62022CJ0726_RES
Byla C‑726/22 P
Europos Komisija
prieš
Pollinis France
2025 m. sausio 16 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Apeliacinis skundas – Galimybė susipažinti su dokumentais – Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001–4 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa – Sprendimų priėmimo proceso apsauga – Reglamentas (ES) Nr. 182/2011 – Komiteto procedūra – Valstybių narių ir kitų komitetų narių pateiktos pozicijos – Atsisakymas leisti susipažinti“
Europos Sąjungos institucijos – Visuomenės teisė susipažinti su dokumentais – Reglamentas Nr. 1049/2001 – Teisės susipažinti su dokumentais išimtys – Sprendimų priėmimo proceso apsauga – Sąlygos – Siauras aiškinimas ir taikymas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1049/2001 11 konstatuojamoji dalis ir 4 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa)
(žr. 62, 65 punktus)
Europos Sąjungos institucijos – Visuomenės teisė susipažinti su dokumentais – Reglamentas Nr. 1049/2001 – Teisės susipažinti su dokumentais išimtys – Pareiga motyvuoti – Apimtis
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnis)
(žr. 63 punktą)
Europos Sąjungos institucijos – Visuomenės teisė susipažinti su dokumentais – Reglamentas Nr. 1049/2001 – Taikymo sritis – Komisijos administracinė veikla – Įtraukimas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1049/2001 2 straipsnio 3 dalis)
(žr. 66 punktą)
Europos Sąjungos institucijos – Visuomenės teisė susipažinti su dokumentais – Reglamentas Nr. 1049/2001 – Teisės susipažinti su dokumentais išimtys – Sprendimų priėmimo proceso apsauga – Sprendimų priėmimas – Sąvoka – Apibrėžto sprendimų priėmimo objekto egzistavimas – Įtraukimas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa)
(žr. 73 punktą)
Europos Sąjungos institucijos – Visuomenės teisė susipažinti su dokumentais – Reglamentas Nr. 1049/2001 – Teisės susipažinti su dokumentais išimtys – Sprendimų priėmimo proceso apsauga – Sąlygos – Konkreti, faktinė ir didelė žala šiam procesui – Apimtis – Institucijos ketinimas priimti sprendimą – Neįtraukimas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa)
(žr. 74, 77, 78 punktus)
Santrauka
Gavęs Europos Komisijos pateiktą apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo byloje Pollinis France / Komisija (
1
), kuriuo panaikinti du Komisijos sprendimai (
2
) atsisakyti leisti susipažinti su dokumentais, susijusiais su 2013 m. Europos maisto saugos tarnybos (EFSA) parengtu rekomendaciniu dokumentu (
3
), Teisingumo Teismas jį atmetė, patikslinęs su vykstančiu sprendimų priėmimo procesu (
4
) susijusios išimties taikymo vykdant komiteto procedūrą sritį ir išsakė nuomonę dėl „klausimo, dėl kurio [institucija] dar nepriėmė sprendimo“, kvalifikavimo.
Pollinis France yra aplinkosaugos srityje veikianti nevyriausybinė Prancūzijos organizacija, kurios tikslas – saugoti laukines ir namines bites, taip pat skatinti tvarų ūkininkavimą, siekiant padėti apsaugoti apdulkintojus. 2020 m. ji pateikė Komisijai dvi paraiškas (
5
) dėl galimybės susipažinti su tam tikrais dokumentais, susijusiais su 2013 m. EFSA rekomendaciniu dokumentu. Pirmoji paraiška iš esmės apėmė tik dokumentus, kuriais patvirtinama valstybių narių, Augalų, gyvūnų, maisto ir pašarų nuolatinio komiteto (
6
) narių ir Komisijos nuomonė dėl to rekomendacinio dokumento ir visų projektų šiuo klausimu, kuriuos Komisija gavo arba parengė nuo 2018 m. spalio mėn. Antroji paraiška pateikta dėl tam tikrų dokumentų, susijusių su 2013 m. EFSA rekomendaciniu dokumentu, ir iš esmės apėmė susirašinėjimą, darbotvarkes, protokolus ir ataskaitas apie Scopaff narių susitikimus su tam tikrais Komisijos pareigūnais ir nariais nuo 2013 m. liepos mėn. iki 2018 m. rugsėjo mėn.
Atsakydama į kartotines paraiškas dėl galimybės susipažinti su dviem 2020 m. sprendimais Komisija leido iš dalies susipažinti su tam tikrais dokumentais ir atsisakė leisti susipažinti su tam tikrais kitais dokumentais, remdamasi išimtimis, susijusiomis atitinkamai su individo privatumu ir neliečiamumu (
7
) ir vykstančiu sprendimų priėmimo procesu.
Dėl 2013 m. EFSA rekomendacinio dokumento buvo kelis metus diskutuojama Scopaff, tačiau, valstybėms narėms nesusitarus, jo tekstas nebuvo suderintas ir Komisija jo nepriėmė. 2019 m. Komisija paprašė EFSA persvarstyti savo 2013 m. rekomendacinį dokumentą, kad būtų atsižvelgta į naujausią mokslo raidą.
Skundžiamame sprendime dėl dviejų ieškinių dėl panaikinimo Bendrasis Teismas pažymėjo, kad būtent šiomis aplinkybėmis ginčijamuose sprendimuose, priimtuose 2020 m. birželio–liepos mėn., Komisija nurodė, kad, kol šis dokumentas bus galutinai persvarstytas, jo nagrinėjimas Scopaff buvo „sustabdytas“ ir kad tai reiškia, jog sprendimų priėmimo procesą galima laikyti „vykstančiu“, nes jis turėtų būti atnaujintas tik po to, kai bus baigtas tas persvarstymas.
Bendrasis Teismas nurodė, kad ginčijamų sprendimų priėmimo momentu nebebuvo jokio sprendimų priėmimo proceso, kuriuo būtų siekiama įgyvendinti 2013 m. EFSA rekomendacinį dokumentą. Atvirkščiai, Komisija implicitiškai, bet neišvengiamai nusprendė to paties dokumento nebeįgyvendinti. Pati aplinkybė, kad jo persvarstymas ginčijamų sprendimų priėmimo metu dar nebuvo baigtas, reiškė, kad neįmanoma nustatyti galimo persvarstyto rekomendacinio dokumento turinio, jo galimo priėmimo formos ir procedūros, kurios šiuo tikslu galėjo būti laikomasi, taigi ir Komisijos sprendimų priėmimo proceso objekto nebuvimą. Vadinasi, Komisija negalėjo pagrįstai remtis išimtimi, susijusia su vykstančio sprendimų priėmimo proceso apsauga.
Teisingumo Teismo vertinimas
Gavęs Komisijos pateiktą apeliacinį skundą, kurį ji grindė dviem pagrindais, Teisingumo Teismas, vertindamas pirmąjį pagrindą, išnagrinėjo, ar skundžiamo sprendimo 59 punkte Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad Komisijos sprendimų priėmimo procesas dėl 2013 m. EFSA rekomendacinio dokumento priimant ginčijamus sprendimus nebevyko.
Pirmiausia Teisingumo Teismas priminė, kad Reglamentu Nr. 1049/2001, kuris grindžiamas atvirumo ir skaidrumo principu, siekiama suteikti visuomenei kuo platesnę galimybę susipažinti su institucijų dokumentais. Šiai teisei susipažinti taikomi tam tikri apribojimai, pagrįsti viešojo ar privataus intereso pagrindais, bet Reglamente Nr. 1049/2001 įtvirtintos teisės susipažinti išimtys turi būti aiškinamos ir taikomos siaurai. Be to, jeigu atitinkama institucija nusprendžia atsisakyti suteikti galimybę susipažinti su dokumentu, dėl kurio buvo į ją kreiptasi, iš esmės ji privalo paaiškinti, kaip susipažinimas su šiuo dokumentu galėtų konkrečiai ir realiai pažeisti interesą, saugomą Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje numatytos išimties, kuria remiamasi. Galiausiai tokia pažeidimo rizika turi būti pagrįstai numatoma, o ne vien hipotetinė.
Konkrečiau kalbant, dėl išimties, susijusios su sprendimų priėmimo proceso apsauga, Teisingumo Teismas pirmiausia priminė, kad pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą galimybė susipažinti su institucijos parengtu dokumentu, skirtu naudoti viduje, arba su institucijoje gautais dokumentais, susijusiais su tokiu klausimu, dėl kurio ta institucija dar nėra priėmusi sprendimo, nesuteikiama, jei dokumento atskleidimas rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atitinkamo dokumento atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
Teisingumo Teismas priminė, kad sąvoka „sprendimų priėmimo procesas“ turi būti suprantama kaip tiesiogiai susijusi su sprendimo priėmimu ir neapimanti visos administracinės procedūros, kuriai pasibaigus jis priimtas. Sprendimo priėmimas reiškia, kad yra konkretus objektas, dėl kurio bus priimtas būsimas sprendimas, nesvarbu, ar konkretus ir identifikuojamas teisės akto projektas bus neišvengiamai priimtas. Be to, priešingai, nei teigia Komisija, Bendrasis Teismas nenusprendė, kad, nesant tokio neišvengiamo pobūdžio, nebūtų veiksmingos sprendimų priėmimo veiklos.
Pripažinimas, kad sprendimas dar nepriimtas ir kad dėl to vyksta „sprendimų priėmimo procesas“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą, kai tokio proceso objektas nenustatytas, prieštarautų tiek šios nuostatos struktūrai, tiek jurisprudencijai. Iš tiesų, kol nėra nustatytas tikslus būsimo sprendimo objektas, bet kokia rizika pakenkti sprendimų priėmimo procesui, per kurį siekiama priimti šį sprendimą, atskleidus pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 prašomą dokumentą, iš esmės yra hipotetinė, nes realiai neįmanoma patikrinti, ar to dokumento turinys iš tikrųjų susijęs su tuo sprendimų priėmimo procesu.
Galiausiai Bendrasis Teismas taip pat nepadarė teisės klaidos, kai vertindamas, ar egzistuoja „klausimas, dėl kurio [ši institucija] dar nėra priėmusi sprendimo“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą, nelaikė lemiamu argumento, kad Komisija visada turėjo „tikslą“ įgyvendinti rekomendacinį dokumentą dėl bičių. Pripažinimas, kad vien institucijos ketinimas priimti sprendimą jos kompetencijai priklausančioje srityje leidžia jai remtis šia nuostata nereikalaujant, kad vyktų sprendimo priėmimo procesas, per kurį būtų priimtas sprendimas konkrečiu klausimu, iš tikrųjų reikštų pripažinti šios institucijos galimybę atsisakyti atskleisti bet kokį su šiuo klausimu susijusį dokumentą. Sąvoka „klausimas, dėl kurio institucija dar nėra priėmusi sprendimo“ negali būti aiškinama taip plačiai, kad apimtų visus su konkrečiu klausimu susijusius dokumentus.
Taigi Teisingumo Teismas daro išvadą, kad Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, jog vien to, kad Komisija visada siekė įgyvendinti rekomendacinį dokumentą dėl bičių, kad galėtų valstybių narių valdžios institucijoms pateikti dokumentą, kuriame atspindėtos „dabartinės mokslo ir technikos žinios“ savaime nepakanka, kad būtų galima daryti išvadą, jog vis dar egzistuoja „klausimas, dėl kurio [ši institucija] dar nėra priėmusi sprendimo“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą. Taigi jis nusprendė atmesti apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą, atitinkamai taip pat ir antrąjį pagrindą kaip nereikšmingą, ir dėl to – atmesti visą apeliacinį skundą.
(
1
)	2022 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas Pollinis France / Komisija (T‑371/20 ir T‑554/20, EU:T:2022:556; toliau – skundžiamas sprendimas).
(
2
)	2020 m. birželio 19 d. Komisijos sprendimas C(2020) 4231 final byloje T‑371/20 ir 2020 m. liepos 21 d. Komisijos sprendimas C(2020) 5120 final byloje T‑554/20 (toliau – ginčijami sprendimai).
(
3
)	2013 m. birželio 27 d. EFSA priimtos gairės dėl augalų apsaugos produktų rizikos bitėms vertinimo (toliau – 2013 m. EFSA rekomendacinis dokumentas).
(
4
)	Remiantis 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331) 4 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa.
(
5
)	Pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 ir 2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1367/2006 dėl Orhuso konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais nuostatų taikymo Bendrijos institucijoms ir organams (OL L 264, 2006, p. 13).
(
6
)	Augalų, gyvūnų, maisto ir pašarų nuolatinis komitetas (toliau – Scopaff).
(
7
)	Kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies b punktą.