62022TJ0793_RES
T‑793/22. sz. ügy
TU
kontra
Európai Parlament
2024. szeptember 11‑i ítélet (kibővített negyedik tanács)
„Közszolgálat – Akkreditált parlamenti asszisztensek – A szolgálati jogviszony megszűnése – Határozott időre szóló szerződés – A meghosszabbítás mellőzése – Informátori jogállás – A személyzeti szabályzat 22a., 22b. és 22c. cikke – Védelmi intézkedések – Titoktartás – Nem vagyoni kár”
Bírósági eljárás – Bizonyítékok benyújtása – Szabálytalanul megszerzett bizonyítékok – Megengedhetőség – Feltételek – A bírósági felülvizsgálat biztosítása szempontjából meghatározó bizonyítékok
(A Törvényszék eljárási szabályzata, 85. cikk)
(lásd: 64., 69. pont)
Bírósági eljárás – Pervezető intézkedések – A felekhez intézett írásbeli kérdések – A tényeknek és bizonyítékoknak a Törvényszék általi szabad mérlegelése
(A Törvényszék eljárási szabályzata, 88. cikk, és 89. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 73., 74. pont)
Tisztviselők – Jogok és kötelezettségek – A jogellenes tevékenység vagy súlyos kötelezettségszegés fennállásának feltételezésére okot adó tények bejelentése – Az adminisztrációt érintő következmények – A tényeket bejelentő alkalmazott védelmére vonatkozó kötelezettség – Terjedelem – Az informátori jogállás elismerésének megerősítéséről szóló határozat elfogadásának szükségessége – Hiány
(Személyzeti szabályzat, 12a. és 3. cikk; az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 127. cikk)
(lásd: 78–84. pont)
Tisztviselők – Jogok és kötelezettségek – A jogellenes tevékenység vagy súlyos kötelezettségszegés fennállásának feltételezésére okot adó tények bejelentése – Az adminisztrációt érintő következmények – A tényeket bejelentő alkalmazott tájékoztatására vonatkozó kötelezettség – Terjedelem – Az átvételi elismervény és a megadott intézkedésre vonatkozó tájékoztatás hiánya – Megsértés – Az Európai Csaláselleni Hivatalnak (OLAF) is továbbított bejelentés – Hatás hiánya
(Személyzeti szabályzat, 22a. és 22b. cikk; az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 127. cikk; 883/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 5. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 91–102. pont)
Tisztviselők – Jogok és kötelezettségek – A jogellenes tevékenység vagy súlyos kötelezettségszegés fennállásának feltételezésére okot adó tények bejelentése – Az adminisztrációt érintő következmények – A tényeket bejelentő alkalmazott védelmére vonatkozó kötelezettség – Terjedelem – Megfelelő védelmi intézkedések elfogadása a kárra vonatkozó hitelt érdemlő bizonyítékok fennállása esetén – Mérlegelési jogkör – Korlátok – Bizonyítási teher
(Személyzeti szabályzat, 22a. cikk, (3) bekezdés, 22b. cikk és 22c. cikk; az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 127. cikk)
(lásd: 105., 112–117., 128., 136., 138., 140–144., 158. pont)
Intézmények jogi aktusai – Irányelvek – Az uniós jog megsértését bejelentő személyek védelméről szóló 2019/1937 irányelv – Az uniós intézmények számára kötelezettségek közvetlen keletkeztetése a személyi állományukkal fennálló kapcsolatok keretében – Kizártság – Felhívhatóság – Terjedelem
(EUMSZ 288. cikk, harmadik bekezdés; 2019/1937 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 21. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 106–111. pont)
Tisztviselők – Jogok és kötelezettségek – A jogellenes tevékenység vagy súlyos kötelezettségszegés fennállásának feltételezésére okot adó tények bejelentése – Az adminisztrációt érintő következmények – A tényeket bejelentő alkalmazott védelmére vonatkozó kötelezettség – Terjedelem – Valamely parlamenti képviselői csoporthoz akkreditált parlamenti asszisztens szerződésének ez utóbbi kérelme hiányában történő meghosszabbítása – Kizártság – Az egyenlő bánásmód és a gondoskodási kötelezettség elvének megsértése – Hiány
(Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 127. cikk, és 130. cikk, (1) bekezdés; az európai parlamenti képviselők statútumának elfogadásáról szóló európai parlamenti határozat, 21. cikk, (1) bekezdés; a Parlament Hivatalának határozata az európai parlamenti képviselők statútumának alkalmazási szabályairól, 18. cikk, (3) bekezdés)
(lásd: 129–135., 193., 196–200., 202. pont)
Tisztviselők – Jogok és kötelezettségek – A jogellenes tevékenység vagy súlyos kötelezettségszegés fennállásának feltételezésére okot adó tények bejelentése – Az adminisztrációt érintő következmények – A tényeket bejelentő alkalmazott védelmére vonatkozó kötelezettség – Terjedelem – Titoktartási kötelezettség – Az alkalmazott bejelentéséből kifolyólag az informátori jogállásának és a feladatai alóli felmentésének harmadik személy részére történő hozzáférhetővé tétele – Megsértés
(Személyzeti szabályzat, 22a. és 22b. cikk; az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 127. cikk)
(lásd: 173., 176–180. pont)
Összefoglalás
A TU – az Európai Parlament volt akkreditált parlamenti asszisztense – által benyújtott keresetnek részben helyt adva a Törvényszék kibővített tanácsban határoz arról az új kérdésről, hogy ez az intézmény milyen védelmet biztosít az akkreditált parlamenti asszisztens számára informátori jogállása alapján.
A felperest akkreditált parlamenti asszisztensként vették fel egy képviselő segítése céljából a 2019 augusztusától 2022 februárjáig terjedő időszakra. A felperes 2021 júliusában az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 24. cikke alapján segítségnyújtás és védelem iránti kérelmet nyújtott be a szóban forgó képviselő által vele szemben állítólagosan elkövetett zaklatás miatt. A felperes e‑mailjében azt is jelezte, hogy az Unió pénzügyi érdekeit kívánja védeni azáltal, hogy e kérelemben ugyanezen képviselő által állítólagosan elkövetett pénzügyi szabálytalanságokra vonatkozó információkat szolgáltat. Ezenkívül e szabálytalanságokat bejelentette az Európai Csaláselleni Hivatalnak (OLAF).
Ugyanebben a hónapban a Parlament ideiglenes védelmi intézkedést fogadott el, amelynek célja az volt, hogy a felperest azon küldöttség elnöke alá helyezze, aki egyben tagja volt annak a csoportnak, amelybe a képviselő is tartozott. Később, az e küldöttség vezetősége általi állítólagos megtorlást követően a felperest – kérelmére – szerződésének lejártáig felmentették a küldöttségnél betöltött tisztségéből.
A felperes azt is kérte, hogy a Parlamenten belül bármely más álláshelyre helyezzék át, és hogy a Parlament fontolja meg szerződésének meghosszabbítását annak érdekében, hogy együtt tudjon működni ezen intézménnyel és az OLAF‑fal a folyamatban lévő vizsgálatok során, miközben teljes körű védelemben részesül. Végül több kérelmet is benyújtott szerződésének meghosszabbítása iránt.
Mivel e kérelmeket elutasították, a felperes keresetet indított a Törvényszék előtt, amely egyrészt a Parlament által hozott, az akkreditált parlamenti asszisztensi szerződésének meghosszabbítását mellőző határozat, valamint az informátori jogállásának elismerését és a tisztségből való felmentést kiegészítő egyéb védelmi intézkedések elfogadását megtagadó hallgatólagos határozat megsemmisítésére, másrészt az elszenvedett kár megtérítésére irányult.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék elöljáróban megállapítja, hogy a Parlament nem volt köteles olyan határozatot elfogadni, amellyel elismeri a felperes informátori jogállását. A személyzeti szabályzat 22a. cikkének (3) bekezdése által előírt védelem ugyanis minden formai követelmény nélkül megilleti azokat a tisztviselőket, akik olyan tényekről adtak tájékoztatást, amelyek alapján jogellenes tevékenység fennállása vélelmezhető, mégpedig pusztán az említett tájékoztatás ténye alapján.
Ez a megállapítás azonban nem érinti az intézmény azon kötelezettségét, amely alapján tiszteletben kell tartania az érintett személy informátori jogállásából eredő jogait.
E tekintetben először is, függetlenül az OLAF‑nak a felperes tájékoztatására vonatkozó kötelezettségétől, a Parlament mint illetékes hatóság feladata volt azon alkalmazottai védelmének biztosítása érdekében, akik a személyzeti szabályzat 22a. és 22b. cikke alapján súlyos szabálytalanságokat jelentettek be, egyrészt hogy visszaigazolja e bejelentés kézhezvételét, másrészt hogy a gondoskodási kötelezettségéből fakadóan és a személyzeti szabályzat 22c. cikkének végrehajtására vonatkozó belső szabályok alapján tájékoztassa az alkalmazottat az intézmény által a bejelentéseire válaszul tett intézkedésekről.
Másodszor, ami a védelmi intézkedések elégséges jellegére vonatkozó bizonyítási terhet illeti, egy olyan helyzetben, mint a jelen ügybeli, amikor a felperes hitelt érdemlően bizonyítja, hogy az áthelyezési intézkedés elfogadása következtében kár érte, és amikor ráadásul a küldöttség vezetősége által elfogadott állítólagos megtorló intézkedésekkel kapcsolatos bejelentései még vizsgálat alatt állnak, a Parlament feladata annak bizonyítása, hogy a megfelelő intézkedések meghozatalával eleget tett az informátor védelmére vonatkozó kötelezettségének.
Olyan helyzetben ugyanis, amikor valamely intézmény köteles végrehajtani a személyzeti szabályzat 22a–22c. cikkében foglalt rendelkezéseket, amelyek célja különösen az informátorok védelmének biztosítása az esetleges megtorló intézkedésekkel szemben, ezen intézmény nem állapíthat meg olyan szabályokat, amelyek kevesebb védelmet nyújtanak, mint azok, amelyeket az uniós jogalkotó e tekintetben kifejezetten elfogadott az informátoroknak a tagállamok általi védelmére vonatkozóan. (
1
)
Harmadszor, ami az informátorok védelmére vonatkozó intézményi kötelezettség terjedelmét illeti, a Törvényszék megállapítja, hogy a személyzeti szabályzat 22a. cikkének (3) bekezdéséből az következik, hogy az intézménynek minden szükséges intézkedést meg kell tennie annak érdekében, hogy kiegyensúlyozott és hatékony védelmet biztosítson számukra a megtorlás minden formájával szemben, beleértve a fenyegetést és a megtorlás kísérletét is.
Kétségtelen, hogy a képviselői csoport egy vagy több képviselőjének kifejezett kérelme hiányában a Parlamentnek nincs lehetősége arra, hogy meghosszabbítsa az akkreditált parlamenti asszisztensi szerződést. Az akkreditált parlamenti asszisztensi szerződés meghosszabbításának kezdeményezése ugyanis kizárólag egy vagy több képviselőt illet meg, akiket nem lehet arra kötelezni, hogy olyan akkreditált parlamenti asszisztenssel dolgozzanak vagy a továbbiakban is velük dolgozzanak, akit nem szabadon választottak. Az akkreditált parlamenti asszisztens munkakapcsolatot tart fenn az általa támogatott képviselővel vagy képviselőkkel, amelyet bizalmi viszony jellemez.
Ugyanígy a gondoskodási kötelezettség nem jelentheti azt, hogy a Parlament a képviselői statútumának 21. cikkében foglalt szabály megsértésével – amely szerint a képviselők szabadon választhatják meg személyzetüket – köteles lenne meghosszabbítania az akkreditált parlamenti asszisztens szerződését, még akkor sem, ha az asszisztens informátori jogállást szerzett.
Mindazonáltal ez a megállapítás nem érinti a Parlament azon kötelezettségét, hogy minden szükséges intézkedést megtegyen annak érdekében, hogy biztosítsa a felperes kiegyensúlyozott és hatékony védelmét a megtorlás minden formájával szemben.
Törvényszék e tekintetben úgy véli, hogy a Parlament azáltal, hogy csupán arról tájékoztatta a felperest, hogy a mentesítési intézkedés az egyetlen lehetséges védelmi intézkedés, nem bizonyította, hogy megtette volna az összes szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a felperest az intézmény részéről informátori jogállása miatt a személyzeti szabályzat 22a. cikkének (3) bekezdése értelmében ne érje sérelmes hatás. A Parlamentnek – tekintettel a felperes informátori jogállására és a személyzeti szabályzat 22a. cikkének (3) bekezdése alapján – a felmentési intézkedésen túlmenően támogatást kellett volna nyújtania a felperesnek úgy, hogy megpróbál segíteni neki megoldást találni.
Egyébiránt a Parlament azzal, hogy csupán azt közölte a felperessel, hogy az informátori jogállásából fakadó védelme céljából a felmentésen kívül semmilyen más intézkedés nem képzelhető el, és hogy ezen az alapon a szerződésének meghosszabbítása nem lehetséges, nem bizonyította, hogy megadta volna számára az őt megillető tanácsadást és segítséget.
Végül a Parlament azáltal, hogy tájékoztatta a küldöttség elnökét arról, hogy a felperest – a segítségnyújtás iránti kérelme, valamint informátori jogállása miatt – felmentik a vele szemben fennálló kötelezettségei alól, anélkül, hogy a felperes engedélyezte volna e jogállásának közlését, megsértette a bizalmas kezelésre és a felperes mint informátor személyazonosságának védelmére vonatkozó kötelezettségét.
Következésképpen a Törvényszék megállapítja, hogy a felperest olyan nem vagyoni kár érte, amelyet nem lehet pusztán a hallgatólagos határozat megsemmisítésével jóvátenni, mivel a Parlament e határozattal megtagadta, hogy a kérelmére válaszul a felmentési intézkedéstől eltérő védelmi intézkedést biztosítson számára. E körülmények között a Törvényszék megsemmisíti az említett határozatot, 10000 euró összeg erejéig részben helyt ad a kártérítési kérelmeknek, a keresetet pedig ezt meghaladó részében elutasítja.
(
1
)	Az uniós jog megsértését bejelentő személyek védelméről szóló, 2019. október 23‑i (EU) 2019/1937 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2019. L 305., 17. o.).