62020CC0119
GENERALINĖS ADVOKATĖS
JULIANE KOKOTT IŠVADA,
pateikta 2021 m. birželio 3 d. (
1
)
Byla C‑119/20
Līga Šenfelde,
dalyvaujant
Lauku atbalsta dienests (Kaimo paramos tarnyba, Latvija)
(Parama verslui pradėti žemės ūkyje)
(Augstākā tiesa (Senāts) (Aukščiausiasis Teismas, Latvija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Bendra žemės ūkio politika (BŽŪP) – Parama kaimo plėtrai, teikiama Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis – Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 – 19 straipsnio 1 dalies a punktas – Parama verslui pradėti – Parama smulkių ūkių plėtrai – Parama jauniesiems ūkininkams – Viena po kitos paraiškų pateikimas dėl abiejų paramų – Leistinumas – Sąlygos“
I. Įžanga
1.
Ar Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) skiriama parama gali būti skiriama ūkininkams ir kaip parama smulkių ūkių plėtrai, ir kaip parama jauniesiems ūkininkams?
2.
To iš esmės klausia Augstākā tiesa (Senāts) (Aukščiausiasis Teismas, Latvija) šiame prašyme priimti prejudicinį sprendimą. Atsakant į šį klausimą, reikės atsižvelgti į tai, kad parama ir jauniesiems ūkininkams, ir mažų ūkių plėtrai skiriama kaip vadinamoji parama verslui pradėti. Pastaroji yra ūkio plėtros priemonės, kuri yra labai svarbi kaimo plėtrai, dalis.
II. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
1. Reglamentas Nr. 1305/2013
3.
Vertinant šioje byloje nagrinėjamą paramą verslui pradėti, taikytinas teisinis pagrindas pirmiausia yra Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis (
2
).
4.
Reglamento Nr. 1305/2013 17 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„naujos ekonominės veiklos, t. y. naujų ūkių, kūrimas ir plėtojimas, <…> yra itin svarb[u] kaimo vietovių plėtrai. <…> Ūkių ir įmonių plėtros priemonė turėtų padėti palengvinti pradinį jaunųjų ūkininkų įsisteigimą ir struktūrinį jų žemės ūkio valdų pritaikymą po pradinio įsisteigimo. <…> Turėtų būti skatinama ir smulkių ūkių, kurie potencialiai yra ekonomiškai perspektyvūs, plėtra. Siekiant užtikrinti pagal tą priemonę remiamos naujos ekonominės veiklos perspektyvumą, parama turėtų būti skiriama su sąlyga, kad būtų pateiktas verslo planas. Parama verslo pradžiai turėtų būti skiriama tik pradiniu tokios veiklos laikotarpiu ir neturėtų tapti veiklos pagalba. Todėl tais atvejais, kai valstybės narės pasirenka skirti pagalbą dalinėmis išmokomis, tokios išmokos turėtų būti išmokėtos per ne daugiau kaip penkerius metus. <…>
Siekiant spręsti jaunųjų ūkininkų problemas, susijusias su galimybe naudotis žeme, valstybės narės taip pat gali šią paramą pasiūlyti kartu su kitomis formomis teikiama parama, pavyzdžiui, panaudojant finansines priemones.“
5.
Reglamento Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos n punkte „jaunojo ūkininko“ sąvoka apibrėžiama taip:
„asmuo, kuris paraiškos pateikimo momentu yra ne vyresnis kaip 40 metų amžiaus, turi reikiamų profesinių įgūdžių bei kompetencijos ir pirmą kartą įsisteigia žemės ūkio valdoje kaip tos valdos valdytojas.“
6.
To paties reglamento 5 straipsnio pirmoje pastraipoje nustatyti Sąjungos kaimo plėtros prioritetai:
„<…>
2)
didinti ūkių perspektyvumą ir visų tipų žemės ūkio veiklos konkurencingumą visuose regionuose <…>, daugiausia dėmesio skiriant šioms sritims:
a)
visų ūkių ekonominės veiklos rezultatų gerinimui ir palankesnių sąlygų ūkių restruktūrizavimui ir modernizavimui sudarymui, visų pirma siekiant intensyvinti dalyvavimą rinkoje ir orientavimą <…>;
b)
palankesnių sąlygų sudarymui reikiamos kvalifikacijos ūkininkams pradėti veiklą žemės ūkio sektoriuje ir, visų pirma, kartų kaitos palengvinimui.
<…>
6)
skatinti <…> ekonominę plėtrą kaimo vietovėse, daugiausia dėmesio skiriant šioms sritims:
a)
<…> mažųjų įmonių kūrimo ir plėtojimo <…> lengvinimui.“
7.
Pagal Reglamento Nr. 1305/2013 6 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį EŽŪFKP lėšos valstybėse narėse panaudojamos per kaimo plėtros programas.
8.
Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnyje reglamentuojama ūkių plėtra:
„1.   Parama pagal šią priemonę apima:
a)
paramą verslui pradėti, skiriamą:
i)
jauniesiems ūkininkams;
ii)
ne žemės ūkio veiklai kaimo vietovėse;
iii)
smulkių ūkių plėtrai;
<…>
2.   Parama pagal 1 dalies a punkto i papunktį skiriama jauniesiems ūkininkams.
<…>
Parama pagal 1 dalies a punkto iii papunktį skiriama smulkiems ūkiams, kaip apibrėžta valstybių narių.
<…>
4.   Parama pagal 1 dalies a punktą skiriama su sąlyga, kad pateiktas verslo planas. Verslo planas privalo būti pradėtas įgyvendinti per devynis mėnesius nuo sprendimo suteikti paramą priėmimo dienos.
Jaunųjų ūkininkų, gaunančių paramą pagal 1 dalies a punkto i papunktį, atveju verslo plane numatoma, kad jaunasis ūkininkas yra aktyvus ūkininkas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnį per 18 mėnesių nuo įsisteigimo dienos.
Valstybės narės nustato viršutines ir apatines žemės ūkio valdos galimybių gauti paramą pagal 1 dalies a punkto i ir iii papunkčius ribas. Apatinė paramos gavimo pagal 1 dalies a punkto i papunktį riba turi būti aukštesnė už viršutinę paramos gavimo pagal 1 dalies a punkto iii papunktį ribą. Parama teikiama tik valdoms, kurios atitinka labai mažų ir mažųjų įmonių apibrėžtį.
5.   Parama pagal 1 dalies a punktą mokama mažiausiai dviem dalinėmis išmokomis per ne ilgesnį kaip penkerių metų laikotarpį. Dalinės išmokos gali būti proporcingai mažinamos. Paskutinė dalinė išmoka pagal 1 dalies a punkto i ir ii papunkčius išmokama su sąlyga, kad verslo planas buvo tinkamai įgyvendintas.
6.   Didžiausia galima paramos pagal 1 dalies a punktą suma yra nustatyta II priede. Valstybės narės paramos pagal 1 dalies a punkto i ir ii papunkčius sumą nustato atsižvelgdamos ir į vietovės, kurioje vykdoma programa, socialinę bei ekonominę padėtį.
<…>“
9.
Laikantis Reglamento Nr. 1305/2013 II priedo, didžiausia galima 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje numatytos paramos jaunajam ūkininkui suma yra 70000 EUR (
3
), o didžiausia galima 19 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktyje numatytos paramos smulkiam ūkiui suma yra 15000 EUR.
10.
Kaip nurodyta to paties reglamento VI priedo orientaciniame sąraše, ūkio plėtra pagal 19 straipsnį yra priemonė, turinti ypatingos svarbos keliems Sąjungos kaimo plėtros prioritetams.
2. Reglamentas 2017/2393
11.
Reglamento 2017/2393 (
4
), kuriuo, be kita ko, pasibaigus šioje byloje nagrinėjamam laikotarpiui buvo iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 1305/2013, 1 konstatuojamoji dalis suformuluota taip:
„siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir suderintą bei nediskriminacinį jauniesiems ūkininkams skirtos paramos įgyvendinimą, būtina numatyti, kad kaimo plėtros srityje sąvoka „įsisteigimo diena“, nurodoma <…> [R]eglamente <…> Nr. 1305/2013 <…>, reikštų dieną, kai pareiškėjas pirmą kartą atlieka arba užbaigia su įsisteigimu susijusį veiksmą, ir kad paramos paraiška turi būti pateikta ne vėliau kaip per 24 mėnesius po tos dienos. <…>“
12.
Reglamento 2017/2393 1 straipsnio 1 punkto b papunkčiu į Reglamento Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą buvo įterptas naujas s punktas, pagal kurį įsisteigimo diena apibrėžiama kaip „diena, kai pareiškėjas atlieka arba užbaigia veiksmą (‑us), susijusį (‑ius) su n punkte nurodytu įsisteigimu“.
13.
Pagal Reglamento 2017/2393 1 straipsnio 7 punkto a papunkčiu į Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalį naujai įterptą ketvirtą pastraipą valstybės narės kaimo plėtros programose nustato veiksmą (‑us), nurodytą (‑us) 2 straipsnio 1 dalies s punkte.
14.
Be to, Reglamento 2017/2393 1 straipsnio 7 punkto a papunkčiu į Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalį buvo įterpta nauja pirma pastraipa, kurioje nustatyta, kad „[p]aramos paraiška pagal 1 dalies a punkto i papunktį pateikiama ne vėliau kaip per 24 mėnesius po įsisteigimo dienos“.
3. Reglamentas Nr. 1307/2013
15.
Pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės (
5
), 9 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą „[a]smuo ar asmenų grupė <…> yra laikomi aktyviais ūkininkais, jei jie pateikia <…> įrodymų, kuriais įrodomas kuris nors iš šių aspektų:
a)
tai, kad metinė tiesioginių išmokų suma sudaro bent 5 % visų pajamų, kurių jie gavo iš ne žemės ūkio veiklos naujausiais fiskaliniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų;
b)
tai, kad jų vykdoma žemės ūkio veikla nėra nereikšminga;
c)
tai, kad jų pagrindinė veikla ar įmonės tikslas yra žemės ūkio veiklos vykdymas.“
4. 2014–2020 m. žemės ūkio gairės
16.
Europos Sąjungos valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškininkystės sektoriams ir kaimo vietovėse gairės 2014–2020 m. (toliau – 2014–2020 m. žemės ūkio gairės) (
6
), kaip nurodyta jų 4 punkte, nustato sąlygas ir kriterijus, kuriais remiantis pagalba žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms bus laikoma suderinama su vidaus rinka.
17.
Pagal 2014–2020 m. žemės ūkio gairių 23 punkto a papunktį į jų taikymo sritį įtrauktos į kaimo plėtros priemones panašios priemonės, kurioms netaikoma kaimo plėtros programa pagal Reglamento Nr. 1305/2013 (
7
) 6 straipsnį.
18.
2014–2020 m. žemės ūkio gairių dalies „Pagalbos sumavimas“ 99–107 punktuose, be kita ko, nustatyta:
„(99) Pagalba gali būti skiriama pagal kelias schemas tuo pačiu metu arba sumuojama su ad hoc pagalba, jeigu bendra veiklai arba projektui skirtos valstybės pagalbos suma neviršija šiose gairėse nustatytų viršutinių pagalbos ribų.
<…>
(107) <…> 1.1.2 skirsnyje nurodyta jauniesiems ūkininkams skiriama veiklos pradžios pagalba ir veiklos pradžios pagalba smulkiems ūkiams plėtoti neturėtų būti sumuojamos su verslo pradžios pagalba jauniesiems ūkininkams arba smulkių ūkių plėtros pagalba, nurodytomis Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i ir iii papunkčiuose, jei dėl tokio sumavimo pagalbos suma viršytų šiose gairėse nustatytas pagalbos sumas.“
19.
2014–2020 m. žemės ūkio gairių II dalies 1.1.2 skirsnyje reglamentuojama jauniesiems ūkininkams skirta veiklos pradžios pagalba ir smulkiems ūkiams plėtoti skirta veiklos pradžios pagalba. Nagrinėjamu atveju yra svarbūs visų pirma 174, 177 ir 184 punktai:
„(174) Komisija laikys, kad jauniesiems ūkininkams skirta veiklos pradžios pagalba ir smulkiems ūkiams plėtoti skirta veiklos pradžios pagalba yra suderinamos su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą, jei jos atitiks šiose gairėse nustatytus bendruosius vertinimo principus ir toliau nurodytas sąlygas.
<…>
(177) Valstybės narės turi nustatyti viršutines ir apatines galimybės gauti jaunųjų ūkininkų veiklos pradžios pagalbą ir smulkiems ūkiams plėtoti skirtą veiklos pradžios pagalbą ribas <…>. Apatinė galimybės gauti jaunųjų ūkininkų veiklos pradžios pagalbą riba turi būti didesnė nei viršutinė galimybės gauti smulkių ūkių plėtros pagalbą riba.
<…>
(184) Didžiausia pagalbos suma neturi viršyti 70000 EUR vienam jaunajam ūkininkui ir 15000 EUR vienam smulkiam ūkiui. Valstybės narės pagalbos sumą turi nustatyti atsižvelgdamos į jaunųjų ūkininkų socialinę ir ekonominę padėtį atitinkamoje vietovėje.“
B.
Latvijos teisė
20.
Sąjungos teisės reikalavimus į nacionalinę teisę Latvija perkėlė Dekretu Nr. 292 dėl smulkių ūkių plėtros (
8
) ir Dekretu Nr. 323 dėl jaunųjų ūkininkų (
9
).
21.
Dekreto Nr. 292 1 punkte numatyta, kad parama smulkių ūkių plėtrai teikiama „vienkartinės išmokos forma“.
22.
Iš šio dekreto 20 punkto matyti, kad paramos prašytojas vienu programos įgyvendinimo laikotarpiu šiose nuostatose minimą paramą gali gauti vieną kartą.
23.
Dekreto Nr. 323 1 punkte nustatyta, kad ir parama jauniesiems ūkininkams teikiama „vienkartinės išmokos forma“.
III. Faktinės aplinkybės ir prašymas priimti prejudicinį sprendimą
24.
2015 m. rugsėjo 15 d. Līga Šenfelde pateikė Latvijos mokesčių institucijoms prašymą įregistruoti jos verslą.
25.
Gavusi 2015 m. spalio 5 d. Līga Šenfelde prašymą, Lauku atbalsta dienests (Kaimo paramos tarnyba, Latvija) 2016 m. sausio 15 d. suteikė jai paramą smulkaus ūkio plėtrai.
26.
2016 m. liepos 27 d. Līga Šenfelde perėmė žemės ūkio valdą „Purenes“ (
10
), kurią prieš tai valdė jos tėvai.
27.
Be to, siekdama perimti ir plėtoti šį ūkį, 2016 m. rugpjūčio 23 d. ji pateikė paraišką paramai jauniesiems ūkininkams verslui pradėti. Ji taip pat toliau vykdė veiklą, numatytą pagal pirmąją pagalbos priemonę.
28.
2017 m. sausio 6 d. sprendimu Lauku atbalsta dienests (Kaimo paramos tarnyba) antrąją paraišką atmetė. Motyvuodama savo sprendimą ši institucija nurodė, kad Reglamente Nr. 1305/2013 nustatyta, jog paramą gaunantys ūkiai priklauso skirtingoms kategorijoms ir jų gaunamos paramos rūšys negali sutapti. Lauku atbalsta dienests nuomone, ir pagal Latvijos teisės aktus pareiškėjas gali gauti arba paramą smulkiam ūkiui plėtoti, arba paramą jauniesiems ūkininkams.
29.
Līga Šenfelde kreipėsi į Administratīvā rajona tiesa (rajono administracinis teismas, Latvija) ir Administratīvā apgabaltiesa (apygardos administracinis teismas, Latvija), tačiau šie teismai jos reikalavimus patenkinti antrąją paraišką atmetė.
30.
Savo kasaciniame skunde Līga Šenfelde ir toliau laikosi nuomonės, kad paramos smulkiems ūkiams plėtoti gavėjai papildomai gali gauti ir paramą jauniesiems ūkininkams.
31.
Taigi 2020 m. vasario 24 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2020 m. vasario 28 d., Augstākā tiesa (Senāts) (Aukščiausiasis Teismas, Latvija) sustabdė bylos nagrinėjimą ir pateikė šį prejudicinį klausimą:
„Ar Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punktą kartu su kitomis šio reglamento ir 2014–2020 m. žemės ūkio gairių nuostatomis reikia aiškinti taip, kad:
1)
ūkininkas praranda „jaunojo ūkininko“ statusą vien dėl to, kad dvejais metais anksčiau gavo paramą smulkių ūkių plėtrai, numatytą to reglamento 19 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktyje;
2)
valstybei narei leidžiama nustatyti teisės normą, pagal kurią ūkininkui nemokama to reglamento 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje numatyta parama, jeigu jam jau buvo suteikta tos pačios nuostatos iii papunktyje numatyta parama;
3)
valstybė narė gali atmesti ūkininko paraišką dėl paramos sumavimo, jeigu nesilaikoma Europos Komisijos Kaimo plėtros programoje nustatytos sumavimo eigos?“
32.
Rašytines pastabas procese Teisingumo Teisme pateikė Līga Šenfelde, Latvijos Respublika ir Europos Komisija.
IV. Teisinis vertinimas
33.
Bendra žemės ūkio politika (BŽŪP) grindžiama dviem ramsčiais. Pirmojo ramsčio priemonės apima, pavyzdžiui, tiesiogines išmokas. Antrasis BŽŪP ramstis, kaimo plėtros politika, reglamentuojamas Reglamente Nr. 1305/2013. Parama kaimui teikiama per kaimo plėtros programas, įgyvendinančias strategiją, kuria siekiama įgyvendinti Sąjungos kaimo plėtros prioritetus (
11
). Reglamente Nr. 1305/2013 nurodyti prioritetai apima, be kita ko, sąlygų sudarymą reikiamos kvalifikacijos ūkininkams pradėti veiklą žemės ūkio sektoriuje ir kartų kaitos palengvinimą bei mažųjų įmonių kūrimą ir plėtojimą (
12
).
34.
Pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnį ypatingą reikšmę šiems prioritetams (
13
) turi ūkių plėtra. Kaip nustatyta 19 straipsnio 1 dalies a punkte, parama taikant šią priemonę visų pirma susijusi su parama verslui pradėti, skiriama jauniesiems ūkininkams (i punktas), ne žemės ūkio veiklai kaimo vietovėse (ii punktas) ir smulkių ūkių plėtrai (iii punktas).
35.
Nagrinėjamu atveju Latvijos institucijos atsisakė skirti paramą Līga Šenfelde kaip jaunajai ūkininkei, nes ji jau buvo gavusi paramą smulkiam ūkiui.
36.
Taigi, kyla klausimas, ar draudžiama skirti Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje numatytą paramą jauniesiems ūkininkams, jeigu asmuo jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai pagal šios nuostatos iii papunktį (prejudicinio klausimo 1 dalis, žr. A skirsnį). Paskui reikia įvertinti, kokia reglamentavimo diskrecija šiuo atžvilgiu lieka valstybėms narėms (prejudicinio klausimo 2 ir 3 dalys, žr. B skirsnį).
A.
Dėl galimybės pagal Sąjungos teisę vieną po kitos pateikti paraiškas paramai verslui pradėti pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punktą, viena vertus, paramai smulkių ūkių plėtrai, kita vertus, paramai jauniesiems ūkininkams (prejudicinio klausimo 1 dalis)
37.
Savo prejudicinio klausimo 1 dalyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad ūkininkas, gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai, praranda jaunojo ūkininko statusą.
38.
Šį klausimą reikia suprasti taip, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar paraišką paramai jauniesiems ūkininkams verslui pradėti galima pateikti ir tuomet, kai ūkininkas jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai. Norint atsakyti į šį klausimą, reikia išnagrinėti abiejų rūšių paramos skyrimo sąlygas.
39.
Pirmiausia paaiškės, kad parama jauniesiems ūkininkams ir parama smulkių ūkių plėtrai skiriama skirtingo dydžio ūkiams, ir šios sąlygos negali būti įvykdytos vienu ir tuo pačiu metu (žr. 1 skyrių). Vis dėlto kyla antras klausimas, ar – ir, jei taip, kokiu mastu – vis dėlto leidžiama vieną po kitos pateikti paraiškas dėl abiejų paramų, jeigu – kaip nagrinėjamu atveju – skirtingos su ūkio dydžiu susijusios sąlygos įvykdomos skirtingu metu, nes panaudojus pirmąją paramą ūkis pasiekė tokį dydį, kad atitinka paraiškos antrajai paramai sąlygas (žr. 2 skyrių).
1. Sąlygos norint gauti paramą jauniesiems ūkininkams verslui pradėti ir paramą smulkių ūkių plėtrai
40.
Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje nurodyta parama pagal 19 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą skiriama „jauniesiems ūkininkams“. Pagal to paties reglamento 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos n punktą jaunaisiais ūkininkais laikomi asmenys, kurie paraiškos pateikimo momentu yra ne vyresni kaip 40 metų amžiaus, turi reikiamų profesinių įgūdžių bei kompetencijos ir pirmą kartą įsisteigia žemės ūkio valdoje kaip tos valdos valdytojai. Kaip nustatyta Reglamento Nr. 1305/2013 II priede, didžiausia galima 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje numatytos paramos jaunajam ūkininkui suma yra 70000 EUR.
41.
Pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktį parama skiriama smulkių ūkių plėtrai; „smulkaus ūkio“ sąvoką, kaip nustatyta 19 straipsnio 2 dalies trečioje pastraipoje, apibrėžia valstybės narės. Nustatydamos, kokiems ūkiams gali būti skiriama 19 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktyje numatyta parama, jos tokiu būdu gali atsižvelgti į savo žemės ūkio struktūras. Pagal Reglamento Nr. 1305/2013 II priedą didžiausia galima šioje nuostatoje numatytos paramos suma yra 15000 EUR vienam smulkiam ūkiui.
42.
Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies trečios pastraipos pirmame sakinyje nustatyta, kad valstybės narės nustato viršutines ir apatines (
14
) žemės ūkio valdos galimybių gauti paramą pagal 1 dalies a punkto i ir iii papunkčius ribas. Nustatydamos šias ribas, valstybės narės išreiškia jas žemės ūkio valdos gamybos potencialu, matuojamu „standartinės produkcijos kiekiu“ ar lygiaverčiu dydžiu (
15
). Kadangi tai yra gamybos potencialas, gali būti, kad paraiškos pateikimo momentu pareiškėjas tokio masto gamybos dar nevykdo. Kaip paaiškina Komisija savo gairėse dėl Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio, pareiškėjas tokiais atvejais turi pateikti duomenų, kad turi potencialą (pagal tokius gamybos veiksnius, kaip žemė, gyvuliai ir pan.) pasiekti tam tikrą gamybos lygį (
16
).
43.
Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies trečios pastraipos antrame sakinyje nurodyta, kad nustatant viršutines ir apatines žemės ūkio valdos galimybių gauti paramą pagal 1 dalies a punkto i ir iii papunkčius ribas apatinė paramos jauniesiems ūkininkams gavimo pagal i papunktį riba turi būti aukštesnė už viršutinę paramos smulkių ūkių plėtrai gavimo pagal iii papunktį ribą.
44.
Kaip paaiškina Komisija gairėse dėl Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio (
17
) ir kaip ji su Latvija teigia šioje byloje, tai, kitaip tariant, reiškia, jog pradinis jaunojo ūkininko slenkstis, t. y. minimali jo ūkio gamybos vertė paramai pagal 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį gauti, turi būti aukštesnė nei maksimali smulkaus ūkio, kuris teikia paraišką dėl paramos pagal šios nuostatos iii papunktį, gamybos vertė. Kaip nurodo šios prejudicinio sprendimo procedūros šalys, atitinkamai pagal Latvijos teisės nuostatas smulkaus ūkio gamybos potencialas turi būti nuo 2000 iki 15000 EUR, o jaunojo ūkininko gamybos potencialas – nuo 15000 iki 70000 EUR.
45.
Kadangi apatinė galimybių gauti paramą jauniesiems ūkininkams riba dėl šios priežasties bet kuriuo atveju yra aukštesnė negu viršutinė galimybių gauti paramą smulkių ūkių plėtrai riba, neįmanoma vienu ir tuo pat metu atitikti sąlygų gauti abi paramas verslui pradėti. Juk jeigu ūkis nepasiekia viršutinės galimybių gauti paramą smulkių ūkių plėtrai ribos, jis savaime nepasiekia ir apatinės galimybių gauti paramą jauniesiems ūkininkams ribos. Ir atvirkščiai, ūkis, kurio dydis šią apatinę ribą viršija, savaime viršija ir viršutinę galimybių gauti paramą smulkių ūkių plėtrai ribą.
46.
Šiuos abipusius paramos verslui pradėti pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punktą, skiriamos, viena vertus, jauniesiems ūkininkams, kita vertus, smulkių ūkių plėtrai, atmetimo kriterijus galima paaiškinti tuo, kad šiomis abiem pagalbos priemonėmis skirtingais ir vienas kitą papildančiais būdais siekiama bendro šios nuostatos tikslo – žemės ūkio valdų plėtros skiriant joms paramą verslui pradėti.
47.
Viena vertus, pradedantiems verslą jauniesiems ūkininkams skiriama parama (Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktis), kuri padeda pradiniam jaunojo ūkininko, kaip žemės ūkio valdos savininko, įsisteigimui, siekiama sudaryti palankesnes sąlygas reikiamos kvalifikacijos ūkininkams pradėti veiklą žemės ūkio sektoriuje, visų pirma palengvinti kartų kaitą; tai yra vienas iš Sąjungos kaimo plėtros prioritetų (
18
). Tai patvirtina ir tolesni įpareigojimai, siejami su parama jaunajam ūkininkui pagal šią nuostatą. Pagal ją taip remiami asmenys privalo būti aktyvūs ūkininkai (
19
) ir faktiniai ūkio savininkai, t. y. faktiškai vadovauti savo ūkiams (
20
). Taip užtikrinama, kad jie iš tiesų įsisteigtų kaip ūkio savininkai, o jų žemės ūkio veikla būtų jų pagrindinė ar bent jau reikšminga veikla. Nesvarbu, ar pradinis įsisteigimas įvyksta įsteigiant naują, ar perimant jau esamą žemės ūkio valdą.
48.
O parama verslui pradėti, skiriama smulkių ūkių plėtrai pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktį, siekiama skatinti plėtrą, t. y. struktūriškai pagerinti esamų smulkių ūkių situaciją. Tai reiškia, kad siekiama išsaugoti ir pagerinti kaimo vietovėse jau gyvuojančias žemės ūkio struktūras. Kaip nurodyta Reglamento Nr. 1305/2013 17 konstatuojamojoje dalyje, pagalba turėtų tekti tik potencialiai ekonomiškai perspektyviems ūkiams (
21
). Tačiau pagalba siekiama paskatinti tokių struktūrų savininkus ir toliau išlaikyti ir plėtoti savo ūkius, net jeigu tai ir labai smulkūs ūkiai, pelnas iš kurių nebūtinai sudaro pagrindinę ūkio savininko pajamų dalį arba kurie tik pusiau susiję su natūriniu ūkininkavimu. Juk išlaikant taip pat ir tokias ar būtent tokias struktūras, išsaugomas kaimo gyvybingumas ir išvengiama kaimo degradacijos ir kaimo struktūrų išnykimo.
49.
Taigi parama jauniesiems ūkininkams ir parama smulkių ūkių plėtrai skiriamos dviem skirtingoms paramos gavėjų grupėms, kurios savaip prisideda prie kaimo išsaugojimo ir plėtros. Kaip paaiškina Komisija gairėse dėl Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio, faktas, kad šių abiejų rūšių parama skiriama skirtingiems gavėjams, irgi turi prisidėti prie tikslingo ribotos pagalbos panaudojimo ir padėti išvengti vadinamojo „savaimingumo“ efekto (
22
). Pastarasis atsiranda, kai parama skiriama įgyvendinti priemonėms, kurias gavėjai būtų įgyvendinę ir šiaip, t. y. net ir negavę paramos. Siekis išvengti tokio savaimingumo efekto atitinka bendrąjį rėmimo Sąjungos lėšomis principą, pagal kurį kiekviena atskira pagalba siekiama konkretaus skatinamojo poveikio.
50.
Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkte reglamentuojant paramos verslui pradėti mechanizmą siekiama išvengti situacijos, kai jaunieji ūkininkai, kurių planuojama veikla, kaip paaiškinta pirma, turi būti reikšmingo masto, tiesiog „pasiimtų“ palyginti su tuo menką, daugiausia 15000 EUR (
23
) dydžio paramą smulkaus ūkio plėtrai, nors šios paramos gavimas jokiu būdu nėra lemiamas veiksnys jiems nusprendžiant įsikurti kaip jauniesiems ūkininkams.
51.
Vis dėlto, kaip yra tokiu atveju, kaip nagrinėjamas, kai per palyginti trumpą laiką ūkis palaipsniui pasiekia dydį, viena vertus, reikalaujamą norint gauti paramą smulkių ūkių plėtrai, kita vertus, paramą jauniesiems ūkininkams, ypač dėl to, kad paramos gavėja, gavusi pirmąją paramą, sugebėjo atitinkamai padidinti gamybos potencialą ir galbūt tik dėl šios priežasties įgijo galimybę svarstyti įsisteigimo kaip jaunoji ūkininkė perspektyvą? Ar ir tokiu atveju, kaip teigia Latvija ir Komisija, turėtų būti draudžiama teikti paraiškas abiem paramoms, nors paramos gavėja įgyvendina vieną iš Reglamento Nr. 1305/2013 tikslų – perima žemės ūkio valdą kaip jaunoji ūkininkė?
2. Paraiška jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai po to, kai buvo gauta parama smulkaus ūkio plėtrai, palaipsniui pasiekiant atitinkamą ūkio dydį – principinis leistinumas ir sąlygos
52.
Požiūrio, kad paramą smulkaus ūkio plėtrai jau gavęs ūkininkas negali gauti jauniesiems ūkininkams skiriamos paramos, net jeigu jo ūkis tuo tarpu jau yra pasiekęs reikiamą dydį, nagrinėjamoje byloje laikosi ir Latvija, ir Komisija, tiesa, dėl skirtingų priežasčių.
53.
Latvija savo požiūrį grindžia argumentu, kurį pagrindinėje byloje reiškė ir Latvijos institucijos. Jos nuomone, paramą smulkaus ūkio plėtrai gavęs ūkininkas iš principo nebegali atitikti paramos jauniesiems ūkininkams skyrimo sąlygų. Juk net jeigu jo ūkio gamybos potencialas ir pasiekė reikiamą dydį, jis nebėra „jaunasis ūkininkas“, kaip jis apibrėžiamas Reglamento Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos n punkte. Nebegalima remtis tuo, kad jis, kaip reikalaujama šioje nuostatoje, „pirmą kartą įsisteigia žemės ūkio valdoje kaip tos valdos valdytojas“, nes kaip ūkininkas jis įsisteigė jau anksčiau, vėliausiai tuo metu, kai gavo paramą smulkaus ūkio plėtrai.
54.
Komisija laikosi nuomonės, kad nėra taip, jog ūkininkas netenka jaunojo ūkininko statuso vien dėl to, kad jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai. Juk, kaip teigia Komisija, Reglamente Nr. 1305/2013, iš dalies pakeistame Reglamentu 2017/2393 (
24
), kuriuo galima remtis aiškinant ir šioje byloje taikytinus teisės aktus (
25
), numatyta, jog paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai galima pateikti ne vėliau kaip per 24 mėnesius po įsisteigimo dienos. Tai reiškia, kad „pradinio įsisteigimo“ sąlyga, kurią būtina atitikti teikiant paraišką dėl jauniesiems ūkininkams skiriamos paramos, gali būti laikoma įvykdyta dvejų metų po įsisteigimo laikotarpiu, net jeigu jaunasis ūkininkas šiuo laikotarpiu pirmiausia pateikė paramos smulkaus ūkio plėtrai paraišką ir tik ją gavęs jo ūkis pasiekė jaunojo ūkininko paramai gauti reikiamą dydį.
55.
Vis dėlto, Komisijos manymu, jaunųjų ūkininkų rėmimo ir paramos smulkių ūkių plėtrai taisyklių prasmė ir tikslas neleidžia nagrinėjamu atveju skirti antros paramos, nes abi paramos yra numatytos skirtingoms gavėjų grupėms, todėl negali būti sumuojamos.
56.
Komisijos analizei reikia pritarti tiek, kiek joje teigiama, kad nėra taip, jog ūkininkas netenka jaunojo ūkininko statuso vien todėl, kad 24 mėnesių laikotarpiu iki paraiškos jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti pateikimo yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai (žr. a punktą). Bet dėl galimybės vieną po kitos gauti abi paramas Komisijos analizę reikėtų patikslinti: tiesa, kad negalima sumuoti viso dydžio abiejų paramų. Bet galima teikti paraiškas dėl abiejų paramų ir jas gauti, jeigu pirmosios paramos suma išskaičiuojama iš antrosios paramos sumos (žr. b punktą). Toks sprendimas dera ir su jaunųjų ūkininkų realybe, ir su jų rėmimo pagal Reglamentą Nr. 1305/2013 tikslais (žr. c punktą).
a) Terminas paraiškai dėl jauniesiems ūkininkams skiriamos paramos pateikti ir jai gauti būtinų sąlygų įvykdymas
57.
Kaip jau minėta, „jaunasis ūkininkas“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos n punktą, yra asmuo, kuris pirmą kartą įsisteigia žemės ūkio valdoje kaip tos valdos valdytojas (
26
).
58.
Šioje byloje taikytinos redakcijos Reglamente Nr. 1305/2013 „pradinio įsisteigimo“ sąvoka nebuvo plačiau apibrėžta. Atrodo, kad vėliau tai tapo problema. Viena vertus, iš pat pradžių buvo aišku, kad įsisteigimas yra kurį laiką trunkantis procesas, o ne laiko momentas, kurį galima tiksliai nustatyti (
27
). Kita vertus, reikia nustatyti tikslų laiko momentą, nuo kurio prasideda tam tikri terminai, visų pirma paraiškos jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai pateikimo terminas (
28
). Šiuo atžvilgiu iš šioje byloje reikšmingos redakcijos Reglamento Nr. 1305/2013 teksto neišplaukia, kad paraiška jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti turi būti pateikiama dar prieš įsisteigimui pasibaigiant. Bet lieka neaišku, kiek laiko po įsisteigimo jaunasis ūkininkas gali teikti šią paraišką.
59.
Atitinkamai, kaip nurodyta Reglamento 2017/2393 1 konstatuojamojoje dalyje, jo tikslas buvo užtikrinti teisinį tikrumą ir suderintą bei nediskriminacinį jauniesiems ūkininkams skirtos paramos įgyvendinimą. Tam buvo būtina numatyti, kad įsisteigimo diena reiškia dieną, kai pareiškėjas pirmą kartą atlieka arba užbaigia su įsisteigimu susijusį (‑ius) veiksmą (‑us); valstybės narės turi nustatyti, kokios tai priemonės, o paramos paraiška turi būti pateikta ne vėliau kaip per 24 mėnesius po tos dienos (
29
). Reglamentas Nr. 1305/2013 buvo atitinkamai pakeistas ir patikslintas (
30
).
60.
Tiesa, vėliau priimtų nuostatų negalima automatiškai pasitelkti aiškinant ankstesnes nuostatas, nes teksto pakeitimai gali būti padaryti ne tik paaiškinimo tikslais, bet ir siekiant pakeisti iki tol buvusią teisinę padėtį (
31
). Tačiau kadangi aptariami pakeitimai aiškiai padaryti paaiškinimo tikslais, taip pakeistas Reglamento Nr. 1305/2013 nuostatas, nors tiesiogiai jų taikyti ir neįmanoma, galima pasitelkti aiškinant pagrindinėje byloje taikytinas teisės nuostatas.
61.
Taigi ir dėl šių teisės nuostatų reikia, pritariant Komisijai, remtis tuo, kad „pradinio įsisteigimo“ sąlyga įvykdyta, jeigu paraiška jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti pateikiama per 24 mėnesius nuo įsisteigimo dienos, neatsižvelgiant į tai, ar šiuo laikotarpiu jau buvo gauta parama smulkaus ūkio plėtrai.
62.
Vadinasi, Līga Šenfelde pagrindinėje byloje tuo momentu, kada pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį pateikė paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti, dar buvo laikytina „jaunąja ūkininke“, kaip ji apibrėžiama šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos n punkte. Juk, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, savo verslą Līga Šenfelde įregistravo prieš mažiau nei metus iki paraiškos jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti pateikimo. Parama smulkių ūkių plėtrai buvo skirta prieš 7 mėnesius iki šios paraiškos pateikimo (
32
). Taigi, nebūtina aiškintis, ar nagrinėjamu atveju „įsisteigimo diena“ (
33
) laikytina diena, kada Līga Šenfelde įregistravo verslą, ar diena, kada ji gavo paramą smulkaus ūkio plėtrai, nes bet kuriuo atveju nuo šių įvykių iki paraiškos dėl jauniesiems ūkininkams skiriamos paramos pateikimo praėjo mažiau nei 24 mėnesiai (
34
).
63.
Vis dėlto Latvijos argumentai iškelia dar vieną klausimą: ar sąlygos gauti jauniesiems ūkininkams skiriamą paramą, visų pirma susijusios su dydžio reikalavimu, turi būti įvykdytos jau įsisteigimo dieną, ar pakanka to, kad ūkis būtiną dydį pasiekia nepasibaigus paraiškos pateikimo terminui.
64.
Šiuo atžvilgiu konstatuotina, kad iš Reglamento Nr. 1305/2013 nematyti, jog visos sąlygos jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti turi būti įvykdytos jau įsisteigimo dieną. Veikiau reglamente yra įvairių nuostatų, kuriose numatyta, kad kai kurios sąlygos (pavyzdžiui, reikiami profesiniai įgūdžiai bei kompetencija arba nuostatų dėl aktyvių ūkininkų laikymasis) turi būti įvykdytos per tam tikrą terminą po paramos jauniesiems ūkininkams skyrimo (
35
). Taip atsižvelgiama į jau minėtą faktą, kad pradinis jaunojo ūkininko įsisteigimas yra tam tikrą laiką trunkantis procesas.
65.
Reglamente Nr. 1305/2013 nieko nepasakyta apie laiko momentą, kada turi būti pasiektas jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti reikiamas ūkio dydis. Tačiau manytina, kad ši sąlyga neturi būti įvykdyta jau įsisteigimo dieną; pakanka, jeigu ji yra įvykdyta paraiškos pateikimo dieną. Juk tai yra momentas, kada kompetentinga institucija patikrina, ar įvykdytos sąlygos paramai gauti – išskyrus pirmesniame punkte minėtas sąlygas, kurios turi būti įvykdytos vėliau.
66.
Taigi pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį jaunajam ūkininkui leidžiama per pirmuosius 24 mėnesius po įsisteigimo (neatsižvelgiant į tai, ar šiuo laikotarpiu jis jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai pagal iii papunktį) teikti paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai.
67.
Iš pirmo žvilgsnio atrodo, kad toks aiškinimas prieštarauja jau minėtiems rėmimo tikslams, kurie visų pirma išplaukia iš įvairių ūkio gamybos potencialo ribų (
36
). Tačiau šis prieštaringumas išnyksta, jeigu suma, kurią gavėjas gavo kaip paramą smulkaus ūkio plėtrai, išskaičiuojama iš sumos, kurią jis gauna vėliau kaip paramą jaunajam ūkininkui.
b) Smulkių ūkių plėtrai gautos paramos sumos išskaičiavimas
68.
Kaip teisingai pažymi Komisija ir galiausiai Latvija, paramos smulkių ūkių plėtrai ir paramos jauniesiems ūkininkams sumavimas skiriant didžiausias numatytas paramos sumas ir tiesiog jas sudedant prieštarautų šių skirtingoms gavėjų grupėms numatytų paramų koncepcijai ir efektyvaus lėšų panaudojimo bei teisingo ir tikslingo Sąjungos lėšų paskirstymo principams.
69.
Draudžiama vienam ir tam pačiam ūkininkui skirti iki 15000 EUR dydžio paramą smulkių ūkių plėtrai ir iki 70000 EUR paramą jauniesiems ūkininkams, t. y. iš viso iki 85000 EUR (
37
). Tai, beje, patvirtina ir 2014–2020 m. žemės ūkio gairių nuostatos, reglamentuojančios paramą: valstybių narių parama jauniesiems ūkininkams ir parama smulkių ūkių plėtrai su šioms gavėjų grupėms pagal Reglamentą Nr. 1305/2013 skiriama parama gali būti derinamos tik tiek, kiek neviršijamos nustatytos didžiausios galimos paramos sumos – atitinkamai 15000 EUR ir 70000 EUR (
38
).
70.
Taigi, esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama, kai paraišką paramai pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį teikia jaunasis ūkininkas, kuris jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai pagal šios nuostatos iii papunktį, gauta paramos suma turi būti išskaičiuota iš sumos, kurią planuojama skirti kaip paramą jaunajam ūkininkui.
71.
Taip užtikrinama, kad nebus viršyta didžiausia galima šios paramos suma –70000 EUR. Taigi, jeigu ūkininkas jau yra gavęs 15000 EUR smulkaus ūkio plėtrai, jis gali gauti ne daugiau nei 55000 EUR dydžio paramą jaunajam ūkininkui.
72.
Taigi pagal Sąjungos teisę Līga Šenfelde nagrinėjamu atveju gali gauti paramą kaip jaunoji ūkininkė, jeigu, skiriant šią paramą, iš jos išskaičiuojama suma, kurią ji jau yra gavusi kaip paramą smulkaus ūkio plėtrai.
c) Paramos jauniesiems ūkininkams prasmė ir tikslas
73.
Šiuo sprendimu, kurį siūlo ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgiama į tai, kad vienas ir tas pats ūkis arba vienas ir tas pats plėtros projektas negali būti remiamas abiem paramos rūšimis, nes jos orientuotos į skirtingas gavėjų grupes.
74.
Tokio dvigubo rėmimo šiuo siūlomu sprendimu kaip tik ir išvengiama. Juk jis galiausiai primena situaciją, kai parama jauniesiems ūkininkams išmokama ne visa iš karto, o dalimis. Tokia dalinių išmokų galimybė yra aiškiai numatyta Reglamente Nr. 1305/2013 (
39
). Taip jaunasis ūkininkas, kuris iš pradžių gauna paramą smulkaus ūkio plėtrai, paskui pateikia paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai, galiausiai atsiduria nei geresnėje, nei blogesnėje padėtyje nei jaunasis ūkininkas, kuris iš karto pateikia paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai.
75.
Be to, sudarant jaunajam ūkininkui galimybę, net ir gavus paramą smulkaus ūkio plėtrai, teikti paraišką jaunajam ūkininkui skiriamai paramai, iš kurios išskaičiuojama jau gauta paramos suma, atsižvelgiama į realią jaunųjų ūkininkų situaciją, ir tai dera su jų rėmimo pagal Reglamentą Nr. 1305/2013 prasme ir tikslu.
76.
Pavyzdžiui, pradinio įsisteigimo kriterijus, taikomas skiriant paramą jauniesiems ūkininkams, pirmiausia nebūtinai reiškia, kad turi būti įsteigiamas visiškai naujas ūkis. Veikiau, kaip pažymi ir Komisija, įmanoma ir įprasta jaunajam ūkininkui, kaip antai Līga Šenfelde pagrindinėje byloje, pradinio įsisteigimo metu perimti jau esamą ūkį.
77.
Be to, kaip toliau teigia Komisija ir Līga Šenfelde ir kaip rodo šios bylos aplinkybės, esant tokiai situacijai yra visiškai suprantama, kad jaunasis ūkininkas perimtą ūkį plėtoja ir didina toliau. Juk įmonės tikslas yra augti.
78.
Atrodo, kad nagrinėjamu atveju tik parama smulkaus ūkio plėtrai leido Līga Šenfelde padidinti gamybos potencialą tiek, kad atitiktų dydžio reikalavimą, taikomą teikiant paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai (
40
). Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas ir bylos šalys, Līga Šenfelde, teikdama paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai, verslo plane paaiškino norinti toliau tęsti projektą, pradėtą gavus paramą smulkaus ūkio plėtrai, ir toliau siekti to projekto tikslo (be kita ko, padidinti gyvulių skaičių).
79.
Jeigu esant tokiai situacijai jaunajam ūkininkui būtų atsisakyta skirti jauniesiems ūkininkams skiriamą paramą, motyvuojant tuo, kad jis tam pačiam ūkiui ir tam pačiam projektui jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai, tai visiškai prieštarautų Reglamento Nr. 1305/2013 tikslams ir Sąjungos kaimo rėmimo prioritetams. Juk, kaip nustatyta Reglamento Nr. 1305/2013 5 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkto a papunktyje, „visų ūkių ekonominės veiklos rezultatų gerinim[as] ir palankesnių sąlygų ūkių restruktūrizavimui ir modernizavimui sudarym[as], visų pirma siekiant intensyvinti dalyvavimą rinkoje ir orientavimą“, aiškiai yra Sąjungos kaimo plėtros prioritetas.
80.
Taigi besisteigiantys jaunieji ūkininkai veikiau turėtų būti skatinami didinti ir toliau plėtoti savo ūkius bei atitinkamai koreguoti pradinius verslo planus. Juo labiau jeigu jaunasis ūkininkas, gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai, padidina savo ūkį ir atitinka jauniesiems ūkininkams skiriamos paramos kriterijus (yra ūkio savininkas, aktyvus ūkininkas, žemės ūkis sudaro reikšmingą jo pajamų dalį (
41
)), taip dar labiau prisidėdamas prie tikslų didinti žemės ūkio gyvybingumą ir konkurencingumą bei palengvinti kartų kaitą įgyvendinimo.
81.
Be to, galimybė jaunajam ūkininkui tokiu atveju, gavus paramą smulkaus ūkio plėtrai, teikti ir paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai, iš kurios vėliau išskaičiuojama gauta paramos smulkaus ūkio plėtrai suma, dera su faktu, kad parama jauniesiems ūkininkams verslui pradėti gali būti derinama su daugeliu kitų priemonių, pavyzdžiui, su finansiniais instrumentais, kurie palengvina jauniesiems ūkininkams prieigą prie žemės ir gamybos išteklių bei sudaro palankesnes įsisteigimo sąlygas (
42
).
3. Išvada dėl prejudicinio klausimo 1 dalies
82.
Iš to, kas pasakyta, darytina išvada, kad Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, jog ūkininkui gali būti skiriama ir verslo pradžios parama smulkaus ūkio plėtrai pagal iii punktą, ir parama verslą pradedantiems jauniesiems ūkininkams pagal i punktą. Ir pirmoji, ir antroji paraiškos turi būti teikiamos 24 mėnesių laikotarpiu nuo įsisteigimo dienos. Pirmosios paramos suma išskaičiuojama iš skiriant antrąją paramą suteiktinos sumos, kad nebūtų viršyta didžiausia galima vienam jaunajam ūkininkui tenkančios paramos suma, numatyta Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 6 dalyje ir II priede.
B.
Dėl valstybių narių diskrecijos (prejudicinio klausimo 2 ir 3 dalys)
83.
Prejudicinio klausimo 2 ir 3 dalyse prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės (
43
) klausia, ar valstybės narės gali numatyti, kad jaunasis ūkininkas, kuris jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktį, nebegali gauti paramos jauniesiems ūkininkams pagal šios nuostatos i papunktį.
84.
Į šį klausimą reikia atsakyti neigiamai.
85.
Remiantis suformuota jurisprudencija, valstybės narės gali priimti reglamentą įgyvendinančias priemones. Tačiau jos turi nepažeisti jo tiesioginio taikymo, neiškraipyti jo, kaip Sąjungos teisės akto, pobūdžio ir patikslinti šiuo reglamentu joms suteiktos diskrecijos įgyvendinimą, nepažeisdamos jo nuostatų (
44
).
86.
Nagrinėjamoje byloje Reglamentas Nr. 1305/2013 suteikia valstybėms narėms plačią diskreciją kuriant kaimo rėmimo programas bei įgyvendinant šio reglamento reikalavimus. Ši diskrecija, pavyzdžiui, susijusi su finansuotinų žemės ūkio valdų dydžiu arba paramos dydžiu (
45
), turi leisti valstybėms narėms atsižvelgti į savitas socialines ir ekonomines sąlygas. Tačiau ši diskrecija yra aiškiai numatyta Reglamente Nr. 1305/2013 ir nėra susijusi su esminiais jaunųjų ūkininkų tinkamumo finansuoti pagal 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį kriterijais. Priešingai, šie kriterijai yra išsamiai nustatyti pačiame reglamente (
46
).
87.
Taigi valstybės narės negali atsisakyti skirti Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje numatytą paramą jaunajam ūkininkui, kuris atitinka jos sąlygas (
47
). Tiesa, kaip jau pažymėta atsakant į prejudicinio klausimo 1 dalį, skirdamos šią paramą jos privalo išskaičiuoti pagal šios nuostatos iii papunktį gautos paramos sumą.
V. Išvada
88.
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui priimti tokį sprendimą:
1.
Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad ūkininkui gali būti skiriama ir verslo pradžios parama smulkaus ūkio plėtrai pagal iii punktą, ir parama verslą pradedantiems jauniesiems ūkininkams pagal i punktą. Ir pirmoji, ir antroji paraiškos turi būti teikiamos 24 mėnesių laikotarpiu nuo įsisteigimo dienos. Pirmosios paramos suma išskaičiuojama iš skiriant antrąją paramą suteiktinos sumos, kad nebūtų viršyta didžiausia galima vienam jaunajam ūkininkui tenkančios paramos suma, numatyta Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 6 dalyje ir II priede.
2.
Jeigu jaunasis ūkininkas 24 mėnesių laikotarpiu, skaičiuojant nuo įsisteigimo dienos, įvykdo visas sąlygas jauniesiems ūkininkams, pradedantiems verslą, skiriamai paramai pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį gauti, valstybės narės negali atsisakyti skirti jam šią paramą, motyvuodamos tuo, kad jis tuo pačiu laikotarpiu jau gavo verslo pradžios paramą smulkaus ūkio plėtrai pagal šios nuostatos iii papunktį.
(
1
)	Originalo kalba: vokiečių.
(
2
)	2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (OL L 347, 2013, p. 487), iš dalies pakeistas 2015 m. gruodžio 2 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2016/142 (OL L 28, 2016, p. 8). Reglamentas Nr. 1305/2013 buvo dar kelis kartus pakeistas, pastarąjį kartą – 2021 m. sausio 19 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2021/399 (OL L 79, 2021, p. 1). Nagrinėjamai bylai reikšmingi pakeitimai aptariami toliau (žr. šios išvados 11 ir paskesnius bei 58 ir paskesnius punktus).
(
3
)	2020 m. gruodžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2020/2220 (OL L 437, 2020, p. 1) buvo pridėta dar viena pastraipa: „Ta suma gali būti padidinta ne daugiau kaip 30000 EUR, jei finansavimo operacijos vykdomos iš 58a straipsnio 1 dalyje nurodytų lėšų“. Šis fondas skirtas finansuoti priemonėms, kuriomis siekiama mažinti COVID-19 krizės poveikį.
(
4
)	2017 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas, ir (ES) Nr. 652/2014, kuriuo nustatomos išlaidų, susijusių su maisto grandine, gyvūnų sveikata ir gerove bei augalų sveikata ir augalų dauginamąja medžiaga, valdymo nuostatos (OL L 350, 2017, p. 15).
(
5
)	2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (OL L 347, 2013, p. 608). Vėlesni šio reglamento pakeitimai nurodomai normai neturi reikšmės.
(
6
)	2014/C 204/01 (OL C 204, 2014, p. 1), iš dalies pakeistos Komisijos pranešimu, kuriuo iš dalies keičiamos gairės (2015/C 390/05) (OL C 390, 2015, p. 4).
(
7
)	Žr. šios išvados 7 punktą.
(
8
)	2015 m. birželio 9 d. Dekretas dėl nuostatų, susijusių su procedūra teikiant nacionalinę ir Europos Sąjungos paramą, pagrįstą daline priemone „Parama verslui pradėti plečiant smulkias žemės ūkio valdas“ ir teikiamą pagal priemonę „Žemės ūkio valdų ir komercinės veiklos plėtra“, Latvijas Vēstnesis 2015, Nr. 126.
(
9
)	2015 m. birželio 16 d. Dekretas dėl nuostatų, susijusių su procedūra teikiant nacionalinę ir Europos Sąjungos paramą, pagrįstą daline priemone „Parama jauniesiems ūkininkams verslui pradėti“ ir teikiamą pagal priemonę „Žemės ūkio valdų ir komercinės veiklos plėtra“, Latvijas Vēstnesis 2015, Nr. 127.
(
10
)	Ko gero, pavadinta pelkinės purienos (Caltha palustris) vardu, latvių k. – purva purene.
(
11
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 6 straipsnio 1 dalį (šios išvados 7 punktas) ir 2014–2020 m. žemės ūkio gairių 7 punktą.
(
12
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 5 straipsnio pirmą pastraipą (šios išvados 6 punktas).
(
13
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 VI priedo orientacinį sąrašą (šios išvados 10 punktas).
(
14
)	Šiuo metu šioje formuluotėje yra pridėta frazė „paramos gavėjo ar valdos“, įterpta Reglamento 2017/2393 1 straipsnio 7 punkto a papunkčiu (šios išvados 4 išnaša).
(
15
)	Žr. 2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 807/2014, kuriuo papildomas Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 ir nustatomos pereinamojo laikotarpio nuostatos (OL L 227, 2014, p. 1), iš dalies pakeisto Deleguotuoju reglamentu (ES) 2015/1367 (OL L 211, 2015, p. 7), 5 konstatuojamąją dalį bei 5 straipsnio 2 dalį.
(
16
)	Žr. Measure fiche Farm and business development, Measure 6, Article 19 of Regulation 1305/2013, 2014 m. lapkričio mėn. versija, valstybėms narėms pasiekiama duomenų bazėje „CircaBC“, 4.3.1 ir 4.3.3 skirsnius (p. 10 ir 12).
(
17
)	Žr. Measure fiche Farm and business development, Measure 6, Article 19 of Regulation 1305/2013 (šios išvados 16 išnaša), 4.3.1 ir 4.3.3 skirsnius (p. 10 ir 11). Taip pat žr. generalinio advokato M. Campos Sánchez-Bordona išvadą byloje Région wallonne (parama jauniesiems ūkininkams) (C‑830/19, EU:C:2021:100, 67 ir paskesni punktai).
(
18
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 5 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkto b papunktį (šios išvados 6 punktas).
(
19
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą, siejamą su Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa (šios išvados 8 ir 15 punktai).
(
20
)	Žr. Reglamento Nr. 807/2014 2 straipsnį (šios išvados 15 išnaša) ir generalinio advokato M. Campos Sánchez-Bordona išvadą byloje Région wallonne (parama jauniesiems ūkininkams) (C‑830/19, EU:C:2021:100, 84 ir paskesni punktai).
(
21
)	Žr. šios išvados 4 punktą.
(
22
)	Žr. Measure fiche Farm and business development, Measure 6, Article 19 of Regulation 1305/2013 (šios išvados 16 išnaša), 4.3.1 skirsnį (p. 10).
(
23
)	Žr. šios išvados 9 ir 41 punktus.
(
24
)	Žr. šios išvados 4 išnašą.
(
25
)	Šiuo klausimu žr. šios išvados 59 ir 60 punktus.
(
26
)	Žr. šios išvados 5 ir 40 punktus.
(
27
)	Žr. Measure fiche Farm and business development, Measure 6, Article 19 of Regulation 1305/2013 (šios išvados 16 išnaša), 4.3.1 skirsnį (p. 9).
(
28
)	Taip pat verslo plano įgyvendinimo pradžios terminas (Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies pirma pastraipa arba Reglamento Nr. 1305/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2017/2393, 19 straipsnio 4 dalies antra pastraipa); su aktyviais ūkininkais susijusių sąlygų įvykdymo terminas (Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies antra pastraipa arba Reglamento Nr. 1305/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2017/2393, 19 straipsnio 4 dalies trečia pastraipa), arba terminas reikiamiems profesiniams įgūdžiams ir kompetencijai įgyti (Reglamento Nr. 807/2014 2 straipsnio 3 dalis (šios išvados 15 išnaša)). Šie terminai šiuo metu pradedami skaičiuoti nuo sprendimo skirti paramą dienos.
(
29
)	Žr. šios išvados 11 punktą.
(
30
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos s punktą ir Reglamento Nr. 1305/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2017/2393, 19 straipsnio 4 dalies pirmą ir ketvirtą pastraipas (žr. šios išvados 12 ir 13 punktus).
(
31
)	Šiuo klausimu žr. mano išvadą byloje Graikija / Komisija (C‑341/17 P, EU:C:2018:981, 53 punktas).
(
32
)	Žr. šios išvados 24 ir paskesnius punktus.
(
33
)	Kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1305/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2017/2393, 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos s punktą (šios išvados 12 punktas).
(
34
)	Pagal Reglamento Nr. 1305/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu 2017/2393, 19 straipsnio 4 dalies ketvirtą pastraipą (šios išvados 13 punktas) valstybės narės savo kaimo plėtros programose nustato, kokius veiksmus laikyti veiksmais „susijus[iais] su <…> įsisteigimu“ pagal šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos s punktą, taigi, su „įsisteigimo diena“. Jeigu valstybės narės tam pasirenka veiksmą, susijusį su paraiškos gauti smulkaus ūkio plėtrai skiriamą paramą pateikimu, tai, ko gero, turėtų būti šios paramos skyrimo diena (o ne paraiškos pateikimo diena). Juk antraip termino trukmė, dar liekanti paraiškai dėl jauniesiems ūkininkams skiriamos paramos pateikti, priklausytų nuo to, kiek laiko institucijos nagrinėja pirmąją paraišką. Todėl ir jauniesiems ūkininkams skiriamos paramos gavėjui įvairioms sąlygoms įvykdyti liekantys tam būtini terminai visuomet prasideda nuo sprendimo skirti pagalbą dienos (žr. šios išvados 28 išnašą).
(
35
)	Žr. šios išvados 58 punktą, pirmiausia 28 išnašą.
(
36
)	Žr. šios išvados 46 ir paskesnius punktus.
(
37
)	Pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 6 dalį, siejamą su II priedu (šios išvados 8 ir 9 punktai), tai yra viršutinės ribos, kurių valstybės narės, nustatydamos paramos sumas, negali viršyti. Nustatant paramos jauniesiems ūkininkams sumą, reikia atsižvelgti ir į vietovės, kurioje vykdoma programa, socialinę bei ekonominę padėtį. Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Latvijoje buvo nustatytos šios didžiausios galimos paramos sumos: jauniesiems ūkininkams –40000 EUR, smulkių ūkių plėtrai –15000 EUR.
(
38
)	Žr. šios išvados 18 ir 19 punktus.
(
39
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 17 konstatuojamąją dalį bei 19 straipsnio 5 dalį (šios išvados 4 ir 8 punktai). Iš šių nuostatų formuluočių nėra visiškai aišku, ar išmokėti paramą dalimis yra privaloma, ar galima. Nagrinėjamoje byloje nebūtina atsakyti į klausimą, ar Latvijos teisės nuostatos, pagal kurias parama jauniesiems ūkininkams ir parama smulkių ūkių plėtrai turi būti išmokama vienkartinės išmokos forma (šios išvados 21 ir 23 punktai), šiuo atžvilgiu yra suderinamos su Reglamentu Nr. 1305/2013. Bet kuriuo atveju draudžiama šias nacionalinės teisės nuostatas aiškinti ir taikyti taip, kad pagal jas tokiu atveju, kaip nagrinėjamas, negalima išmokėti paramos jaunajam ūkininkui tik todėl, kad ūkininkas jau yra gavęs paramą smulkaus ūkio plėtrai; šiuo klausimu žr. šios išvados 83 ir paskesnius punktus.
(
40
)	Be to, šioje byloje ir Līga Šenfelde, ir Komisija savo procesiniuose dokumentuose nurodo, kad Latvijos institucijos tam tikru metu paskelbė tam tikrą konkursą paraiškoms jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai teikti, ir nebūtinai buvo įmanoma iš anksto numatyti, kada šis konkursas įvyks. Atrodo, kad visų pirma Līga Šenfelde teigia, kad teikdama paraišką smulkaus ūkio plėtrai ji negalėjo numatyti, ar – ir, jeigu taip, kada – galės vėliau teikti paraišką jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai. Jeigu tai tiesa (tai įvertinti turės prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas), būtų dar mažiau pagrįsta paraiškos šiai paramai teikimo momentu kaltinti Līga Šenfelde tuo, kad ji prieš tai jau teikė paraišką paramai smulkaus ūkio plėtrai gauti.
(
41
)	Žr. šios išvados 47 punktą.
(
42
)	Žr. Reglamento Nr. 1305/2013 17 konstatuojamosios dalies antrą pastraipą (žr. šios išvados 4 punktą) ir 2014 m. liepos 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento Nr. 808/2014, kuriuo nustatomos Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 taikymo taisyklės (OL L 227, 2014, p. 18), 8 konstatuojamąją dalį, 8 straipsnio 2 dalį ir I priedo 1 dalies 5 punkto b papunktį. Taip pat žr. Measure fiche Farm and business development, Measure 6, Article 19 of Regulation 1305/2013 (šios išvados 16 išnaša), 4.2.1 skirsnį (p. 4–5): „It is possible to combine some of the different support options under Article 19 within one supported project (i.e. integrated approach)“. Galiausiai ir 2014–2020 m. žemės ūkio gairėse yra atskiras skirsnis, reglamentuojantis sąlygas, kuriomis tokių paramų, kaip nagrinėjamos šioje byloje, sumavimas gali būti laikomas suderinamu su vidaus rinka; žr. 2014–2020 m. žemės ūkio gairių 99 ir paskesnius punktus (šios išvados 18 punktas).
(
43
)	Savo klausimo 3 dalyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar valstybė narė gali atsisakyti sumuoti paramas, jeigu nebuvo laikytasi nacionalinėje rėmimo programoje numatyto sumavimo eiliškumo. Nevisiškai aišku, su kokiu tikslu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas užduoda šį klausimą, nes nepaaiškinama, koks sumavimo eiliškumas numatytas Latvijos programoje. Tačiau galiausiai ir klausimo 3 dalyje klausiama, ar valstybėms narėms lieka diskrecijos apibrėžti sąlygas jauniesiems ūkininkams skiriamai paramai gauti.
(
44
)	2016 m. liepos 7 d. Sprendimas Občina Gorje (C‑111/15, EU:C:2016:532, 35 ir 36 punktai), 2017 m. kovo 30 d. Sprendimas Lingurár (C‑315/16, EU:C:2017:244, 18 ir 19 punktai) ir 2018 m. rugpjūčio 7 d. Sprendimas Ministru kabinets (C‑120/17, EU:C:2018:638, 31 ir 32 punktai).
(
45
)	Dėl smulkių ūkių sąvokos žr. Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą, dėl viršutinės ir apatinės galimybių gauti paramą ribos nustatymo žr. 19 straipsnio 4 dalies trečią pastraipą, dėl paramos dydžio žr. 19 straipsnio 6 dalį (šios išvados 8 punktas).
(
46
)	Žr. šios išvados 40 ir paskesnius punktus.
(
47
)	Šiuo klausimu taip pat žr. 2012 m. spalio 25 d. Sprendimą Ketelä (C‑592/11, EU:C:2012:673 41 ir paskesni punktai).