62000CJ0398_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-398/00,
Konungariket Spanien, företrätt av S. Ortiz Vaamonde, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
sökande,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av G. Rozet och R. Vidal, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,
svarande,
angående en talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 17 augusti 2000, som delgavs Konungariket Spanien genom skrivelse SG (2000) D/106322 av den 22 augusti 2000 och som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 18 november 2000 (EGT C 328, s. 19), att inleda ett formellt granskningsförfarande i syfte att fastställa om de statliga stöd som beviljats företaget Santana Motor SA är förenliga, i samtliga delar med undantag av den garanti som beviljades i juni 1998, med EG-fördraget,
meddelar DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden F. Macken samt domarna J.-P. Puissochet (referent) och V. Skouris,
generaladvokat: S. Alber,
justitiesekreterare: R. Grass,
med hänsyn till referentens rapport,
och efter att den 21 februari 2002 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Konungariket Spanien har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 30 oktober 2000, med stöd av artikel 230 EG väckt talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 17 augusti 2000, som delgavs medlemsstaten genom skrivelse SG (2000) D/106322 av den 22 augusti 2000 och som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 18 november 2000 (EGT C 328, s. 19), att inleda ett formellt granskningsförfarande i syfte att fastställa om de statliga stöd som beviljats företaget Santana Motor SA är förenliga, i samtliga delar med undantag av den garanti som beviljades i juni 1998, med EG-fördraget (nedan kallat det ifrågasatta beslutet).
Tillämpliga bestämmelser
2 I artikel 88 EG föreskrivs följande:
"1. Kommissionen skall i samarbete med medlemsstaterna fortlöpande granska alla stödprogram som förekommer i dessa stater. Den skall till medlemsstaterna lämna förslag till lämpliga åtgärder som krävs med hänsyn till den pågående utvecklingen eller den gemensamma marknadens funktion.
2. Om kommissionen, efter att ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, finner att stöd som lämnas av en stat eller med statliga medel inte är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87, eller att sådant stöd missbrukas, skall den besluta om att staten i fråga skall upphäva eller ändra dessa stödåtgärder inom den tidsfrist som kommissionen fastställer.
...
3. Kommissionen skall underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. Om den anser att någon sådan plan inte är förenlig med den gemensamma marknaden enligt artikel 87, skall den utan dröjsmål inleda det förfarande som anges i punkt 2. Medlemsstaten i fråga får inte genomföra åtgärden förrän detta förfarande lett till ett slutgiltigt beslut."
3 I artikel 89 EG föreskrivs följande:
"Rådet får med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet anta de förordningar som behövs för tillämpningen av artiklarna 87 och 88 och får särskilt fastställa villkoren för tillämpningen av artikel 88.3 och vilka slag av stödåtgärder som skall vara undantagna från detta förfarande."
4 I artikel 4, under rubriken "Preliminär granskning av anmälan samt kommissionens beslut", i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel [88] i EG-fördraget (EGT L 83, s. 1), föreskrivs följande:
"1. Kommissionen skall pröva anmälan [av det planerade stödet] så snart den har mottagits. Kommissionen skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8, fatta ett beslut i enlighet med punkt 2, 3 eller 4.
...
4. Om kommissionen efter en preliminär granskning finner att en anmäld åtgärd föranleder tveksamhet i fråga om dess förenlighet med den gemensamma marknaden, skall den besluta att inleda ett förfarande enligt artikel [88].2 i fördraget ...
5. De beslut som avses i punkterna 2, 3 och 4 skall fattas inom två månader. Denna tidsfrist skall börja löpa dagen efter det att en fullständig anmälan har mottagits. Anmälan skall anses vara fullständig om kommissionen inom två månader från det att den mottagit anmälan eller mottagit infordrade kompletterande upplysningar inte begär ytterligare upplysningar. ...
6. Om kommissionen inte har fattat ett beslut i enlighet med punkt 2, 3 eller 4 inom den tidsfrist som fastställs i punkt 5, skall stödet anses ha godkänts av kommissionen. Den berörda medlemsstaten får därefter genomföra åtgärderna i fråga efter att i förväg ha anmält detta till kommissionen, om inte kommissionen fattar ett beslut enligt denna artikel inom 15 arbetsdagar från mottagandet av anmälan."
5 I artiklarna 17-19 i samma förordning regleras kommissionens granskningsförfarande avseende befintliga stödordningar. Bland annat stadgas att kommissionen kan inleda ett förfarande enligt artikel 4.4 i nämnda förordning om den berörda medlemsstaten inte har godtagit de åtgärder som kommissionen har föreslagit för att göra stöd förenliga med den gemensamma marknaden.
6 I artikel 25 i förordningen föreskrivs följande:
"Beslut som fattas enligt [förordning 659/1999] skall riktas till den berörda medlemsstaten. Kommissionen skall delge den berörda medlemsstaten besluten utan dröjsmål ..."
7 I artikel 2.2 i rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av den 3 juni 1971 om regler för bestämning av perioder, datum och frister (EGT L 124, s. 1; svensk specialutgåva, område 1, volym 1, s. 71), som bland annat, enligt artikel 1, är tillämplig på rättsakter som antagits av kommissionen med stöd av fördraget föreskrivs att "[v]id tillämpningen av denna förordning avses med arbetsdagar alla dagar utom helgdagar, söndagar och lördagar". Enligt artikel 3.1 i förordningen skall dagen för händelsen eller handlingen som aktiverar tidsfristen inte ingå i nämnda tidsfrist.
Bakgrund till tvisten
8 Efter att vid flera tillfällen ha varit i kontakt med kommissionen angående den bankgaranti som hade beviljats företaget Santana Motor SA i juni 1998 informerade den spanska regeringen kommissionen i en skrivelse av den 1 juli 1999 om att regeringen stod i begrepp att, med stöd av artikel 88.3 EG, anmäla de nya stöd som Junta de Andalucía hade för avsikt att bevilja nämnda företag.
9 I två skrivelser av den 30 juli och den 17 november 1999, adresserade till generalsekreteraren och generaldirektören vid kommissionens generaldirektorat för konkurrens, anmälde de spanska myndigheterna den planerade kapitalökningen i Santana Motor SA och de olika önskemål om regionala subventioner som Santana Motor SA hade framställt inom ramen för företagets strategiska plan för perioden 1998-2006. I skrivelserna hemställde de spanska myndigheterna om tillstånd från kommissionen att tillmötesgå vissa av dessa önskemål.
10 Den 4 januari 2000 erhöll kommissionen ytterligare upplysningar avseende nämnda planer. Kommissionen ansåg emellertid att anmälan fortfarande var ofullständig och begärde därför den 22 mars 2000 nya uppgifter, vilka den erhöll den 24 maj 2000.
11 I en skrivelse av den 28 juli 2000, som skickades per telefax till kommissionen samma dag, framförde den spanska regeringen följande: "Två månader har gått sedan skrivelsen med de av kommissionen senast efterfrågade upplysningarna skickades (den 24 maj 2000). Junta de Andalucía kommer, med stöd av artikel 4.6 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel [88] i EG-fördraget, att verkställa de stödåtgärder som planerats till förmån för företaget Santana och som anmälts till kommissionen ... nämligen kapitaltillskott och utbetalning av ej återbetalningspliktiga subventioner."
12 Den 17 augusti 2000 beslutade kommissionen att inleda ett formellt granskningsförfarande för anmält stöd i enlighet med artikel 88.2 EG. Den 23 augusti 2000, delgavs de spanska myndigheterna en skrivelse av den 22 augusti 2000, i vilken de informerades om kommissionens beslut.
Det ifrågasatta beslutets överensstämmelse med gemenskapsrätten
13 Konungariket Spanien har gjort gällande att stöden i form av kapitaltillskott och utbetalning av subventioner, till skillnad från bankgarantin som beviljades i juni 1998, inte till någon del har verkställts. Sedan anmälan gjordes till kommissionen genom skrivelser av den 30 juli och den 17 november 1999 har dessa stöd utgjort anmälda åtgärder i den mening som avses i artikel 4 i förordning nr 659/1999. Dessa omfattas av de i artikel 4.5 och 4.6 fastslagna granskningsfristerna. Enligt den spanska regeringen hade emellertid tidsfristerna, på två månader respektive femton arbetsdagar, hunnit löpa ut innan det ifrågasatta beslutet antogs. Som en följd av detta kom de anmälda åtgärderna att utgöra befintliga stöd. Under dessa omständigheter saknade kommissionen rätt att tillämpa förfarandet i artikel 88.2 EG, som endast gäller nya stöd. Genom att tillämpa förfarandet har kommissionen enligt den spanska regeringen gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning.
14 För att kunna avgöra om den spanska regeringens argument är välgrundade skall domstolen pröva under vilka omständigheter som de i artikel 4.5 och 4.6 i förordning nr 659/1999 för förfarandet föreskrivna tidsfristerna har tillämpats i det förvarande fallet.
Tidsfristen på två månader
15 Det framgår av handlingarna i akten, och det har inte heller bestritts av kommissionen, att anmälan av de planerade stöden i form av kapitaltillskott och utbetalning av subventioner har lämnats till kommissionen i enlighet med artikel 88.3 EG och att stöden inte har verkställts av de spanska myndigheterna. Vid dagen för anmälan utgjorde åtgärderna därmed nya stöd i den mening som avses i artikel 2 i förordning nr 659/1999. Medlemsstaterna saknar rätt att bevilja sådana stöd utan föregående tillstånd från kommissionen.
16 Kommissionen har i ett inledande skede två månader på sig att handlägga en ansökan om sådant tillstånd. Om kommissionen efter två månader inte har fattat beslut i enlighet med artikel 4 i förordning nr 659/1999 eller har begärt ytterligare upplysningar från medlemsstaten skall anmälan "anses vara fullständig" enligt artikel 4.5 i förordningen. Vid utgången av tidsfristen kan medlemsstaten, förutsatt att villkoren ovan är uppfyllda, verkställa de planerade stöden.
17 Som framgår av redogörelsen för omständigheterna i målet erhöll kommissionen den 24 maj 2000 ytterligare upplysningar om de aktuella åtgärderna av den spanska regeringen. Efter detta datum har kommissionen inte begärt ytterligare upplysningar. Eftersom kommissionen inte kontaktade den spanska regeringen under tvåmånadersfristen efter mottagandet av upplysningarna, skall anmälan om stöd anses vara fullständig från och med den 25 juli 2000. I och med detta hade de spanska myndigheterna, efter att ha underrättat kommissionen, rätt att verkställa de planerade stöden.
18 Detta har inte ifrågasatts av kommissionen. Kommissionen har emellertid hävdat att det ifrågasatta beslutet fattades inom den i artikel 4.6 i förordning nr 659/1999 angivna tidsfristen på femton arbetsdagar. Därmed saknade de spanska myndigheterna, enligt kommissionen, laglig rätt att omedelbart verkställa de anmälda åtgärderna.
Tidsfristen på femton arbetsdagar
19 Inledningsvis skall frågan om vilken dag tidsfristen började löpa behandlas. Den spanska regeringen har gjort gällande att den 31 juli 2000 skall anses utgöra tidsfristens börjedag. Denna dag är den första arbetsdagen efter den 28 juli 2000, då kommissionen mottog telefaxet i vilket den spanska regeringen, i enlighet med bestämmelserna i artikel 4.6 i förordning nr 659/1999, meddelade kommissionen att de spanska myndigheterna stod i begrepp att verkställa de anmälda åtgärderna.
20 Kommissionen anser däremot att tidsfristen började löpa först den 1 augusti 2000. Enligt kommissionen har det inte visats att institutionen mottog skrivelsen av den 28 juli 2000 förrän den 31 juli 2000. Försändelsen per telefax den 28 juli 2000 skall inte beaktas dels eftersom den endast hade adresserats till kommissionens generaldirektorat för konkurrens, och inte till generalsekretariatet i enlighet med gemenskapsbestämmelserna om stöd inom bilbranschen, dels eftersom en försändelse per telefax, åtföljd av ett mottagningsbevis som anger antalet sidor samt ett mottagarnummer, inte visar vad det skickade dokumentet innehöll. Kommissionen anser att domstolen har slagit fast att ansökningar inte kan ges in per telefax. Av rättssäkerhetsskäl bör inte heller försändelser per telefax beaktas vid beräkningen av tidsfristen. Dessutom har kommissionen anfört att telefaxet av den 28 juli 2000 inte kan ha blivit föremål för ett mottagningsbevis, eftersom det skickades en fredag kl 17:49, det vill säga efter kommissionens ordinarie arbetstid.
21 Det skall betonas att bevisvärdet hos en försändelse per telefax beror både på de formella krav som ställs på handlingen i de tillämpliga bestämmelserna och på villkoren för användandet av själva medlet för överföring. Den omständigheten att överföringen skett per telefax påverkar inte i sig handlingens tvingande rättsverkan (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 november 1991 i mål C-170/89, BEUC mot kommissionen, REG 1991, s. I-5709, punkterna 9-11; svensk specialutgåva, volym 11, s. 495).
22 När det i de tillämpliga bestämmelserna ställs särskilda formkrav på vissa handlingar skall det prövas om överföring per telefax av dessa handlingar är förenligt med nämnda bestämmelser.
23 Vad gäller den förhandsanmälan som avses i artikel 4.6 i förordning nr 659/1999 saknas särskilda formkrav i bestämmelserna som avser de administrativa förfarandena vid prövning av statliga stöds förenlighet med fördraget. Till skillnad från den första delen av förfarandet vid anmälan av nya stöd, efter vilket kommissionen enligt artikel 2 i förordningen skall skicka ett mottagningsbevis till den berörda medlemsstaten, är förhandsanmälan inte underkastad andra krav än dem som gäller de olika handlingarna som ingår i det administrativa förfarandet vid kommissionen. Kommissionen har emellertid uttryckligen medgett i en fotnot till bilaga I i Riktlinjer för förfaranden som är tillämpliga på statligt stöd att tidsfristerna för de olika handlingarna "börjar löpa den dag då handlingen mottas ... eller, om skrivelsen skickas per telefax, den dag då den skickas". Domstolen har för övrigt i ett mål om passivitetstalan slagit fast att en sådan talan inte kan tas upp till sakprövning på grund av att anmodan till kommissionen att agera var ofullständig, inte på grund av att nämnda anmälan översänts per telefax (beslut av den 18 november 1999 i mål C-249/99 P, Pescados Congelados Jogamar mot kommissionen, REG 1999, s. I-8333). Av detta följer att kommissionen inte med framgång kan göra gällande att försändelsen av den 28 juli 2000 inte skall beaktas med anledning av att den översänts per telefax.
24 Det skall därmed prövas om villkoren för användandet av detta medel för överföring i det förevarande fallet har kunnat påverka kommissionens kännedom om handlingens innehåll och om datumet för mottagandet.
25 Av handlingarna i akten är det emellertid inte möjligt att dra en sådan slutsats. Kommissionen har nämligen inte hävdat att Spaniens förhandsanmälan har inkommit senare per post, utan har nöjt sig med att åberopa omständigheten att telefaxet inte kunde registreras kl 17:49 fredagen den 28 juli 2000 eftersom avdelningen inte var bemannad. Därför skedde registreringen först måndagen den 31 juli 2000. Av detta framgår dels att handlingen som registrerades den 31 juli 2000 är densamma som den som inkom den 28 juli 2000, dels att kommissionen faktiskt mottog de spanska myndigheternas anmälan den 28 juli 2000. Frånvaron av personal vid tidpunkten för telefaxets mottagande kan därmed inte, under de förevarande omständigheterna, anses ha gett upphov till tvivel avseende datumet för mottagandet av handlingen eller avseende dess innehåll.
26 Vad gäller argumentet att den spanska regeringens förhandsanmälan borde ha adresserats till kommissionens generalsekretariat är det inte av sådan karaktär att det påverkar bedömningen av när tidsfristen på femton arbetsdagar började löpa. I Riktlinjer för förfaranden som är tillämpliga på statligt stöd krävs nämligen bara att försändelsen skickas till kommissionens generalsekretariat när en medlemsstat anmäler ett visst stöd för första gången. Kravet är föranlett av hänsyn till den interna organisationen. När kommissionens generalsekretariat har utsett ett ansvarigt generaldirektorat skall ytterliga upplysningar som efterfrågats av detta generaldirektorat "skickas direkt till generaldirektoratet" enligt punkt 24 i riktlinjerna. Samma sak måste rimligtvis gälla för den förhandsanmälan som åsyftas i artikel 4.6 i förordning nr 659/1999. Förhandsanmälan utgör en del av förlängningen av informationsutbytet mellan kommissionen och medlemsstaten och skall, eftersom kravet på en kort handläggningstid gäller även här, så snart som möjligt inkomma till det direktorat som handlägger ärendet.
27 Av det ovan anförda följer att tidsfristen på femton arbetsdagar aktiverades den 28 juli 2000 när kommissionen mottog de spanska myndigheternas förhandsanmälan. Resultatet av detta är att tidsfristen, i enlighet med artiklarna 2 och 3 i förordning nr 1182/71 och artikel 4.6 i förordning nr 659/1999, började löpa den 31 juli 2000, det vill säga den första arbetsdagen efter mottagandet av förhandsanmälan. Sista dagen för tidsfristen kan därmed fastställas till den 21 augusti 2000.
28 För det andra skall frågan huruvida den femton arbetsdagar långa tidsfristen har avbrutits behandlas. Svaret beror på omständigheterna kring det ifrågasatta beslutet. Konungariket Spanien har gjort gällande att detta beslut, som enligt kommissionen fattades den 17 augusti 2000, inte delgavs de spanska myndigheterna förrän den 23 augusti 2000, med andra ord efter det att tidsfristen hade löpt ut. Enligt den spanska regeringen måste det avgörande datumet vara det datum då kommissionens beslut blev gällande för medlemsstaten, det vill säga det datum då den delgavs beslutet, i enlighet med artikel 254.3 EG.
29 Kommissionen har däremot hävdat att det avgörande datumet är det datum då beslutet att inleda ett formellt granskningsförfarande fattades och inte det datum då detta beslut delgavs den berörda medlemsstaten. I artikel 4.6 i förordning nr 659/1999 åsyftas nämligen det beslut som kommissionen "fattar ... inom 15 arbetsdagar från mottagandet av anmälan". Kommissionen har i det förevarande fallet gjort gällande att det ifrågasatta beslutet antogs den 17 augusti 2000, i enlighet med det skriftliga förfarandet i artikel 12 i kommissionens arbetsordning, och att beslutet delgavs "utan dröjsmål" i enlighet med kraven i artikel 25 i förordning nr 659/1999. Sålunda avbröt det ifrågasatta beslutet tidsfristen den 17 augusti 2000. Därmed kunde kommissionen inleda ett formellt granskningsförfarande avseende de anmälda stöden utan att göra sig skyldig till felaktig rättstillämpning.
30 Det skall påpekas att generaldirektoratet för konkurrens den 17 augusti 2000 uppmanade kommissionärerna att, genom skyndsamt skriftligt förfarande, ta ställning till förslaget att inleda ett formellt granskningsförfarande mot de aktuella stöden. Ingen av kommissionärerna reserverade sig mot beslutet som antogs den 17 augusti 2000 i enlighet med artikel 12 i kommissionens arbetsordning. Samma dag bestyrktes beslutet formellt genom generalsekreterarens underskrift och fick därmed karaktär av kommissionsbeslut i den mening som avses i artikel 249 EG. Som en följd av detta skall Konungariket Spanien anses ha delgivits beslutet genom skrivelsen av den 22 augusti 2000, i vilken förslaget till det antagna beslutet återgavs i sin helhet, trots att det i skrivelsen inte nämns att beslutet fattades den 17 augusti 2000.
31 Tvärtemot vad kommissionen har gjort gällande ledde antagandet av det ifrågasatta beslutet det aktuella datumet inte till att tidsfristen på femton arbetsdagar avbröts. Det framgår nämligen tydligt av artikel 254.3 EG att "beslut skall delges dem som de riktar sig till och blir gällande genom denna delgivning".
32 I det förevarande fallet är det fråga om ett beslut som syftar till att hindra en medlemsstat från att verkställa planerade stöd. Beslutet, vars giltighet är beroende av avbrytandet av den femton arbetsdagar långa tidsfristen, börjar att gälla först när det kan göras gällande mot medlemsstaten, det vill säga från och med dagen för beslutets delgivning.
33 Bestämmelsen i artikel 4.6 i förordning nr 659/1999, som gäller beslut som kommissionen "fattar ... inom 15 arbetsdagar", skall inte tolkas så att själva antagandet av ett beslut avbryter tidsfristen, oaktat delgivningen av beslutet. Detta är för övrigt innebörden av artikel 25 i samma förordning, i vilken det föreskrivs att beslut som fattats av kommissionen med tillämpning av förordningen skall delges "utan dröjsmål", och av påminnelsen, i det tjugoförsta skälet till förordningen, om "principen om att beslut i frågor om statligt stöd [skall] riktas till den berörda medlemsstaten", "[m]ed tanke på insyn och rättssäkerhet". Sådana hänsynstaganden förklarar varför frånvaron av delgivning under vissa omständigheter kan motivera att en rättsakt från en gemenskapsinstitution ogiltigförklaras (se, för ett liknande resonemang, domen av den 8 juli 1999 i mål C-227/92 P, Hoechst mot kommissionen, REG 1999, s. I-4443, punkt 68).
34 Av det anförda framgår att det ifrågasatta beslutet, som antogs den 17 augusti 2000 och delgavs de spanska myndigheterna först den 23 augusti 2000, blev giltigt efter utgången av den femton arbetsdagar långa tidsfristen i artikel 4.6 i förordning nr 659/1999. De anmälda stöden skall därmed anses ha utgjort befintliga stöd sedan den 21 augusti 2000, då tidsfristen gick ut. Därefter saknade kommissionen rätt att grunda det ifrågasatta beslutet på artikel 88.3 EG, som endast är tillämplig på nya stöd, i syfte att hindra verkställigheten av de planerade stöden till företaget Santana Motor SA (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 februari 2001 i mål C-99/98, Österrike mot kommissionen, REG 2001, s. I-1101, punkterna 68-78, och, angående händelser som inträffade före ikraftträdandet av förordning nr 659/1999, dom av den 9 oktober 2001 i mål C-400/99, Italien mot kommissionen, REG 2001, s. I-7303, punkt 48).
35 Av det ovan anförda följer att det ifrågasatta beslutet har tillkommit genom felaktig rättstillämpning. Av denna anledning skall beslutet ogiltigförklaras.
36 Under dessa omständigheter är det inte nödvändigt att pröva grunden om bristande motivering, som Konungariket Spanien har åberopat i andra hand.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
37
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Konungariket Spanien har yrkat att kommissionen skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom kommissionen har tappat målet, skall den förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(sjätte avdelningen)
följande dom:
1) Kommissionens beslut av den 17 augusti 2000, som delgavs Konungariket Spanien genom skrivelse SG (2000) D/106322 av den 22 augusti 2000, att inleda ett formellt granskningsförfarande i syfte att fastställa om de statliga stöd som beviljats företaget Santana Motor SA är förenliga, i samtliga delar med undantag av den garanti som beviljades i juni 1998, med EG-fördraget ogiltigförklaras.
2) Europeiska gemenskapernas kommission skall ersätta rättegångskostnaderna.