tas till att bland de personer som inte är bosatta i regionen och som ankommer med sina flygplan eller båtar till Sardinien, även ett flertal fysiska och juridiska personer befinner sig som har skatterättsligt hemvist i andra regioner i Italien. I de flesta fall rör det sig om italienska medborgare. Mot denna bakgrund förefaller det inte föreligga någon indirekt diskriminering på grund av nationalitet. (
34
)
48.
Enligt fast rättspraxis omfattar principen om fri rörlighet för tjänster emellertid inte endast ett förbud mot diskriminering utan även ett förbud mot inskränkningar. Artikel 49 EG innebär inte bara att det är nödvändigt att avskaffa all form av diskriminering på grund av nationalitet av en tjänsteleverantör som är etablerad i en annan medlemsstat, utan även att det är nödvändigt att avskaffa varje inskränkning – även om den utan åtskillnad är tillämplig på inhemska tjänsteleverantörer och tjänsteleverantörer från andra medlemsstater – som innebär att tjänster som tillhandahålls av en tjänsteleverantör som är etablerad i en annan medlemsstat, där denne lagligen utför liknande tjänster, förbjuds, hindras eller blir mindre attraktiva. (
35
)
49.
En nationell beskattningsåtgärd som hindrar utövandet av friheten att tillhandahålla tjänster kan vara förbjuden enligt artikel 49 EG, oavsett om den vidtas av staten eller av en kommun. (
36
)
50.
Skatter och avgifter ska emellertid inte anses som inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster endast av det skälet att de allmänt fördyrar tillhandahållandet av tjänster. (
37
) I enlighet härmed har domstolen klargjort att artikel 49 EG inte omfattar åtgärder som endast får till följd att ytterligare kostnader uppkommer för den ifrågavarande tjänsten och som påverkar tillhandahållande av tjänster mellan medlemsstater och inom en medlemsstat på samma sätt. (
38
)
51.
Det förhåller sig emellertid inte på det sättet i förevarande fall.
52.
En regional skatt som den sardinska som endast tas ut av personer som inte är bosatta på Sardinien utgör en extra kostnad för dem som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar och som har skatterättsligt hemvist utanför Sardinien som inte omfattar deras konkurrenter som har skatterättsligt hemvist på Sardinien. För personer som inte är bosatta på Sardinien är det dyrare än för personer som är bosatta på Sardinien att ankomma med privatflygplan och fritidsbåtar till Sardinien. Av samma skäl är verksamhet som består i att ställa dessa båtar till förfogande för tredje man som inte är bosatt på Sardinien också dyrare och därmed svårare än för tredje man som är bosatt på Sardinien. Även för turister är det därmed mindre attraktivt att anlöpa sardinska kustvatten och hamnar med båtar som hyrts utanför Sardinien.
53.
En skattelagstiftning som den sardinska har således olika inverkan på tillhandahållandet och utnyttjandet av tjänster som har ett samband med sådana flygningar och båtturer beroende på om den som ansvarar för driften av flygplanet eller fritidsbåten har skatterättsligt hemvist inom den italienska regionen Sardinien eller utanför Sardinien. (
39
)
54.
En sådan lagstiftning kan inte ifrågasättas ur gemenskapsrättslig synvinkel i den mån som endast den inhemska friheten att tillhandahålla tjänster mellan Sardinien och andra regioner i Italien berörs, eftersom gemenskapsrätten, såsom redan nämnts, inte är tillämplig på sådana rent interna förhållanden. (
40
)
55.
I den mån som en skattelagstiftning som den sardinska emellertid har inverkan på friheten att tillhandahålla tjänster över gränserna, till exempel på friheten att tillhandahålla tjänster mellan Sardinien och den franska ön Korsika, försvårar den tillhandahållandet av tjänster mellan medlemsstater i förhållande till tillhandahållandet av tjänster inom en enda medlemsstat eller en del av denna, i förevarande fall inom den italienska regionen Sardinien. (
41
)
56.
Även om en sådan skattemässig skillnad i behandling inte innebär en diskriminering på grund av nationalitet (
42
) utgör den ett hinder för friheten att tillhandahålla tjänster (
43
) enligt artikel 49 EG och kan följaktligen anses som en inskränkning i friheten att tillhandahålla tjänster.
3. Rättfärdigande av en skattelagstiftning som den sardinska
57.
Det återstår att pröva huruvida de inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster som fastställts kan rättfärdigas såsom den autonoma regionen Sardinien har påstått.
58.
I avsaknad av harmoniserande gemenskapsåtgärder kan friheten att tillhandahålla tjänster vara begränsad genom nationella bestämmelser som är motiverade av de hänsyn som nämns i artikel 46.1 EG jämförd med artikel 55 EG, eller av tvingande hänsyn till allmänintresset. (
44
)
59.
I förevarande fall har den autonoma regionen Sardinien huvudsakligen åberopat två grunder för rättfärdigande: miljöskydd och skydd för folkhälsan.
60.
Det ankommer inte på domstolen utan på den nationella domstolen att pröva om det var detta och inte andra mål som eftersträvades (
45
) vid antagandet av den omtvistade skattelagstiftningen. I det följande antas att miljöskydd och skydd av folkhälsan var de grundläggande motiven bakom den regionala lagstiftaren.
a) Miljöskydd
61.
Gemenskapen ska vid utformningen och genomförandet av sin politik och verksamhet integrera miljöskyddskraven (se särskilt artiklarna 2 EG och 6 EG (
46
)) men överlåter åt medlemsstaterna att uppfylla miljöpolitiska mål. I fast rättspraxis har därför miljöskyddet erkänts som motiverat av tvingande hänsyn till allmänintresset och de begränsningar som medlemsstaterna gjort av de grundläggande friheter som säkerställs genom EG-fördraget kan rättfärdigas med hänvisning till detta allmänintresse.
i) Skattelagstiftningens miljösyfte
62.
Den autonoma regionen Sardinien har gjort gällande att den här omtvistade skattelagstiftningen är motiverad av miljömässiga skäl och ska betraktas i samband med regionens allmänna strävanden vad gäller skyddet av miljö och landskap samt skydd av kulturföremål. (
47
)
63.
De talrika fritidsbåtar och flygplan som årligen ankommer till Sardinien för turiständamål medför enligt uppgifter från regionen betydliga miljöföroreningar. Dessa föroreningar drabbar framför allt Sardiniens kuster, till vilka en stor del av turismen är koncentrerad.
64.
Den omtvistade skatten som uttas på ankomster av privatflygplan och fritidsbåtar för turiständamål syftar enligt uppgifter från regionen till att generera intäkter som ska göra det möjligt för den att vidta kraftfullare åtgärder för att skydda och återställa de miljöer som påverkas av turismen, inte minst inom de särskilt drabbade kustområdena.
65.
Såsom regionen dessutom anfört ska skatten dels bidra till att kustområdena utsätts för mindre belastning, dels till att turistströmmarna bättre fördelas över året, varför skatt endast uttas under den huvudsakliga turistsäsongen från den 1 juni till den 30 september men inte under de årstider som berörs av turism i mindre utsträckning. På så sätt ska skatten bidra till en hållbar utveckling av turismen inom regionen.
66.
Regionen har vidare betonat att den omtvistade skattelagstiftningen grundas på principen att förorenaren ska betala.
67.
Grundar sig en skattelagstiftning på sådana överväganden eftersträvar den utan tvekan ett legitimt miljömål.
ii) Undersökning av den konkreta utformningen av skattelagstiftningen
68.
Huruvida en skattelagstiftning som den sardinska emellertid är förenlig med kraven på frihet att tillhandahålla tjänster (artikel 49 EG) beror på dess konkreta utformning. Bortsett från förekomsten av ett legitimt mål som motsvarar tvingande hänsyn till allmänintresset krävs för att en begränsning av de grundläggande friheter som säkerställs i fördraget ska kunna rättfärdigas nämligen att den aktuella åtgärden är ägnad att säkerställa uppnåendet av det mål som eftersträvas med den och inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (
48
)
69.
Enligt domstolens fasta rättspraxis är en nationell lagstiftning endast ägnad att säkerställa förverkligandet av det åberopade målet, om den på allvar svarar mot önskan att uppnå detta på ett sammanhängande och systematiskt sätt. (
49
)
70.
Problematiskt med avseende på en lagstiftning som den sardinska är att den gör en skillnad beroende på skatterättsligt hemvist och att regional skatt endast tas ut av personer som inte är bosatta på Sardinien, men inte av personer som är bosatta på Sardinien.
71.
Den autonoma regionen Sardinen anser att en sådan lagstiftning är förenlig med principen att förorenaren ska betala. Personer som inte är bosatta på Sardinien skulle i annat fall kunna utnyttja de miljöresurser som finns i regionen utan att bidra till att bevara eller återställa dem och på så sätt vara fripassagerare.
72.
Det är riktigt att den som ansvarar för miljöföroreningar ska sörja för bortskaffandet av dessa enligt principen att förorenaren ska betala som även anges i artikel 174.2 EG. (
50
) Likaså ska den som ansvarar för förbrukningen av miljöresurser bidra till att de skyddas och återställs. Mot bakgrund av principen att förorenaren ska betala kan det därför inte kritiseras att en lagstiftning som den sardinska ålägger de som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar att betala skatt som är motiverad av miljömässiga skäl för ankomsten med privatflygplan och fritidsbåtar i regionen.
73.
En lagstiftning som grundas på principen att förorenaren ska betala kan emellertid inte begränsa sig till att endast ta ut miljöskatt av personer som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar med hemvist utanför Sardinien men inte av personer med hemvist på Sardinien. I den mån som miljöföroreningar nämligen förorsakas av de privatflygplan och fritidsbåtar som ankommer till Sardinien uppkommer de oberoende av flygplanens eller båtarnas härkomst, de har framför allt inget samband med de driftansvarigas skatterättsliga hemvist. Flygplan och båtar som drivs av personer som inte är bosatta på Sardinien bidrar till att inverka på miljöresurserna på samma sätt som flygplan och båtar som drivs av personer som är bosatta på Sardinien.
74.
Det är därför förenligt med principen att förorenaren ska betala att ålägga var och en av de personer som ansvarar för driften av flygplan eller båtar att avhjälpa miljöskadorna i förhållande till deras bidrag till föroreningarna, utan hänsyn till deras skatterättsliga hemvist och övriga skattemässiga pålagor. (
51
) En lagstiftning som den sardinska låter emellertid allmänheten bära ansvaret för miljöföroreningar vilka orsakas av båtar och flygplan som drivs av personer som är bosatta på Sardinien, vilket står i strid med principen om att förorenaren ska betala. (
52
)
75.
Skillnaden mellan de krav som fastställs i principen om att förorenaren ska betala, som den autonoma regionen Sardinien har åberopat, och den faktiska utformningen av den här omtvistade regionala lagen framgår särskilt tydligt vid en undersökning av behandlingen i skattemässigt hänseende av fritidsbåtar som uppehåller sig hela året i regionens hamnanläggningar. Dessa båtar är undantagna från skatteplikt, (
53
) trots att deras bidrag till miljöföroreningarna normalt är större än de miljöföroreningar som förorsakas av jämförbara båtar som har ankarplats utanför Sardinien och som endast sporadiskt anlöper regionens kustvatten och hamnar.
76.
Den sardinska lagstiftningen ålägger godtyckligt vissa personer som ansvarar för miljöföroreningarna, de som är bosatta utanför Sardinien, att finansiera åtgärder för att skydda och återställa miljöresurser, men inte dem som är bosatta på Sardinien. Därmed genomförs inte de miljömål som propageras av den autonoma regionen Sardinien på ett sammanhängande och systematiskt sätt.
77.
Under dessa omständigheter kan en skattelagstiftning som den sardinska inte anses vara ägnad att förverkliga miljöpolitiska mål. Redan av det skälet är den inte förenlig med kraven på frihet att tillhandahålla tjänster.
78.
Den autonoma regionen Sardiniens argumentation att personer som är bosatta på Sardinien och personer som är bosatta utanför Sardinien befinner sig i olika situationer, så att en skillnad i behandling med avseende på den regionala skatten är objektivt rättfärdigad, är inte övertygande i detta sammanhang.
79.
Domstolen har visserligen vid flera tillfällen konstaterat att det kan vara legitimt att behandla personer som inte är bosatta i landet och personer som är bosatta i landet olika vad gäller direkt skatt. (
54
) Detta får emellertid inte generaliseras så, att personer som inte är bosatta i landet och personer som är bosatta i landet alltid skulle befinna sig i olika situationer. En skillnad mellan dessa båda kategorier av personer är endast berättigad i den mån som den återspeglar objektiva skillnader. (
55
) I de fall där det inte finns några sådana skillnader får inte heller i den nationella skattelagstiftningen göras någon skillnad mellan personer som är bosatta i landet och personer som inte är bosatta i landet. (
56
)
80.
Det ska i enlighet därmed alltid i det konkreta fallet prövas om situationen för personer som inte är bosatta i Italien och personer som är bosatta i Italien är objektivt annorlunda. Detta ska bedöms mot bakgrund av målet med den aktuella skattelagstiftningen. (
57
)
81.
Såsom hävdats vid domstolen eftersträvar en skattelagstiftning som den sardinska miljömålet att skydda och återställa miljöresurserna i regionen som påverkas av turism, framför allt i kustområdet. Med avseende på detta specifika mål befinner sig de personer som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar och som är bosatta i landet och de personer som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar som inte är bosatta i landet i samma situation. Såsom redan nämnts förorenar privatflygplan och fritidsbåtar som ankommer till Sardinien miljön oberoende av de driftansvarigas ursprung och skatterättsliga hemvist. (
58
)
82.
Eftersom personer som är bosatta på Sardinien och personer som är bosatta utanför Sardinien i förevarande fall således befinner sig i samma situation vad gäller det miljöpolitiska målet med den sardinska skattelagstiftningen, ska även deras ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar beskattas på samma sätt. (
59
)
83.
Den autonoma regionen Sardinien har gjort gällande att personer som har skatterättsligt hemvist på Sardinien bidrog till allmänna skatteintäkter i denna region, bland annat genom den inkomstskatt som de betalade och genom mervärdesskatten på deras konsumtion på plats. (
60
) På så sätt förpliktas de personer som är bosatta på Sardinien till att finansiera åtgärder för att skydda och återställa miljöresurser. Personer som är bosatta utanför Sardinien lämnar däremot inte något sådant bidrag till den regionens budget.
84.
Detta argument är inte heller övertygande.
85.
En regional skatt som den här omtvistade som endast åläggs personer som är bosatta utanför Sardinien kan inte kompenseras med de påstådda fördelar som personer som är bosatta utanför Sardinien eventuellt har med avseende på andra skattetyper. Enligt fast rättspraxis kan en oförmånlig skattemässig behandling, som strider mot en grundläggande frihet, inte rättfärdigas med att det finns andra skattemässiga fördelar, även om det antas att sådana förmåner existerar. (
61
)
86.
Det skulle eventuellt kunna förhålla sig annorlunda om det vore utrett att personer som är bosatta på Sardinien ålades en motsvarande skatt eller avgift för deras privatflygplan och fritidsbåtar med specifikt miljöpolitiska mål, till exempel i samband med avgiften för ankarplats för deras båtar som uppehåller sig i Sardiniens hamnanläggningar. Någon sådan argumentation har emellertid inte framförts vid domstolen i förevarande fall. Den omtvistade regionala skatten har endast jämförts med den allmänna skattebörda som invånarna på Sardinien har.
87.
I detta hänseende ska det påpekas att den omtvistade regionala skatten på ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar inte har samma syfte som övrig skatt som uttas av sardinska skattepliktiga, nämligen inkomstskatt och mervärdesskatt. Medan den förstnämnda enligt uppgifter från den autonoma regionen Sardinien eftersträvar specifikt miljöpolitiska mål och även ska ha en styrande verkan, syftar de sistnämnda allmänt till att täcka den offentliga budgeten och har inte någon jämförbar styrande verkan.
88.
Dessutom använder personer som är bosatta på Sardinien i mycket större utsträckning än personer som inte är bosatta på Sardinien infrastrukturen i deras hemregion och drar fördel av de tjänster som tillhandahålls. Det är därför rättvist att personer som är bosatta på Sardinien i större mån bidrar till de allmänna skatteintäkterna i denna region än personer som inte är bosatta på Sardinien. (
62
) De allmänna vårdinrättningarna och läroanstalterna i en medlemsstat används till övervägande del av de personer som är bosatta i landet medan personer som inte är bosatta i landet endast undantagsvis använder dessa.
89.
Mot denna bakgrund kan en skillnad i behandling av personer som är bosatta i regionen och personer som inte är bosatta i regionen vid beskattning av deras ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar inte utan vidare rättfärdigas med hänvisning till de bidrag som personer som är bosatta i regionen lämnar till den allmänna regionala skatteintäkten.
90.
Inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster, såsom de som den sardinska lagstiftningen medför, kan således inte rättfärdigas av miljöskyddshänsyn.
b) Skyddet av folkhälsan
91.
Vid sidan av miljöskydd har den autonoma regionen Sardinien även åberopat skyddet av folkhälsan som skäl för den omtvistade skattelagstiftningen.
92.
Skyddet av folkhälsan finns med bland de tvingande hänsyn av allmänintresse som enligt artikel 46.1 EG jämförd med artikel 55 EG kan motivera inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster. (
63
)
93.
En lagstiftning som den sardinska eftersträvar emellertid enligt uppgifter från den autonoma regionen Sardinien i första hand ett miljösyfte. Genom denna lagstiftning kan indirekt även risker för folkhälsan som kan vara förenade med en försämring av miljön minskas. Bortsett från detta har emellertid hälsoskyddsskälet inte någon självständig betydelse som går utöver miljömålet. Genom att åberopa skyddet för hälsan som motivering kan i förevarande fall inget annat resultat uppnås än genom att åberopa miljöskydd, (
64
) som har diskuterats ovan. (
65
)
94.
Framför allt kan inte med hänvisningen till skyddet av folkhälsan rättfärdigas att endast personer som inte är bosatta i regionen är skyldiga att erlägga den omtvistade skatten på ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar, medan personer som är bosatta i regionen inte är skyldiga att erlägga denna skatt.
95.
Enligt artikel 46.1 EG jämförd med artikel 55 EG kan på hälsoskyddsområdet, till skillnad från miljöskyddsområdet, uttryckligen även åtgärder vidtas som specifikt riktar sig mot utlänningar. Detta förutsätter emellertid att en risk för människors hälsa hänför sig till en utlänning. (
66
) I förevarande fall är däremot miljöföroreningarna samt eventuella risker för hälsan som är förenade med dessa oberoende av privatflygplanens eller fritidsbåtarnas härkomst och den driftansvariges skatterättsliga hemvist. De förorsakas såväl av flygplan och båtar som drivs av personer som inte är bosatta i regionen som av flygplan och båtar som drivs av personer som är bosatta i regionen. Genom att åberopa skyddet av folkhälsan kan följaktligen inte en åtgärd som specifikt är riktad mot personer som driver flygplan och båtar med skatterättslig hemvist utanför Sardinien rättfärdigas. Detta gäller i synnerhet som artikel 46.1 EG är en undantagsbestämmelse som ska tolkas restriktivt. (
67
)
96.
Inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster som de som den sardinska lagstiftningen medför kan därför inte rättfärdigas med hänsyn till intresset att skydda folkhälsan.
c) Övrigt
97.
För fullständighetens skull kommer jag i det följande att diskutera vissa andra aspekter som kan vara av betydelse i samband med frågan om rättfärdigande av den sardinska lagstiftningen.
i) Skattesystemets inre sammanhang
98.
Den autonoma regionen Sardinien har vid flera tillfällen åberopat skattesystemets inre sammanhang för att rättfärdiga den omtvistade skattelagstiftningen. Den omständigheten att skatt vid ankomst med privatflygplan och fritidsbåtar inte tas ut av personer som är bosatta i regionen motiveras huvudsakligen med att personer som är bosatta i regionen betalar andra typer av skatt, särskilt inkomstskatt och mervärdesskatt och därigenom bidrar till regionens budget.
99.
Enligt fast rättspraxis kan behovet av att upprätthålla ett skattesystems inre sammanhang motivera en inskränkning i utövandet av de grundläggande friheter som säkerställs i fördraget. (
68
) Detta gäller emellertid endast när det föreligger ett direkt samband mellan den aktuella skattefördelen och den kompensation i form av ett visst skatteuttag som svarar mot denna fördel, (
69
) vilket ska bedömas mot bakgrund av syftet med den ifrågasatta skattelagstiftningen. (
70
)
100.
Den här omtvistade regionala skatten på ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar eftersträvar, som jag har påpekat ovan, (
71
) inte samma mål som allmänna skatter som tas ut av personer som är bosatta i regionen. Redan av det skälet kan de för- och nackdelar som skattelagstiftningen medför för de skattepliktiga inte anses som två sidor av samma mynt. Den fördel som personer som är bosatta i regionen har av att de inte måste erlägga regional skatt på sina ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar överensstämmer inte med den börda som andra typer av skatt såsom inkomstskatt och mervärdesskatt innebär för dem.
101.
Alla skatter har till syfte att generera intäkter till den offentliga budgeten. Detta samband är emellertid i sig alltför allmänt och indirekt för att kunna rättfärdiga att de skatterättsliga fördelar som den här ifrågasatta regionala skatten medför för personer som är bosatta i regionen och den börda som andra typer av skatt medför för dem uppvägs mot varandra. (
72
)
102.
En skattelagstiftning som den sardinska kan följaktligen inte motiveras med åberopande av skattelagstiftningens inre sammanhang.
ii) Sardiniens ökaraktär
103.
Såsom framgår av beslutet om hänskjutande har den autonoma regionen Sardinien även åberopat sin ökaraktär vid den italienska författningsdomstolen. Det är nödvändigt att beskatta företag utan skatterättsligt hemvist på Sardinien för att kompensera för de högre kostnader som företag med hemvist i denna region har på grund av de särskilda geografiska och ekonomiska förhållandena som kännetecknar denna region på grund av att den är en ö.
104.
Sedan regeringskonferensen inför Amsterdamfördraget, vars slutakt innehåller en förklaring om öregioner, har det på gemenskapsnivå erkänts att ”öregioner är behäftade med strukturella nackdelar som har samband med deras ökaraktär och vilkas bestående natur hämmar dessa regioners ekonomiska och sociala utveckling”, och att gemenskapsrätten måste ta hänsyn till dessa nackdelar. (
73
)
105.
Sådana omständigheter kan beaktas inom ramen för olika politikområden inom gemenskapen, till exempel inom ramen för den regionala politiken, strukturpolitiken, politik när det gäller ekonomisk och social sammanhållning (se i detta avseende även artikel 158.2 EG) eller transportpolitiken. För att kompensera nackdelarna för öregioner kan positiva stödåtgärder vidtas. Det kan i öregioner även vara nödvändigt att vidta särskilda åtgärder för att skydda den ekologiska balansen mot neofyter och neozoer. (
74
)
106.
En öregion eller region kan däremot inte användas som en förevändning för att (åter)upprätta handelshinder eller protektionistiska åtgärder som står i strid med inremarknadsprincipen. Förklaringen till öregionerna [i Amsterdamfördraget] orienterar sig också efter denna princip när den uppställer målet att öregioner bättre ska införlivas med den inre marknaden.
107.
Införlivandet av öregioner med den inre marknaden ska enligt förklaringen ske ”på rättvisa villkor”. Det finns alltså inget utrymme för åtgärder för att kompensera nackdelar eller för att lösa problem som har ett direkt samband med regionens eller medlemsstatens ökaraktär. Sådana åtgärder är emellertid endast rättvisa när de är ägnade att korrigera nackdelen eller problemet och inte går utöver vad som krävs i detta avseende. Sådana åtgärder får inte heller leda till att själva kärnan i inremarknadsprincipen eller principen om en öppen marknadsekonomi (
75
) påverkas.
108.
I förevarande fall tyder inget på att personer som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar med skatterättsligt hemvist på Sardinien är utsatta för särskilda nackdelar eller problem som har ett direkt samband med regionens ökaraktär. Någon motsvarande argumentation i detta avseende har i vart fall inte framförts till domstolen. Rent ekonomiska skäl som inte har ett direkt samband med regionens ökaraktär kan emellertid inte rättfärdiga en begränsning av en grundläggande frihet som garanteras av fördraget. (
76
)
109.
Av Sardiniens ökaraktär kan således inte slutsatsen dras att inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster, såsom den här omtvistade skattelagstiftningen medför, är motiverade.
iii) Socialpolitiska överväganden
110.
Jag ska avslutningsvis påpeka att en lagstiftning som den sardinska inte heller kan rättfärdigas av socialpolitiska skäl.
111.
En skillnad mellan personer som inte är bosatta i landet eller regionen och personer som är bosatta i landet eller regionen kan visserligen vara motiverad när medlemsstaterna eller regionerna beviljar sociala förmåner. Det är nämligen i princip förenligt med ett legitimt ändamål att endast bevilja sådana förmåner till personer som i tillräcklig hög grad integrerats i den berörda medlemsstaten eller i den berörda regionen, i den mån som det inte finns någon harmoniserande eller samordnande lagstiftning på gemenskapsnivå. I detta sammanhang kan personens hemvist ge viktig vägledning. (
77
)
112.
Det är emellertid svårt att föreställa sig att det av socialpolitiska skäl skulle kunna vara motiverat att befria personer som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar som är längre än 14 meter, nämligen ägare till stora lyxjakter, med skatterättsligt hemvist på Sardinien från en regional skatt som den här omtvistade.
4. Sammanfattning avseende den första och den tredje tolkningsfrågan
113.
Sammanfattningsvis kan konstateras att inskränkningen i friheten att tillhandahålla tjänster, som den här omtvistade lagstiftningen medför, inte kan anses vara berättigad.
114.
Man bör inte förhastat dra slutsatsen att gemenskapsrätten i princip utgör hinder mot all lagstiftning som särskilt är till nackdel för turister eller företag som utövar verksamhet inom turismområdet, till exempel åtgärder med avseende på fritidsbostäder, (
78
) kurtaxor eller turistavgifter. Tvärtemot är den konkreta utformningen av den aktuella åtgärden, skatten eller avgiften, avgörande. En skillnad mellan personer som inte är bosatta i landet och personer som är bosatta i landet kan motiveras om och i den mån den är skälig och nödvändig med hänsyn till ett legitimt mål.
115.
I förevarande fall gäller emellertid följande:
Artikel 49 EG utgör hinder mot lagstiftningen i en autonom region enligt vilken en huvudsakligen miljöpolitiskt motiverad skatt vid ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål enbart tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen, men inte av företag som har sitt skatterättsliga hemvist inom regionen.
C — Frågorna avseende begreppet stöd (den andra och den fjärde tolkningsfrågan)
116.
Med den andra och den fjärde frågan begär den italienska författningsdomstolen att domstolen ska precisera begreppet statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. Den hänskjutande domstolen önskar huvudsakligen få klarhet i huruvida den regionala lagstiftningen i en autonom region enligt vilken skatt vid ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål som enbart tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen utgör statligt stöd till de företag som bedriver verksamhet av samma slag och som har sitt skatterättsliga hemvist i denna region.
117.
De allmänna bestämmelserna i fördraget, inklusive de konkurrensrättsliga bestämmelserna, är tillämpliga på sjöfart och luftfart. (
79
) En skattelagstiftning som den sardinska som särskilt hänför sig till ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som drivs av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför Sardinien ska bedömas mot bakgrund av artikel 87 EG.
1. Inledande anmärkning om avgränsningen av kommissionens behörighet och de nationella domstolarnas behörighet vad gäller bestämmelserna om statligt stöd
118.
Innan ställning tas till tolkningen av artikel 87 EG ska det klargöras hur behörigheten fördelas mellan kommissionen och den nationella domstolen vad gäller denna bestämmelse.
119.
Enligt fast rättspraxis omfattas bedömningen av om ett stödsystem är förenligt med den gemensamma marknaden av kommissionens exklusiva behörighet, vars beslut kan bli föremål för prövning av gemenskapsdomstolarna. (
80
) De nationella domstolarna kan emellertid, på området för statligt stöd, behöva avgöra i tvister i vilka de tvingas tolka och tillämpa begreppet stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. (
81
)
120.
Talan i sådana mål väcks normalt sett av enskilda som åberopar förbudet mot att genomföra ett statligt stöd innan det beviljas av kommissionen (artikel 88.3 tredje meningen EG). Därav kan emellertid inte slutsatsen dras att den nationella domstolens behörighet vad gäller tolkningen och tillämpningen av artikel 87.1 EG endast omfattar förfaranden för säkerställande av individuellt rättsskydd. (
82
)
121.
Stödåtgärder, i den mening som avses i artikel 87.1 EG, vilka genomförs utan att de skyldigheter som avses i artikel 88.3 EG har fullgjorts, ska nämligen i allmänhet anses vara olagliga. (
83
) Varje nationell domstol, även en författningsdomstol, är enligt artikel 10 EG skyldig att inom ramen för sin behörighet göra allt för att möjliggöra genomförandet av förbudet mot statligt stöd i artikel 87.1 EG, samt anmälningsskyldigheten och genomförandeförbudet i artikel 88.3 EG. De nationella domstolarna ska samtidigt avstå från varje åtgärd som kan äventyra att EG-fördragets mål uppnås.
122.
Alla nationella domstolar är följaktligen skyldiga att dra samtliga konsekvenser av ett åsidosättande av genomförandeförbudet (artikel 88.3 tredje meningen EG) i enlighet med den nationella lagstiftningen, och fastställa att rättsakterna för genomförande av stödåtgärderna är ogiltiga. (
84
) Sådana konsekvenser kan även dras i abstrakta normkontrollförfaranden, nämligen när det rättsstridiga stödet införts genom lag.
2. Begreppet stöd
123.
För att en åtgärd ska anses utgöra stöd i den mening som avses i EG-fördraget krävs att vart och ett av de fyra kumulativa kriterierna på vilka artikel 87.1 EG är baserad är uppfyllt. (
85
) För det första ska det röra sig om en statlig åtgärd eller en åtgärd som vidtas med hjälp av statliga medel. För det andra ska denna åtgärd kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna. För det tredje ska mottagaren av stödet gynnas. För det fjärde ska åtgärden snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen. (
86
)
124.
Även skattelagstiftning omfattas av begreppet stöd om dessa fyra kriterier är uppfyllda. (
87
) Det ska i det följande prövas om en skattelagstiftning som den sardinska kan anses utgöra stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
a) Kriteriet fördel inklusive selektivitet
125.
Särskild uppmärksamhet bör i förevarande fall ägnas åt det tredje kriteriet. Det måste diskuteras huruvida den omständigheten att den omtvistade regionala skatten endast tas ut av personer som inte är bosatta i regionen vid ankomst på Sardinien innebär att de företag som är bosatta i regionen gynnas.
126.
Begreppet statligt stöd kan omfatta inte enbart konkreta förmåner som subventioner, lån och förvärv av kapitalandelar i företag, utan även åtgärder som på olika sätt minskar de kostnader som normalt belastar ett företags budget och som därigenom, utan att vara subventioner i strikt bemärkelse, är av samma karaktär och har identiskt lika effekter. (
88
)
127.
Av detta följer att en åtgärd genom vilken de offentliga myndigheterna medger vissa företag undantag från skattskyldighet och som, trots att den inte innebär en överföring av statliga medel, försätter stödmottagarna i en finansiell situation som är mer fördelaktig än den situation som övriga skattskyldiga befinner sig i kan utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. (
89
)
128.
Det saknar i detta sammanhang betydelse vilken lagstiftningsteknik som används. (
90
) Skattefördelen kan följa av att lagstiftaren uttryckligen befriat enskilda ekonomiska aktörer från berörd skatt som de annars hade omfattats av. (
91
) Skattefördelen kan emellertid även följa av att villkoren och tillämpningsområdet för en skattelagstiftning har utformats på ett asymmetriskt sätt, (
92
) och enskilda företag i egenskap av skattepliktiga således omfattas av lagstiftningen och andra inte. Den sardinska lagstiftningen har formulerats så att skatt uttas vid ankomst av privatflygplan och fritidsbåtar av personer som inte är bosatta i regionen men inte av personer som är bosatta i regionen.
129.
Eftersom regional skatt inte tas ut av företag som är bosatta i regionen har de en kostnadsfördel i förhållande till sina konkurrenter som har sitt hemvist utanför Sardinien. Den italienska författningsdomstolen har påpekat detta.
130.
En sådan fördel omfattas emellertid endast av artikel 87.1 EG när den ”gynnar vissa företag eller viss produktion”. Det måste med andra ord röra sig om en selektiv fördel. (
93
)
131.
Selektiviteten kan även vara av regional natur.
132.
Regional selektivitet kan visserligen inte endast antas föreligga av det skälet att den berörda åtgärden antagits av en region som regionen Sardinien och därmed endast gäller för en del av medlemsstatens territorium. Om denna region åtnjuter tillräcklig självständighet i förhållande till den medlemsstat till vilken den hör, utgör nämligen endast det område som omfattas av regionens behörighet referensram för bedömningen av stödets eventuella selektivitet. (
94
) Det kan emellertid inte – motsatsvis – antas att de fördelar som en region beviljar vissa företag inom det område som omfattas av dess behörighet inte skulle vara selektiva och därmed inte skulle ha karaktär av stöd. (
95
)
133.
För att bedöma huruvida en åtgärd är selektiv ska det tvärtemot alltid konkret undersökas om den utgör en fördel för vissa företag i jämförelse med andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en jämförbar situation med hänsyn till målsättningen med lagstiftningen. (
96
) En eventuell skillnad mellan företag inom ramen för en skatte- eller avgiftslagstiftning kan därvid inte minst rättfärdigas av lagstiftningens karaktär eller struktur. (
97
)
134.
Därmed uppkommer samma frågor med avseende på bestämmelserna om stöd som med avseende på de grundläggande rättigheterna och det finns ingen anledning att besvara dem annorlunda inom ramen för bestämmelserna om stöd än inom ramen för de grundläggande friheterna. För att undvika motstridiga bedömningar mellan bestämmelser om de grundläggande friheterna och bestämmelser om stöd ska i båda fallen tillämpas samma måttstockar.
135.
Jag kommer i det följande följaktligen att följa min argumentation avseende friheten att tillhandahålla tjänster inom ramen för den första och den tredje tolkningsfrågan.
136.
Såsom diskuterats ovan eftersträvar den här omtvistade skattelagstiftningen enligt uppgifter från den autonoma regionen Sardinien ett miljöpolitiskt mål. Den syftar till att skydda och återställa Sardiniens miljöresurser som förorenas genom turismen, framför allt i kustområdet. (
98
)
137.
Vad gäller detta specifika mål befinner sig personer som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar som är bosatta på Sardinien och personer som ansvarar för driften av privatflygplan och fritidsbåtar som är bosatta utanför Sardinien i samma situation, eftersom de privatflygplan och fritidsbåtar som ankommer till Sardinien förorenar miljön oberoende av deras ursprung och av de driftansvarigas skatterättsliga hemvist. (
99
)
138.
Den skillnad som görs av den sardinska regionala lagstiftaren mellan företag som är etablerade i Sardinien och företag som är etablerade utanför Sardinien vad gäller skatteplikten vid ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar kan följaktligen inte rättfärdigas med miljöpolitiska överväganden. (
100
) Den kan inte heller, såsom nämnts ovan, rättfärdigas av skattelagstiftningens karaktär och struktur. (
101
)
139.
En skattelagstiftning som den sardinska uppfyller således kriteriet selektiv fördel i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
140.
Den omständigheten att skattelagstiftningen eftersträvar miljöpolitiska eller regionalpolitiska mål utgör inte hinder mot att beteckna den som statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG och undantar den inte från den stödkontroll som föreskrivs i EG-fördraget. (
102
) I artikel 87.1 EG görs nämligen inte någon åtskillnad mellan statliga åtgärder med hänsyn till deras orsaker eller syften, utan de definieras i stället med utgångspunkt i vilka verkningar de har. (
103
)
141.
Miljöpolitiska och regionalpolitiska aspekter kan på sin höjd bedömas inom ramen för artikel 87.3 EG under granskningen av huruvida en skattelagstiftning som den sardinska är förenlig med den gemensamma marknaden, (
104
) varvid det även ska säkerställas att koherens med andra rättsområden föreligger, särskilt med grundläggande principer i EG-fördraget såsom den fria rörligheten för tjänster. (
105
) Bedömningen omfattas av den exklusiva behörighet som tillkommer kommissionen, vars beslut kan prövas av gemenskapsdomstolarna. (
106
)
b) De övriga kriterierna i begreppet stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG
142.
I det följande kommer jag att kort behandla de övriga kriterierna i begreppet stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
i) Åtgärd som finansieras av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel
143.
En åtgärd som finansieras av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel behöver inte nödvändigtvis beslutas av medlemsstaten som centralmakt. Den kan även beslutas av ett organ på lägre nivå. En åtgärd som vidtagits av en lokal myndighet kan enligt fast rättspraxis utgöra ett stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. (
107
)
144.
Såsom nämnts ovan måste stödmottagarna, i förevarande fall företag med skatterättsligt hemvist på Sardinien, inte nödvändigtvis erhålla betalning från staten eller regionen. (
108
) En finansiell börda för staten eller för regionen som beslutat åtgärden räcker för att anta att den finansierats av medlemsstaten eller med hjälp av statliga medel. (
109
)
145.
Genom att den autonoma regionen Sardinien endast tar ut den omtvistade skatten av personer som inte är bosatta i regionen men inte av personer som är bosatta i regionen avstår den indirekt från intäkter. Intäkterna av ovannämnda skatt skulle nämligen vara högre om regionen utan undantag skulle beskatta alla ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar. Avståendet av skatteintäkter som den omständigheten att skatteplikten endast omfattar personer som är bosatta utanför regionen innebär, är tillräcklig för att fastställa att åtgärden finansierats av medlemsstaten eller med hjälp av statliga medel i den mening som avses i artikel 87.1 EG. (
110
)
ii) Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna
146.
En åtgärd omfattas vidare endast av tillämpningsområdet för artikel 87.1 EG när den kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. I detta avseende är det inte nödvändigt att styrka att handeln mellan medlemsstaterna faktiskt påverkas, utan endast att det kan ha en sådan inverkan. (
111
) Även ett relativt litet stöd som mottas av ett relativt litet företag kan påverka handeln. (
112
)
147.
Vad gäller en skattelagstiftning kan en påverkan av handeln mellan medlemsstaterna fastställas när stödmottagarna utövar en ekonomisk verksamhet som är föremål för en gränsöverskridande handel eller då det inte kan uteslutas att de konkurrerar med aktörer som är etablerade i andra medlemsstater. (
113
)
148.
Jag har redan i min bedömning av den första och den tredje tolkningsfrågan påpekat att en skattelagstiftning som den sardinska utgör en inskränkning i friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 49 EG), inte minst med avseende på företag som har hemvist på den närbelägna franska ön Korsika. (
114
) En sådan lagstiftning kan även påverka handeln mellan medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
iii) Risken för snedvridning av konkurrensen
149.
En åtgärd omfattas endast av tillämpningsområdet för artikel 87.1 EG när den snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. Det är härvid inte nödvändigt att styrka att konkurrensen faktiskt snedvrids, utan endast att det kan ha en sådan inverkan. (
115
)
150.
Åtgärder som syftar till att befria ett företag från kostnader som detta normalt borde ha burit inom ramen för den löpande driften eller dess normala verksamhet, kan i princip snedvrida konkurrensvillkoren. (
116
) Det är i detta avseende inte nödvändigt att utföra en ekonomisk analys av den faktiska situationen på marknaden i fråga och av den omtvistade åtgärdens konkreta verkan på priserna. (
117
)
151.
En skattelagstiftning som den sardinska befriar företag som har hemvist i landet från skatt på ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål. De företag som har hemvist på Sardinien behöver inom ramen för sin normala affärsverksamhet således inte bära en kostnad som alla andra företag som har skatterättsligt hemvist utanför Sardinien måste bära vid ankomster med privatflygplan och fritidsbåtar till Sardinien.
152.
Vad gäller storleken av den regionala skatten, för luftfartyg kan den uppgå till 1000 euro per ankomst och för fartyg till 15000 euro per år, (
118
) är den kostnadsfördel som företag som har hemvist i regionen har i förhållande till företag som har hemvist utanför regionen inte obetydlig. För personer som är bosatta utanför regionen kommer det att vara svårare än för personer som är bosatta i regionen att använda sina privatflygplan och fritidsbåtar för att tillhandahålla eller utnyttja tjänster på Sardinien. (
119
)
153.
Som jag redan har anfört inom ramen för den första och den tredje frågan kan den kostnadsfördel som företag som har hemvist i landet har inte heller anses som obetydlig med hänvisning till deras allmänna skattebörda. (
120
)
154.
En skattelagstiftning som den sardinska kan alltså snedvrida konkurrensen i den mening som avses i artikel 87.1 EG.
3. Sammanfattning vad gäller den andra och den fjärde tolkningsfrågan
155.
Sammanfattningsvis kan således följande fastställas:
En regional lagstiftning såsom den som gällde i den autonoma regionen Sardinien enligt vilken skatt på ankomst med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål endast ska tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen utgör ett stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG till de företag som bedriver verksamhet av samma slag och som har sitt skatterättsliga hemvist i denna region.
VI — Förslag till avgörande
156.
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen ska besvara de frågor som ställts av den italienska författningsdomstolen på följande sätt:
1)
Artikel 49 EG utgör hinder mot lagstiftningen i en autonom region enligt vilken en huvudsakligen miljöpolitiskt motiverad skatt vid ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål enbart tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen, men inte av företag som har sitt skatterättsliga hemvist i regionen.
2)
En regional lagstiftning som den autonoma regionen Sardiniens, enligt vilken skatt på ankomst med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål endast ska tas ut av företag som har sitt skatterättsliga hemvist utanför regionen, utgör ett stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG till de företag som bedriver verksamhet av samma slag och som har sitt skatterättsliga hemvist i denna region.
(
1
)	Originalspråk: tyska.
(
2
)	Nedan även kallad den hänskjutande domstolen.
(
3
)	Regione autonoma della Sardegna.
(
4
)	Lagen om sjö- och luftfart.
(
5
)	Lagen om fritidsbåtar.
(
6
)	Lagstiftningsdekret.
(
7
)	Disposizioni varie in materia di entrate, riqualificazione della spesa, politiche sociali e di sviluppo (diverse bestämmelser om intäkter, nyfastställelse av utgifter, socialpolitik och utvecklingspolitik).
(
8
)	Ändringarna framgår av artikel 3.3 i regionen Sardiniens lag nr 2 av den 29 maj 2007”Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale della Regione – Legge finanziaria 2007” (Bestämmelser om upprättande av regionens årliga och fleråriga budget – 2007 års finanslag). Enligt beslutet om hänskjutande ”gäller [de] från och med den 31 maj 2007” (artikel 37 i den sistnämnda lagen).
(
9
)	Ändringarna framgår av artikel 2.15 i regionen Sardiniens lag nr 3 av den 5 mars 2008”Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale della Regione – Legge finanziaria 2008” (Bestämmelser om upprättande av regionens årliga och fleråriga budget – 2008 års finanslag). En fullständig upphävning skedde genom artikel 2.15 i regionen Sardiniens lag nr 1 av den 14 maj 2009 (Bestämmelser om upprättande av regionens årliga och fleråriga budget – 2009 års budgetlag).
(
10
)	Förfarandet grundar sig på de båda ansökningarna om lagprövning nr 91/2006 och nr 36/2007, som förenades av författningsdomstolen. Författningsdomstolen har meddelat dom nr 102/2008 den 13 april 2008 avseende ansökan nr 91/2006 och en del av ansökan nr 36/2007. Den här relevanta delen av ansökan nr 36/2007 avskiljdes från det övriga målet i samma dom.
(
11
)	Den fullständiga texten till detta beslut finns tillgänglig på italienska på den italienska författningsdomstolens hemsida www.cortecostituzionale.it (senast besökt den 28 april 2009).
(
12
)	Se Corte costituzionale (Italien), beslut nr 536 av den 15/29 december 1995 (publicerad i Il Foro Italiano 1996, I, s. 783). Den italienska författningsdomstolens praxis var föremål för kritik, se i detta avseende särskilt Tizzano, A., ”Ancora sui rapporti tra Corti europee: principi comunitari e c.d. controlimiti costituzionali”, Il Diritto dell’Unione Europea 3/2007, s. 734 (sidan 742 och följande sidor), och ”Corte e Corte di giustizia”, Il Foro Italiano 2006, s. 348 (s. 352) av samma författare.
(
13
)	De nationella författningsdomstolarna har sedan länge ställt tolkningsfrågor avseende gemenskapsrätten till domstolen i en rad mål. På begäran av den österrikiska författningsdomstolen meddelades dom av den 8 november 2001 i mål C-143/99, Adria-Wien Pipeline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke (”Adria-Wien Pipeline”, REG 2001, s. I-8365), av den 8 maj 2003 i mål C-171/01, Wählergruppe Gemeinsam (REG 2003, s. I-4301), och av den 20 maj 2003 i de förenade målen C-465/00, C-138/01 och C-139/01, Österreichischer Rundfunk m.fl. (REG 2003, s. I-4989). På begäran av den belgiska författningsdomstolen (tidigare Cour d’arbitrage) meddelades dom av den 16 juli 1998 i mål C-93/97, Fédération belge des chambres syndicales de médecins (REG 1998, s. I-4837), beslut av den 1 oktober 2004 i mål C-480/03, samt domarna av den 26 juni 2007 i mål C-305/05, Ordre des barreaux francophones et germanophone m.fl. (REG 2007, s. I-5305), och av den 1 april 2008 i mål C-212/06, Gouvernement de la Communauté française och Gouvernement wallon (REG 2008, s. I-1683). Målen C-73/08, Bressol m.fl., och C-389/08, Base m.fl., är ännu anhängiga. Domstolen meddelade slutligen på begäran av den litauiska författningsdomstolen (Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas) dom av den 9 oktober 2008 i mål C-239/07, Sabatauskas m.fl. (REG 2008, s. I-7523).
(
14
)	Författningsdomstolen har i detta sammanhang hänvisat till den rättspraxis som följer av domarna nr 7/2004, nr 166/2004, nr 406/2005, nr 129/2006 och nr 348/2007.
(
15
)	För att kunna lämna ett användbart svar till den nationella domstolen på dess begäran om förhandsavgörande kan domstolen även pröva de gemenskapsrättsliga bestämmelser som inte anges i beslutet om hänskjutande (dom av den 12 december 1990 i mål C-241/89, SARPP, REG 1990, s. I-4695, punkt 8, och av den 29 januari 2008 i mål C-275/06, Promusicae, REG 2008, s. I-271, punkt 42). Det är endast om det av handlingarna i målet framgår att den hänskjutande domstolen medvetet har avstått från att ställa frågor till domstolen avseende tolkningen av en gemenskapsrättsbestämmelse som domstolen inte prövar den ifrågavarande bestämmelsen (dom av den 5 oktober 1988 i mål 247/86, Alsatel, REG 1988, s. 5987, punkterna 7 och 8). I förevarande fall har det emellertid inte framkommit att den italienska författningsdomstolen medvetet velat undanta artikel 50 EG från sin begäran om förhandsavgörande. Den hänskjutande domstolen avser tvärtemot, såsom för övrigt även klaganden i lagprövningsförfarandet, en omfattande prövning av den sardinska skattelagstiftningen med friheten att tillhandahålla tjänster som bedömningsgrund. Det krävs inte endast att artikel 49 EG beaktas utan även artikel 50 EG, den förstnämnda bestämmelsen är kompletterande och klargörande.
(
16
)	Se även dom av den 22 maj 2003 i mål C-355/00, Freskot (REG 2003, s. I-5263), punkt 54, och av den 18 december 2007 i mål C-281/06, Jundt (REG 2007, s. I-12231), punkt 28.
(
17
)	Det ska erinras om att det ankommer på domstolen att beakta det faktiska och rättsliga sammanhang i vilket tolkningsfrågorna ställts, såsom det framställts i beslutet om hänskjutande. Det ankommer inte på domstolen att inom ramen för en begäran om förhandsavgörande uttala sig om tolkningen av bestämmelser i nationell lagstiftning och avgöra huruvida den nationella domstolens tolkning av den nationella rätten är korrekt (fast rättspraxis, se dom av den 29 april 2004 i de förenade målen C-482/01 och C-493/01, Orfanopoulos och Oliveri, REG 2004, s. I-5257, punkt 42, och dom av den 14 februari 2008 i mål C-244/06, Dynamic Medien, REG 2008, s. I-505, punkt 19).
(
18
)	Detta har understrukits av den hänskjutande domstolen genom hänvisningen till den gemenskapsrättsliga definitionen av affärsflyg enligt artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 95/93 av den 18 januari 1993 om gemensamma regler för fördelning av ankomst- och avgångstider vid gemenskapens flygplatser (EGT L 14, s. 1; svensk specialutgåva, område 7, volym 4, s. 188), i dess lydelse enligt förordning (EG) nr 793/2004 (EGT L 138, s. 50). Affärsflyg definieras i denna bestämmelse som ”den sektor inom allmänflyget som avser företags drift eller utnyttjande av flygplan för passagerar- eller godstransport i sin affärsverksamhet, där flygtjänsterna i regel inte är tillgängliga för allmänheten …” (min kursivering).
(
19
)	Dom av den 31 januari 1984 i de förenade målen 286/82 och 26/83, Luisi och Carbone (REG 1984, s. 377; svensk specialutgåva, volym 7, s. 473), punkterna 10 och 16, av den 13 juli 2004 i mål C-262/02, kommissionen mot Frankrike (REG 2004, s. I-6569), punkt 22 och domen i målet C-429/02, Bacardi France (REG 2004, s. I-6613), punkt 31, samt dom av den 11 september 2007 i mål C-76/05, Schwarz och Gootjes-Schwarz (REG 2007, s. I-6849), punkt 36.
(
20
)	Turister omfattas enligt fast rättspraxis av tillämpningsområdet för friheten att tillhandahålla (passiva) tjänster. Se domen i målet Luisi och Carbone (ovan fotnot 19), punkt 16, av den 2 februari 1989 i mål 186/87, Cowan (REG 1989, s. 195; svensk specialutgåva, volym 10, s. 1), punkt 15, av den 24 november 1998 i mål C-274/96, Bickel och Franz (REG 1998, s. I-7637), punkt 15, jämförd med punkt 4, och av den 16 januari 2003 i mål C-388/01, kommissionen mot Italien (REG 2003, s. I-721), punkt 12.
(
21
)	Eftersom de berörda tjänsterna inte är några transporttjänster utgör artikel 51.1 EG inte något hinder mot att tillämpa artiklarna 49 EG och 50 EG. Principen om friheten att tillhandahålla tjänster gäller emellertid även på lufttrafikområdet (dom av den 26 juni 2001 i mål C-70/99, kommissionen mot Portugal, REG 2001, s. I-4845, punkterna 21 och 22, och av den 6 februari 2003 i mål C-92/01, Stylianakis, REG 2003, s. I-1291, punkterna 23–25, med hänvisning till rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen, EGT L 240, s. 8, svensk specialutgåva, område 7, volym 4, s. 123).
(
22
)	För detaljer, se de exempel som nämns i artikel 2.1 i lagen om fritidsbåtar avseende användning av fritidsbåtar för kommersiella ändamål (återges i punkt 13 i detta förslag till avgörande).
(
23
)	Vad gäller klassificeringen av hyresavtal som tjänst, se dom av den 26 oktober 1999 i mål C-294/97, Eurowings Luftverkehr (REG 1999, s. I-7447), punkt 33, vad gäller klassificeringen av leasing till ett transportmedel som tjänst, se dom av den 21 mars 2002 i mål C-451/99, Cura Anlagen (REG 2002, s. I-3193), punkt 18, avseende behandlingen av en segelbåt som används för sportändamål som transportmedel, se dom av den 15 mars 1989 i mål 51/88, Hamann (REG 1989, s. 767), punkterna 16 och 17.
(
24
)	Dom av den 26 april 1988 i mål 352/85, Bond van Adverteerders m.fl. (REG 1988, s. 2085; svensk specialutgåva, volym 9, s. 449), punkterna 13 och 15, av den 11 januari 2007 i mål C-208/05, ITC (REG 2007, s. I-181), punkt 56, och av den 31 januari 2008 i mål C-380/05, Centro Europa 7 (REG 2008, s. I-349), punkt 65.
(
25
)	Dom av den 18 mars 1980 i mål 52/79, Debauve m.fl. (REG 1980, s. 833), punkt 9, och av den 23 april 1991 i mål C-41/90, Höfner och Elser (REG 1991, s. I-1979), punkt 37. Se, för ett liknande resonemang, avseende fri rörlighet för personer, domen i målet Gouvernement de la Communauté française och Gouvernement wallon (ovan fotnot 13), särskilt punkt 33.
(
26
)	I målet Gouvernement de la Communauté française och Gouvernement wallon var situationen liknande (domen ovan fotnot 13, se särskilt punkterna 41 och 42), där en belgisk kommun i sin lagstiftning avseende vårdförsäkringssystem gjorde skillnad mellan i landet hemmahörande respektive i landet ej hemmahörande personer.
(
27
)	Det förehöll sig på liknande sätt i målet ITC (dom ovan fotnot 24), punkt 56 och följande punkter, där det var fråga om förmedling av arbeten utomlands genom tyska företag till tyska kunder.
(
28
)	Se i detta avseende även dom av den 5 oktober 1994 i mål C-381/93, kommissionen mot Frankrike (REG 1994, s. I-5145; svensk specialutgåva, volym 16, s. I-223), punkt 15: ”Sjötransporttjänster mellan medlemsstater utförs dock ofta inte bara för mottagare som är etablerade i en annan medlemsstat än den som tillhandahåller tjänsten, utan erbjuds definitionsmässigt även, åtminstone delvis, på territoriet i en annan medlemsstat än den där personen som tillhandahåller tjänsterna är etablerad.”
(
29
)	Dom av den 5 juni 1997 i mål C-398/95, SETTG (REG 1997, s. I-3091), punkt 8.
(
30
)	Samma sak gäller för i artikel 4.2 b i regional lag nr 4/2006 nämnda kajer, ankringsplatser och ankringsområden.
(
31
)	Se ovan punkterna 35 och 36 i detta förslag till avgörande avseende flygplan.
(
32
)	Även i den mån de berörda tjänsterna skulle utgöra transporttjänster på sjöfartsområdet är principen om fri rörlighet för tjänster tillämplig på dessa (se artiklarna 51.1 EG och 80.2 EG jämförda med artikel 1.1 i rådets förordning (EEG) nr 4055/86 av den 22 december 1986 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet mellan medlemsstater samt mellan medlemsstater och tredjeland, EGT L 378, s. 1, svensk specialutgåva, område 7, volym 3, s. 145). Se även domen i målet kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 28), punkt 13, av den 13 juni 2002 i de förenade målen C-430/99 och C-431/99, Sea-Land Service m.fl. (REG 2002, s. I-5235), punkterna 30–32, av den 14 november 2002 i mål C-435/00, Geha Naftiliaki m.fl. (REG 2002, s. I-10615), punkt 20, och av den 11 januari 2007 i mål C-269/05, kommissionen mot punkterna 19–21.
(
33
)	Se för ett liknande resonemang bland annat dom av den 12 juni 2003 i mål C-234/01, Gerritse (REG 2003, s. I-5933), punkt 28. Se även dom av den 14 februari 1995 i mål C-279/93, Schumacker (REG 1995, s. I-225), punkterna 28 och 29, av den 23 januari 1997 i mål C-29/95, Pastoors och Trans-Cap (REG 1997, s. I-285), punkterna 17 och 18, av den 29 april 1999 i mål C-224/97, Ciola (REG 1999, s. I-2517), punkt 14, och av den 18 januari 2007 i mål C-332/05, Celozzi (REG 2007, s. I-563), punkt 26.
(
34
)	Se även, för ett liknande resonemang, domen i målet kommissionen mot Portugal (ovan fotnot 21), punkterna 26 och 27. Även i målet Gouvernement de la Communauté française och Gouvernement wallon (dom ovan fotnot 13), punkterna 45–54, bedömdes en bestämmelse som antogs av en belgisk kommun enligt vilken en skillnad gjordes beroende på hemvist inte som en indirekt diskriminering på grund av nationalitet utan prövades mot bakgrund av en begränsning av olika grundläggande rättigheter.
(
35
)	Dom av den 19 januari 2006 i mål C-244/04, kommissionen mot Tyskland (REG 2006, s. I-885), punkt 31, av den 18 juli 2007 i mål C-490/04, kommissionen mot Tyskland (REG 2007, s. I-6095), punkt 63, och av den 28 april 2009 i mål C-518/06, kommissionen mot Italien (REG 2009, s. I-3491), punkt 62. Se dessutom dom av den 25 juli 1991 i mål C-76/90, Säger (REG 1991, s. I-4221), punkt 12, samt domen i målet kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 19), punkt 22, och domen i målet Bacardi France (ovan fotnot 19), punkt 31.
(
36
)	Dom av den 29 november 2001 i mål C-17/00, De Coster (REG 2001, s. I-9445), punkterna 26 och 27, och av den 17 februari 2005 i mål C-134/03, Viacom Outdoor (REG 2005, s. I-1167), punkt 36. Se, för ett liknande resonemang, dom av den 3 oktober 2006 i mål C-290/04, FKP Scorpio Konzertproduktionen (REG 2006, s. I-9461), punkterna 46 och 47.
(
37
)	Det kan förhålla sig annorlunda när skatten eller avgiften är så hög att den faktiskt kan jämställas med ett verksamhetsförbud, se i detta avseende mitt förslag till avgörande av den 28 oktober 2004 i mål Viacom Outdoor (ovan fotnot 36), punkt 63.
(
38
)	Dom av den 8 september 2005 i de förenade målen C-544/03 och C-545/03, Mobistar och Belgacom Mobile (”Mobistar”, REG 2005, s. I-7723), punkt 31. Se även mitt förslag till avgörande av den 28 oktober 2004 i mål Viacom Outdoor (ovan fotnot 36), punkterna 58–67.
(
39
)	Genom detta element av särbehandling av gränsöverskridande och inhemska situationer skiljer sig förevarande fall till exempel från målen Viacom Outdoor (dom ovan fotnot 36), särskilt punkt 37, och Mobistar (dom ovan fotnot 38), särskilt punkterna 32 och 33.
(
40
)	Se ovan punkt 40 i detta förslag till avgörande samt den rättspraxis som anges ovan i fotnoterna 24 och 25.
(
41
)	Avseende liknande situationer i samband med andra grundläggande friheter, se domen i målet Gouvernement de la Communauté française och Gouvernement wallon (ovan fotnot 13), särskilt punkterna 41 och 42, och dom av den 9 september 2004 i mål C-72/03, Carbonati Apuani (REG 2004, s. I-8027), särskilt punkt 26. I de målen bedömde domstolen nationella bestämmelser som endast var tillämpliga på en del av medlemsstatens territorium mot bakgrund av de grundläggande friheterna på den inre marknaden.
(
42
)	Se ovan punkt 47 i detta förslag till avgörande.
(
43
)	Domen i målet Mobistar (ovan fotnot 38), punkt 30, och domen i målet Schwarz och Gootjes-Schwarz (ovan fotnot 19), punkt 67. Se, för ett liknande resonemang, domen i målet kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 28), punkt 17, dom av den 28 april 1998 i mål C-158/96, Kohll (REG 1998, s. I-1931), punkt 33, De Coster (ovan fotnot 36), punkt 30, och av den 16 maj 2006 i mål C-372/04, Watts (REG 2006, s. I-4325), punkt 94, domen i målet Centro Europa 7 (ovan fotnot 24), punkt 65, och dom av den 11 juni 2009 i mål C-155/08, X (REG 2009, s. I-5093), punkt 32.
(
44
)	Domen i målet kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 19), punkt 23, och domen i målet Bacardi France (ovan fotnot 19), punkt 32. Avseende rättfärdigande av tvingande skäl av allmänintresse, se dessutom domen i målet Säger (ovan fotnot 35), punkt 15, domen i målet SETTG (ovan fotnot 29), punkt 21, och dom av den 18 december 2007 i mål C-341/05, Laval un Partneri (REG 2007, s. I-11767), punkt 114. Se, för ett liknande resonemang, dom av den 3 december 1974 i mål 33/74, van Binsbergen (REG 1974, s. 1299; svensk specialutgåva, volym 2, s. 379), punkt 12.
(
45
)	Lagstiftningen har i vart fall först sedan ändringen år 2008, som inte är föremål för förevarande tvist, en uttrycklig relation till miljön. Den officiella rubriken på artikel 4 i regional lag nr 4/2006 hade vid den tidpunkten följande lydelse: ”Tassa regionale per la tutela e la sostenibilità ambientale” (Regional avgift för miljöskydd och hållbar miljö). (Se i detta avseende artikel 2.15 i lag nr 3/2008 i den autonoma regionen Sardinen.) I medierna präglades däremot begreppet lyxskatt för den omtvistade skattelagstiftningen (se bland annat artikeln av Pinna, A., i Corriere della Sera av den 2 juni 2006, som har följande rubrik: ”Sardegna, tassa del lusso. Gates non prenota”).
(
46
)	En motsvarande formulering återfinns även i artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
(
47
)	Se till exempel dom av den 20 september 1988 i mål 302/86, kommissionen mot Danmark (REG 1988, s. 4607; svensk specialutgåva, volym 9, s. 579), punkt 9, av den 9 juli 1992 i mål C-2/90, kommissionen mot Belgien (REG 1992, s. I-4431; svensk specialutgåva, volym 13, s. I-31), punkterna 32–36, av den 14 december 2004 i mål C-463/01, kommissionen mot Tyskland (REG 2004, s. I-11705), punkt 75, och dom i mål C-309/02, Radlberger Getränkegesellschaft m.fl. (REG 2004, s. I-11763), punkt 75, samt dom av den 15 november 2005 i mål C-320/03, kommissionen mot Österrike (REG 2005, s. I-9871), punkt 70, och av den 11 december 2008 i mål C-524/07, kommissionen mot punkt 57.
(
48
)	Fast rättspraxis, se dom av den 30 januari 2007 i mål C-150/04, kommissionen mot Danmark (REG 2007, s. I-1163), punkt 46, Gouvernement de la Communauté française och Gouvernement wallon (ovan fotnot 13), punkt 55, och av den 5 mars 2009 i mål C-222/07, UTECA (REG 2009, s. I-1407), punkt 25. Avseende friheten att tillhandahålla tjänster, se särskilt domen i målet Säger (ovan fotnot 35), punkt 15, domen i målet kommissionen mot Frankrike (ovan fotnot 19), punkt 24, domen i målet Bacardi France (ovan fotnot 19), punkt 33, och domen i målet Laval un Partneri (ovan fotnot 44), punkt 101.
(
49
)	Dom av den 17 juli 2008 i mål C-500/06, Corporación Dermoestética (REG 2009, s. I-5785), punkterna 39 och 40, av den 10 mars 2009 i mål C-169/07, Hartlauer (REG 2009, s. I-1721), punkt 55, samt av den 19 maj 2009 i mål C-531/06, kommissionen mot Italien (REG 2009, s. I-4103), punkt 66, och domen i de förenade målen C-171/07 och C-172/07, Apothekerkammer des Saarlandes m.fl. (REG 2009, s. I-4171), punkt 42.
(
50
)	Se i detta avseende mitt förslag till avgörande av den 23 april 2009 i mål C-254/08, Futura Immobiliare m. fl. (REG 2009, s. I-6995), punkt 30.
(
51
)	Se, för ett liknande resonemang, mitt förslag till avgörande i målet Futura Immobiliare m. fl. (ovan fotnot 50), punkt 66, där jag anförde att det inte skulle vara förenligt med principen att förorenaren ska betala om vissa grupper på grund av att de var mer behövande eller hade sämre betalningsförmåga direkt befriades från de kostnader som är förknippade med de miljöföroreningar som de ger upphov till.
(
52
)	Se i detta avseende mitt förslag till avgörande i målet Futura Immobiliare m. fl. (ovan fotnot 50), punkt 32, och generaladvokaten Jacobs förslag till avgörande av den 30 april 2002 i mål C-126/01, GEMO (REG 2003, s. I-13769), punkt 66.
(
53
)	Artikel 4.6 b i regional lag nr 4/2006.
(
54
)	Domen i målet Schumacker (ovan fotnot 33), punkterna 30–34, domen i målet Gerritse (ovan fotnot 33), punkterna 43 och 44, dom av den 1 juli 2004 i mål C-169/03, Wallentin (REG 2004, s. I-6443), punkterna 15 och 16, av den 6 juli 2006 i mål C-346/04, Conijn (REG 2006, s. I-6137), punkt 16, av den 14 december 2006 i mål C-170/05, Denkavit Internationaal och Denkavit France (REG 2006, s. I-11949), punkterna 23 och 24, av den 18 juli 2007 i mål C-182/06, Lakebrink och Peters-Lakebrink (REG 2007, s. I-6705), punkterna 28 och 29, och av den 22 december 2008 i mål C-282/07, Truck Center (REG 2008, s. I-10767), punkterna 38 och 39.
(
55
)	Sådana skillnader nämnde domstolen konkret bland annat i domen i målet Schumacker (ovan fotnot 33), punkterna 32 och 33, och domen i målet Truck Center (ovan fotnot 54), punkterna 40–50. Se dessutom dom av den 19 januari 2006 i mål C-265/04, Bouanich (REG 2006, s. I-923), punkt 39.
(
56
)	Domen i målet Gerritse (ovan fotnot 33), punkterna 27 och 53, domen i målet Wallentin (ovan fotnot 54), punkterna 17–20, domen i målet Bouanich (ovan fotnot 55), punkterna 40 och 41, domen i målet Conijn (ovan fotnot 54), punkterna 20 och 24, domen i målet Denkavit Internationaal och Denkavit France (ovan fotnot 54), punkt 25, och domen i målet Lakebrink och Peters-Lakebrink (ovan fotnot 54), punkterna 30–35.
(
57
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 27 oktober 1971 i mål 6/71, Rheinmühlen Düsseldorf (REG 1971, s. 823), punkt 14, och av den 16 december 2008 i mål C-127/07, Arcelor Atlantique och Lorraine m.fl. (REG 2008, s. I-9895), punkt 26.
(
58
)	Se ovan punkt 73 i detta förslag till avgörande.
(
59
)	Härigenom skiljer sig det aktuella fallet från till exempel målet kommissionen mot Belgien (dom ovan fotnot 47), punkterna 34–36, där nationella och utländska produkter var objektivt annorlunda med avseende på vissa miljöpolitiska mål som erkänts på gemenskapsnivå.
(
60
)	Av handlingarna i målet framgår att en större del av den inkomst- och mervärdesskatt som hänför sig till Sardinien tillkommer den autonoma regionen. I den särskilda stadgan för regionen Sardinien (Statuto speciale della Regione Sardegna) föreskrivs i artikel 8 i den konstitutionella lagen nr 3 av den 26 februari 1948, i dess ändrade lydelse, bland annat att sju tiondelar av den inkomstskatt som tas ut av sardinska skattepliktiga och nio tiondelar av den mervärdesskatt som hänför sig till konsumtion i regionen ska komma den regionala budgeten till godo.
(
61
)	Dom av den 28 januari 1986 i mål 270/83, kommissionen mot Frankrike (REG 1986, s. 273; svensk specialutgåva, volym 8, s. 389), punkt 21, av den 12 december 2002 i mål C-385/00, de Groot (REG 2002, s. I-11819), punkt 97, och domen i målet Lakebrink och Peters-Lakebrink (ovan fotnot 54), punkt 24. Ett liknande resonemang kommer även till uttryck i domen i målet Carbonati Apuani (ovan fotnot 41), punkt 34.
(
62
)	Personer som inte är bosatta i regionen bidrar dessutom också i viss mån till de allmänna skatteintäkterna i den autonoma regionen Sardinien, nämligen genom mervärdesskatt på deras konsumtion på plats. Detta har även regionen anfört i förfarandet vid domstolen.
(
63
)	Domen i målet Corporación Dermoestética (ovan fotnot 49), punkt 37. Se även domen i målet Hartlauer (ovan fotnot 49), punkt 46.
(
64
)	Se domen i mål C-524/07, kommissionen mot Österrike (ovan fotnot 47), punkt 56.
(
65
)	Se punkterna 61–90 i detta förslag till avgörande.
(
66
)	En sådan risk måste enligt liknande kriterier bedömas på samma sätt som ett hot mot allmän ordning och allmän säkerhet (se i detta avseende fast rättspraxis, till exempel domen i målet Orfanopoulos och Oliveri (ovan fotnot 17), punkt 66).
(
67
)	Dom i mål C-490/04, kommissionen mot Tyskland (ovan fotnot 35), punkt 86, och domen i målet Laval un Partneri (ovan fotnot 44), punkt 117.
(
68
)	Fast rättspraxis sedan dom av den 28 januari 1992 i mål C-300/90, kommissionen mot Belgien (REG 1992, s. I-305), punkterna 14–21, och mål C-204/90, Bachmann (REG 1992, s. I-249; svensk specialutgåva, tillägg, s. 31), punkterna 21–28. Se även från senare tid dom av den 13 mars 2007 i mål C-524/04, Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation (REG 2007, s. I-2107), punkt 68, domen i målet Jundt (ovan fotnot 16), punkt 67, dom av den 23 oktober 2008 i mål C-157/07, Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt (REG 2008, s. I-8061), punkt 43, och av den 27 november 2008 i mål C-418/07, Papillon (REG 2008, s. I-8947), punkt 43.
(
69
)	Dom av den 28 oktober 1999 i mål C-55/98, Vestergaard (REG 1999, s. I-7641), punkt 24, domen i målet kommissionen mot Italien (ovan fotnot 20), punkterna 23 och 24, dom av den 7 september 2004 i mål C-319/02, Manninen (REG 2004, s. I-7477), punkt 42, domen i målet kommissionen mot Danmark (ovan fotnot 48), punkt 70, domen i målet Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation (ovan fotnot 68), punkt 68, och domen i målet Jundt (ovan fotnot 16), punkt 68.
(
70
)	Domen i målet Manninen (ovan fotnot 69), punkt 43 och dom av den 18 juni 2009 i mål C-303/07, Aberdeen Property Fininvest Alpha (REG 2009, s. I-5145), punkt 72. Se, för ett liknande resonemang dom av den 11 mars 2004 i mål C-9/02, de Lasteyrie du Saillant (REG 2004, s. I-2409), punkt 67.
(
71
)	Se ovan punkt 88 i detta förslag till avgörande.
(
72
)	Avseende kriteriet allmänt och indirekt samband, se domen i målet Jundt (ovan fotnot 16), punkt 70, och domen i målet Eurowings Luftverkehr (ovan fotnot 23), punkt 42. Se, för ett liknande resonemang, även domen i målet kommissionen mot Italien (ovan fotnot 20), punkt 24.
(
73
)	Förklaring nr 30 till slutakten till Amsterdamfördraget (EGT C 340, 1997, s. 136).
(
74
)	Neofyter och neozoer är arter av djur och växter som medvetet eller omedvetet direkt eller indirekt införs av människor på områden där de inte förekommer naturligt.
(
75
)	Medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik ska enligt artikel 4.1 EG och artikel 98 EG föras enligt principen om en öppen marknadsekonomi. Se, i detta avseende, även dom av den 9 september 2003 i mål C-198/01, CIF (REG 2003, s. I-8055), punkt 47.
(
76
)	Se dom av den 6 juni 2000 i mål C-35/98, Verkooijen (REG 2000, s. I-4071), punkt 48, och domen i målet kommissionen mot Italien (ovan fotnot 20), punkt 22, samt, särskilt avseende friheten att tillhandahålla tjänster, domen i målet SETTG (ovan fotnot 29), punkt 23, och domen i målet Kohll (ovan fotnot 43), punkt 41.
(
77
)	Se bland annat dom av den 15 mars 2005 i mål C-209/03, Bidar (REG 2005, s. I-2119), punkterna 56 och 57 samt punkterna 59 och 60, av den 18 juli 2007 i mål C-213/05, Geven (REG 2007, s. I-6347), punkterna 29 och 30, av den 23 oktober 2007 i de förenade målen C-11/06 och C-12/06, Morgan och Bucher (REG 2007, s. I-9161), punkt 43, och av den 22 maj 2008 i mål C-499/06, Nerkowska (REG 2008, s. I-3993), punkterna 37–39. Se vidare mitt förslag till avgörande av den 30 mars 2006 i mål C-192/05, Tas-Hagen och Tas (REG 2006, s. I-10451), punkterna 60–63, och generaladvokaten Mazáks förslag till avgörande av den 30 april 2009 i mål C-103/08, punkterna 58–72.
(
78
)	Vad gäller inskränkningar för uppförande av fritidsbostäder, se dom av den 1 december 2005 i mål C-213/04, Burtscher (REG 2005, s. I-10309), särskilt punkt 46.
(
79
)	Dom av den 4 april 1974 i mål 167/73, kommissionen mot Frankrike (REG 1974, s. 359; svensk specialutgåva, volym 2, s. 257), punkterna 24–32, och av den 30 april 1986 i de förenade målen 209/84–213/84, Asjes m.fl. (REG 1986, s. 1425; svensk specialutgåva, volym 8, s. 549), punkterna 44 och 45.
(
80
)	Dom av den 22 mars 1977 i mål 78/76, Steinike & Weinlig (REG 1977, s. 595; svensk specialutgåva, volym 3, s. 329), punkt 9, av den 21 november 1991 i mål C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires och Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon (”Saumon”, REG 1991, s. I-5505; svensk specialutgåva, volym 11, s. I-463), punkt 14, av den 5 oktober 2006 i mål C-368/04, Transalpine Ölleitung in Österreich (REG 2006, s. I-9957), punkt 38, av den 18 juli 2007 i mål C-119/05, Lucchini (REG 2007, s. I-6199), punkterna 51, 52 och 62, och av den 22 december 2008 i mål C-333/07, Régie Networks (REG 2008, s. I-10807), punkt 94 sista meningen och punkt 125.
(
81
)	Se i detta avseende domarna i de ovan i fotnot 80 nämnda målen Steinike & Weinlig (punkt 14), Saumon (punkt 10) och Lucchini (punkt 50).
(
82
)	Domstolen har beskrivit de nationella domstolarnas behörighet på ett öppet sätt och har bland annat i domen i målet Lucchini (ovan fotnot 80), punkt 50 första meningen, använt begreppet ”särskilt” (detta begrepp förekommer inte i domen).
(
83
)	Domen i målet Saumon (ovan fotnot 80), punkt 17, dom av den 27 oktober 2005 i de förenade målen C-266/04–C-270/04, C-276/04 och C-321/04–C-325/04, Distribution Casino France m.fl. (REG 2005, s. I-9481), punkt 30, av den 7 september 2006 i mål C-526/04, Laboratoires Boiron (REG 2006, s. I-7529), punkt 29, och domen i målet Transalpine Ölleitung in Österreich (ovan fotnot 80), punkt 40. Se även definitionen av olagligt stöd i artikel 1 f i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EGT L 83, s. 1).
(
84
)	Dom av den 12 februari 2008 i mål C-199/06, Centre d’exportation du livre français (REG 2008, s. I-469), punkterna 40 och 41.
(
85
)	Dom av den 24 juli 2003 i mål C-280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg (”Altmark Trans”, REG 2003, s. I-7747), punkt 74, av den 23 mars 2006 i mål C-237/04, Enirisorse (REG 2006, s. I-2843), punkt 38, domen i målet UTECA (ovan fotnot 48), punkt 42, och dom av den 2 april 2009 i mål C-431/07 P, Bouygues m.fl. mot kommissionen (REG 2009, s. I-2665), punkt 101. Se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 mars 1990 i mål C-142/87, Belgien mot kommissionen (”Tubemeuse”, REG 1990, s. I-959; svensk specialutgåva, s. 369), punkt 25.
(
86
)	Domen i målet Altmark Trans (ovan fotnot 85), punkt 75, domen i målet Enirisorse (ovan fotnot 85), punkt 39, domen i målet UTECA (ovan fotnot 48), punkt 42, och domen i målet Bouygues m.fl. mot kommissionen (ovan fotnot 85), punkt 102. Se, för ett liknande resonemang, om än med vissa nyanser i formuleringen, dom av den 15 juni 2006 i de förenade målen C-393/04 och C-41/05, Air Liquide Industries Belgium (REG 2006, s. I-5293), punkt 28.
(
87
)	I dom av den 2 juli 1974 i mål 173/73, Italien mot kommissionen (REG 1974, s. 709; svensk specialutgåva, volym 2, s. 321), punkt 28, slog domstolen fast att en åtgärd inte kan undantas från tillämpningen av artikel 87 EG (tidigare artikel 92 i fördraget) endast på grund av dess eventuella skattemässiga karaktär. Se dessutom exempelvis dom av den 19 september 2000 i mål C-156/98, Tyskland mot kommissionen (REG 2000, s. I-6857), punkt 26, av den 3 mars 2005 i mål C-172/03, Heiser (REG 2005, s. I-1627), punkterna 27–58, av den 22 juni 2006 i de förenade målen C-182/03 och C-217/03, Belgien och Forum 187 mot kommissionen (REG 2006, s. I-5479), punkt 86, och av den 22 december 2008 i mål C-487/06 P, British Aggregates mot kommissionen (REG 2008, s. I-10505), punkt 92.
(
88
)	Domen i målet Tyskland mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 25, domen i målet Belgien och Forum 187 mot kommissionen (ovan fotnot 83), punkt 86, och dom av den 7 september 2006 i mål C-526/04, Laboratoires Boiron (REG 2006, s. I-7529), punkterna 33–35. Se för ett liknande resonemang dom av den 15 mars 1994, i mål C-387/92, Banco Exterior de España (REG 1994, s. I-877), punkt 13.
(
89
)	Domen i målet Banco Exterior de España (ovan fotnot 88), punkt 14, och domen i målet Belgien och Forum 187 mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 87. Se för ett liknande resonemang domen i målet Tyskland mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 26.
(
90
)	Domen i målet British Aggregates mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 89, sista meningen.
(
91
)	Domen i målet Banco Exterior de España (ovan fotnot 88), punkt 14, av den 19 maj 1999 i mål C-6/97, Italien mot kommissionen (REG 1999, s. I-2981), punkt 16, av den 17 juni 1999 i mål C-75/97, Belgien mot kommissionen (”Maribel”, REG 1999, s. I-3671), punkterna 23 och 24, och domen i målet Belgien och Forum 187 mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 87.
(
92
)	Dom av den 22 november 2001 i mål C-53/00, Ferring (REG 2001, s. I-9067), punkt 20, domen i målet Laboratoires Boiron (ovan fotnot 83), punkt 34, och domen i målet British Aggregates mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 89.
(
93
)	Dom av den 15 december 2005 i mål C-66/02, Italien mot kommissionen (REG 2005, s. I-10901), punkt 94, av den 6 september 2006 i mål C-88/03, Portugal mot kommissionen (REG 2006, s. I-7115), punkt 52, och domen i målet British Aggregates mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 82.
(
94
)	Domen i målet Portugal mot kommissionen (ovan fotnot 93), punkterna 57 och 58 samt punkterna 60 och 61, och dom av den 11 september 2008 i de förenade målen C-428/06 – C-434/06, UGT-Rioja m.fl. (REG 2008, s. I-6747), punkterna 47 och 48.
(
95
)	Domen i målet Portugal mot kommissionen (ovan fotnot 93), punkterna 55, 60 och 62. Se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 14 oktober 1987 i mål 248/84, Tyskland mot kommissionen (REG 1987, s. 4013), punkt 17.
(
96
)	Domen i målet Adria-Wien Pipeline (ovan fotnot 13), punkt 41, domen i målet Portugal mot kommissionen (ovan fotnot 93), punkt 54, domen i målet UGT-Rioja m.fl. (ovan fotnot 94), punkt 46, och domen i målet British Aggregates mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 82.
(
97
)	Domen i målet Portugal mot kommissionen (ovan fotnot 93), punkt 52. Se för ett liknande resonemang fast rättspraxis sedan domen i målet Italien mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 33, till exempel domen i målet Adria-Wien Pipeline (ovan fotnot 13), punkt 42, domen i målet Ferring (ovan fotnot 92), punkt 17, dom av den 14 april 2005 i de förenade målen C-128/03 och C-129/03, AEM och AEM Torino (REG 2005, s. I-2861), punkt 39, av den 15 december 2005 i mål C-148/04, Unicredito Italiano (REG 2005, s. I-11137), punkt 51, och av den 10 januari 2006 i mål C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl. (REG 2006, s. I-289), punkterna 137 och 138.
(
98
)	Se ovan punkterna 62–67 i detta förslag till avgörande.
(
99
)	Se ovan punkterna 73 och 81 i detta förslag till avgörande.
(
100
)	Se ovan punkterna 71–77 i detta förslag till avgörande. Se för ett liknande resonemang domen i målet Adria-Wien Pipeline (ovan fotnot 13), punkt 52.
(
101
)	Se i detta avseende ovan, särskilt punkterna 78–90 och 98–102 i detta förslag till avgörande.
(
102
)	Domen i målet British Aggregates mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkterna 84 och 86. Se, för ett liknande resonemang avseende socialpolitiska motiverade åtgärder, dom av den 26 september 1996 i mål C-241/94, Frankrike mot kommissionen (REG 1996, s. I-4551), punkt 21, av den 29 april 1999 i mål C-342/96, Spanien mot kommissionen (REG 1999, s. I-2459), punkt 23, och domen i målet Maribel (ovan fotnot 91), punkt 25.
(
103
)	Dom av den 29 februari 1996 i mål C-56/93, Belgien mot kommissionen (REG 1996, s. I-723), punkt 79, domen i målet Frankrike mot kommissionen (ovan fotnot 102), punkt 20, domen i målet Maribel (ovan fotnot 91), punkt 25, och domen i målet British Aggregates mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkterna 85, 87 och 89.
(
104
)	Domen i målet British Aggregates mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 92.
(
105
)	Se i detta avseende mitt förslag till avgörande av den 26 juni 2008 i målet Régie Networks (ovan fotnot 80), punkterna 97 och 117.
(
106
)	Se i detta avseende den rättspraxis som anges ovan i fotnot 80.
(
107
)	Domen i målet Tyskland mot kommissionen (ovan fotnot 95), punkt 17, och domen i målet Portugal mot kommissionen (ovan fotnot 93), punkt 55.
(
108
)	Se i detta avseende ovan i punkt 126 i detta förslag till avgörande och ovan i fotnot 88 nämnda rättspraxis.
(
109
)	Se för ett liknande resonemang dom av den 17 mars 1993 i de förenade målen C-72/91 och C-73/91, Sloman Neptun (REG 1993, s. I-887; svensk specialutgåva, volym 14, s. 47), punkt 21, av den 1 december 1998 i mål C-200/97, Ecotrade (REG 1998, s. I-7907), punkt 35, av den 17 juni 1999 i mål C-295/97, Piaggio (REG 1999, s. I-3735), punkt 35, och av den 15 juli 2004 i mål C-345/02, Pearle m.fl. (REG 2004, s. I-7139), punkt 36.
(
110
)	Vad gäller avstående av skatteintäkter som finansiering av statliga medel, se domen i målet Tyskland mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkterna 26 och 28. Se för ett liknande resonemang domen i målet Banco Exterior de España (ovan fotnot 88), punkt 14, domen i målet Italien mot kommissionen (ovan fotnot 91), punkt 16, och domen i målet Belgien och Forum 187 mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 87.
(
111
)	Domen i målet Italien mot kommissionen (ovan fotnot 93), punkt 111, domen i målet Cassa di Risparmio di Firenze (ovan fotnot 97), punkt 140, och dom av den 30 april 2009 i mål C-494/06 P, kommissionen mot Italien och WAM (REG 2009, s. I-3639), punkt 50.
(
112
)	Domen i målet Tubemeuse (ovan fotnot 85), punkt 43, domen i målet Altmark Trans (ovan fotnot 85), punkt 81, domen i målet Heiser (ovan fotnot 87), punkterna 32 och 33, och domen i målet Air Liquide Industries Belgium (ovan fotnot 86), punkt 36.
(
113
)	Domen i målet kommissionen mot Italien och domen i målet WAM (ovan fotnot 111), punkt 51. Se, för ett liknande resonemang, domen i målet Heiser (ovan fotnot 87), punkt 35, och domen i målet Portugal mot kommissionen (ovan fotnot 93), punkt 91.
(
114
)	Se ovan punkterna 48–53 och – särskilt avseende gränsöverskridande inslag – punkterna 40–45 i detta förslag till avgörande.
(
115
)	Se i detta avseende den rättspraxis som anges i fotnot 111.
(
116
)	Domen i målet Tyskland mot kommissionen (ovan fotnot 87), punkt 30, domen i målet Heiser (ovan fotnot 87), punkt 55, och domen i målet kommissionen mot Italien samt domen i målet WAM (ovan fotnot 111), punkt 54.
(
117
)	Domen i målet kommissionen mot Italien och domen i målet WAM (ovan fotnot 111), punkt 58.
(
118
)	Se närmare artikel 4.5 jämförd med artikel 4.4 i regional lag nr 4/2006, som återges i punkt 14 i detta förslag till avgörande.
(
119
)	Se även ovan punkterna 52 och 53 i detta förslag till avgörande.
(
120
)	Se ovan punkterna 83–89 och punkterna 98–102 i detta förslag till avgörande.