62001CC0223_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1 I detta mål har Østre Landsret (Danmark) ställt två frågor om tolkningen av rådets direktiv 65/65/EEG av den 26 januari 1965 om tillnärmning av bestämmelser som fastställs genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter.(1)
2 Tolkningsfrågorna rör särskilt det så kallade förenklade förfarande som regleras i punkt 8 a iii tredje stycket(2) i artikel 4 i direktiv 65/65 (nedan kallad punkt 8 a iii). Detta förfarande kan under vissa förutsättningar tillämpas avseende en ansökan för godkännande om försäljning av en generisk version av ett läkemedel som redan omfattas av ett godkännande. Förfarandet är enklare än förfarandet för att erhålla det första godkännandet för försäljning.
3 För att det förenklade förfarandet enligt punkt 8 a iii skall kunna tillämpas måste det visas att det läkemedel som ansökan avser i allt väsentligt överensstämmer med ett läkemedel som varit tillåtet för försäljning inom gemenskapen under sex eller tio år (referensläkemedlet). Referensläkemedlet måste vidare ha saluförts i den medlemsstat som ansökan avser. Enligt den nationella domstolen är det oklart vid vilken tidpunkt kravet på saluföring måste vara uppfyllt. Måste referensläkemedlet saluföras vid den tidpunkt då ansökan för det generiska läkemedlet lämnas in och/eller då godkännandet avseende det generiska läkemedlet meddelas? Eller är det tillräckligt att referensläkemedlet har saluförts någon gång innan ansökan lämnades in? Den nationella domstolen önskar även få klarhet i hur begreppet saluförts skall tolkas.
Gemenskapsrättsliga bestämmelser
4 I inledningen till direktiv 65/65 anges följande:
"Det primära syftet med alla regler om tillverkning och distribution av farmaceutiska specialiteter skall vara att värna om folkhälsan.
Dock gäller att medlen för att uppnå detta syfte inte får hindra utvecklingen av farmaceutiska specialiteter eller handeln med läkemedel inom gemenskapen."(3)
5 Enligt artikel 3 i direktiv 65/65 får ett läkemedel saluföras i en medlemsstat endast om den ansvariga myndigheten i medlemsstaten meddelat godkännande för försäljning eller om ett godkännande meddelats i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2309/93 av den 22 juli 1993 om gemenskapsförfaranden för godkännande för försäljning av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet.(4)
6 Enligt artikel 4 i direktiv 65/65 skall den som skall svara för försäljningen av ett läkemedel ansöka hos den ansvariga myndigheten i den berörda medlemsstaten. Ansökan skall åtföljas av vissa uppgifter och viss dokumentation, bland annat - enligt punkt 8 i tredje stycket i artikel 4 - resultat av fysikalisk-kemiska, biologiska eller mikrobiologiska undersökningar, farmakologiska och toxikologiska undersökningar och kliniska prövningar.
7 Punkt 8 a innehåller emellertid bestämmelser om ett förenklat förfarande som under vissa förutsättningar kan tillämpas i undantagsfall. I denna punkt föreskrivs följande:
"[S]ökanden [skall] inte åläggas att lägga fram resultat av farmakologiska och toxikologiska undersökningar eller resultat av kliniska prövningar om han kan visa
...
iii) ... att den farmaceutiska specialiteten i allt väsentligt överensstämmer med en produkt som under minst sex år varit tillåten för försäljning inom gemenskapen i enlighet med gemenskapens gällande bestämmelser och som säljs inom den medlemsstat där ansökan inlämnats; ..."
8 Punkt 8 a iii infördes genom direktiv 87/21.(5) I skälen i detta direktiv anges följande:
"Erfarenheten har visat att det är lämpligt att närmare precisera de fall där resultaten av farmakologiska och toxikologiska undersökningar eller resultat av kliniska prövningar inte behöver framläggas för att erhålla tillstånd till försäljning av en farmaceutisk specialitet som i allt väsentligt är likartad med en tillåten produkt och samtidigt säkerställa att innovativa företag inte åsamkas nackdelar.
...
Det finns ... allmänpolitiska skäl mot att upprepa tidigare undersökningar på människor eller djur om det inte finns övergripande skäl att göra det."(6)
9 Bland de dokument som den som ansöker om ett godkännande för försäljning skall inkomma med anges i punkt 11 i tredje stycket i artikel 4 i direktiv 65/65 kopior av eventuella godkännanden för försäljning som erhållits i andra medlemsstater beträffande läkemedlet i fråga. Denna information skall uppdateras regelbundet.
10 Enligt artikel 5 i direktiv 65/65 skall godkännande för försäljning inte meddelas
"om det efter granskning av de uppgifter och dokument som uppräknas i artikel 4 framgår att den farmaceutiska specialiteten är skadlig vid normal användning, eller att terapeutisk effekt saknas eller av sökanden inte har tillfredsställande dokumenterats, eller att produktens sammansättning till art och mängd inte överensstämmer med deklarationen.
Tillstånd skall inte heller meddelas om de uppgifter och den dokumentation som bifogats inte är i överensstämmelse med artikel 4."
11 I artikel 9 a i direktiv 65/65 föreskrivs följande:
"Efter det att godkännande för försäljning meddelats måste den som är ansvarig för att läkemedlet släpps ut på marknaden, när det gäller de produktions- och kontrollmetoder som avses i punkt 4 och 7 i artikel 4 [tredje] stycket, ta hänsyn till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och vidta de ändringar som kan krävas för att läkemedlet skall kunna framställas och kontrolleras med allmänt vedertagna vetenskapliga metoder."(7)
12 I första stycket i artikel 11 i direktiv 65/65 föreskrivs följande:
"Den ansvariga myndigheten i medlemsstaten skall tillfälligt dra in eller återkalla tillståndet till försäljning av en farmaceutisk specialitet, om produkten visas vara skadlig vid normal användning eller om den visar sig sakna terapeutisk effekt eller om sammansättningen till art och mängd inte överensstämmer med den uppgivna. ..."
13 I artikel 21 i direktiv 65/65 föreskrivs att ett godkännande för försäljning av ett läkemedel inte får vägras, tillfälligt dras in eller återkallas annat än på de grunder som fastställts genom detta direktiv.
14 I artikel 1 i direktiv 75/318(8) föreskrivs följande:
"Medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att de uppgifter och dokument som måste följa med ansökan om tillstånd att sälja en farmaceutisk specialitet enligt punkterna ... 8 i artikel 4, [tredje stycket] i direktiv 65/65/EEG lämnas in av de berörda personerna enligt bilagan till detta direktiv.
..."
15 Inledningen till den nämnda bilagan(9) innehåller följande formulering:
"Efter det att försäljningstillstånd har beviljats, skall dessutom varje förändring av uppgifterna i ansökningshandlingarna, samtliga nytillkomna uppgifter som inte återfinns i den ursprungliga ansökan och samtliga biverkningsrapporter lämnas till de behöriga myndigheterna som underlag för den fortsatta bedömningen av läkemedlets värde i förhållande till riskerna för biverkningar."
16 Vid den relevanta tidpunkten föreskrevs följande i de berörda bestämmelserna i rådets direktiv 75/319:(10)
"Artikel 4
Vid granskningen av ansökan enligt artikel 4 i direktiv 65/65/EEG gäller att den ansvariga myndigheten
a) skall se till att de uppgifter som lämnats som stöd för ansökan står i överensstämmelse med vad som föreskrivs i artikel 4 och granska i vad mån villkoren för att medge tillstånd att försälja (försäljningstillstånd) är uppfyllda,
... Artikel 29a
Medlemsstaterna skall upprätta ett system för säkerhetsövervakning för att säkerställa att lämpliga beslut fattas vid den administrativa tillsynen över de läkemedel som är godkända inom gemenskapen med beaktande av de uppgifter som framkommit om biverkningar av läkemedel vid normal användning. Detta system skall användas för att samla in information som är av betydelse för säkerhetsövervakningen, särskilt i fråga om biverkningar på människor, samt för att vetenskapligt utvärdera denna information.
Informationen skall kopplas till uppgifter om läkemedelskonsumtion.
Systemet skall även medge koppling till uppgifter om ofta förekommande felaktig användning eller allvarligt missbruk av läkemedel.
Artikel 29b
I detta direktiv avses med
- biverkning: skadlig och oavsedd reaktion, som inträffar vid doser som normalt används på människor vid profylax, diagnos, behandling av sjukdomar eller för att påverka fysiologiska funktioner,
- allvarlig biverkning: biverkning som är dödlig, livshotande eller invalidiserande eller medför arbetsoförmögenhet eller behov av sjukhusvård eller förlängd sjukhusvård,
- oförutsedd biverkning: biverkning som inte nämns i sammanfattningen av produktens viktigare egenskaper,
- allvarlig oförutsedd biverkning: biverkning som är såväl allvarlig som oförutsedd.
Artikel 29c
Den som är ansvarig för att ett läkemedel släpps ut på marknaden skall fortlöpande och oavbrutet till sitt förfogande ha en person som är ansvarig för säkerhetsövervakning och som har lämpliga kvalifikationer.
Denne kvalificerade person skall ansvara för följande:
a) Upprättande och vidmakthållande av ett system som säkerställer att information om samtliga misstänkta biverkningar som rapporteras till företagets personal och medicinska representanter insamlas och granskas på ett ställe inom gemenskapen.
b) Utarbetande av de rapporter till de ansvariga myndigheterna, som avses i artikel 29d, i en form som dessa myndigheter kan fastställa enligt tillämpliga nationella riktlinjer eller gemenskapsriktlinjer.
c) Säkerställande av att varje begäran från de ansvariga myndigheterna om kompletterande information som är nödvändig för att bedöma nyttan och riskerna med ett läkemedel besvaras fullständigt och utan dröjsmål, även i de fall informationen gäller försäljningsvolymen eller antal förskrivningar av det aktuella läkemedlet.
Artikel 29d
1. Den som är ansvarig för att ett läkemedel släpps ut på marknaden skall vara skyldig att registrera samtliga misstänkta allvarliga biverkningar, som anmäls till honom av sjukvårdspersonal, och rapportera dem till de ansvariga myndigheterna utan dröjsmål och inte i något fall senare än 15 dagar efter det att han mottog anmälningen.
2. Den som är ansvarig för försäljningen av ett läkemedel skall vidare ha skyldighet att föra detaljerade anteckningar över samtliga övriga biverkningar som anmäls till honom av sjukvårdspersonal.
Såvida inte andra krav har fastställts som villkor för meddelande av godkännande för försäljning, skall dessa anteckningar överlämnas till de ansvariga myndigheterna omedelbart efter begäran eller minst var sjätte månad under de två första åren efter det att läkemedlet godkändes för försäljning och en gång om året under de följande tre åren. Därefter skall anteckningarna överlämnas vart femte år tillsammans med ansökan om förnyat godkännande för försäljning eller omedelbart efter begäran. Dessa anteckningar skall åtföljas av en vetenskaplig utvärdering.
Artikel 29e
Medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att uppmana läkare och annan sjukvårdspersonal att rapportera misstänkta biverkningar till de ansvariga myndigheterna.
Medlemsstaterna får föreskriva särskilda krav för praktiserande läkare i fråga om rapportering av misstänkta allvarliga eller oförutsedda biverkningar, i synnerhet om en sådan rapportering är ett villkor för läkarlegitimation.
Artikel 29f
Medlemsstaterna skall säkerställa att rapporter om misstänkta allvarliga biverkningar anmäls till [Europeiska läkemedelsmyndigheten] och till den som är ansvarig för att läkemedlet släpps ut på marknaden utan dröjsmål och inte i något fall senare än 15 dagar efter det att rapporten mottogs.
Artikel 29g
För att underlätta utbytet av information som rör säkerhetsövervakning inom gemenskapen skall kommissionen i samråd med myndigheten, medlemsstaterna och berörda parter upprätta riktlinjer för insamling, kontroll och redovisning av rapporter om biverkningar.
Dessa riktlinjer skall beakta det internationella harmoniseringsarbete som utförs i fråga om terminologi och klassificering på säkerhetsövervakningsområdet.
Artikel 29h
Om en medlemsstat efter att ha utvärderat rapporter om biverkningar kommer till slutsatsen att ett godkännande för försäljning bör ändras eller återkallas tillfälligt eller slutgiltigt, skall medlemsstaten utan dröjsmål underrätta myndigheten och den som är ansvarig för att läkemedlet släpps ut på marknaden.
I brådskande fall får medlemsstaten tillfälligt förbjuda försäljning av läkemedlet, förutsatt att myndigheten underrättas om detta senast följande vardag.
...
Artikel 33
...
2. Den person som ansvarar för försäljningen av ett läkemedel skall vara skyldig att utan dröjsmål delge de berörda medlemsstaterna varje åtgärd som han vidtagit för att dra in eller inte längre tillhandahålla en produkt och samtidigt uppge orsakerna till detta, om de sammanhänger med läkemedlets effekt eller är av betydelse för folkhälsan. ..."
Bakgrunden och tolkningsfrågorna
17 Detta mål handlar om läkemedlet Losec. Losec, som enligt uppgift är världens mest sålda läkemedel, används vid behandling och prevention av magsår och reflux oesophagitis (reflux från matstrupen eller halsbränna). Losec innehåller omeprazol, en så kallad protonpumpshämmare som blockerar en särskild mekanism i magen kallad protonpumpen, som kontrollerar syraproduktionen. Därigenom minskas produktionen av magsyra.
18 Losec Enterokapsler (Losec enterokapslar, nedan kallade Losec-kapslar) utvecklades av Astra-koncernen och har saluförts i Danmark sedan år 1989 med stöd av ett godkännande för försäljning. Den 3 februari 1997 lämnade AstraZeneca A/S, ett danskt bolag inom Astra-koncernen, in en ansökan om godkännande för försäljning av Losec Enterotabletter (Losec enterotabletter nedan kallade Losec-tabletter) till Lægemiddelstyrelsen (den ansvariga myndigheten i Danmark vad avser direktiv 65/65). Den 22 september 1997 meddelade Lægemiddelstyrelsen ett godkännande för försäljning av Losec-tabletter.
19 Genom skrivelse av den 3 oktober 1997 meddelade AstraZeneca att bolaget hade för avsikt att inte längre tillhandahålla Losec-kapslar på den danska marknaden från och med den 6 april 1998. Meddelandet om återkallande upprepades den 19 mars 1998, och godkännandet för försäljning återkallades den 6 april 1998. Härmed bortföll godkännandet av läkemedlet i Danmark. Det är ostridigt i målet att återkallandet av godkännandet för försäljning av Losec-kapslar inte grundades på folkhälsoskäl.
20 Under förfarandet vid den nationella domstolen förklarade AstraZeneca att Losec-kapslar fortfarande är godkända och saluförs i Frankrike, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Portugal, Förenade kungariket och Österrike. I vissa av dessa medlemsstater saluförs Losec-kapslar parallellt med Losec-tabletter. Det förefaller vara ostridigt att Losec-tabletter och Losec-kapslar är så kallade terapeutiska ekvivalenter, det vill säga de innehåller samma aktiva substans (omeprazol), och att de är bioekvivalenta på så sätt att den aktiva substansen tas upp i kroppen med samma hastighet och omfattning när produkterna tas in via munnen. Produkterna förefaller inte enbart skilja sig åt vad gäller formen, utan även avseende den aktiva substansen (magnesiumsaltet av syran omeprazol i stället för syran omeprazol). Det bör noteras att detta mål inte rör frågan huruvida Losec-kapslar "i allt väsentligt överensstämmer med" Losec-tabletter i den mening som avses i punkt 8 a iii. Målet rör enbart tolkningen av den bestämmelsens krav på försäljning.
21 Den 23 februari 1998 lämnade Generics UK Ltd in en ansökan till Lægemiddelstyrelsen om godkännande för försäljning av Omeprazol Generics Enterokapslar. Detta läkemedel är ett generiskt läkemedel, och ansökan om godkännande för försäljning gjordes i form av en förenklad ansökan i enlighet med punkt 8 a iii. Referensläkemedlet för Omeprazol Generics Enterokapslar var Losec-kapslar.
22 Den 30 november 1998 godkände och meddelade Lægemiddelstyrelsen ett godkännande för försäljning av Omeprazol Generics Enterokapslar.
23 AstraZeneca väckte talan vid Østre Landsret mot Lægemiddelstyrelsens beslut av den 30 november 1998. Bolaget gjorde därvidlag särskilt gällande att det enligt punkt 8 a iii måste finnas ett giltigt godkännande för försäljning av referensläkemedlet såväl när ansökan om godkännande för det generiska läkemedlet inlämnas som när detta godkännande meddelas.
24 Lægemiddelstyrelsen invände att punkt 8 a iii skall tolkas så att det är ett nödvändigt och tillräckligt villkor att det finns ett godkännande för försäljning av referensläkemedlet vid den tidpunkt då ansökan lämnas in.
25 Generics UK Ltd intervenerade till stöd för Lægemiddelstyrelsen.
26 Enligt Østre Landsret är den danska versionen av punkt 8 a iii inte helt klar i detta avseende. Meningsskiljaktigheter föreligger vad gäller frågan huruvida hjälpverben "har værit" uteslutande hänför sig till kravet att referensläkemedlet har godkänts inom gemenskapen eller huruvida de även hänför sig till kravet att läkemedlet saluförs i den medlemsstat som ansökan avser.
27 Østre Landsret har lagt till att parterna även är oense beträffande tolkningen av begreppet "säljs" i punkt 8 a iii.
28 I begäran om förhandsavgörande anges att ett parallellt nationellt förfarande pågår vid Østre Landsret mellan en annan tillverkare av generiska läkemedel, A/S GEA Farmaceutisk Fabrik, och Lægemiddelstyrelsen. Detta förfarande omfattades ursprungligen av denna begäran om förhandsavgörande. Tillverkaren återkallade emellertid sin talan vid Østre Landsret, som följaktligen har underrättat domstolen om att (i) A/S GEA Farmaceutisk Fabrik inte längre skall betraktas som en part i målet och (ii) den första delen av den första frågan och det som ursprungligen var den tredje frågan har dragits tillbaka, eftersom de inte är relevanta för målet mellan AstraZeneca och Lægemiddelstyrelsen.
29 I begäran om förhandsavgörande har Østre Landsret slutligen anfört att domstolen visserligen har uttalat sig i målet Generics(11) om de materiella villkoren i punkt 8 a iii rörande frågan huruvida ett läkemedel "i allt väsentligt överensstämmer med" referensläkemedlet. Domstolen har emellertid ännu inte meddelat något avgörande beträffande de tidsrelaterade villkor som uppställs i bestämmelsen. Østre Landsret har således ställt följande tolkningsfrågor till domstolen:
"1. Om ett företag ansöker om godkännande för försäljning genom en förenklad ansökan (förenklat förfarande) i enlighet med artikel 4 tredje stycket punkt 8 a iii i första läkemedelsdirektivet (rådets direktiv 65/65/EEG i ändrad lydelse) och anger att det läkemedel för vilket godkännande för försäljning söks i allt väsentligt motsvarar ett referensläkemedel som varit godkänt inom gemenskapen under den period som krävs enligt direktivet, är det då nödvändigt och tillräckligt att referensläkemedlet
... (12)
b) vid ansökningstidpunkten fortfarande saluförs i den medlemsstat som ansökan avser, eller
c) fortfarande saluförs vid ansökningstidpunkten samt vid den tidpunkt då ett godkännande för försäljning meddelas i den medlemsstat som ansökan avser?
2. Innebär begreppet 'säljs' i artikel 4 tredje stycket 8 a iii att det är tillräckligt och nödvändigt att godkännande för försäljning av referensläkemedlet föreligger i den medlemsstat som ansökan gäller?"
Den första frågan
30 Den nationella domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida det i samband med en ansökan om godkännande för försäljning enligt punkt 8 a iii fordras att referensläkemedlet saluförs både vid ansökningstidpunkten och vid den tidpunkt då godkännandet för försäljning meddelas eller om detta enbart fordras vid ansökningstidpunkten.
31 I den ursprungliga lydelsen av den första frågan fanns ett tredje alternativ, nämligen en fråga huruvida det var tillräckligt att referensläkemedlet hade saluförts före ansökningstidpunkten. Eftersom det mål som då pågick mellan A/S GEA Farmaceutisk Fabrik och Lægemiddelstyrelsen senare avskrevs drog emellertid den nationella domstolen tillbaka den delen av den första frågan. Det tredje alternativet i den första frågans ursprungliga lydelse är icke desto mindre en tänkbar tolkning av punkt 8 a iii, och är dessutom den tolkning som förespråkas av Generics, den nederländska regeringen och EFTA:s övervakningsmyndighet. Jag kommer därför inte att bortse från detta alternativ i detta skede.
Parternas argument
32 Skriftliga yttranden har inkommit från AstraZeneca, Generics (intervenient vid den nationella domstolen), den danska regeringen (både i egenskap av medlemsstat och som företrädare för Lægemiddelstyrelsen), den nederländska regeringen, den norska regeringen, kommissionen och EFTA:s övervakningsmyndighet. Bortsett från den nederländska regeringen var alla parter närvarande vid förhandlingen.
33 AstraZeneca har gjort gällande att referensläkemedlet måste saluföras både vid ansökningstidpunkten och vid den tidpunkt då godkännandet meddelas för att ett godkännande för försäljning skall vara giltigt i enlighet med punkt 8 a iii.
34 Generics, den nederländska regeringen och EFTA:s övervakningsmyndighet anser att det är tillräckligt att referensläkemedlet har saluförts vid något tillfälle i den medlemsstat som ansökan avser. Enligt dessa parter fordras det inte att läkemedlet saluförs vid ansökningstidpunkten eller vid den tidpunkt då godkännandet meddelas.
35 Den danska och den norska regeringen jämte kommissionen har gjort gällande att det fordras att referensläkemedlet fortfarande saluförs vid ansökningstidpunkten i den medlemsstat som ansökan avser.
36 AstraZeneca har framför allt grundat sin ståndpunkt på folkhälsoskäl. Så snart ett godkännande för försäljning har meddelats avseende det generiska läkemedlet är innehavaren av godkännandet enligt bolaget skyldig att övervaka användningen av läkemedlet och tillhandahålla uppdaterad information avseende säkerhetsövervakning och andra uppgifter som är av betydelse för bedömningen av produktens säkerhet och effektivitet. Till dess att godkännandet meddelats avseende det generiska läkemedlet måste den ansvariga myndigheten i den medlemsstat där ansökan för godkännandet inlämnas - en ansökan som är nödvändig för att bedöma huruvida villkoren är uppfyllda vad gäller kvalitet, säkerhet och effektivitet vid den tidpunkt då godkännandet meddelas - förlita sig på att ett godkännande föreligger för referensläkemedlet, och på de skyldigheter som detta ger upphov till för dess innehavare. När godkännandet för referensläkemedlet återkallas upphör alla dessa skyldigheter avseende säkerhetsövervakning, och den ansvariga myndigheten kan därför inte förlita sig på att de uppgifter och dokument som den har tillgång till är fullständiga och uppdaterade. Det kan visserligen påstås att den ansvariga myndigheten fortfarande har tillgång till akter som den själv kan uppdatera genom att inhämta uppgifter från andra medlemsstater inom ramen för det samarbete som normalt förekommer medlemsstater emellan. AstraZeneca har emellertid framhållit att ett sådant samarbete förutsätter att godkännandet fortfarande är giltigt i andra medlemsstater, vilket inte nödvändigtvis behöver vara fallet. Tolkningen av villkoren för att få ansöka enligt det förenklade förfarandet kan inte vara avhängig av att vissa omständigheter föreligger, vilket kanske inte är fallet.
37 Generics, den nederländska regeringen och EFTA:s övervakningsmyndighet har bemött dessa argument framför allt genom att hänvisa till de krav på säkerhetsövervakning som föreskrivs i direktiv 75/319.(13) Dessa krav består även sedan det ursprungliga godkännandet har återkallats. Enligt den nederländska regeringen får ett läkemedel inte saluföras utan godkännande, och några nya uppgifter om biverkningar kan således inte finnas beträffande detta läkemedel. Den nämnda regeringen har framhållit att det under alla omständigheter inte enbart är innehavaren av ett godkännande som är skyldig att rapportera misstänkta biverkningar till de ansvariga myndigheterna, eftersom medlemsstaterna enligt artikel 29e i direktiv 75/319 är skyldiga att vidta alla lämpliga åtgärder för att uppmana läkare och annan sjukvårdspersonal att göra detta. Medlemsstaterna är dessutom enligt artikel 29 f skyldiga att underrätta varandra om alla biverkningar. De ansvariga myndigheterna har således möjlighet att hålla akten uppdaterad även om det inte finns något nationellt godkännande. Generics och EFTA:s övervakningsmyndighet har även betonat att uppgifter kan inhämtas inom ramen för samarbetet med de ansvariga myndigheterna i de medlemsstater där kapslarna fortsätter att saluföras.
38 Dessa parter har vidare gjort gällande att tillverkaren av referensläkemedlet faktiskt skulle kunna hindra tillverkarna av generiska läkemedel från att använda sig av det förenklade förfarandet - vilket skulle innebära att punkt 8 a iii blev överflödig - för det fall det krävs att referensläkemedlet salufördes vid ansökningstidpunkten för att ett godkännande avseende ett generiskt läkemedel skulle kunna meddelas. Detta skulle strida mot de i skälen i direktiv 87/21(14) angivna ändamålen med punkt 8 a iii, som exempelvis att minska antalet undersökningar på människor eller djur (resultaten av sådana undersökningar skall lämnas in tillsammans med en ansökan enligt det fullständiga förfarandet). Den nederländska regeringen har tillagt att det även framgår av skälen i direktiv 87/21 att avsikten är att det i punkt 8 a iii skall anges exakt i vilka fall det förenklade förfarandet kan tillämpas. Det måste följaktligen förhindras att detta förfarande tillämpas på olika sätt i medlemsstaterna. Om bestämmelsen tolkas så, att det generiska läkemedlet får saluföras i en medlemsstat men inte i en annan, enbart av den anledningen att referensläkemedlet inte längre saluförs i den senare medlemsstaten vid ansökningstidpunkten, skulle följden bli att den inre marknaden för läkemedel delas upp. Det kan inte ha varit avsett att bestämmelsen skulle få en sådan verkan.
39 För det fall godkännandet för försäljning av referensläkemedlet har återkallats innan godkännandet avseende det generiska läkemedlet meddelats, men referensläkemedlet fortfarande saluförs i andra medlemsstater, kan, enligt den norska regeringen och kommissionen, den ansvariga myndigheten i den medlemsstat där ansökan inlämnas fullgöra sina skyldigheter avseende säkerhetsövervakning inom ramen för det informationsutbyte som föreskrivs i direktiv 75/319. Myndigheten i fråga har dessutom fortsatt tillgång till akten avseende den ursprungliga fullständiga ansökan. Den danska regeringen anser emellertid inte att det har någon betydelse huruvida referensläkemedlet fortfarande saluförs i andra medlemsstater, och har härvidlag framhållit att det genom direktiv 65/65(15) - till skillnad från förordning nr 2309/93(16) som innehåller bestämmelser om ett centralt godkännande för försäljning - införs ett system enligt vilket myndigheterna i varje medlemsstat skall meddela godkännanden för läkemedel som saluförs i den staten. Den danska regeringen anser att folkhälsan ändå värnas, eftersom den ansvariga myndigheten i den medlemsstat där ansökan för det generiska läkemedlet inlämnades har tillgång till alla nödvändiga uppgifter om referensläkemedlet. Godkännandet för referensläkemedlet har nämligen meddelats på grundval av en fullständig ansökan. De nationella myndigheterna kan således kontrollera vad som släpps på marknaden, och ett läkemedel kan inte släppas på marknaden såvida inte ett fullständigt ansökningsförfarande har ägt rum åtminstone en gång inför dessa myndigheter. Anledningen till att det förenklade förfarandet är tillämpligt är nämligen att myndigheterna har tillgång till de nödvändiga uppgifterna.
40 Den danska regeringen och kommissionen har gjort gällande att punkt 8 a iii har en klar ordalydelse i den engelska, den franska och den tyska språkversionen. Kommissionen har tillagt att artikel 4 i direktiv 65/65 enbart handlar om villkoren för att ansöka om ett godkännande för försäljning och följaktligen inte rör själva godkännandet. Eftersom ansökningstidpunkten är avgörande för att bedöma huruvida villkoren är uppfyllda för att meddela ett godkännande avseende ett generiskt läkemedel, måste godkännandet för försäljning av referensläkemedlet vara giltigt när ansökan lämnas in. Den danska och den norska regeringen anser vidare att innehavaren av ett godkännande för försäljning med AstraZenecas tolkning skulle kunna stoppa generiska kopior genom att återkalla godkännandet.
Bedömning
41 Den relevanta meningen i punkt 8 a iii har följande lydelse: "[S]ökanden [skall] inte åläggas att lägga fram resultat av farmakologiska och toxikologiska undersökningar eller resultat av kliniska prövningar om han kan visa ... att den farmaceutiska specialiteten i allt väsentligt överensstämmer med en produkt som ... säljs inom den medlemsstat där ansökan inlämnats." Generics, som framför allt utgår från den engelska språkversionen, har beskrivit ordalydelsen som "i bästa fall oklar och i sämsta fall tvetydig vad gäller kravet på saluföring i den berörda medlemsstaten". Efter en uttömmande analys av ändamålen bakom och förarbetena till direktiv 87/21,(17) varigenom bestämmelsen infördes, har Generics dragit slutsatsen att punkt 8 a iii skall tolkas på följande sätt. Referensläkemedlet måste åtminstone någon gång tidigare ha blivit godkänt innan ansökan avseende det generiska läkemedlet lämnades in i den berörda medlemsstaten. Den nederländska regeringen och EFTA:s övervakningsmyndighet är av samma ståndpunkt.
42 Jag håller inte med. Det framgår måhända inte av ordalydelsen i punkt 8 a iii huruvida det är tidpunkten då ansökan inlämnas avseende det generiska läkemedlet eller tidpunkten då godkännandet meddelas avseende det generiska läkemedlet som avses. Bestämmelsen kan enligt min uppfattning emellertid inte tolkas såsom Generics har tolkat den. Om sökanden måste visa att referensläkemedlet "säljs", kan han inte göras detta genom att visa att det "har sålts" tidigare, men inte längre. Begreppen är inte identiska.
43 Denna tolkning framgår klart av den engelska språkversionen. Den stöds även av den franska och den tyska versionen, vilket den danska regeringen och kommissionen har gjort gällande. Med allmänt språkbruk kan tidsvillkoret i bestämmelse(18) inte anses uppfyllt om det visas att referensläkemedlet hade saluförts någon gång innan ansökan för det generiska godkännandet lämnades in, men att det inte längre salufördes vid ansökningstidpunkten. Det kan noteras att EFTA:s övervakningsmyndighet har medgivit att den slutsatsen följer av en bokstavlig tolkning av punkt 8 a iii.
44 Jag godtar således inte den tolkning som förespråkas av Generics, den nederländska regeringen och EFTA:s övervakningsmyndighet, och som avsågs i fråga 1a, vilken drogs tillbaka av den nationella domstolen.
45 Jag delar inte heller AstraZenecas tolkning, som innebär att referensläkemedlet måste omfattas av ett godkännande för försäljning både vid ansökningstidpunkten och när godkännandet meddelas för att ett godkännande för försäljning skall vara giltigt i enlighet med punkt 8 a iii. Enligt min mening är en sådan tolkning inte möjlig med hänsyn till bestämmelsens struktur. Som kommissionen framhållit handlar artikel 4 i direktiv 65/65 om ansökningsförfarandet vid det förenklade förfarandet. För att erhålla ett godkännande för försäljning skall enligt artikelns första stycke den som skall svara för försäljningen av läkemedlet ansöka hos den ansvariga myndigheten i den berörda medlemsstaten. I det tredje stycket föreskrivs att ansökan skall åtföljas av vissa uppgifter och viss dokumentation. Det är uppenbart att dessa uppgifter och dokument hänför sig till ansökningstidpunkten. Enligt punkt 8 i tredje stycket i artikel 4 handlar det om resultat av fysikalisk-kemiska, biologiska eller mikrobiologiska undersökningar, farmakologiska och toxikologiska undersökningar och kliniska prövningar. I punkt 8 a iii föreskrivs att sökanden "inte [skall] åläggas att lägga fram resultat av [dessa undersökningar och prövningar] om han kan visa ... att den farmaceutiska specialiteten i allt väsentligt överensstämmer med en produkt ... som säljs inom den medlemsstat där ansökan inlämnats". Ingenting i bestämmelsens systematik eller ordalydelse ger enligt min mening stöd för ståndpunkten att kravet på att visa att referensläkemedlet saluförs fortsätter att gälla till dess att godkännandet avseende det generiska läkemedlet meddelas.
46 AstraZeneca har betonat att den ansvariga myndigheten i den medlemsstat som ansökan avser inte kommer att kunna fullgöra sina skyldigheter avseende säkerhetsövervakning för det fall domstolen inte godtar bolagets tolkning. Detta argument förefaller framförallt grunda sig på två bestämmelser i lagstiftningen. Innan AstraZenecas argument behandlas kommer jag att gå igenom hur dessa bestämmelser är avfattade.
47 AstraZeneca har för det första åberopat artikel 4 a i direktiv 75/319.(19) I denna artikel föreskrivs att medlemsstaternas ansvariga myndigheter skall "granska i vad mån villkoren för att medge tillstånd att försälja ... är uppfyllda". AstraZeneca har vidhållit att denna bestämmelse innebär att de ansvariga myndigheterna är skyldiga att kontrollera huruvida kriterierna vad avser kvalitet, säkerhet och effektivitet är uppfyllda vid den tidpunkt då godkännandet meddelas.
48 Jag är inte övertygad om att strukturen i artikel 4 a innebär att bestämmelsen har denna innebörd. Den fullständiga texten lyder enligt följande: "Vid granskningen av ansökan enligt artikel 4 i direktiv 65/65/EEG gäller att den ansvariga myndigheten a) skall se till att de uppgifter som lämnats som stöd för ansökan står i överensstämmelse med vad som föreskrivs i artikel 4 och granska i vad mån villkoren för att medge tillstånd att försälja ... är uppfyllda." Med allmänt språkbruk får bestämmelsen enligt min uppfattning anses avse ansökningstidpunkten.
49 AstraZeneca har för det andra åberopat artikel 5 i direktiv 65/65(20) som stöd för sitt argument. I den artikeln föreskrivs under vilka förutsättningar en ansvarig myndighet inte skall utfärda ett godkännande för försäljning. I artikelns första stycke anges att godkännande för försäljning inte skall meddelas "om det efter granskning av de uppgifter och dokument som uppräknas i artikel 4 framgår att den farmaceutiska specialiteten är skadlig vid normal användning, eller att terapeutisk effekt saknas eller av sökanden inte har tillfredsställande dokumenterats, eller att produktens sammansättning till art och mängd inte överensstämmer med deklarationen". AstraZeneca har uppgivit att den ansvariga myndigheten inte kommer att kunna bedöma huruvida kriterierna vad avser kvalitet, säkerhet och effektivitet är uppfyllda vid den tidpunkt då godkännandet meddelas, såvida inte referensläkemedlet fortsätter att saluföras till den tidpunkten.
50 Jag är inte heller i detta avseende övertygad om att konstruktionen av första stycket i artikel 5 ger stöd för en sådan tolkning. Den mest rimliga tolkningen av bestämmelsen är att det är ansökningstidpunkten som åsyftas, eftersom de uppgifter och dokument som avses skall lämnas in tillsammans med ansökan. Eftersom den som ansöker om ett godkännande avseende ett generiskt läkemedel stöder sig på ett uttryckligt undantag från skyldigheten att inkomma med vissa uppgifter och dokument, förefaller det vidare vara något av ett cirkelresonemang att åberopa artikel 5 till stöd för att ett godkännande inte skall meddelas på grund av att samma uppgifter och dokument inte kan uppdateras av sökanden efter det att han har lämnat in sin ansökan.
51 Det är emellertid uppenbart att det huvudsakliga ändamålet med gemenskapslagstiftningen beträffande läkemedelsförsäljning är att värna om folkhälsan.(21) Innebörden av AstraZenecas argument är att bolagets tolkning måste ges företräde för att folkhälsan inte skall riskeras. Bolaget anser närmare bestämt att för det fall referensgodkännandet återkallas kan den ansvariga myndigheten inte säkerställa att den har tillgång till uppdaterade uppgifter om referensläkemedlets kvalitet, säkerhet och effektivitet vid den tidpunkt då myndigheten meddelar godkännandet avseende det generiska läkemedlet.
52 Detta argument kan inte godtas.
53 Enligt artikel 29 c i direktiv 75/319(22) är den som är ansvarig för att ett läkemedel släpps ut på marknaden skyldig att tillse att information om samtliga misstänkta biverkningar som rapporteras till företaget insamlas och granskas på ett ställe inom gemenskapen samt säkerställa att varje begäran från de ansvariga myndigheterna om kompletterande information som är nödvändig för att bedöma nyttan och riskerna med ett läkemedel besvaras fullständigt och utan dröjsmål. Den ansvariga myndigheten i den medlemsstat där en ansökan enligt det förenklade förfarandet lämnas in får följaktligen, - om den finner det lämpligt - innan den meddelar ett godkännande avseende det generiska läkemedlet, vända sig till det företag som innehar godkännandet för försäljning av referensläkemedlet i en annan medlemsstat.
54 Den som är ansvarig för att ett läkemedel släpps ut på marknaden är vidare enligt artikel 29 d i direktiv 75/319(23) skyldig att registrera samtliga misstänkta allvarliga biverkningar, som anmäls till honom av sjukvårdspersonal, och rapportera dem till de ansvariga myndigheterna utan dröjsmål. Den som är ansvarig för försäljningen av ett läkemedel är vidare enligt samma artikel skyldig att föra detaljerade anteckningar över samtliga övriga biverkningar som anmäls till honom av sjukvårdspersonal. Dessa anteckningar skall regelbundet överlämnas till de ansvariga myndigheterna, och under alla omständigheter "omedelbart efter begäran".
55 Det kan noteras att medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att uppmana läkare och annan sjukvårdspersonal att rapportera misstänkta biverkningar till de ansvariga myndigheterna.(24) Medlemsstaterna skall vidare säkerställa att rapporter om misstänkta allvarliga biverkningar anmäls till Europeiska läkemedelsmyndigheten och till den som är ansvarig för att läkemedlet släppts ut på marknaden.(25)
56 AstraZeneca har i sitt skriftliga yttrande betonat hur strikta dessa krav är, till stöd för sitt argument att den ansvariga myndigheten i den medlemsstat där ansökan om godkännande av det generiska läkemedlet görs inte kommer att ha tillgång till uppdaterade uppgifter när godkännande för försäljning av referensläkemedlet har återkallats. De ovannämnda skyldigheterna avseende säkerhetsövervakning kommer emellertid att fortsätta att gälla så länge som referensläkemedlen omfattas av godkännanden för försäljning i andra medlemsstater.
57 En jämförelse kan göras med situationen för en parallellimportör när godkännandet för försäljning av referensläkemedlet återkallas av skäl som inte är relaterade till läkemedlets säkerhet. Det framgår visserligen av domstolens rättspraxis att parallellimport av läkemedel inte regleras av direktiv 65/65.(26) Frågan har emellertid uppkommit huruvida det är möjligt för den ansvariga myndigheten i importmedlemsstaten att säkerställa en adekvat säkerhetsövervakning för det fall det inte finns något godkännande för försäljning av referensläkemedlet. I domen i målet Ferring(27) fastslog domstolen att behovet av övervakning av den äldre varianten av läkemedlet visserligen kvarstår i importstaten. En säkerhetsövervakning som uppfyller kraven i direktiv 75/319 kan enligt domstolen emellertid i normala fall säkerställas i samarbete med de nationella myndigheterna i de andra medlemsstaterna, genom att de ger varandra tillgång till de uppgifter och dokument som tillhandahålls av tillverkaren eller andra företag i samma koncern vad gäller den gamla varianten i de medlemsstater där den fortfarande saluförs på grundval av ett giltigt godkännande för försäljning.
58 AstraZeneca har även framhållit att den ansvariga myndighet som handlägger en ansökan om godkännande för försäljning kommer att känna till att det föreligger sådana godkännanden i andra medlemsstater, eftersom sökanden enligt punkt 11 i tredje stycket i artikel 4 i direktiv 65/65 är skyldig att inkomma med bevis om godkännanden för försäljning som meddelats i en annan medlemsstat, och att regelbundet uppdatera dessa uppgifter.
59 Såsom AstraZeneca har gjort gällande gäller de ovannämnda skyldigheterna avseende säkerhetsövervakning enbart så länge som referensläkemedlet fortsätter att saluföras i åtminstone en annan medlemsstat. AstraZeneca har anfört att ett tomrum uppkommer om den situationen upphör. Om en ansökan om godkännande för försäljning av ett generiskt läkemedel lämnas in kan den ansvariga myndigheten inte förvissa sig om att de uppgifter den har tillgång till beträffande säkerhetsövervakningen är uppdaterade innan myndigheten meddelar ett godkännande för detta läkemedel.
60 Såsom den nederländska och den norska regeringen har framhållit förhåller det sig emellertid så, att så länge som varken referensläkemedlet eller det generiska läkemedlet saluförs inom gemenskapen kommer det inte att finnas några biverkningar att rapportera. Under sådana omständigheter saknar frågan om att uppgifterna om säkerhetsövervakningen skall vara uppdaterade betydelse. Det är följaktligen felaktigt att dra slutsatsen att den ansvariga myndigheten i den medlemsstat där ansökan om godkännande för försäljning av ett generiskt läkemedel lämnas in av den anledningen inte kommer att kunna fullgöra sina skyldigheter avseende säkerhetsövervakning för det fall godkännandet för försäljning av referensläkemedlet återkallas innan godkännandet av det generiska läkemedlet har meddelats.
61 Om godkännandet för försäljning av referensläkemedlet återkallas av hänsyn till folkhälsan är det naturligtvis uppenbart olämpligt att ett godkännande för försäljning av det generiska läkemedlet meddelas efter det att det tidigare meddelade godkännandet återkallats. Såsom AstraZeneca har framhållit i sitt skriftliga yttrande är den person som ansvarar för försäljningen av ett läkemedel enligt artikel 32.2 i direktiv 75/319 emellertid skyldig att utan dröjsmål delge de berörda medlemsstaterna om han inte längre tillhandahåller en produkt, och samtidigt uppge orsakerna till detta om de är av betydelse för folkhälsan. Den ansvariga myndigheten som mottar ansökan om godkännande för ett generiskt läkemedel kommer följaktligen att kunna att göra denna bedömning.
62 Jag anser att min tolkning av punkt 8 a iii återspeglar bestämmelsens ändamål såsom dessa anges i skälen i direktiv 87/21,(28) varigenom bestämmelsen infördes. Genom denna tolkning säkerställs särskilt att det inte genomförs upprepade försök på djur och människor i onödan, vilket den nederländska regeringen har framhållit. Sådana försök skulle vara nödvändiga om den som ansöker om godkännande av ett generiskt läkemedel inte kunde använda sig av det förenklade förfarandet när godkännandet för försäljning av referensläkemedlet återkallats efter det att hans ansökan lämnats in. Behovet av att säkerställa att innovativa företag inte åsamkas nackdelar, som också anges i skälen i direktiv 87/21, garanteras givetvis genom kravet i punkt 8 a iii att referensläkemedlet har varit godkänt för försäljning inom gemenskapen under sex eller tio år. Dessutom åtnjuter patenträttigheter skydd oberoende av bestämmelserna om läkemedel.
63 Denna tolkning överensstämmer även med kommissionens tolkning av bestämmelsen, som ligger till grund för de riktlinjer som publicerats i Läkemedelsregler inom Europeiska gemenskapen, volym II: Anvisning för sökande av försäljningstillstånd för läkemedel för humant bruk inom Europeiska gemenskapens medlemsstater. Dessa riktlinjer återspeglar överenskommelsen mellan medlemsstaternas representanter i Kommittén för farmaceutiska specialiteter och Europeiska läkemedelsmyndigheten, som inrättades genom förordning nr 2309/93(29). Volym 2A i dessa regler har rubriken Förfarandet för godkännande för försäljning, och den nu gällande versionen(30) har följande lydelse:
"Den ansvariga myndigheten skall kontrollera att ett referensläkemedel omfattas av ett godkännande för försäljning vid ansökningstidpunkten. Om [referens] godkännandet återkallas efter det att en ansökan avseende ett generiskt läkemedel lämnats in, men innan godkännandet har meddelats, skall den ansvariga myndigheten likväl meddela ett godkännande för försäljning av det generiska läkemedlet såvida det inte var skäl relaterade till folkhälsan som medförde [sic] att referensläkemedlet återkallades/slutade att saluföras."(31)
64 Även European Medicines Agencies Co-operation on Legal and Legislative Issues (EMACOLEX) delar denna tolkning. EMACOLEX består av tjänstemän som arbetar med juridiska frågor i medlemsstaterna, kommissionen och Europeiska läkemedelsmyndigheten.(32)
65 Visserligen är varken kommissionens riktlinjer(33) eller EMACOLEX ståndpunkt bindande. Enligt min mening är det icke desto mindre av betydelse att kommissionen och EMACOLEX, som båda är verksamma på området för läkemedelsbestämmelser, har kommit till samma slutsats vad avser tolkningen.
66 Jag anser inte att den ovan presenterade tolkningen i praktiken skulle göra det möjligt för tillverkaren av ett varumärkesläkemedel att hindra tillverkare av generiska läkemedel från att använda det förenklade förfarandet genom att sluta saluföra läkemedlet i fråga, vilket är en följd som har framhållits av flera av de parter som inkommit med yttranden. Även om ett visst läkemedel, som skulle kunna fungera som referensläkemedel enligt punkt 8 a iii, inte längre saluförs i en medlemsstat, kan en tillverkare av generiska läkemedel fortfarande i många fall erhålla ett godkännande för försäljning av det generiska läkemedlet i den medlemsstaten. För det fall en variant av referensläkemedlet saluförs i medlemsstaten i fråga, innebär domstolens dom i målet Generics(34) att det i många fall kan hänvisas till den nyare versionen, även om godkännandet för denna version meddelades inom de sex eller tio år som uppgifter skyddas. Som jag framhåller i mitt förslag till avgörande som föredras denna dag i målet Novartis(35), kan en sådan hänvisning göras så snart som en variant av ett läkemedel avviker från originalet vad avser läkemedelsform, dos eller hur det skall användas vid behandling.
Den andra frågan
67 Den nationella domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida termen "säljs" i punkt 8 a iii helt enkelt innebär att referensläkemedlet måste ha omfattats av ett godkännande för försäljning, eller att det måste visas att saluföring faktiskt har ägt rum.
68 Frånsett EFTA:s övervakningsmyndighet, som inte uttryckligen behandlar den andra frågan, är samtliga parter som har inkommit med yttranden överens om att referensläkemedlet "säljs" i den mening som avses i punkt 8 a iii om det har varit föremål för ett godkännande för försäljning.
69 Jag är av samma uppfattning.
70 Det primära syftet med direktiv 65/65(36) - att värna om folkhälsan - säkerställs inte genom att det visas att referensläkemedlet faktiskt saluförs. Detta sker i stället genom de uttömmande uppgifter och dokument som den som ansöker om godkännande för försäljning av läkemedlet skall inkomma med enligt tredje stycket i artikel 4 i direktiv 65/65. Detta har framhållits av AstraZeneca, Generics, den danska, den nederländska och den norska regeringen, samt av kommissionen. Den ansvariga myndigheten i den medlemsstat där ansökan avseende det generiska läkemedlet har inlämnats har fortfarande tillgång till dessa uppgifter och dokument, som sökanden enligt bilagan till direktiv 75/318(37) är skyldig att hålla uppdaterade.
71 Såsom den nederländska regeringen har gjort gällande är vidare fördelen med detta kriterium att det är lätt att tillämpa, medan det kan vara svårt att avgöra huruvida ett läkemedel faktiskt saluförs eller inte, även om man kunde enas om en definition. Skulle det exempelvis utgöra faktisk saluföring om inledande marknadsföring skett, om ordrar mottagits eller om läkemedel levererats?
72 Såsom AstraZeneca, kommissionen samt den danska och den nederländska regeringen har framhållit, är den tolkningen förenlig med kommissionens "Anvisning för sökande", vari följande anges: "Med 'saluföring' avses 'godkänd' saluföring, såsom är fallet när läkemedlet har 'godkänts för försäljning'."
73 Genom den tolkningen undviks slutligen den risk som den nederländska regeringen, kommissionen och EFTA:s övervakningsmyndighet har hänvisat till, nämligen att ett godkännande för försäljning kan meddelas avseende ett generiskt läkemedel medan ett godkännande fortfarande är giltigt för ett referensläkemedel som i praktiken inte längre saluförs på grund av hälsorelaterade skäl. I artikel 33.2 i direktiv 75/319(38) föreskrivs att den person som ansvarar för försäljningen av ett läkemedel skall delge de berörda medlemsstaterna varje åtgärd som han vidtagit för att inte längre tillhandahålla ett läkemedel och samtidigt uppge orsakerna härtill, om de sammanhänger med läkemedlets effekt eller är av betydelse för folkhälsan. I första stycket i artikel 11 i direktiv 65/65(39) föreskrivs emellertid att den ansvariga myndigheten skall dra in eller återkalla ett godkännande, om läkemedlet visar sig vara skadligt vid normal användning eller om det visar sig sakna terapeutisk effekt. Ett godkännande för försäljning av ett referensläkemedel skall följaktligen inte fortsätta att gälla om läkemedlet inte längre tillhandahålls av folkhälsorelaterade skäl.
Förslag till avgörande
74 Jag föreslår således att Østre Landsrets tolkningsfrågor skall besvaras på följande sätt:
För att få använda sig av det förenklade förfarandet i punkt 8 a iii i tredje stycket i artikel 4 i rådets direktiv 65/65/EEG av den 26 januari 1965 om tillnärmning av bestämmelser som fastställs genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter, skall den som ansöker om ett godkännande för försäljning visa att det vid ansökningstidpunkten föreligger ett godkännande för försäljning av referensläkemedlet i den medlemsstat som ansökan avser.
(1) - EGT 22, s. 369, svensk specialutgåva, område 13, volym 1, s. 67, i dess ändrade lydelse enligt rådets direktiv 87/21/EEG av den 22 december 1986 (EGT L 15, s. 36, svensk specialutgåva, område 13, volym 16, s. 93), rådets direktiv 89/341/EEG av den 3 maj 1989 (EGT L 142, s. 11; svensk specialutgåva, område 13, volym 19, s. 9) och rådets direktiv 93/39/EEG av den 14 juni 1993 (EGT L 214, s. 22; svensk specialutgåva, område 13, volym 24, s. 178). Bestämmelserna har kodifierats och konsoliderats med verkan från och med den 18 december 2001 genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel (EGT L 311, s. 67). De relevanta bestämmelserna har emellertid inte ändrats i sak.
(2) - Stycket utgjorde tidigare det andra stycket, men blev stycke tre efter en ändring genom direktiv 93/39, se ovan fotnot 2.
(3) - Första och andra skälen.
(4) - EGT L 214, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 24 s. 158. Detta mål gäller inte gemenskapsgodkännanden för försäljning.
(5) - Se ovan fotnot 2.
(6) - Andra och fjärde skälen.
(7) - Punkt 4 i detta stycke rör en kortfattad beskrivning av framställningsmetoden och punkt 7 i samma stycke en beskrivning av tillverkarens kontrollmetoder.
(8) - Rådets direktiv 75/318/EEG av den 20 maj 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om analytiska, farmakologiska, toxikologiska och kliniska normer och prövningsplaner för undersökning av farmaceutiska specialiteter (EGT L 147, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 4, s. 86).
(9) - I lydelse enligt kommissionens direktiv 91/507/EEG av den 19 juli 1991 (EGT L 270, s. 32; svensk specialutgåva, område 13, volym 21, s. 116).
(10) - Rådets andra direktiv 75/319/EEG av den 20 maj 1975 om tillnärmning av bestämmelser som fastställts genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter (EGT L 147, s. 13, svensk specialutgåva, område 13, volym 4, s. 98), i dess lydelse enligt direktiv 89/341 och 93/39, se ovan fotnot 2. Artiklarna 29a-29h i direktiv 75/319 har ändrats med verkan från den 30 juni 2000 genom kommissionens direktiv 2000/38/EG av den 5 juni 2000 (EGT L 139, s. 28), som ytterligare utökar skyldigheterna avseende säkerhetsövervakning.
(11) - Dom av den 3 december 1998 i mål C-368/96, Generics (REG 1998, s. I-7967).
(12) - Fråga 1a har dragits tillbaka av den nationella domstolen. Denna fråga hade följande lydelse: "a) vid ansökningstidpunkten varit saluförd i den medlemsstat som ansökan gäller".
(13) - Nämnd i fotnot 11.
(14) - Se punkt 8 ovan.
(15) - Se ovan fotnot 2.
(16) - Se ovan fotnot 5.
(17) - Se ovan fotnot 2.
(18) - "wenn er ... nachweisen kann ... daß die Arzneispezialität im wesentlichen einem Erzeugnis gleicht, das ... in dem Mitgliedstaat, in dem der Antrag gestellt wird, in Verkehr gebracht ist" och "s'il peut démontrer ... que la spécialité pharmaceutique est essentiellement similaire à un produit ... commercialisé dans l'Etat membre concerné par la demande". Merparten av de övriga språkversionerna är konstruerade på liknande sätt.
(19) - Se ovan punkt 16.
(20) - Se ovan punkt 10.
(21) - Se första skälet i direktiv 65/65, se ovan punkt 4.
(22) - Se ovan punkt 16.
(23) - Se ovan punkt 16.
(24) - Artikel 29e i direktiv 75/319, se ovan punkt 16.
(25) - Artikel 29f i direktiv 75/319, se ovan punkt 16.
(26) - Se sammanfattningen av rättspraxis i domen av 10 september 2002 i mål C-172/00, Ferring Arzneimittel, punkterna 19-22.
(27) - Se ovan fotnot 27, punkterna 36 och 28 i domen, med hänvisning till domen av den 16 december 1999 i mål C-94/98, Rhône-Poulenc Rorer och May & Baker (REG 1999, s. I-8789), punkt 46.
(28) - Se ovan punkt 8.
(29) - Se ovan fotnot 5.
(30) - November 2002.
(31) - Punkt 4.2.4 i kapitel 1, understrykning i originalet.
(32) Punkt 9.2 i protokollet från EMACOLEX tolfte sammankomst i Helsingfors, november 1999.
(33) - Det kan emellertid noteras att det i bilagan till direktiv 75/318 (se ovan fotnot 9), i dess lydelse enligt direktiv 90/507 (se ovan fotnot 10), föreskrivs att de uppgifter och handlingar som skall bifogas en ansökan om godkännande för försäljning enligt artikel 4 i direktiv 65/65 skall redovisas med beaktande av de riktlinjer som har offentliggjorts av kommissionen i dess Läkemedelsregler. I domen i målet Generics (se ovan fotnot 12), punkterna 31 och 32 i domen, hänvisade domstolen dessutom till dessa regler i samband med tolkningen av en annan aspekt av punkt 8 a iii.
(34) - Se ovan fotnot 12.
(35) - Förslag till avgörande föredraget den 23 januari 2003 i mål C-106/01, Novartis Pharmaceuticals UK.
(36) - Se första satsen i skälen, återgiven ovan i punkt 4.
(37) - Se ovan punkterna 14 och 15.
(38) - Se ovan punkt 16.
(39) - Se ovan punkt 12.