PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) NUTARTIS
2008 m. gruodžio 18 d.
Byla T‑223/07 P
Michel Thierry
prieš
Europos Bendrijų Komisiją
„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – 2004 m. pareigų paaukštinimo procedūra – Prašymo apklausti liudytoją atmetimas – Akivaizdžiai nepriimtinas apeliacinis skundas“
Dalykas: Apeliacinis skundas dėl 2007 m. balandžio 16 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) nutarties Thierry prieš Komisiją (F‑82/05, dar nepaskelbta rinkinyje) panaikinimo.
Sprendimas: Atmesti apeliacinį skundą. Michel Thierry padengia savo ir Komisijos šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Santrauka
1.      Apeliacinis skundas – Pagrindai – Klaidingas faktinių aplinkybių vertinimas – Nepriimtinumas – Pirmosios instancijos teismo
atliekama įrodymų vertinimo kontrolė – Netaikymas, išskyrus iškraipymo atvejį
(EB 225 A straipsnis; Teisingumo Teismo statuto I priedo 11 straipsnio 1 dalis)
2.      Procesas – Tyrimo priemonės – Liudytojų apklausa – Teismo diskrecija
(Tarnautojų teismo procedūros reglamento 59 straipsnio 1 dalis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis)
3.      Apeliacinis skundas – Pagrindai – Per apeliacinį procesą pirmą kartą pateiktas pagrindas – Nepriimtinumas
(Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalis ir 144 straipsnis)
1.      Iš EB 225A straipsnio ir Teisingumo Teismo statuto I priedo 11 straipsnio 1 dalies matyti, kad apeliacinis skundas dėl Tarnautojų
teismo sprendimų gali būti grindžiamas tik pagrindais, susijusiais su teisės normų pažeidimu, o ne su faktinių aplinkybių
vertinimu. Tik pirmosios instancijos teismas yra kompetentingas, pirma, nustatyti faktines aplinkybes, išskyrus atvejus, kai
jo išvados iš esmės neatitinka jam pateiktų bylos dokumentų, ir, antra, vertinti šias faktines aplinkybes. Taigi faktinių
aplinkybių vertinimas, išskyrus šiam teismui pateiktų įrodymų iškraipymo atvejus, nėra teisės klausimas, kuriam taikoma apeliacinio
teismo kontrolė.
(žr. 20 punktą)
Nuoroda: 1998 m. gegužės 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo New Holland Ford prieš Komisiją, C‑8/95 P, Rink. p.  I‑3175, 25 ir 26 punktai; 2007 m. liepos 12 d., Tarnautojų teismo nutarties Beau prieš Komisiją, T‑252/06 P, dar nepaskelbtos Rinkinyje, 45 ir 46 punktai.
2.      Pirmosios instancijos teismas vienintelis sprendžia dėl galimos būtinybės papildyti informaciją, kurią jis turi apie nagrinėjamas
bylas. Net jei pateiktame prašyme apklausti liudytojus tiksliai nurodomos faktinės aplinkybės, dėl kurių liudytojas ar liudytojai
turėtų būti apklausti, ir priežastys, dėl kurių tai turėtų būti padaryta, pirmosios instancijos teismas pats įvertina prašymo
svarbą, atsižvelgdamas į bylos dalyką ir būtinybę apklausti nurodytą liudytoją ar liudytojus.
Pirmosios instancijos teismo turimų vertinimo įgaliojimų šiuo klausimu negalima paneigti remiantis bendruoju Bendrijos teisės
principu, pagal kurį kiekvienas asmuo turi teisę į sąžiningą procesą ir kuris yra patvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių
teisių chartijos 47 straipsnyje. Iš tiesų remiantis šiuo bendruoju principu neatsiranda absoliučios teisės reikalauti, kad
liudytojai būtų iškviesti į teismą. Atvirkščiai, iš esmės teismas turi priimti sprendimą dėl liudytojo iškvietimo būtinybės
ar prasmingumo, nes proceso teisme tikslas yra būtent suteikti ieškovui tinkamą ir pakankamą galimybę ginti savo ieškinio
pagrįstumą griežtai laikantis priemonių lygybės principo.
(žr. 21 ir 22 punktus)
Nuoroda: 2005 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P‑C‑208/02 P ir C‑213/02 P, Rink. p.  I‑5425, 67–71 punktai ir juose nurodyta teismų praktika.
3.      Iš Pirmosios instancijos procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies, pagal šio reglamento 144 straipsnį taikomos procesui
Pirmosios instancijos teisme dėl apeliacinio skundo dėl Tarnautojų teismo sprendimo, matyti, kad vykstant procesui negalima
pateikti naujų pagrindų. Taigi prašyme apklausti liudytojus pirmą kartą pateiktas kaltinimas, susijęs su įrodymų iškraipymu,
turi būti atmestas kaip akivaizdžiai nepriimtinas.
(žr. 27 punktą)