62021CO0728
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (kilencedik tanács)
2022. június 28. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke – 2988/95/EK, Euratom rendelet – Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme – Az uniós joggal kapcsolatos szabálytalanságok – Eljárások – Elévülési idő – Megszakadás – A szabálytalansággal kapcsolatos vizsgálat vagy eljárás – Fogalom – Szabálytalanság fennállását megállapító ellenőrzési jelentés”
A C‑728/21. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Supremo Tribunal Administrativo (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Portugália) a Bírósághoz 2021. november 30‑án érkezett, 2021. november 4‑i határozatával terjesztett elő az
OF
és
az Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (kilencedik tanács),
tagjai: S. Rodin tanácselnök, J.‑C. Bonichot (előadó) és L. S. Rossi bírák,
főtanácsnok: N. Emiliou,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint a Bíróság az eljárási szabályzatának 99. cikke alapján, indokolt végzéssel határoz,
meghozta a következő
Végzést
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egyrészt az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18‑i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL 1995. L 312., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet, 340. o.) 3. cikke (1) bekezdése harmadik albekezdésének, másrészt a 73/2009/EK tanácsi rendeletnek a kölcsönös megfeleltetés, a moduláció és az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer tekintetében, az említett rendeletben létrehozott, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek keretében történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról, valamint az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a kölcsönös megfeleltetés tekintetében, a borágazatban meghatározott támogatási rendszer keretében történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2009. november 30‑i 1122/2009/EK bizottsági rendelet (HL 2009. L 316., 65. o.) 54. cikkének értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a mezőgazdasági tevékenységet végző OF és az Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (mezőgazdasági és halászati finanszírozó intézet, Portugália) között az OF‑nek nyújtott, anyajuhokra és anyakecskékre vonatkozó jövedelemtámogatás visszatérítése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
A 2988/95 rendelet
3
A 2988/95 rendelet harmadik preambulumbekezdése a következőket mondja ki:
„[…] a Közösségek pénzügyi érdekeire nézve hátrányos jogszabályokat minden területen fel kell számolni [helyesen: pénzügyi érdekeire nézve hátrányos cselekményekkel szemben minden területen fel kell lépni]”.
4
E rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelme céljából a közösségi joggal kapcsolatos szabálytalanságok esetére egy keretszabályozás kialakítására kerül sor az egységes ellenőrzések, a közigazgatási intézkedések, továbbá szankciók tekintetében.”
5
Az említett rendelet „Általános elvek” című I. címében szereplő 3. cikke (1) bekezdésének szövege a következő:
„Az eljárás elévülési ideje az 1. cikk (1) bekezdésében említett szabálytalanság elkövetését követő négy év. Mindazonáltal az ágazati szabályok ennél rövidebb, de legalább három éves időszakot is előírhatnak.
Folyamatos vagy ismételt szabálytalanságok esetében az elévülési idő azon a napon kezdődik, amikor a szabálytalanság megszűnt. Többéves programok esetében az elévülési idő minden esetben addig tart, amíg a program véglegesen le nem zárult.
A hatáskörrel rendelkező hatóságnak a szabálytalansággal kapcsolatos bármely vizsgálata vagy eljárása, amelyről az érintett személyt tájékoztatták, megszakítja az elévülést. A megszakadást kiváltó cselekményt követően az elévülés újrakezdődik.
Az elévülés mindazonáltal legkésőbb az elévülési idő kétszeresének megfelelő időszak utolsó napján bekövetkezik, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság ezalatt nem szabott ki szankciót, kivéve, ha a közigazgatási eljárást a 6. cikk (1) bekezdésének megfelelően felfüggesztették.”
Az 1122/2009 rendelet
6
Az 1122/2009 rendelet „Ellenőrzési jelentés” című 54. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Az e fejezet szerinti összes helyszíni ellenőrzésről – függetlenül attól, hogy a szóban forgó mezőgazdasági termelőt az 51. cikkel összhangban választották‑e ki helyszíni ellenőrzésre vagy az illetékes ellenőrző hatóság számára más forrásból ismertté vált meg nem felelések nyomon követéseként – az illetékes ellenőrző hatóság ellenőrzési jelentést készít.
A jelentést az alábbi részekre kell felosztani:
[…]
b)
az egyes jogi aktusok és előírások tekintetében végzett ellenőrzéseket külön‑külön feltüntető rész, amely különösen az alábbi információkat tartalmazza:
i.
a helyszíni ellenőrzés során vizsgált követelmények és előírások;
ii.
a végrehajtott vizsgálatok jellege és volumene;
iii.
a megállapítások;
iv.
azok a jogi aktusok és előírások, amelyek tekintetében meg nem felelés áll fenn;
c)
értékelési rész, amely a meg nem felelés jelentőségét értékeli az egyes jogi aktusok és/vagy előírások tekintetében […] az alkalmazandó támogatáscsökkentés esetleges enyhítéséhez vagy súlyosbításához vezető tényezők megjelölésével.
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
7
OF egy portugáliai mezőgazdasági üzem tulajdonosa. 2010. február 2‑án az IFAP anyajuhokra és anyakecskékre vonatkozó jövedelemtámogatást fizetett OF‑nek.
8
2011. július 12. és 14. között az IFAP helyszíni ellenőrzést végzett az üzem területén. OF jogi képviselőjével 2011. július 14‑én közölték az ellenőrzési jelentést (a továbbiakban: az alapügyben szereplő ellenőrzési jelentés). E jelentés szerint a 2010‑es évre vonatkozó, anyajuhok és anyakecskék állomány‑ és szállítási nyilvántartásának hiánya miatt lehetetlen volt visszamenőleges ellenőrzést végezni.
9
2015. április 6‑án OF levelet kapott az IFAP‑tól, amelyben jelezték, hogy a jelen végzés 7. pontjában említett támogatást jogosulatlanul kapta. 2015. április 20‑án az IFAP visszatérítésről szóló határozatot fogadott el, mivel OF megtagadta a támogatás visszatérítését.
10
OF megtámadta ezt a határozatot a Tribunal Administrativo e Fiscal de Almada (almadai közigazgatási és adóügyi bíróság, Portugália) előtt, amely bíróság a 2018. június 27‑i ítéletével helyt adott a keresetének, és megsemmisítette az említett határozatot, megállapítva, hogy az eljárások elévültek, mivel az alapügyben szereplő ellenőrzési jelentés nem szakította meg az eljárások 2988/95 rendelet 3. cikkének (1) bekezdésében előírt négyéves elévülési idejét. Az IFAP fellebbezést nyújtott be ezen ítélet ellen a Tribunal Central Administrativo Sulhoz (déli központi közigazgatási bíróság, Portugália), amely hatályon kívül helyezte azt azon az alapon, hogy az elévülési időt, amely az említett jövedelemtámogatás OF‑nek való nyújtásakor, 2010. február 2‑án kezdődött, megszakította mind 2011. július 14‑én az alapügyben szereplő ellenőrzési jelentés OF‑fel való közlése, mind 2015. április 6‑án az előző pontban említett levél is, így az IFAP jogosulatlanul kapott összegek visszaköveteléséhez fűződő joga nem évült el.
11
A kérdést előterjesztő bíróság, amelyhez OF fordult, arra keresi a választ, hogy az „1122/2009 rendelet 54. cikke szerinti” ellenőrzési jelentés közlése, amely jelentés a szabálytalanság fennállásának említésére szorítkozik anélkül, hogy utalna az ez utóbbival kapcsolatos eljárás megindítására irányuló szándékra, a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett, szabálytalansággal kapcsolatos vizsgálatnak vagy eljárásnak minősül‑e, amely megszakítja az eljárás e 3. cikkben meghatározott elévülési idejét.
12
E körülmények között a Supremo Tribunal Administrativo (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Portugália) úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„[A 2988/95 rendelet] 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdése értelmében – amely szerint »[a] hatáskörrel rendelkező hatóságnak a szabálytalansággal kapcsolatos bármely vizsgálata vagy eljárása, amelyről az érintett személyt tájékoztatták, megszakítja az elévülést« – az elévülés megszakítására vonatkozó oknak minősül‑e egy, [az 1122/2009 rendelet] 54. cikke szerinti, helyszíni ellenőrzésről szóló olyan jelentés, amely csupán szabálytalanság fennállását állapítja meg, és nem tesz említést a szabálytalansággal kapcsolatos vizsgálatra vagy eljárásra irányuló szándékról?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
13
A Bíróság eljárási szabályzata 99. cikkének értelmében, ha az előzetes döntéshozatalra terjesztett kérdésre adandó válasz egyértelműen levezethető az ítélkezési gyakorlatból, vagy ha az ilyen kérdésre adandó válasz nem enged teret semmilyen észszerű kétségnek, a Bíróság az előadó bíró javaslatára és a főtanácsnok meghallgatását követően az eljárás során bármikor indokolt végzéssel határozhat.
14
A jelen ügyben alkalmazni kell az említett rendelkezést.
15
Kérdésével az előterjesztő bíróság a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdése második albekezdésének értelmezését kéri a Bíróságtól annak meghatározása érdekében, hogy az alapügy felperese által elkövetett szabálytalanságra utaló, az alapügyben szereplő ellenőrzési jelentés megszakította‑e vele szemben az eljárás elévülési idejét.
16
Emlékeztetni kell arra, hogy a 2988/95 rendelet az 1. cikkének (1) bekezdése szerint az uniós joggal kapcsolatos szabálytalanságok esetére egy keretszabályozást alakít ki az egységes ellenőrzések, a közigazgatási intézkedések, továbbá szankciók tekintetében, mindezt e rendelet harmadik preambulumbekezdéséből következően azért, hogy az Unió pénzügyi érdekeire nézve hátrányos cselekményekkel szemben minden területen fellépjen (2022. április 7‑iIFAP‑ítélet, C‑447/20 és C‑448/20, EU:C:2022:265, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
17
Arra is emlékeztetni kell, hogy e rendelet 3. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében „az eljárás elévülési ideje a szabálytalanság elkövetését követő négy év”. E 3. cikk (1) bekezdésének második albekezdése különös szabályokat ír elő e határidő kezdő időpontjára vonatkozóan a „folyamatos vagy ismételt szabálytalanságokra”, valamint a „többéves programokra”. Az említett 3. cikk (1) bekezdésének harmadik albekezdése szerint az eljárás elévülési idejét megszakítja „a hatáskörrel rendelkező hatóságnak a szabálytalansággal kapcsolatos bármely vizsgálata vagy eljárása, amelyről az érintett személyt tájékoztatták”.
18
Következésképpen kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a helyszíni ellenőrzésről szóló olyan jelentés, amely a szabálytalanság fennállásának említésére szorítkozik, és nem tesz említést a szabálytalansággal kapcsolatos vizsgálatra vagy eljárásra irányuló szándékról, e rendelkezés szerinti olyan „vizsgálatnak vagy eljárásnak” tekinthető, amely megszakítja az eljárás ezen 3. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében meghatározott elévülési idejét.
19
Ami a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti „vizsgálat vagy eljárás” fogalmát illeti, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy az eljárások elévülési idejének rendeltetése az, hogy a jogbiztonságot szolgálja, és ez a rendeltetés nem teljesülne teljes mértékben, ha ezen elévülési időt a nemzeti hatóság minden kellő pontossággal körülírt ügyleteket érintő szabálytalanság gyanújával össze nem függő általános ellenőrzési cselekménye megszakíthatná (lásd ebben az értelemben: 2015. június 11‑iPfeifer & Langen ítélet, C‑52/14, EU:C:2015:381, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
20
Ha azonban a nemzeti hatóságok az adott személynek olyan szabálytalanságot megállapító jelentést továbbítanak, amelynek megvalósulásához e személy egy meghatározott ügylet keretében hozzájárult, kiegészítő információkat kérnek ezen ügyletre vonatkozóan, vagy e személlyel szemben az említett ügylettel kapcsolatban szankciót alkalmaznak, e hatóságok a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében a szabálytalanság vizsgálatára vagy üldözésére irányuló, kellően konkrét cselekményeket végeznek (2015. június 11‑iPfeifer & Langen ítélet, C‑52/14, EU:C:2015:381, 42. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
21
Úgy tekinthető ugyanis, hogy a példálózó jelleggel, a jelen végzés előző pontjában felsoroltakhoz hasonló cselekmények kellő pontossággal körülírják azon ügyleteket, amelyek vonatkozásában fennáll a szabálytalanságok gyanúja (lásd ebben az értelemben: 2015. június 11‑iPfeifer & Langen ítélet, C‑52/14, EU:C:2015:381, 45. pont).
22
Ebből következik, hogy a cselekménynek, ahhoz hogy a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti „vizsgálatnak vagy eljárásnak” minősüljön, kellő pontossággal körül kell írnia azon ügyleteket, amelyek vonatkozásában fennáll a szabálytalanságok gyanúja. E pontosságra irányuló követelmény nem írja azonban elő, hogy az említett cselekménynek meg kell említenie szankció vagy különös közigazgatási intézkedés kiszabásának lehetőségét (2015. június 11‑iPfeifer & Langen ítélet, C‑52/14, EU:C:2015:381, 43. pont).
23
Következésképpen az olyan ellenőrzési jelentés, amely – mint az alapügyben is – a szabálytalanság fennállására való hivatkozásra szorítkozik anélkül, hogy megemlítené valamely szankció vagy különös közigazgatási intézkedés kiszabásának lehetőségét, mindazonáltal a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „vizsgálatnak vagy eljárásnak” tekinthető, ha kellően pontosan körülírja azokat az ügyleteket, amelyek vonatkozásában fennáll a szabálytalanságok gyanúja (lásd ebben az értelemben: 2015. június 11‑iPfeifer & Langen ítélet, C‑52/14, EU:C:2015:381, 46. és 47. pont).
24
E tekintetben az előterjesztett kérdés megfogalmazásából kitűnik, hogy az alapügyben szereplő ellenőrzési jelentés megfelel az 1122/2009 rendelet 54. cikkében említett ellenőrzési jelentéseknek.
25
Ezen 54. cikk (1) bekezdésének b) pontja értelmében e jelentéseknek fel kell tüntetniük az egyes jogi aktusok és előírások tekintetében végzett ellenőrzéseket, valamint be kell mutatniuk a helyszíni ellenőrzés során vizsgált követelményeket és előírásokat, a végrehajtott vizsgálatok jellegét és volumenét, a megállapításokat, és azokat a jogi aktusokat és előírásokat, amelyek tekintetében meg nem felelés áll fenn.
26
Meg kell állapítani, hogy az olyan ellenőrzési jelentés, amely megfelel az e rendelkezésben előírt követelményeknek, ahhoz mindenképpen kellő pontossággal határozza meg azokat az ügyleteket, amelyek tekintetében szabálytalanságok gyanúja áll fenn, hogy a jelentést a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti „vizsgálatnak vagy eljárásnak” lehessen minősíteni.
27
A jelen ügyben, mivel nem tűnik úgy, hogy az alapügyben eljáró elsőfokú és fellebbviteli nemzeti bíróságok megvizsgálták volna, hogy ez a helyzet állt‑e fenn az alapügyben az OF‑fel közölt ellenőrzési jelentés esetében, a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy ebből levonja a következtetéseket, és adott esetben e jelentés tartalmára tekintettel elvégezze vagy elvégeztesse a szükséges vizsgálatokat a jelen végzés 19–23., 25. és 26. pontjában szereplő információk alapján.
28
A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2988/95 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdését úgy kell értelmezni, hogy a helyszíni ellenőrzésről szóló olyan jelentés, amely a szabálytalanság fennállásának említésére szorítkozik, és nem tesz említést a szabálytalansággal kapcsolatos vizsgálatra vagy eljárásra irányuló szándékról, ennek ellenére az e rendelkezés szerinti olyan „vizsgálatnak vagy eljárásnak” tekinthető, amely megszakítja az eljárás ezen 3. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében meghatározott elévülési idejét, ha kellően pontosan körülírja azokat az ügyleteket, amelyek vonatkozásában fennáll a szabálytalanságok gyanúja.
A költségekről
29
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről.
A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:
Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18‑i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet 3. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdését úgy kell értelmezni, hogy a helyszíni ellenőrzésről szóló olyan jelentés, amely a szabálytalanság fennállásának említésére szorítkozik, és nem tesz említést a szabálytalansággal kapcsolatos vizsgálatra vagy eljárásra irányuló szándékról, ennek ellenére az e rendelkezés szerinti olyan „vizsgálatnak vagy eljárásnak” tekinthető, amely megszakítja az eljárás ezen 3. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében meghatározott elévülési idejét, ha kellően pontosan körülírja azokat az ügyleteket, amelyek vonatkozásában fennáll a szabálytalanságok gyanúja.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: portugál.