Ideiglenes változat
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2025. június 19.(1)
C‑738/22. P. sz. ügy
Google LLC,
Alphabet Inc.
kontra
Európai Bizottság
„ Fellebbezés – Verseny – Erőfölénnyel való visszaélés – Intelligens mobileszközök – Az EUMSZ 102. cikk és az EGT‑Megállapodás 54. cikkének megsértését megállapító határozat – Google Android operációs rendszer – Szerződéses korlátozások – A Google Search keresési alkalmazás és a Chrome navigációs alkalmazás, valamint a Play Store alkalmazás‑áruház közötti árukapcsolás – Antifragmentációs kötelezettségek – Kizárólagosságot biztosító kifizetések – Kiszorító hatások – Hipotetikusan ugyanannyira hatékony versenytárs – Objektív igazolás – Egységes és folyamatos jogsértés – A bírság újraszámítása ”
Tartalomjegyzék
I.
Bevezetés
II.
A jogvita előzményei
A.
A tényállás
B.
A vitatott határozat
C.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
1.
A Törvényszék előtti eljárás
2.
A megtámadott ítélet
III.
A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
IV.
Értékelés
A.
A jogsértés megállapítása (első–ötödik jogalap)
1.
A mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások értékelése (első és második jogalap)
a)
A mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások és kiszorító hatásaik közötti okozati összefüggés (az első jogalap első, harmadik és negyedik része)
1)
A bevételmegosztási megállapodások figyelembevétele a mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások elemzése során (az első jogalap első része)
2)
Az alapértelmezettkénti beállítás és az előzetes telepítés közötti különbségtétel (az első jogalap harmadik része)
i)
A tények újbóli vizsgálata a fellebbezés szintjén
ii)
A magatartás hatásainak a kontextusától elszigetelt értékelésének mellőzése
3)
A mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások állítólagos versenyt elősegítő eleme és a kontrafaktuális értékelés követelménye (az első jogalap negyedik része)
b)
A mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások ugyanannyira hatékony versenytársak kiszorítására való képessége (az első jogalap második része és a második jogalap)
1)
A mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások kiszorító hatásának értékelése az „ugyanannyira hatékony versenytársak” tekintetében és a felhasználók magatartásának okai
i)
Az árukapcsolásra vonatkozó ítélkezési gyakorlat kiindulópontja
ii)
A Törvényszék megállapításai a mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások kiszorító hatásaival kapcsolatban
–
A „status quo torzítás” létrehozása előzetes telepítéssel
–
Az eredetiberendezésgyártók versengő keresési szolgáltatások előzetes telepítésére és alapértelmezettkénti beállítására vonatkozó lehetősége
–
A felhasználók elérését lehetővé tévő, az előzetes telepítéstől eltérő más eszközök
–
A felhasználási arányok és az előzetes telepítés közötti kapcsolat
–
A kontextus figyelembevétele
iii)
Értékelés
2)
A Google Search alkalmazás és a Play Store közötti árukapcsolás
3)
A Chrome és a Play Store, valamint a Google Search közötti árukapcsolás
c)
A mobilalkalmazásforgalmazási megállapodások értékelésére vonatkozó következtetés
2.
Az antifragmentációs megállapodások értékelése (harmadik és negyedik jogalap)
a)
Az antifragmentációs megállapodásokkal kapcsolatos visszaélés terjedelme és hatásai (harmadik jogalap)
1)
A vitatott magatartásnak az antifragmentációs megállapodások tekintetében való bizonyítása (a harmadik jogalap első része)
2)
Az állítólagos kiszorító hatások betudhatósága (a harmadik jogalap második része)
b)
Az antifragmentációs megállapodások igazolása (negyedik jogalap)
c)
Az antifragmentációs megállapodások értékelésére vonatkozó következtetés
3.
Az egységes és folyamatos jogsértés (ötödik jogalap)
4.
A jogsértés megállapítására vonatkozó következtetés
B.
A bírság (hatodik jogalap)
C.
A fellebbezés értékelésére vonatkozó következtetés
V.
Költségek
VI.
Végkövetkeztetések
I.      Bevezetés
1.        Amint azt a Törvényszék a Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Android) ítéletében(2) megállapította, a „to google” [guglizik] ige olyan cselekvésre utal, amely „a Google keresőmotorjának használatára irányul annak érdekében, hogy az internetes világhálón valakire vagy valamire vonatkozóan információkat szerezzenek”. Amint arra a Törvényszék helyesen mutat rá, ritkák azok a vállalkozások, amelyek olyan közismertségnek örvendenek, hogy a nevükből ige lett. Pusztán ez a tény bizonyítja, hogy a Google a mindennapi életben milyen jelentőségre tett szert.
2.        Jogi szempontból (is) az erőfölénnyel való visszaélés eredményének tekinthető‑e a Google keresőmotorjának a világ lakossága többségének mindennapi életében való állandó jelenléte, különösen az Android operációs rendszerével (a továbbiakban: operációs rendszer) működő intelligens mobileszközök használatával összefüggésben?
3.        Lényegében ez a jelen fellebbezés alapjául szolgáló kérdés.
4.        E kérdés azon követelmények ténybeli háttere alapján merül fel, amelyeknek többek között az intelligens mobileszközök gyártóinak meg kellett felelniük ahhoz, hogy a Google legfontosabb alkalmazásainak (a továbbiakban: alkalmazások) – a Play Store, a Google Search és a Chrome – licencét megszerezzék.
5.        A C(2018) 4761 final határozatban,(3) amelyet a Törvényszék nagyrészt helybenhagyott, az Európai Bizottság úgy ítélte meg, hogy e követelmények az erőfölénnyel való visszaélés EUMSZ 102. cikk szerinti tilalmának több tekintetben való megsértését foglalják magukban.
6.        A Törvényszék vitatott megállapításaira tekintettel a Bíróságnak többek között azzal a kérdéssel kell foglalkoznia, hogy az ilyen visszaélés bizonyítása megköveteli‑e a vitatott magatartás nélküli versenyhelyzet kontrafaktuális elemzését, valamint annak vizsgálatát, hogy e magatartás gyakorolhat‑e kizáró hatást az erőfölényben lévő vállalkozáshoz hasonló hatékonyságúnak tekintett vállalkozásokra.
7.        A Bíróság közelmúltbeli, különösen a Servizio Elettrico Nazionale és társai ítéletben,(4) az Unilever Italia Mkt. Operations ítéletben,(5) a European Superleague Company ítéletben,(6) a Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítéletben,(7) valamint a Bizottság kontra Intel Corporation ítéletben(8) kidolgozott ítélkezési gyakorlata már jelentős iránymutatást ad e kérdések megválaszolásához.
II.    A jogvita előzményei
8.        A Törvényszék a megtámadott ítélet 2–72. pontjában ismertette a jogvita előzményeit, amelyek a jelen fellebbezési eljárás szempontjából a következőképpen foglalhatók össze.
A.      A tényállás
9.        A Google LLC (székhelye: Mountain View, Kalifornia [Egyesült Államok]) az internethez kapcsolódó termékekre és szolgáltatásokra szakosodott, és többek között az Európai Gazdasági Térségben (EGT) tevékenykedik. A Google az Alphabet Inc. leányvállalata (a továbbiakban együttesen: Google vagy fellebbezők).
10.      A Google bevételeinek nagy részét legfontosabb termékéből szerzi: ez a Google Search keresőmotor. A Google kereskedelmi modellje az egyrészt a felhasználóknak leggyakrabban ingyenesen kínált, internethez kapcsolódó termékek és szolgáltatások, másrészt pedig azon online reklámszolgáltatások közötti kölcsönhatáson alapul, amelyekből bevételeinek nagy része származik. E bevételeket nagyrészt a Google Search eredményezi. A Google kereskedelmi modellje tehát főként az online keresési szolgáltatásai felhasználói számának annak érdekében történő növelésén alapul, hogy online reklámszolgáltatásait értékesíthesse. A Google továbbá a felhasználóknak az áruival és szolgáltatásaival való érintkezése során olyan adatokat gyűjt, amelyek lehetővé teszik a Google számára, hogy erősítse a releváns keresési válaszadási és reklámszolgáltatási képességét.
11.      A Google üzleti modelljét eredetileg a személyi számítógépek (PC) környezetében fejlesztették ki, amelyek esetében a böngésző volt a fő belépési pont az internetre. Ezt követően azonban a Google figyelembe kívánta venni a mobilinternet fejlődését és a felhasználói magatartás ezzel együtt járó, általános online keresésekkel kapcsolatos valószínűsíthető változását, különös tekintettel a földrajzi helymeghatározás által kínált lehetőségekre. Ebben a helyzetben a Google stratégiát alakított ki annak biztosítására, hogy a felhasználók a Google Search‑ön keresztül végezzék a mobileszközökön végzett kereséseiket is.
12.      Ebben az összefüggésben a Google 2005‑ben felvásárolta azt a vállalatot, amely eredetileg kifejlesztette az intelligens mobileszközökre szánt Android operációs rendszert. 2018 júliusában a Bizottság szerint az Európában és a világon használt intelligens mobileszközök körülbelül 80%‑a működött Android alatt.
13.      Amikor a Google kifejleszti az Android új változatát, szabad felhasználási engedéllyel („Android Open Source Project licence”, a továbbiakban: AOSP licenc) online ingyenesen közzéteszi a forráskódot. Ez lehetővé teszi harmadik személyek számára, hogy letöltsék és módosítsák e kódot annak érdekében, hogy módosított Android‑változatokat (úgynevezett forkok) hozzanak létre (a fork egy meglévő szoftver forráskódja alapján létrehozott új szoftver).
14.      Az Android operációs rendszer egy „ökoszisztémába” ágyazódik be, amely más elemeket is tartalmaz, mint például a Google Mobile szolgáltatási csomagot (GMS bundle vagy Google Mobile Services, a továbbiakban: GMS‑csomag), amely többek között a Play Store alkalmazás‑áruházat, a Google Search alkalmazást és a Chrome böngészőt foglalja magában.
15.      Az Android szabadon hozzáférhető forráskódja tartalmazza az operációs rendszer alapvető elemeit, azon Android alkalmazásokat és szolgáltatásokat, amelyeknek a Google a jogosultja, azonban nem. Azon eredetiberendezés‑gyártóknak, amelyek meg kívánják szerezni a Google alkalmazásait és szolgáltatásait, tehát szerződéseket kell kötniük a Google‑lel. Ilyen szerződéseket a Google azon mobilhálózat‑üzemeltetőkkel is kötött, amelyek a Google alkalmazásait és szolgáltatásait a végfelhasználóknak értékesített eszközökre kívánják telepíteni.
16.      Egyes ilyen szerződések képezik a jelen ügy tárgyát.
B.      A vitatott határozat
17.      2018. július 18‑án a Bizottság elfogadta a vitatott határozatot, amelyben az EUMSZ 102. cikk és az EGT‑Megállapodás 54. cikkének megsértése miatt bírságot szabott ki a Google LLC‑vel, részben pedig az Alphabet, Inc.‑nel szemben.
18.      A Bizottság mindenekelőtt négy érintett piactípust határozott meg, azaz i. az intelligens mobileszközökhöz való licencelt operációs rendszerek (Kínán kívüli) világpiaca, ii. az Android alkalmazás‑áruházak (Kínán kívüli) világpiaca, iii. az általános keresési szolgáltatások nyújtásának különböző nemzeti piacai az EGT‑n belül, valamint iv. a nem operációsrendszer‑specifikus, mobilos használatra szánt internetes böngészők világpiaca.(9) A Bizottság szerint a Google a releváns időszakban erőfölénnyel rendelkezett az első három piacon.(10) E megállapításokat a jelen fellebbezési eljárásban már nem vitatják.
19.      A vitatott határozatban a Bizottság megállapította, hogy a Google visszaélt az ezen piacokon fennálló erőfölényével azáltal, hogy versenyellenes szerződéses korlátozásokat írtak elő az eredetiberendezés‑gyártók és a mobilhálózat‑üzemeltetők számára (a továbbiakban: vitatott korlátozások). A Bizottság négy különböző jogsértést állapított meg, amelyek a szerződéses korlátozások három csoportjába sorolhatók.
20.      Az első korlátozásokat a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások foglalták magukba, és a Bizottság szerint két árukapcsolást valósítottak meg (első és második jogsértés):(11)
–        egyrészt annak előírása, hogy az eredetiberendezés‑gyártók előzetesen telepítsék a Google Search alkalmazást, mielőtt a Play Store alkalmazás‑áruház tekintetében felhasználási engedélyt kaphatnának (első csomag); a Google ennek előírásával 2011. január 1‑jétől a vitatott határozat meghozatalának időpontjáig visszaélt az Android alkalmazás‑áruházak világpiacán (Kínát kivéve) fennálló erőfölényével;
–        másrészt annak előírása, hogy az eredetiberendezés‑gyártók előzetesen telepítsék a Chrome böngészőt, mielőtt a Play Store és a Google Search tekintetében felhasználási engedélyt kaphatnának (második csomag); a Google ennek előírásával 2012. augusztus 1‑jétől a vitatott határozat meghozatalának időpontjáig visszaélt az Android alkalmazás‑áruházak világpiacán (Kínát kivéve) fennálló erőfölényével.
21.      Amint azt a Törvényszék kifejtette, e két termékcsomag egymást kiegészíti. Így a Chrome–Play Store és Google Search csomag a Google Search–Play Store csomaghoz társult annak érdekében, hogy figyelembe vegyék a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások fejlődését, amelyek eredetileg nem tartalmazták a Chrome böngészőt a GMS‑csomagban szereplő alkalmazások között. A Bizottság szerint a két csomag célja az volt, hogy lehetővé tegye a Google számára a felhasználók elérését annak érdekében, hogy általános kereséseiket a Google Search révén végezzék, akár általános keresési alkalmazásként, akár a Chrome böngésző keresőmotorjaként.(12)
22.      Másodszor, annak érdekében, hogy a Play Store és a Google Search tekintetében felhasználási engedélyt kapjanak, az eredetiberendezés‑gyártóknak antifragmentációs megállapodást kellett kötniük, amely előírta számukra, hogy nem értékesíthetnek az Android olyan változatain működő eszközöket, amelyeket a Google nem hagyott jóvá (harmadik jogsértés). Ennek megfelelően a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások megkötése csak az antifragmentációs megállapodás megkötése után volt lehetséges. A Google ennek megkövetelésével 2011. január 1‑jétől a vitatott határozat meghozatalának időpontjáig visszaélt az Android alkalmazás‑áruházak és az általános keresési szolgáltatások piacain fennálló erőfölényével.(13)
23.      Harmadszor, a bevételmegosztási megállapodások olyan korlátozásokat tartalmaztak, amelyek értelmében a Google reklámbevételei bizonyos százalékát biztosította az eredetiberendezés‑gyártók és a mobilhálózat‑üzemeltetők számára, amennyiben e gyártók vagy üzemeltetők elfogadták, hogy nem telepítenek előzetesen versengő általános keresési szolgáltatást a közös megegyezéssel meghatározott portfólió részét képező bármely eszközre (a továbbiakban: portfólió‑bevételmegosztási megállapodások) (negyedik jogsértés). Ennek előírásával a Google 2011. január 1‑jétől és 2014. március 31‑ig visszaélt az általános keresési szolgáltatások nemzeti piacain fennálló erőfölényével.(14) Később a Google eszközönkénti bevételmegosztási megállapodásokat kötött, amelyek értelmében a Google a bevételek megosztásának kifizetését attól tette függővé, hogy az eredetiberendezés‑gyártók és a mobilhálózat‑üzemeltetők nem telepítenek előzetesen versengő általános keresési szolgáltatásokat adott eszközre, ennek fejében pedig a Google kifizette a bevételek megosztását. Az említett eszközönkénti bevételmegosztási megállapodásokat a Bizottság nem találta jogellenesnek.
24.      A Bizottság szerint a vitatott korlátozások célja az volt, hogy megvédjék és megszilárdítsák a Google általános keresési szolgáltatások nemzeti piacain fennálló erőfölényét az EGT‑ben, és ennélfogva a keresésekhez kapcsolódó reklámok révén a Google által elért bevételeket. A közös cél és a vitatott korlátozások kölcsönös függősége miatt a Bizottság azokat az EUMSZ 102. cikkbe és az EGT‑Megállapodás 54. cikkébe ütköző egységes és folyamatos jogsértésnek minősítette.
25.      A visszaélésszerűnek ítélt magatartások szankcionálása érdekében a Bizottság 4 342 865 000 euró bírságot szabott ki a Google LLC‑vel szemben, amely bírság vonatkozásában az Alphabet Inc.‑t 1 921 666 000 euró erejéig együttes és egyetemleges felelősség terheli. Ezenkívül a Bizottság azt is előírta a Google számára, hogy a vitatott magatartást a vitatott határozat közlését követő 90 napos határidőn belül szüntesse meg.
C.      A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
1.      A Törvényszék előtti eljárás
26.      A Google a Törvényszék Hivatalához 2018. október 9‑én benyújtott keresetlevelével keresetet indított a vitatott határozat megsemmisítése iránt. A Törvényszék előtt a Google kérelmeit az Application Developers Alliance (a továbbiakban: ADA), a Computer & Communications Industry Association (a továbbiakban: CCIA), a Gigaset Communications GmbH (a továbbiakban: Gigaset), a HMD global Oy (a továbbiakban: HMD) és az Opera Norway AS, korábban Opera Software AS (a továbbiakban: Opera) támogatta.
27.      A Bizottság kérelmeit a BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV (a továbbiakban: BDZV), a Bureau européen des unions de consommateurs BEUC (a továbbiakban: BEUC), a FairSearch AISBL, a Qwant, a Seznam.cz, a.s. (a továbbiakban: Seznam) és a Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV (a továbbiakban: VDZ) támogatta.
28.      A Törvényszék az ügyet az iratok közös, nem bizalmas változata alapján vizsgálta. A megtámadott ítéletben a felperesek és az alperes által ismert bizonyos bizalmas adatokat felváltották a vitatott határozatnak a Bizottság honlapján elérhető nyilvános változatában használt sávok.(15)
2.      A megtámadott ítélet
29.      2022. szeptember 14‑i ítéletével a Törvényszék megsemmisítette a vitatott határozatnak a portfólió‑bevételmegosztási megállapodásokat, azaz az egységes és folyamatos jogsértés negyedik elemét érintő részét.
30.      A Törvényszék továbbá a Google LLC‑vel szemben kiszabott bírság összegét 4 125 000 000 euróban állapította meg, az Alphabet Inc.‑t pedig 1 520 605 895 euró erejéig együttes és egyetemleges felelősség terheli.
31.      A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasította, és elrendelte, hogy valamennyi fél maga viseli saját költségeit.
III. A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
32.      2022. november 30‑i beadványával a Google fellebbezést nyújtott be a megtámadott ítélet ellen.
33.      A fellebbezési eljárásban – amint a Törvényszék előtt is – a Google‑t az ADA, a CCIA, a Gigaset, a HMD és az Opera támogatja.
34.      A Bizottságot a fellebbezési eljárásban – amint a Törvényszék előtt is – a BDZV, a BEUC, a FairSearch, a Qwant, a Seznam és a VDZ támogatja.
35.      2023. január 19‑i végzésével(16) és 2023. április 18‑i végzésével(17) a Bíróság elnöke a fellebbezők kérelmére elrendelte, hogy a vitatott határozatot, valamint a Bizottság válaszbeadványának 98. lábjegyzetében szereplő egyes információkat a beavatkozókkal szemben bizalmasan kell kezelni. Az érintett információkat korábban az elsőfokú eljárás során ugyanezen felekkel szemben bizalmasan kezelték.
36.      A Google azt kéri, hogy a Bíróság:
–        helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet,
–        semmisítse meg a vitatott határozatot;
–        másodlagosan, az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé;
–        harmadlagosan, helyezze hatályon kívül a megtámadott ítélet rendelkező részének 2. pontját, és a vitatott határozat 2. cikkében kiszabott bírság összegét lényegesen alacsonyabb összegben állapítsa meg; és
–        kötelezze a Bizottságot a Google‑nek a jelen eljárással és a Törvényszék előtti eljárással kapcsolatos költségeinek viselésére.
37.      Az ADA, a CCIA, a Gigaset, a HMD és az Opera azt kéri, hogy a Bíróság adjon helyt a Google kérelmeinek, és kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
38.      A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
–        utasítsa el a fellebbezést, és
–        kötelezze a Google‑t a költségek viselésére.
39.      A BEUC, a FairSearch és a Seznam szintén azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a fellebbezést, és kötelezze a Google‑t a költségek viselésére.
40.      A felek előadásait és a Törvényszék által feltett szóbeli kérdésekre adott válaszait a 2025. január 28‑án megtartott tárgyaláson hallgatták meg.
IV.    Értékelés
41.      Fellebbezésének alátámasztása érdekében a Google hat jogalapra hivatkozik, amelyek közül az első öt a jogsértés megállapítására vonatkozik (A), míg a hatodikban azt kifogásolja, ahogyan a Törvényszék a bírság megváltoztatása tekintetében őt megillető korlátlan felülvizsgálati jogkört gyakorolta (B).
A.      A jogsértés megállapítása (első–ötödik jogalap)
42.      Amint azt a jelen indítvány 19–23. pontjában kifejtettem, a Bizottság által a vitatott határozatban megállapított egységes és folyamatos jogsértés négy különböző jogsértést foglalt magában, amelyek a szerződéses korlátozások három csoportjába sorolhatók:
–        a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei, amelyek szerint a Play Store licencét csak akkor lehetett megszerezni, ha a Google Search‑öt előzetesen telepítették (első csomag), a Play Store és a Google Search licencét pedig csak akkor lehetett megszerezni, ha a Chrome‑ot előzetesen telepítették (második csomag);
–        az antifragmentációs megállapodások, amelyek szerint a Play Store és a Google Search licencét csak akkor lehetett megszerezni, ha az eredetiberendezés‑gyártók nem értékesítettek az Android olyan változatain működő eszközöket, amelyeket a Google nem hagyott jóvá;
–        és végül a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások, amelyek szerint a Google reklámbevételeinek egy bizonyos százalékát meg lehetett szerezni, ha előzetesen nem telepítettek versengő keresési szolgáltatásokat.
43.      A portfólió‑bevételmegosztási megállapodások versenykorlátozó jellegének megállapítását a Törvényszék a megtámadott ítéletben megsemmisítette, és azt a Bizottság a jelen fellebbezésben nem vitatja. A Törvényszék e tekintetben tett megállapításai tehát véglegesek.
44.      Első és második jogalapjával a Google azt állítja, hogy a Törvényszék a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások értékelése során tévesen alkalmazta a jogot (1). A harmadik és negyedik jogalap az antifragmentációs megállapodások minősítésére vonatkozik (2). Végül ötödik jogalapjával a Google az egységes és folyamatos jogsértés megállapítását kifogásolja (3).
1.      A mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások értékelése (első és második jogalap)
45.      Első jogalapjával a Google a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei és állítólagos kiszorító hatásai közötti okozati összefüggés értékelését kifogásolja (a). A második jogalapja keretében a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen hagyta helyben a vitatott határozatot, noha a Bizottság nem állapította meg, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások gyakorolhattak‑e kiszorító hatást a Google‑höz hasonló hatékonyságúnak tekintett vállalkozásokra (b).
a)      A mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások és kiszorító hatásaik közötti okozati összefüggés (az első jogalap első, harmadik és negyedik része)
46.      A Google első jogalapja szerint a Törvényszék tévesen értékelte a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei és azoknak a verseny korlátozására való alkalmassága közötti okozati összefüggést.
47.      E jogalap keretében a Google négy érvet hoz fel, amelyek közül a második nagymértékben átfedésben van a Google által a második jogalap keretében előadott érveléssel. Ezért e második érvvel a jelen indítvány 99. és azt követő pontjaiban, a második jogalap keretében foglalkozom.
48.      Az első jogalapja keretében felhozott további három érvvel a Google először is azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a bevételmegosztási megállapodásokat összefüggésbeli elemként vette figyelembe (1). Másodszor, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt állította, hogy nem szükséges különbséget tenni az alapértelmezettkénti beállítás hatásai és az előzetes telepítés hatásai között (2). Végül nem vette figyelembe azt a versenyt (vagy annak hiányát), amely a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei nélkül állt volna fenn (3).
49.      A Bizottság szerint az első jogalap azért hatástalan, mert azon a téves előfeltevésen alapul, hogy kizárólag kontrafaktuális elemzéssel állapítható meg, hogy valamely magatartás alkalmas‑e a verseny korlátozására. Ezt a felvetést azonban a Bíróság ítélkezési gyakorlata egyáltalán nem támasztja alá. A kontrafaktuális elemzés csupán egy, de nem az egyetlen mód annak megállapítására, hogy valamely magatartás alkalmas‑e a verseny korlátozására.
50.      Igaz, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint a vizsgált magatartások tényleges vagy potenciális hatásai a bizonyítékok összességére való hivatkozással állapíthatók meg, anélkül hogy a Bizottság köteles lenne következetesen egyetlen eszközt alkalmazni az ilyen okozati összefüggés bizonyításához.(18)
51.      A Google által az első jogalapja keretében felhozott érvek azonban nem csupán annak értékelésére vonatkoznak, hogy a Törvényszéknek kellett‑e kontrafaktuális elemzést végeznie, hanem bizonyos olyan szempontokra is, amelyeket e bíróság figyelembe vett a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások visszaélésszerű jellegének értékelése során. Ebből következik, hogy ezen érvek alkalmasak arra, hogy megkérdőjelezzék a Törvényszéknek a megtámadott ítélet rendelkező részének alapjául szolgáló értékeléseit, és – megalapozottságuk esetén – ezen ítélet hatályon kívül helyezését eredményezzék.(19)
52.      Következésképpen a Bizottság hatástalanságra vonatkozó állítását el kell utasítani.
1)      A bevételmegosztási megállapodások figyelembevétele a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások elemzése során (az első jogalap első része)
53.      Első jogalapjának első részében a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások hatásainak értékeléséhez figyelembe vette az eszközönkénti bevételmegosztási megállapodások hatásait, amelyeket a Bizottság nem vitatott, valamint a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások hatásait, amelyek visszaélésszerű jellegét a Törvényszék szerint nem állapították meg. Ezzel a Törvényszék nem bizonyította, hogy az állítólagos kiszorító hatásokat a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei okozták.
54.      Ez az érvelés lényegében azt a kérdést veti fel, hogy a Bizottság által visszaélésszerűnek minősített, azonban a Törvényszék által visszaélésszerűnek nem minősített magatartás mégis figyelembe vehető‑e összefüggésbeli elemként az egységes és folyamatos jogsértés egyéb, visszaélésszerűnek minősített elemei hatásainak elemzésekor.
55.      Amint azt a jelen indítvány 23. és 42. pontjában kifejtem, a Google egységes és folyamatos jogsértése a Bizottság szerint a portfólió‑bevételmegosztási megállapodásokat ölelte fel. E megállapodások a Google reklámbevételei bizonyos százalékát biztosították az eredetiberendezés‑gyártók és a mobilhálózat‑üzemeltetők számára, amennyiben e gyártók, illetve üzemeltetők elfogadták, hogy nem telepítenek előzetesen versengő általános keresési szolgáltatást a közös megegyezéssel meghatározott portfólió részét képező bármely eszközre. Ennek megfelelően, amennyiben az érintett eredetiberendezés‑gyártó vagy mobilhálózat‑üzemeltető előzetesen telepített versengő általános keresési szolgáltatást egy előzetesen meghatározott és elfogadott portfólióba tartozó eszközre, akkor le kellett mondania a bevételek megosztásáról az egész portfólió tekintetében.(20)
56.      A vitatott határozat szerint e portfólió‑bevételmegosztási megállapodások kizárólagosságot biztosító kifizetéseket hajtottak végre, és e megállapodások célja az volt, hogy a Google számára kizárólagos jogot biztosítsanak az általános keresési szolgáltatási alkalmazások mobileszközökön történő előzetes telepítésére.(21) E következtetés levonása érdekében a Bizottság többek között elvégezte a vitatott gyakorlatnak az ugyanannyira hatékony versenytársak kiszorítására való képességének vizsgálatát, az úgynevezett „azonos hatékonyságú versenytárs tesztjét” (As Efficient Competitor Test, a továbbiakban: AEC‑teszt).(22)
57.      A Törvényszék azonban arra a következtetésre jutott, hogy a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások visszaélésszerű jellegének megállapítását nem bizonyították a jogilag megkövetelt módon, mivel a Bizottság hibákat követett el a piaci lefedettségük értékelése és az AEC‑teszt elvégzése során.(23) Amint azt jelen indítvány 29. és 43. pontjában már kifejtettem, a Törvényszék tehát a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások visszaélésszerű jellegét illetően megsemmisítette a vitatott határozatot. A Bizottság e megállapítást a jelen fellebbezésben nem vitatta. Így az a következtetés, hogy nem állapította meg a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások visszaélésszerű jellegét, jogilag kötelező erejű.
58.      2013‑tól kezdődően a Google fokozatosan eszközönkénti bevételmegosztási megállapodásokkal váltotta fel a portfólió‑bevételmegosztási megállapodásokat. Az
eszközönkénti bevételmegosztási megállapodás alapján az eredetiberendezés‑gyártónak, illetve a mobilhálózat‑üzemeltetőnek a Google bevételeiben való részesedése a versengő általános keresési szolgáltatások előzetes telepítésétől való tartózkodási kötelezettség tiszteletben tartása mellett értékesített eszközök számától függött. Így az eszközönkénti bevételmegosztási megállapodások lehetővé tették az eredetiberendezés‑gyártó, illetve a mobilhálózat‑üzemeltető számára, hogy ugyanazon eszköztípus esetében egyes eszközöket úgy kínáljanak, hogy azok kizárólag a Google általános keresési szolgáltatását promotálják, míg másokat úgy, hogy azon a versengő általános keresési szolgáltatások is megjelennek. A Bizottság nem tekintette visszaélésszerűnek ezeket az eszközönkénti bevételmegosztási megállapodásokat.(24)
59.      Bár a Bizottság és a Törvényszék megállapításai szerint külön‑külön sem az eszközönkénti bevételmegosztási megállapodások, sem pedig a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások nem minősültek visszaélésszerűnek, a Törvényszék a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások értékelésekor figyelembe vette azokat.(25) A Törvényszék szerint ez azért volt indokolt, mert a vitatott határozat helyesen vette figyelembe az eszközönkénti bevételmegosztási megállapodásokat és a portfólió‑bevételmegosztási megállapodásokat mint a ténybeli háttér      szempontjait az egységes és folyamatos jogsértés egyéb szempontjai, és így a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások által okozott kiszorító hatások értékelése céljából. A Törvényszék rámutatott különösen arra, hogy függetlenül a bevételmegosztási megállapodások versenyjog szempontjából történő minősítésétől, a Google által tanúsított magatartások együttes hatásai lehetővé tették számára, hogy a Google Search tekintetében olyan kizárólagos előzetes telepítésben részesüljön, amely legalább 2016‑ig lefedte az Androidból származó operációs rendszer alatt működő, EGT‑n belül forgalmazott eszközök több mint felét.(26)
60.      Mielőtt megvizsgálnám, hogy e megközelítés megalapozott‑e, meg kell jegyezni, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint annak megállapítását, hogy valamely gyakorlat az EUMSZ 102. cikk értelmében vett erőfölénnyel való visszaélésnek minősül, mindig az adott ügy összes releváns körülményére tekintettel kell értékelni.(27) Másrészt a versenyhatóság nem hivatkozhat azokra a hatásokra, amelyeket valamely magatartás gyakorolhatott volna, amennyiben olyan meghatározott, különleges körülmények következtek volna be, amelyek a magatartás megvalósításának időpontjában nem voltak jellemzőek a piacra.(28)
61.      Ebben az összefüggésben valamely ténybeli elem figyelembevétele – amint azt például a Bíróság az AstraZeneca kontra Bizottság ítéletben egyértelművé tette – nem attól függ, hogy ezen elem olyan magatartásnak minősül‑e, amely önmagában visszaélésszerűnek tekinthető.(29) Hasonlóképpen a Bíróság a Sony Optiarc és Sony Optiarc America kontra Bizottság ítéletben kifejtette, hogy amikor bizonyos magatartások összességét egységes és folyamatos jogsértésnek lehet minősíteni, ebből nem vonható le az a következtetés, hogy e magatartások mindegyikét – külön‑külön véve – önmagában szükségképpen elkülönülő jogsértésnek kell minősíteni.(30) A Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítéletben a Bíróság megállapította, hogy két, önmagában és külön‑külön vizsgálva jogszerűnek minősülő magatartás visszaélésszerűnek minősül, mivel kombinációjukban eltértek az érdemeken alapuló versenytől, és (potenciális) versenyellenes hatásokkal jártak.(31)
62.      A jelen ügyben a Törvényszék arra a következtetésre jutott, hogy a Google különböző gyakorlatainak egymást kiegészítő jellege miatt figyelembe kell venni a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások és a bevételmegosztási megállapodások együttes hatásait. A bevételmegosztási megállapodáshoz kapcsolódó azon szerződéses kötelezettség ugyanis, hogy nem lehet a Google Search‑től eltérő megoldást telepíteni az általános keresések lefolytatása érdekében, azt eredményezte, hogy 2011‑től 2016‑ig az EGT‑ben értékesített Google Android eszközök legalábbis fele tekintetében ténylegesen kizárt volt a Google alkalmazásokkal versengő szolgáltatás előzetes telepítésének elméleti lehetősége, amelyet azonban a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodás főszabály szerint lehetővé tett. Más szóval a bevételmegosztási megállapodások garantálták a Google számára, hogy az érintett eszközökre kizárólag a saját keresési szolgáltatását telepítsék, amit figyelembe kell venni a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások versenyellenes hatásainak értékelésénél (különösen azt a kérdést, hogy a versengő keresési szolgáltatások ellensúlyozhatták‑e a Google‑nek a saját szolgáltatása melletti előzetes telepítés révén fennálló előnyét).(32)
63.      Ebben az összefüggésben a bevételmegosztási megállapodások csak az egyik olyan tényezőt jelentették, amelyet a Törvényszék figyelembe vett annak értékelése során, hogy a versengő keresési szolgáltatások ellensúlyozhatták‑e a Google részére a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások által biztosított előnyt.(33) Ennélfogva és ellentétben azzal, amit a Google állít, nem róható fel a Törvényszéknek annak figyelmen kívül hagyása, hogy a bevételmegosztási megállapodások nem vonatkoztak a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások által érintett valamennyi eszközre, amikor az utóbbiak értékelésénél figyelembe vette az előbbieket.
64.      Mindazonáltal a Google és a Gigaset azt állítja, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások versenyellenes hatásainak fennállását nem bizonyították, mivel az e megállapodások nélküli kontrafaktuális forgatókönyv alapján a bevételmegosztási megállapodások ugyanolyan kiszorító hatást gyakoroltak volna a versengő keresési szolgáltatásokra.
65.      Azonban egyszerűen nem lehet figyelmen kívül hagyni a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodásokat, és a bevételmegosztási megállapodások hatásait elszigetelten vizsgálni. Az érintett eredetiberendezés‑gyártók ugyanis a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodásoknak köszönhetően nagyszámú(34) eszközre telepítették előzetesen a bevételmegosztási megállapodások tárgyát képező Google Search keresési szolgáltatást, hogy hozzáférjenek a számukra nélkülözhetetlen Play Store‑hoz, amely tekintetében a Google erőfölénnyel rendelkezett.
66.      A mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások és a bevételmegosztási megállapodások közötti kölcsönhatás miatt a többi általános keresési szolgáltatásokat nyújtó szolgáltató nem ugyanabból a helyzetből indult, mint a Google egy bevételmegosztási megállapodás megkötése tekintetében. Ennek oka, hogy a Google keresési szolgáltatása, a Google Search már kezdettől fogva előzetesen telepítve volt az intelligens mobileszközök nagy részén, míg a többi szolgáltatónak először erőfeszítéseket kellett tennie annak érdekében, hogy elérjék a saját szolgáltatásuknak
– a Google szolgáltatása melletti – előzetes telepítését. Másrészt a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások miatt a többi általános keresési szolgáltatásokat nyújtó szolgáltató nem szerezhetett kizárólagosságot az érintett eszközökön.
67.      A Google és a Gigaset által a tárgyaláson előadottakkal ellentétben a Bíróságnak a Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítéletében az ilyen összefonódó magatartások együttes hatásaira vonatkozó megállapításai a két ügy közötti különbségek ellenére a jelen ügyben is relevánsak. Igaz ugyan, hogy ezen ügyben a Bizottság a két szóban forgó magatartást külön‑külön nem, hanem csak a magatartások kombinációjaként kifogásolta, míg a jelen ügyben a Bizottság mind a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodásokat, mind pedig a portfólió‑bevételmegosztási megállapodásokat visszaélésszerűnek ítélte. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a két magatartás hatásait jelen ügyben külön‑külön kell elemezni, noha valójában együtt merültek fel.
68.      A két, egymással ennyire elválaszthatatlanul egybefonódó magatartás hatásaik elemzése érdekében történő mesterséges szétválasztása nem lenne reális, és nem venné figyelembe a két rész együttes hatásait.(35) Amint arra a Törvényszék rámutatott, e tekintetben különbséget kell tenni a versennyel kapcsolatos elméleti feltételezések és a gyakorlati valóság között.(36) Ez annál is inkább igaz, mivel – amint azt a Bizottság a tárgyaláson kifejtette – az érintett piacokhoz hasonló olyan piacokon, amelyeket dinamikus hálózati hatások jellemeznek, gyakorlatilag lehetetlen azt vizsgálni, hogy az egyes összefüggésbeli elemek önmagukban és külön‑külön hogyan járultak hozzá konkrétan a kiszorító hatásokhoz.
69.      Ebből következik, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot annak megállapításakor, hogy a bevételmegosztási megállapodásokat – függetlenül attól, hogy visszaélésszerűnek minősülnek‑e, vagy sem – figyelembe lehet venni a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások hatásainak elemzése során. Ennek alapján a fellebbezés első jogalapjának első részét el kell utasítani.
2)      Az alapértelmezettkénti beállítás és az előzetes telepítés közötti különbségtétel (az első jogalap harmadik része)
70.      Első jogalapjának harmadik részében a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az alapértelmezettkénti beállításra vonatkozó bizonyítékok relevánsak a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételeinek elemzése szempontjából. A vitatott határozatban azonban csak ez utóbbit (és nem a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások egészét, beleértve az alapértelmezettkénti beállításra vonatkozó szabályokat is(37)) minősítették visszaélésszerűnek. A Törvényszék ezáltal jóváhagyta a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások Bizottság általi vizsgálatát, anélkül hogy megkövetelte volna a Bizottságtól az előzetes telepítési feltételek és azok állítólagos kiszorító hatásai közötti okozati összefüggés bizonyítását.
71.      Az alapértelmezettkénti beállítás egy szolgáltatás alapértelmezettkénti beállítására utal egy adott alkalmazásban. Az előzetes telepítés azt jelenti, hogy az alkalmazásokat előzetesen betöltik az eszközökre forgalmazásuk előtt, azok beállításának szakaszában.(38)
72.      A Törvényszék a megtámadott ítélet 320–418. pontjában vizsgálta a Google‑nek az előzetes telepítés és az alapértelmezettkénti beállítás közötti különbségtételre vonatkozó érveit. Ezekben a pontokban vizsgálta a Google azon kifogását, hogy a Bizottság a vitatott határozatban nem állapította meg, hogy az előzetes telepítési feltételek „status quo torzítást” eredményeztek. Amint azt a Törvényszék például a megtámadott ítélet 321. és 331. pontjában kifejtette, ez a kifejezés azt jelenti, hogy a felhasználók hajlamosak azt igénybe venni, amit már előzetesen telepítettek az eszközükre, és amit javasoltak nekik.
73.      Ebben az összefüggésben a Törvényszék először is a megtámadott ítélet 327– 335. pontjában megállapította, hogy a Google által javasolt, az alapértelmezettkénti beállítás és az előzetes telepítés közötti különbségtételnek nincs gyakorlati jelentősége. Nem volt könnyű ilyen megkülönböztetést tenni, mivel mind a Google, mind más szereplők az „alapértelmezett” kifejezést tág értelemben használták, és összemosták az alapértelmezettkénti beállítás és az előzetes telepítés fogalmát. Ezenkívül nem volt vitatott, hogy egy alkalmazás előzetes telepítése önmagában előnyt biztosít a versengő alkalmazásokhoz képest. Végül a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei a privilegizált elhelyezésre, illetve az alapértelmezettkénti beállításra vonatkozó rendelkezéseket is tartalmaztak.
74.      Ennek alapján a Törvényszék megállapította, hogy a Google által kifogásolt bizonyítékokra hivatkozni lehetne a helyzet „befagyasztására” irányuló általános tendencia fennállásának alátámasztása érdekében, függetlenül attól, hogy azok szorosan véve az alapértelmezettkénti beállításra, az előzetes telepítésre vagy a privilegizált elhelyezésre vonatkoztak. Következésképpen a „status quo torzítás” fennállásának bizonyításához nem volt szükséges kiindulásként pontosan különbséget tenni – amint azt a Google állítja – az alapértelmezettkénti beállítás hatásai és az előzetes telepítés hatásai között.
75.      Ezen előfeltevésből kiindulva a Törvényszék a megtámadott ítélet 340–394. pontjában értékelte a vitatott határozatban hivatkozott, magától a Google‑től, a HP‑tól, a Nokiától, az Amazontól és a Mozillától származó bizonyítékokat, a Yandex elemzését, valamint a Microsoft és a Verizon közötti előzetes telepítési megállapodást; a 395–408. pontban értékelte a vitatott határozatban a FairSearch‑tanulmány, a Microsoft által szolgáltatott adatok és a NetMarketShare adatok, valamint a Google‑nek az Android és iOS eszközökből származó bevételei figyelembevételével elvégzett egyes összehasonlításokat; a 409–418. pontban pedig a Chrome‑ra vonatkozó egyes kérdéseket értékelt a Google által a Safarin és a Chrome‑on keresztül elért bevételek összehasonlítása, valamint az Opera felmérés alapján.
76.      A megtámadott ítélet 418. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy a Google által a Google Search és Chrome alkalmazások Google Android eszközökön történő előzetes telepítése által biztosított előny megcáfolása érdekében előadott különböző érvek nem tették lehetővé a Bizottság által a vitatott határozatban e tekintetben kifejtett különböző körülményekből levont következtetések megkérdőjelezését.
77.      E megállapításokat kifogásolva a Google a fellebbezésében azt állítja, hogy a Törvényszék túlterjeszkedett a vitatott határozat megállapításain, amikor a megtámadott ítélet 349. pontjában megállapította, hogy a vitatott határozatban értékelt érvek mindkét szóban forgó fogalom tekintetében helytállóak. A Google álláspontja szerint azonban nem meggyőzőek a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 329–334. pontjában kifejtett (és a jelen indítvány 73. és 74. pontjában összefoglalt) indokai, amelyek szerint nem szükséges pontosan különbséget tenni a két fogalom között. Ennek fényében a Törvényszéknek a jelen indítvány 75. pontjában ismertetett értékelése téves.
78.      A Google érvelése részben elfogadhatatlan, mivel arra irányul, hogy a Bíróság vizsgálja meg újra a tényállást (i). Másfelől ez az érvelés nem lehet eredményes, mivel ellentétes a fentiekben kifejtett elvekkel, amelyek szerint valamely magatartás versenyellenes hatásait összefüggéseiben kell értékelni (ii).
i)      A tények újbóli vizsgálata a fellebbezés szintjén
79.      Egyrészt a Google érvei elfogadhatatlanok, amennyiben a Google valójában a Törvényszék elé terjesztett bizonyítékok újbóli értékelését kívánja elérni. Ugyanis kizárólag e bíróság rendelkezik hatáskörrel a bizonyítékok értékelésére,(39) kivéve, ha az elé terjesztett bizonyítékokat elferdítették. Az ilyen elferdítést a fellebbezőnek alá kell támasztania, és annak nyilvánvalóan ki kell tűnnie az ügy irataiból, anélkül hogy szükség lenne a tényállás és a bizonyítékok újbóli értékelésére.(40)
80.      A jelen indítvány 77. pontjában összefoglalt kifogásában a Google azonban nem azt állítja, hogy a Törvényszék elferdítette volna az általa értékelt bizonyítékokat, és az ügy irataiból sem tűnik ki nyilvánvalóan ilyen elferdítés. Az a kérdés, hogy az előzetes telepítés szempontjából is relevánsak‑e az alapértelmezettkénti beállításra vonatkozó tények és bizonyítékok, valamint az, hogy a különböző szereplők hogyan mosták össze ezeket a fogalmakat, inkább a tények és bizonyítékok értékelésének körébe tartozik. Az ilyen értékelés különbözik az elferdítés ellenőrzésétől, amelynek célja annak vizsgálata, hogy a Törvényszék olyan értelmezést adott‑e a bizonyítéknak, amely nyilvánvalóan ellentétes annak szövegével.(41) E tekintetben a Google nem mutatott rá a bizonyítási teherre és a bizonyításfelvételre vonatkozó szabályok olyan megsértésére sem, amely a fellebbezés keretében a Bíróság hatáskörébe tartozna.
ii)    A magatartás hatásainak a kontextusától elszigetelt értékelésének mellőzése
81.      Másrészt a Google érvei arra a kérdésre vonatkoznak, hogy a Bizottság köteles lett volna‑e a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételeit szövegkörnyezetüktől elszigetelten értékelni, különösen az alapértelmezettkénti beállításra és a privilegizált elhelyezésre vonatkozó kötelezettségeket. E kérdés az említett tényeknek a Törvényszék általi jogi minősítésére és az általa azokból levont jogi következtetésekre vonatkozik, amelyek tekintetében a Bíróság a fellebbezés keretében hatáskörrel rendelkezik.(42)
82.      Amint azonban a jelen indítvány 60., 61., 67. és 68. pontjában a jelen jogalap első része keretében már kifejtettem, téves a Google azon előfeltevése, hogy a magatartás versenyellenes hatásainak megállapításához azt kontextusától elszigetelten kell elemezni. Amint azt az említett pontokban kifejtettem, a magatartásnak az EUMSZ 102. cikk értelmében vett erőfölénnyel való visszaélésnek minősítését mindig az adott eset összes releváns körülményére tekintettel kell értékelni. Ennek során valamely tényállásbeli elem figyelembevétele nem attól függ, hogy az önmagában visszaélésszerűnek minősülő magatartásból ered‑e. Ez különösen akkor áll fenn, ha a különböző – adott esetben visszaélésszerű és jogszerű – magatartások olyan szorosan összefonódnak, hogy hatásaikat egymással együttesen fejtik ki, és e hatások nem elemezhetők egymástól elszigetelten.
83.      Erre, valamint a bizonyítékok Törvényszék általi önálló értékelésére tekintettel, amelyet a Google jogosan nem kérdőjelezett meg, e bíróság helyesen nem követelte meg a Bizottságtól, hogy a bizonyítékok értékelése során pontos különbséget tegyen az előzetes telepítés és az alapértelmezettkénti beállítás között annak elemzése érdekében, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei „status quo torzítást” eredményeztek‑e, vagy sem.
84.      Ebből következik, hogy az első jogalap harmadik részét is el kell utasítani.
3)      A mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások állítólagos versenyt elősegítő eleme és a kontrafaktuális értékelés követelménye (az első jogalap negyedik része)
85.      Az első jogalap negyedik részében a Google azt kifogásolja, hogy a Törvényszék nem kötelezte a Bizottságot arra, hogy végezzen kontrafaktuális elemzést annak értékelése érdekében, hogy az Androidhoz hasonló nyílt licencmodell, amelynek versenyt elősegítő elemét a Törvényszék elismerte, lehetséges lett volna‑e a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások vitatott szabályai nélkül.
86.      A Google előadja, hogy a közigazgatási vizsgálat során és a Törvényszék előtt is kifejtette, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei jelentik az eredetiberendezés‑gyártóktól az Android operációs rendszer, a Play Store, a GMS‑csomag és más kapcsolódó szolgáltatások ingyenes biztosítása fejében kapott nem pénzbeli ellenszolgáltatást. Ez a nem monetáris csere több forgalmazási lehetőséget jelentett a versenytársak számára, és nagyobb versenyt tett lehetővé, mint bármely reális alternatív licencmegállapodás.
87.      A Google azt kifogásolta, hogy a Bizottság megtiltotta ezt a nem monetáris cserét, amelyet a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei tettek lehetővé, anélkül hogy valaha is megvizsgálta volna, hogy bármely reális alternatíva azonos vagy több forgalmazási lehetőséget eredményezett volna‑e a versenytársak számára.
88.      A Google szerint a Törvényszék, amikor ezt a megközelítést elfogadta, tévesen értékelte azt a kérdést, hogy versenyellenes hatásokkal jártak‑e a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei. Ehhez ugyanis meg kellett volna vizsgálni, hogy a verseny hogyan alakult volna a vitatott magatartás nélkül. Ez itt annak vizsgálatát jelentette volna, hogy egy nyílt és ingyenes licencrendszer – minden előnyével együtt – reális lett volna‑e a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei által jelentett nem monetáris csere nélkül.
89.      A megtámadott ítélet 590–594. pontjában, amelyet a Google ebben az összefüggésben vitat, a Törvényszék megvizsgálta a Google azon kifogását, hogy a Bizottság a vitatott magatartás állítólagos hatásainak értékelése során nem vette figyelembe az összes releváns körülményt.
90.      Ezzel szemben a Google nem vitatja a megtámadott ítélet 599–619. pontját, amelyek a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások objektív indokaira vonatkozó érveivel foglalkoznak.
91.      A megtámadott ítélet 590–594. pontjában a Törvényszék kifejtette, hogy a Bizottság a vitatott határozatban foglalkozott a Google érveivel, azonban ezeket az érveket elutasította, mivel a visszaélésszerűnek ítélt magatartás nem az Android platform kifejlesztésére és karbantartására vagy pedig nyitott és ingyenes vetületére vonatkozott. Inkább a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodásoknak csak azon aspektusát érintette, amelynek hatásai korlátozták a versenyt, nevezetesen az előzetes telepítési feltételeket. E feltételek versenyelőnyhöz juttatták a Google‑t az általuk létrehozott „status quo torzítás” révén, amelyet a versenytársak nem ellensúlyozhattak, és amely az érdemeken alapuló versenyt a fogyasztók kárára korlátozta.
92.      A Google fellebbezésében előadottakkal ellentétben a Törvényszék nem követett el hibát, amikor e megállapításokra tekintettel nem követelte meg a Bizottságtól, hogy kontrafaktuális elemzés keretében vizsgálja meg, hogy a verseny az érintett piacokon hogyan alakulhatott volna a vitatott feltételek nélkül.
93.      Igaz ugyan, hogy a Bizottságnak meg kell állapítania a vitatott visszaélésszerű magatartás és annak versenyellenes hatásai közötti ok–okozati összefüggést. Ebben az összefüggésben azonban a Bizottság támaszkodhat a bizonyítékok összességére. Nem köteles következetesen egyetlen eszközt különösen kontrafaktuális elemzést alkalmazni az ilyen okozati összefüggés bizonyításához.(43) Ez különösen akkor igaz, ha a konkrét ügy körülményei között nincs szükség ilyen elemzésre a vitatott magatartás (különösen potenciális) hatásainak megállapításához.
94.      Az erőfölénnyel való visszaélés megállapításához elegendő annak bizonyítása, hogy a szóban forgó magatartás alkalmas arra, hogy kiszorító hatást fejtsen ki. Nem kell azonban a tényleges hatásait bizonyítani. Az a körülmény tehát, hogy – szemben versenytársaival – hátrányos megkülönböztetést alkalmazva csak az erőfölényben lévő vállalkozás befolyásolhatta e versenytársak hátrányára a fogyasztók vagy felhasználók magatartását, elegendő lehet annak megállapításához, hogy a vitatott magatartás alkalmas volt a hatékony és torzulásmentes verseny csorbítására.(44)
95.      Amint azt a jelen indítvány 91. pontjában kifejtettem, a Törvényszék megállapította, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei olyan versenyelőnyhöz juttatták a Google‑t, amely az e feltételekből eredő „status quo torzításból” következett, és amelyet a versenytársak nem tudtak ellensúlyozni.
96.      Az első jogalap második részének, valamint a második jogalapnak a jelen indítvány 99. és azt követő pontjaiban történő vizsgálatára figyelemmel a Törvényszék tehát megállapította, hogy a felhasználók azon döntését, hogy a versengő alkalmazások helyett a Google Search és a Chrome alkalmazást használják, diszkriminatív módon befolyásolta a „status quo torzítás”, amelyet a versenytársak nem tudtak ellensúlyozni. E körülmények között a Törvényszék helyesen nem követelt meg további kontrafaktuális elemzést.
97.      Ezenkívül a Google állításával ellentétben, a Bizottság nem kötelezhető arra, hogy ilyen elemzés keretében kitérjen arra, hogy hogyan viselkedett volna az erőfölényben lévő vállalkozás, ha nem követte volna el a vitatott visszaélésszerű magatartást. A kontrafaktuális forgatókönyvnek – noha hipotetikus – reálisnak és hihetőnek kell lennie.(45) Egyrészt a jelen ügyhöz hasonló ügyben az érintett piacok működését olyan változók jellemzik, mint az innováció, az adatokhoz való hozzáférés, a többoldalú szempontok, a felhasználók magatartása vagy a hálózati hatások.(46) Másrészt ezt a működést és különösen a felhasználók magatartását már lényegesen befolyásolták a Google stratégiái. Így nem tűnik lehetségesnek az olyan reális vagy hihető előrejelzések készítése, hogy a Google milyen lehetőségeket választhatott volna a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások helyett, illetve hogy e lehetőségek hogyan befolyásolták volna az érintett piacokat.
98.      Mindezek alapján az első jogalap negyedik részét szintén el kell utasítani.
b)      A mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások ugyanannyira hatékony versenytársak kiszorítására való képessége (az első jogalap második része és a második jogalap)
99.      Első jogalapjának második részével összefüggésben a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor jóváhagyta a Bizottság azon értékelését, miszerint annak megállapítása, hogy a felhasználók nem töltöttek le gyakran versengő keresési és navigációs alkalmazásokat, elegendő a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei versenyellenes hatásainak bizonyításához. Ugyanakkor mind a Bizottság, mind pedig a Törvényszék elismerte, hogy a versengő szolgáltatásokat letöltő felhasználók tekintetében nem álltak fenn technikai vagy pénzügyi korlátozások. Így meg kellett volna vizsgálniuk, hogy a felhasználók nem az előzetes telepítés által állítólagosan létrehozott „status quo torzítás”, hanem a Google alkalmazásainak előnyben részesítése és jobb minősége miatt döntöttek‑e úgy, hogy nem töltenek le gyakrabban versengő alkalmazásokat.
100. Második fellebbezési jogalapjával a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen hagyta helyben a vitatott határozatot, noha a Bizottság nem bizonyította a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások ugyanannyira hatékony versenytársak kiszorítására való képességét.
101. Mivel a Google által a fellebbezés e két részében előadott érvek részben átfedik egymást, azokat együttesen vizsgálom.
102. Először is meg kell vizsgálni, hogy a jelen ügy körülményeire tekintettel a Törvényszéknek köteleznie kellett volna‑e a Bizottságot arra, hogy ne csak a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások versenykorlátozó képességét tárja fel, hanem a Google‑höz hasonló hatékonyságú versenytársak kiszorítására irányuló különös képességüket is. Ebben az összefüggésben először a Google azt kifogásoló érvét értékelem, hogy a Törvényszék nem vizsgálta meg, hogy a felhasználók preferenciáik, nem pedig a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei miatt döntöttek‑e úgy, hogy nem töltenek le gyakrabban versengő keresési és navigációs alkalmazásokat (1). Ezt követően megvizsgálom a Google által a második jogalapja keretében felhozott konkrét érveket, amelyek a Google Search alkalmazás és a Play Store közötti árukapcsolásra (2), valamint a Chrome és a Play Store, valamint a Google Search közötti árukapcsolásra vonatkoznak (3).
1)      A mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások kiszorító hatásának értékelése az „ugyanannyira hatékony versenytársak” tekintetében és a felhasználók magatartásának okai
103. A Bizottság szerint a Google érveinek nem lehet helyt adni, mivel azon az előfeltevésen alapulnak, hogy a versenykorlátozás megállapításához minden esetben szükséges a (hipotetikus vagy tényleges) versenytársak hatékonyságának elemzése. A jelen ügyben felmerülőkhöz hasonló árukapcsolások esetén, amelyek nem tartoznak az érdemeken alapuló verseny körébe, nem kell vizsgálni, hogy gyakorolhatnak‑e kiszorító hatást az ugyanannyira hatékony versenytársakra, hanem csak azt, hogy korlátozhatják‑e a versenyt.
104. Nem vitatott, hogy az EUMSZ 102. cikknek nem célja a kevésbé hatékony versenytársak védelme.(47) Ez a contrario azt jelenti‑e, hogy a jelen ügyhöz hasonló ügyben az erőfölénnyel való visszaélés megállapításához mindig meg kell vizsgálni, hogy a vitatott magatartás alkalmas‑e arra, hogy kiszorító hatást gyakoroljon az ugyanannyira hatékony versenytársak tekintetében? És ha igen, hogyan kell elvégezni ezt az értékelést?
105. E kérdések megválaszolásához először is célszerű felidézni az árukapcsolásra vonatkozó ítélkezési gyakorlat kiindulópontját (i). Másodszor, össze kell foglalni a Törvényszéknek a Google azon kifogására adott válaszait, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei korlátozták a versenyt (ii). Végül, mindezek fényében értékelni kell a Google‑nek a Törvényszék eljárásával kapcsolatos kifogását (iii).
i)      Az árukapcsolásra vonatkozó ítélkezési gyakorlat kiindulópontja
106. Az erőfölényben lévő vállalkozás által alkalmazott árukapcsolásokra vonatkozó ítélkezési gyakorlat kiindulópontja az, hogy ezen árukapcsolások főszabály szerint visszaélésszerűnek minősülnek.(48) Az a gyakorlat, amely az erőfölénnyel uralt piacról származó kapcsoló termék beszerzését szomszédos vagy upstream vagy downstream piacról származó kapcsolt termék beszerzésétől teszi függővé, valóban nem tartozik az érdemeken alapuló verseny körébe. Ennek az az oka, hogy a vásárlók általában nem a belső értéke vagy a szabad választás miatt választják a kapcsolt terméket, hanem csak azért vásárolják meg, hogy hozzájussanak a számukra fontos kapcsoló termékhez. E fogyasztók szempontjából ugyanis a szolgáltató erőfölényére, valamint az érintett piacon már meggyengült versenyre tekintettel gyakran nincsenek elfogadható alternatív termékek. Ez azt sugallja, hogy a kapcsoló termék piacán erőfölényben lévő vállalkozás ilyen magatartása a kapcsolt termék piacán torzítja a versenyt. Bármennyire is hatékonyak az erőfölényben lévő vállalkozás (tényleges vagy potenciális) versenytársai az utóbbi piacon, aligha tudják ellensúlyozni a másik piacról származó kapcsoló termékkel való összekapcsolásból eredő multiplikátorhatást. Ennek megfelelően ilyen esetben a vitatott magatartás legalábbis potenciálisan versenyellenes hatásai vélelmezhetők.(49)
107. A Microsoft kontra Bizottság (jogerős) ítéletében azonban a Törvényszék a jelen ügyhöz hasonló ügyben megállapította, hogy a Bizottság – ezen ügy sajátos körülményeire tekintettel – helyesen járt el, amikor nem korlátozta magát annak megállapítására, hogy a szóban forgó magatartás árukapcsolásnak minősül, hanem tovább vizsgálta, hogy az alkalmas volt‑e a verseny korlátozására. A Microsoft ugyanis, bár a Windows operációs rendszerének megvásárlását az integrált Media Player alkalmazás egyidejű megvásárlásától tette függővé, a felhasználók elméletileg későbbi letöltés útján harmadik féltől származó multimédia‑lejátszókhoz is hozzájuthattak. Mindazonáltal a Törvényszék helybenhagyta a Bizottság azon megállapítását, hogy ez – különösen a felhasználók tehetetlensége miatt – nagyrészt elméleti lehetőség maradt, és hogy a versengő multimédia‑lejátszók – függetlenül minőségüktől – nem tudták ellensúlyozni a Microsoft által az előzetes telepítésnek köszönhetően megszerzett versenyelőnyt.(50)
108. A Bizottság jelen ügyben ezt a megközelítést követte.
ii)    A Törvényszék megállapításai a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások kiszorító hatásaival kapcsolatban
109. Amint arra a Törvényszék a megtámadott ítélet 292. pontjában rámutatott, a jelen ügyben a felek nem arról a lehetőségről vitatkoztak, hogy a felhasználók a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások alapján beszerezhettek‑e az árukapcsolás tárgyát képezőkkel versengő általános keresési és navigációs alkalmazásokat. Ugyanis mindannyian elismerték ennek a lehetőségnek az elméleti fennállását, amelyet a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodás szabályai nem tiltottak. Inkább a felhasználók erre való esetleges ösztönzéséről vitatkoztak.
110. E körülmények között a Törvényszék a megtámadott ítélet 295. pontjában megállapította, hogy a Bizottság helyesen érvelt amellett, hogy annak megállapítását megelőzően, hogy a szóban forgó árukapcsolás káros volt a versenyre, a szóban forgó árukapcsolás hatásainak elemzésére van szükség.
111. Amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 304–312. pontjában összefoglalta, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a versengő keresési és navigációs alkalmazások nem tudták ellensúlyozni azt az előnyt, amelyet a Google Search és a Play Store közötti árukapcsolás, továbbá a Google Chrome és a Play Store, valamint a Google Search közötti árukapcsolás a Google‑nek biztosított.
112. A megtámadott ítélet 317–596. pontjában a Törvényszék a második kereseti jogalap értékelése keretében elutasította a Google azon érvelését, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei korlátozták a versenyt. Ennek során a Törvényszék megvizsgálta a Google öt kérdéssel, azaz a „status quo torzítás” előzetes telepítéssel történő létrehozásával (320–418. pont), az eredetiberendezés‑gyártók előzetes telepítésre vonatkozó lehetőségével és a versengő általános keresési szolgáltatások alapértelmezettkénti beállításával (419–538. pont), a versenytársak felhasználók elérését lehetővé tevő egyéb eszközeivel (539–567. pont), a Google felhasználási arányai és az előzetes telepítés közötti okozati összefüggéssel (568–584. pont), és végül a teljes kontextus figyelembevételével (585–596. pont) kapcsolatban megfogalmazott kifogásait.
113. Ebben az összefüggésben a Törvényszék több alkalommal foglalkozott olyan érvekkel, amelyek a felhasználók magatartásának és a Google piaci részesedéseinek okaként a Google szolgáltatásainak állítólagosan jobb minőségét jelölték meg. A Törvényszék e megfontolásaira tekintettel egyértelmű, hogy álláspontja szerint miért nem volt szükség a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások hatásainak további vizsgálatára, különös tekintettel a Google ugyanannyira hatékony versenytársaira gyakorolt esetleges kiszorító hatásokra. A további vizsgálat szempontjából hasznos röviden összefoglalni a megtámadott ítélet vonatkozó megállapításait.
–       A „status quo torzítás” létrehozása előzetes telepítéssel
114. A megtámadott ítélet 331. pontjában a Törvényszék rámutatott arra, hogy a Google elismerte, hogy egy alkalmazás előzetes telepítése önmagában előnyt biztosít versengő alkalmazásokhoz képest, mivel az alkalmazás az eszközön már az első használattól kezdve elérhető, és azt nem kell a használat előtt telepíteni. Ez növeli annak valószínűségét, hogy a felhasználók kipróbálják az előzetesen telepített alkalmazásokat.
115. A megtámadott ítélet 418. pontjában a Törvényszék megállapította, hogy a Google által a Google Search és Chrome alkalmazások Google Android eszközökön történő előzetes telepítése által biztosított előny megcáfolása érdekében előadott különböző érvek nem teszik lehetővé a Bizottság által a vitatott határozatban e tekintetben kifejtett különböző körülményekből a „status quo torzítás” létrehozása vonatkozásában levont következtetések megkérdőjelezését.
–       Az eredetiberendezés‑gyártók versengő keresési szolgáltatások előzetes telepítésére és alapértelmezettkénti beállítására vonatkozó lehetősége
116. A megtámadott ítélet 426–428. pontjában a Törvényszék az egyéb keresési alkalmazások előzetes telepítésének lehetőségével kapcsolatban rámutatott arra, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások és a bevételmegosztási megállapodások együttes hatására, valamint a Google Search és a Chrome (amelyben a Search‑öt alapértelmezett keresési alkalmazásként kellett beállítani(51)) piaci részesedéseire és azok alakulására tekintettel a versenytársak számára a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei által biztosított versenyelőny ellensúlyozására rendelkezésre álló lehetőségekről folytatott vita nagyrészt elméleti jellegű maradt. A gyakorlatban ugyanis a versengő alkalmazások szolgáltatói nem tudták előzetes telepítési megállapodások révén ellensúlyozni azt a versenyelőnyt, amelyet a Google a Google Search és Chrome előzetes telepítése révén biztosított magának, gyakorlatilag az EGT‑ben értékesített valamennyi Google Android eszközön.
117. Miután a Törvényszék a Google kifogásait ennek alapján megvizsgálta, a megtámadott ítélet 537. pontjában arra a következtetésre jutott, hogy a Bizottság joggal állapíthatta meg, hogy a versengő általános keresési szolgáltatásokat nyújtók szabadon biztosíthatták az eredetiberendezés‑gyártók és mobilhálózat‑üzemeltetők számára ugyanazt az előzetes telepítést, mint amit a Google Search alkalmazás és a Chrome tekintetében biztosítottak az EGT‑ben értékesített Google Android eszközökön. Ez azonban nem valósult meg a jogsértési időszak nagy részében, és hogy az ilyen előzetes telepítések elmaradásának magyarázata legalább részben a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások, a bevételmegosztási megállapodások és az antifragmentációs megállapodások együttes hatásaiban keresendő.
118. Ebben az összefüggésben a Törvényszék a megtámadott ítélet 514. pontjában (a 294. pontra és a 483. pont negyedik franciabekezdésére hivatkozva) elutasította a Google azon kijelentését, hogy a Bizottság azon megállapítása, miszerint az eredetiberendezés‑gyártóknak nem áll érdekében a versengő alkalmazások előzetes telepítése, mivel a keresésekhez kapcsolódó felhasználás nagy része a Google‑höz jut, azt jelenti, hogy ezek az alkalmazások kevésbé vonzóak. A Törvényszék szerint a vitatott határozat ismertette azokat az okokat, amelyek miatt ezt a feltételezést a jelen ügyben nem lehetett alkalmazni, tekintettel arra a relevanciára, amelyet a Google versenytársai által a felhasználók számára kínált különböző műszaki megoldások, illetve az innováció képviselt (különösen az adott nyelvre szakosodott, illetve adott felhasználói csoportot célzó keresési szolgáltatások).
–       A felhasználók elérését lehetővé tévő, az előzetes telepítéstől eltérő más eszközök
119. A Törvényszéknek a felhasználók – különösen versengő alkalmazások letöltése és a versengő keresési szolgáltatásokhoz a böngészőn keresztül való hozzáférés révén történő – elérésének lehetőségével, valamint azon kifogással kapcsolatos következtetése, miszerint a Bizottság összekeverte a versenyelőnyt és a versenyellenes kiszorítást, a megtámadott ítélet 567. pontjában található. Eszerint a Bizottság megalapozottan állapította meg, hogy még ha a felhasználók szabadon le is tölthettek a Google Search alkalmazással és a Chrome‑mal versengő alkalmazásokat, vagy módosíthatták az alapértelmezett beállításokat, illetve még ha a mobil internetböngészők fejlesztői az eredetiberendezés‑gyártók részére kínálhatták is alkalmazásaikat, ez nem állt fenn megfelelő mértékben a jogsértési időszak döntő részében a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételei miatt.
–       A felhasználási arányok és az előzetes telepítés közötti kapcsolat
120. A felhasználási arányok és az előzetes telepítés közötti kapcsolat megállapítását illetően a Törvényszék a megtámadott ítélet 575. pontjában kimondta, hogy a jelen ügyhöz hasonló esetben a Bizottságnak nem kellett pontosan meghatároznia, hogy a Google felhasználási arányai nem csupán az előzetes telepítéssel magyarázhatók‑e – amint azt a Bizottság véli –, hanem emellett, sőt inkább a Google által hivatkozott kiváló minőséggel is. Az előzetes telepítés ugyanis nem vitatott, így valamennyi Google Android eszköz rendelkezett a Google Search és Chrome alkalmazással, míg a minőségnek a versengő alkalmazás előzetes telepítésének vagy letöltésének elmaradására gyakorolt hatását csak állította a Google, anélkül hogy az e tekintetben szolgáltatott bizonyítékok elegendők vagy különösebben relevánsak lennének.
121. Ezenkívül, amint azt a Törvényszék megtámadott ítélet 577. és 578. pontjában egyértelművé tette, még ha feltételezzük is, hogy a Google Search és a Chrome minőségileg magasabb szinten volt a versenytársak által kínált szolgáltatásokhoz képest, ez akkor sem lett volna meghatározó, mivel egyáltalán nem állították, hogy a versenytársak által kínált különböző szolgáltatások műszakilag ne lettek volna képesek kielégíteni a fogyasztók igényeit. Ezenkívül, amint az az ügy irataiból kitűnt, nem feltétlenül a minőségileg legjobb megoldás elégíti ki a fogyasztók igényeit. Még ha feltételezzük is, hogy a Google hivatkozhatott arra, hogy szolgáltatásai ilyen megoldást jelentettek, a műszaki minőségtől eltérő más változók, mint például a magánélet védelme vagy a keresések nyelvi sajátosságainak figyelembevétele szintén szerepet játszottak.
122. Végül a Törvényszék a megtámadott ítélet 582. pontjában a Play Store által a Google és versenytársainak alkalmazásai részére adott értékelésre tekintettel, amelyre a Bizottság hivatkozott, arra a következtetésre jutott, hogy a különböző, egymással versenyben álló szolgáltatások minőségi értékelése hasonló maradt. Ezeket a Törvényszék szerint figyelembe lehetett tehát venni annak megállapításakor, hogy a különböző versengő keresési és navigációs szolgáltatások minősége a használatuk tekintetében nem volt meghatározó kritérium, mivel azok mindegyike olyan szolgáltatást kínált, amely képes kielégíteni a keresletet.
123. Így, amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 583. pontjában megállapította, tekintettel a helyzet befagyasztására irányuló, a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételeihez kapcsolódó tendenciára, valamint a Google által hivatkozott, az általános keresési és navigációs alkalmazásai tekintetében fennálló minőségi fölény pontos hatásai bizonyításának hiányában a Bizottság joggal vélte úgy, hogy a Google felhasználási arányai alátámasztják az előzetes telepítéshez kapcsolódó „status quo torzítást”.
–       A kontextus figyelembevétele
124. Végül, de nem utolsósorban a Törvényszék a megtámadott ítélet 596. pontjában megállapította, hogy a Google nem bizonyította, hogy a Bizottság a vitatott magatartás értékelése során nem vette figyelembe az összes releváns körülményt.
iii) Értékelés
125. A Google állításával ellentétben és tekintettel ezen megállapításokra, amelyeket a Google érvényesen nem vitatott, a Bizottságnak ezen túlmenően nem csak azt nem kellett vizsgálnia, hogy a vitatott előzetes telepítési feltételek alkalmasak voltak‑e a verseny korlátozására, hanem azt sem, hogy alkalmasak voltak‑e kiszorító hatás kiváltására, különösen a Google‑höz hasonlóan hatékony versenytársak tekintetében.
126. Azon kérdéstől függetlenül, hogy a jelen indítvány fenti 106. pontjában leírt típusú árukapcsolások általában megkövetelik‑e a (potenciális) versenyellenes hatások fennállásának bizonyítását, egyrészt főszabály szerint a kizáró magatartás visszaélésszerű jellegének bizonyításához szükséges, hogy e magatartás az érdemeken alapuló versenytől idegen eszközök használatán alapuljon, másrészt, hogy a magatartás alkalmas legyen kiszorító hatások kiváltására.(52)
127. Noha e két szempont olyan feltétel, amely annak értékelése körébe tartozik, hogy a magatartás visszaélésszerű‑e,(53) az, ha az erőfölényben lévő vállalkozás az érdemeken alapuló verseny erőforrásaitól eltérő forrásokat használ fel, bizonyos körülmények között elegendő lehet az ilyen visszaélés fennállásának megállapításához.(54)
128. Annak elemzését, hogy a hipotetikusan ugyanannyira hatékony,(55) de erőfölényben nem lévő versenytárs képes‑e a vitatott magatartás megismétlésére, olyan esetekre dolgozták ki, amelyekben az ilyen elemzésnek van értelme annak vizsgálata érdekében, hogy e magatartást a rendes versenyt jellemző eszközök alkalmazásán alapulónak kell‑e tekinteni, és/vagy alkalmas‑e versenyellenes hatások kiváltására.(56) Ez az elemzés, amelyet eredetileg az árképzési gyakorlatokra vonatkozó AEC‑teszt formájában dolgoztak ki,(57) a Bíróság szerint – a konkrét körülményektől függően – árképzési és nem árképzési gyakorlatok esetén is releváns lehet.(58)
129. Az ítélkezési gyakorlat szerint, ha valamely vállalkozás a közigazgatási eljárás során a versenyhatóságnak erre vonatkozó bizonyítékot szolgáltat, e hatóságnak értékelnie kell ezt a bizonyítékot, és adott esetben meg kell indokolnia, hogy miért nem tartja azt relevánsnak.(59) Hasonlóképpen, ha a Bizottság az AEC‑tesztre támaszkodott, a Törvényszéknek értékelnie kell a vállalkozás által e tekintetben előadott érveket.(60) A jelen ügyben azonban nem tűnik ki, hogy a Google a közigazgatási eljárás során előterjesztett volna ilyen bizonyítékot a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodásokkal kapcsolatban, és hogy a Bizottság nem értékelte volna megfelelően e bizonyítékot, sem az, hogy a Bizottság önmagában olyan AEC‑tesztre támaszkodott volna, amelyet a Törvényszék nem vett megfelelően figyelembe.
130. Ezenfelül az ítélkezési gyakorlat már elismerte, hogy valamely gyakorlatnak az ugyanannyira hatékony versenytársakkal szembeni hatásai szempontjából történő elemzése csak egyike azon módszereknek, amelyek lehetővé teszik annak értékelését, hogy egy gyakorlat képes‑e kiszorító hatást kiváltani. Következésképpen a versenyhatóság jogilag nem kötelezhető arra, hogy minden egyes esetben ezt a módszert alkalmazza.(61)
131. Sőt, az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy előfordulhatnak olyan esetek is, amelyekben egyszerűen nincs értelme annak elemzését, hogy adott magatartás versenyellenes‑e, arra a kérdésre alapozni, hogy egy hipotetikus versenytárs meg tudná‑e ismételni ezt a magatartást. Ez különösen akkor áll fenn, ha az ilyen elemzés nem megfelelő, mert a piac szerkezete gyakorlatilag lehetetlenné teszi az ugyanannyira hatékony versenytárs belépését vagy folyamatos jelenlétét, illetve a vitatott magatartás e versenytárs általi megismétlését.
132. Más szóval, ha nem található az erőfölényben lévő vállalkozáshoz hasonló hatékonyságú hipotetikus versenytárs, vagy ha a versenytárs nem lenne képes a kezdetektől fogva versenyezni, bármilyen hatékony is lenne, akkor valóban nincs értelme az erőfölényben lévő vállalkozás magatartásának káros hatását a (hipotetikus) versenytársainak hatékonyságára való hivatkozással elemezni. Ilyen helyzet állhat elő például olyan piac esetében, ahol az erőfölényben lévő vállalkozás igen magas piaci részesedéssel rendelkezik, jelentős strukturális előnyöket élvez, vagy ahol jelentősek a belépési akadályok.(62)
133. Amint arra a Törvényszék rámutatott, a jelen ügyben az érintett piacok a digitális gazdaság körébe tartoznak, ahol fontos szerepet játszanak az olyan változók, mint az innováció, az adatokhoz való hozzáférés, a többoldalú szempontok, a felhasználók magatartása vagy a hálózati hatások. Ilyen digitális „ökoszisztéma” fennállása esetén, amely egy platformon belül egyesíti és készteti interakcióra a szolgáltatók, az ügyfelek és a fogyasztók több kategóriáját, az ezen ökoszisztémát képező érintett piacok részét képező áruk vagy szolgáltatások horizontális vagy vertikális kiegészítő jellegüknél fogva egymásra épülhetnek vagy egymáshoz kapcsolódhatnak.(63) E piacokat jelentős belépési akadályok és összetett kölcsönhatások jellemzik, amelyek befolyásolják és meghatározzák egymást.(64)
134. Ebből következik, hogy a jelen ügyben nem reális a Google helyzetét egy hipotetikusan ugyanannyira hatékony versenytárs helyzetével összehasonlítani. A Google ugyanis az Android ökoszisztéma több piacán is erőfölénnyel rendelkezett,(65) és így kihasználhatta az olyan hálózati hatásokat, amelyek lehetővé tették számára annak biztosítását, hogy a felhasználók a Google Search‑öt használják. Ennek eredményeként olyan adatokhoz fért hozzá, amelyek pedig lehetővé tették számára, hogy javítsa szolgáltatását. Egyetlen hipotetikusan ugyanannyira hatékony versenytárs sem kerülhetett volna ilyen helyzetbe.
135. E körülmények között a Google és valamely hipotetikusan ugyanannyira hatékony versenytárs összehasonlításának megkövetelése aláásná az erőfölénnyel való visszaélésnek az EUMSZ 102. cikkben előírt tilalmát. Amint ugyanis a Bíróság megállapította, e rendelkezés azokat a magatartásokat is tiltja, amelyek tényleges vagy potenciális hatása vagy célja az, hogy egy korábbi szakaszban megakadályozzák, hogy a potenciálisan versenytárs vállalkozások beléphessenek a piacra, és ezáltal megakadályozzák a verseny növekedését e piacon. Ilyen magatartásnak minősülhet különösen a belépési korlátok létrehozása vagy piaclezárási intézkedések vagy más, az érdemeken alapuló versenyre irányadó eszközöktől eltérő eszközök használata.(66)
136. Ez az olyan versenytársakra is vonatkozik, amelyek már jelen vannak a piacon, de (még) nem ugyanannyira hatékonyak. Ugyanis különösen a magas belépési korlátokkal rendelkező piacokon, ahol az erőfölényben lévő vállalkozás jelenlétének következtében a verseny már meggyengült, utóbbi fontos szerepet játszhat a verseny fenntartására irányuló cél elérésében.(67)
137. Végül a Bíróság már egyértelművé tette, hogy fennállhatnak olyan esetek, amelyekben nem lehet vizsgálni, hogy az erőfölényben lévő vállalkozás szolgáltatásai vagy termékei minőségi jellemzőinek következménye‑e a fogyasztók vagy felhasználók magatartása. Ez akkor is alkalmazandó, amikor a felhasználók erőfölényben lévő vállalkozás számára kedvező döntését már befolyásolja és így torzítja az utóbbi olyan magatartása, amely nem tartozik az érdemeken alapuló verseny körébe.
138. Ennek megfelelően a Servizio Elettrico Nazionale és társai ítéletben a Bíróság kifejtette, hogy olyan esetben, amikor a jogilag megkövetelt módon bizonyított, hogy az erőfölényben lévő vállalkozásnak a versenytársaival szembeni előnyben részesítése érdekében a vásárlók vagy felhasználók döntését már torzították, az ilyen torzítás kizárja annak megállapíthatóságát, hogy e döntés az erőfölényben lévő vállalkozás magasabb teljesítményének tudható be. Ugyanis fogalmilag már e torzítás puszta fennállása is lehetetlenné tenné annak megállapítását, hogy a különbségnek objektív okai voltak. Abban az esetben, ha a torzulás az erőfölényben lévő vállalkozás magatartásának tudható be, az ügyfelek vagy felhasználók számát érintő különbséget tehát az erőfölényben lévő vállalkozásnak kell betudni.(68)
139. Ebből következik, hogy ez olyan esetben, amelyben bizonyított, hogy az ügyfelek magatartását diszkriminatív módon befolyásolták, elegendő annak megállapításához, hogy a vitatott magatartás alkalmas arra, hogy kiszorító hatást fejtsen ki.(69) Ezt a jelen ügyben felmerülőhöz hasonló árukapcsolási stratégia esetén még inkább alkalmazni kell.
140. Ilyen esetben tehát a vitatott magatartás versenyellenes jellegének megállapításához nem szükséges, nem lehetséges és nem is célszerű annak vizsgálata, hogy e magatartást hipotetikusan ugyanannyira hatékony versenytárs is tanúsíthatta volna‑e.
141. Így a jelen ügyben, amint arra a BEUC a tárgyaláson meggyőzően rámutatott, egyetlen hipotetikus versenytárs sem lett volna képes a Google‑höz képest ugyanannyira „hatékony” lenni az általános keresési szolgáltatások tekintetében, mivel senki sem tudta ellensúlyozni az előzetes telepítés előnyét. Hasonlóképpen, aligha volt olyan versenytárs, aki szerezhetett volna előzetes telepítést, mivel senki sem rendelkezett a Google‑höz hasonló piaci pozícióval a Play Store‑hoz hasonló alkalmazás‑áruházak piacán.
142. Ennek megfelelően a Bíróság egyértelművé tette, hogy valamely magatartás akkor tekintendő úgy, mint amely nem tartozik az érdemeken alapuló verseny körébe, ha az erőfölényből fakadó sajátos erőforrások felhasználásán alapul. Egyetlen hipotetikus versenytárs sem tudna ugyanis ilyen magatartást tanúsítani, még akkor sem, ha ugyanannyira hatékony lenne, mivel az érintett piacon nem rendelkezik erőfölénnyel.(70)
143. A jelen indítvány 109–124. pontjában összefoglalt megállapításokból következik, hogy a Google nem vitatja megalapozottan azt az állítást, hogy a felhasználók azon döntése, hogy a versengő szolgáltatások helyett a Google szolgáltatásait használják, az előzetes telepítés által a Google‑nek biztosított olyan előny miatt torzult, amelyet a versenytársai nem tudtak ellentételezni. A Google alkalmazásainak előzetes telepítését viszont az eredetiberendezés‑gyártók elvégezték, mert ez volt szükséges ahhoz, hogy az elengedhetetlen Play Store licencét megszerezzék, amely tekintetében a Google erőfölénnyel rendelkezett.
144. Így a jogilag megkövetelt módon bizonyított, hogy a felhasználók döntése torzult az előzetes telepítési feltételek miatt, amit a Google olyan eszközzel ért el, amely nem tartozott az érdemeken alapuló verseny körébe. Ez egyrészt elegendő annak megállapításához, hogy a szóban forgó feltételek alkalmasak voltak arra, hogy visszaélésszerű kiszorító hatást fejtsenek ki, másrészt pedig arra, hogy lehetetlenné váljon annak megállapítása, hogy a Google alkalmazásainak állítólagos jobb minőségén (is) alapult‑e a felhasználók döntése.
145. Ezért el kell utasítani a Google azon állítását, hogy a Törvényszék tévedett, amikor nem kérte annak bizonyítását, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások kiszorító hatása nem a Google magasabb minőségének tudható be, és hogy azok alkalmasak voltak az ugyanannyira hatékony versenytársak kiszorítására (az első jogalap második része és a második jogalap).
2)      A Google Search alkalmazás és a Play Store közötti árukapcsolás
146. Az imént kifejtett megfontolások fényében nem lehetnek eredményesek a Google azon konkrét állításai, amelyek a Törvényszék állítólagosan azáltal elkövetett hibájára vonatkoznak, hogy nem vizsgálta, hogy a Google Search–Play Store csomag alkalmas volt‑e arra, hogy kiszorítsa az ugyanannyira hatékony versengő általános keresési szolgáltatásokat. Következésképpen csak röviden, másodlagosan foglalkozom ezekkel az érvekkel.
147. A Google először is azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem vette figyelembe a vitatott magatartás piaci lefedettségét. A piaci lefedettséget a kiszorításra irányuló valamennyi visszaélés esetén vizsgálni kell. A Törvényszék ezt a bevételmegosztási megállapodások tekintetében is elismerte. Ennek során logikátlanul arra a következtetésre jutott, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások piaci lefedettsége jelentős volt, miközben a bevételmegosztási megállapodások esetében a hasonló piaci lefedettséget elégtelennek tartotta.
148. Ez az érvelés azonban nem vonhatja kétségbe a Törvényszék megközelítésének érvényességét. Mivel ugyanis a szóban forgó árukapcsolások a Törvényszék által meghatározott jellemzőik miatt kétségtelenül nem tartoznak az érdemeken alapuló verseny körébe, a jelen ügyben nem volt szükség a piaci lefedettségük elemzésére, amelyet mindenesetre az árképzési gyakorlatok esetében e gyakorlatok visszaélésszerű jellegének megállapításához dolgoztak ki.(71)
149. Másodszor, a Google ismét azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor – különösen a Google Search tekintetében – helybenhagyta a Bizottság azon megközelítését, amely szerint nem szükséges az előzetes telepítési feltételek kiszorító hatását az ugyanannyira hatékony versenytársakra való hivatkozással bizonyítani.
150. Ezt az érvelést a jelen indítvány 125–145. pontjában kifejtett okokból el kell utasítani. Ezenkívül, mindenesetre a Google a fellebbezésében nem vitatta a Törvényszéknek a jelen indítvány 118., 121. és 122. pontjában összefoglalt azon ténybeli megállapításait, amelyek szerint a felhasználók számára nem csak a minőség játszott szerepet, és hogy a különböző, egymással versenyben álló szolgáltatások minőségi értékelése hasonló maradt. Ugyanez igaz a jelen indítvány 115–117. pontjában foglalt ténymegállapításokra is, amelyek szerint a versengő keresési szolgáltatások nem tudták ellensúlyozni a „status quo torzítást”.
151. Végezetül a Google álláspontja szerint a Törvényszék tévesen nem vizsgálta, hogy a felhasználók elérésére rendelkezésre álló különböző lehetőségek (a Google alkalmazása melletti előzetes telepítés, valamint a letöltések és a böngészőn keresztül történő hozzáférés) nemcsak külön‑külön, hanem együttesen is lehetővé tudták volna‑e tenni az ugyanannyira hatékony versenytársak számára, hogy versenyképesek maradjanak.
152. Azonban ez az érvelés is a Törvényszék azon ténybeli megállapításainak újbóli értékelésére irányuló kísérletnek minősül, amelyeket a Google önmagukban nem vont kétségbe. Ezenkívül a Google nem fejti ki, hogy a fennmaradó lehetőségek „együtt” történő elemzése konkrétan milyen hozzáadott értéket jelentett volna e lehetőségek Törvényszék általi elemzéséhez képest.
3)      A Chrome és a Play Store, valamint a Google Search közötti árukapcsolás
153. A Google által felhozott konkrét érvek, amelyek arra vonatkoznak, hogy az ugyanannyira hatékony versenytársaknak lehetőségük volt arra, hogy ellensúlyozzák a Chrome böngésző és a Play Store, valamint a Google Search közötti árukapcsolás által teremtett előnyt, szintén nem kérdőjelezhetik meg a fenti megállapításokat.
154. Először is, a Google szerint a Törvényszék a Chrome árukapcsolásának jogszerűségét a vitatott határozatban meghatározott földrajzi piactól eltérő földrajzi piacra való hivatkozással elemezte. Ennek során nem vizsgálta a vitatott magatartás piaci lefedettségét, a Google‑nek az előzetes telepítés által biztosított előnyt, valamint azt a kérdést sem, hogy a versenytársak számára fennmaradó lehetőségek kizárják‑e a kiszorítás megállapítását.
155. Ez az érvelés nem lehet eredményes, mivel azon az előfeltevésen alapul, hogy a Chrome–Play Store és Google Search csomag piaci lefedettségét meg kellett volna állapítani ahhoz, hogy e magatartás visszaélésszerű jellege megállapítható legyen. Amint azonban a jelen indítvány 148. pontjában kifejtettem, erre a jelen ügyben nem volt szükség.
156. Másodszor, a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen ültette át analógia útján a Google Search árukapcsolásra vonatkozó következtetéseket a Chrome árukapcsolásra.
157. A Google által e kifogás alátámasztására felhozott érvek azonban elfogadhatatlanok, mivel arra irányulnak, hogy a Bíróság újból értékelje a Google Search és a Chrome előzetes telepítésének következményei és hatásai közötti ténybeli különbségeket. A Google továbbá nem bizonyította, hogy Törvényszék elferdítést vagy téves jogalkalmazást követett el a megtámadott ítélet 439–465. pontjában kifejtett értékelésében, amely szerint a versengő navigációs szolgáltatások nem ellensúlyozhatták a Chrome előzetes telepítése által biztosított előnyt, jóllehet a böngészőkkel kapcsolatban nagyobb volt a verseny, mint az általános keresési szolgáltatások tekintetében.
c)      A mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások értékelésére vonatkozó következtetés
158. A fentiekből következik, hogy a Google‑nek nem sikerült megjelölnie az elsőfokú eljárásban a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások előzetes telepítési feltételeivel kapcsolatban felhozott érveinek értékelése során a Törvényszék által elkövetett téves jogalkalmazást. Következésképpen az első két jogalapot el kell utasítani.
2.      Az antifragmentációs megállapodások értékelése (harmadik és negyedik jogalap)
159. Harmadik jogalapja keretében a Google azt állítja, hogy a Törvényszék az antifragmentációs megállapodások tekintetében átírta a vitatott határozat indokolását, és tévesen értékelte az e megállapodások és azok állítólagos hatásai közötti kapcsolatot (a). A negyedik jogalap szerint a Törvényszék tévesen hagyta jóvá a Bizottság azon döntését, hogy nem fogadja el a Google antifragmentációs megállapodásokban foglalt, visszaélésszerűnek tekintett kötelezettségekre vonatkozó indokait (b).
a)      Az antifragmentációs megállapodásokkal kapcsolatos visszaélés terjedelme és hatásai (harmadik jogalap)
160. Harmadik jogalapjával a Google azt kifogásolja, hogy a Törvényszék újraértelmezte a Bizottság által az antifragmentációs megállapodásokkal kapcsolatban megállapított visszaélésszerű magatartást (lásd a jelen indítvány 22. pontját) (1), és hogy állítólagos kiszorító hatásokat tulajdonított egy olyan magatartásnak, amelyet a Bizottság nem tekintett visszaélésszerűnek (2).
1)      A vitatott magatartásnak az antifragmentációs megállapodások tekintetében való bizonyítása (a harmadik jogalap első része)
161. Harmadik jogalapjának első része keretében a Google azt állítja, hogy a Törvényszék kiterjesztette az antifragmentációs megállapodásokkal való visszaélés megállapítását, és tévesen alkalmazta a jogot, amikor jogszerű magatartást is visszaélésszerűnek tekintett magatartásnak minősített.
162. Amint azt a jelen indítvány 22. pontjában kifejtettem, a Play Store és a Google Search licencének megszerzéséhez az eredetiberendezés‑gyártóknak antifragmentációs megállapodást kellett kötniük. Ezáltal kötelezettséget vállaltak arra, hogy nem értékesítenek az Android olyan változatain működő eszközöket, amelyeket a Google nem hagyott jóvá. Ennek megfelelően a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodást csak az antifragmentációs megállapodás megkötése után lehetett megkötni.
163. A Törvényszék a megtámadott ítélet 806–808. pontjában kifejtette, hogy az antifragmentációs megállapodás az Android forráskódjának végrehajtása érdekében egy minimális kompatibilitási referenciaszabványnak való megfelelést írt elő.
164. E kötelezettség az olyan eredetiberendezés‑gyártó által értékesített minden eszközre vonatkozott, amely antifragmentációs megállapodást kötött, ha ezen eszközök Android vagy Android fork alatt működtek.(72) Az előírt szabványokkal való kompatibilitásuk bizonyítása érdekében az eszközöknek teszteken kellett megfelelniük. Az e teszteken sikeres Android forkokat a Törvényszék „kompatibilis Android forknak”, míg azon Android forkokat, melyeken nem végezték el e teszteket, vagy azok nem voltak sikeresek, „nem kompatibilis Android forkoknak” nevezte.(73)
165. Amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 810., 811. és 828. pontjában kifejtette, a vitatott határozat csak annyiban tekintette az antifragmentációs megállapodásokat visszaélésszerűnek, amennyiben az eredetiberendezés‑gyártóknak garantálniuk kellett, hogy az általuk értékesített, Android vagy Android fork operációs rendszerrel rendelkező valamennyi eszköz megfelel az előírt szabványoknak, beleértve azokat a eszközöket is, amelyekre a Google alkalmazásait előzetesen nem telepítették. Másként fogalmazva, a vitatott határozat az antifragmentációs megállapodásokat csak annyiban tekintette visszaélésszerűnek, amennyiben megtiltották az olyan intelligens mobileszközök forgalmazását, amelyek operációs rendszerként nem kompatibilis Android forkot alkalmaztak, még a Google alkalmazásai ezen eszközökön történő előzetes telepítésének hiányában is.
166. A Törvényszék szerint ez abból következett, hogy a Bizottság a kompatibilitási kötelezettségeket indokoltnak találta azon intelligens mobileszközök esetében, amelyeken a Google alkalmazásai előzetesen telepítve voltak.
167. A Google jelenleg azt kifogásolja, hogy a Törvényszék átírta a Bizottság e megállapításait, és azokat kiterjesztette egy olyan magatartásra, amelyet a Bizottság egyáltalán nem minősített visszaélésszerűnek.
168. A Google ugyanis azt állítja, hogy a Bizottság a vitatott határozatban csak az eredetiberendezés‑gyártók azon kötelezettségét minősítette visszaélésszerűnek, hogy a Play Store és a Google Search licencének megszerzése érdekében tiszteletben kellett tartaniuk az antifragmentációs megállapodások kompatibilitási kötelezettségeit. Ezzel szemben a Törvényszék a visszaélésszerű magatartásra – például a megtámadott ítélet 828. és 864. pontjában – olyan magatartásként utalt, amely „a nem kompatibilis Android fork alatt működő eszközök fejlesztésének és piaci jelenlétének megakadályozására irányul”.
169. A Törvényszék a vitatott visszaélés e kiterjesztésével megengedhetetlen módon minősítette vissszaélésszerűnek a Google azon jogszerű magatartását, hogy csak akkor ad licencet a saját alkalmazásai programozási interfészeire (a továbbiakban: API‑k),(74) ha azokat kompatibilis Android eszközökön használják. Ezáltal a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az állítólagos visszaélés és annak állítólagos hatásai közötti okozati összefüggés értékelése során.
170. Amint azonban azt a Bizottság kifogásolja, e kifogás a megtámadott ítélet pontatlan összefoglalásán alapul.
171. A megtámadott ítélet 812., 815. és 816. pontjában a Törvényszék ugyanis – különösen a vitatott határozat (1036) preambulumbekezdésére hivatkozva – emlékeztetett arra, hogy a Bizottság a Microsoft kontra Bizottság ítélet(75) és azon feltételek alapján, amelyek mellett valamely termékcsomag vagy kötelezettségvállalás visszaélésszerű jellege megállapítható,(76) lényegében azt rótta fel a Google‑nek, hogy olyan versenyellenes magatartást tanúsított, amelynek célja az volt, hogy megfossza a nem kompatibilis Android forkokat a kereskedelmi lehetőségektől. Ennek oka különösen az volt, hogy a vitatott határozat szerint a nem kompatibilis Android forkok hihető versenyfenyegetést jelentettek a Google számára, az antifragmentációs kötelezettségek akadályozták a nem kompatibilis Android forkok fejlesztését, a kompatibilis Android forkok pedig nem jelentettek hihető versenyfenyegetést a Google számára. Ezenkívül a vitatott kötelezettségek versenykorlátozásra való alkalmasságát megerősítette az, hogy a Google saját API‑jai nem álltak rendelkezésre a nem kompatibilis Android forkok fejlesztői számára, ami csökkentette a fejlesztők ilyen operációs rendszereken való működésre szánt alkalmazások kialakításához fűződő érdekét.
172. A Törvényszék a megtámadott ítélet 828. pontjában annak megjegyzésével folytatta, hogy a Bizottság így azt rótta fel a Google‑nek, hogy a Play Store és a Google Search licenceinek megadását olyan kötelezettségek összességétől tette függővé, amelyek korlátozzák az e licenceket megszerezni kívánó eredetiberendezés‑gyártók szabadságát, éppen azért, mert megtiltják számukra, hogy bármely más, nem kompatibilis Android forkot futtató eszközt forgalmazzanak. A Bizottság ugyanis nem vitatta a Google azon jogát, hogy olyan eszközökre vonatkozó kompatibilitási követelményeket írjon elő, amelyekre az alkalmazásait telepítették. Ezzel szemben visszaélésszerűnek tartotta a Google azon magatartását, amely a nem kompatibilis Android fork alatt működő eszközök fejlesztésének és piaci jelenlétének megakadályozására irányult. Meg kellett tehát vizsgálni, hogy a Bizottságnak sikerült‑e bizonyítania, hogy
– amint azt a vitatott határozatban állította – a Google a nem kompatibilis Android forkok kizárására irányuló magatartást folytatott, és hogy e magatartást az EUMSZ 102. cikk értelmében véve versenyellenesnek lehetett‑e minősíteni.
173. A Google állításaival ellentétben e megfontolások nem utalnak a vitatott határozat megállapításainak módosítására.
174. A megtámadott ítélet e részeinek kifogásolásával a Google lényegében azt rója fel a Törvényszéknek, hogy a Bizottság által visszaélésszerűnek minősített antifragmentációs megállapodásokban foglalt kompatibilitási kötelezettségek céljaként a nem kompatibilis Android forkok kiszorítását jelölte meg. Ezzel azonban a Törvényszék nem váltotta fel megengedhetetlen módon a vitatott határozat indokolását, hanem csupán összefoglalta annak az antifragmentációs megállapodások visszaélésszerű jellegével kapcsolatos lényegi kifogását.(77)
175. A vitatott határozat (1036) preambulumbekezdésének a jelen indítvány 171. pontjában ismertetett, Törvényszék általi összefoglalásából, amelynek helyességét a Google nem vitatja, az következik, hogy a Bizottság e preambulumbekezdésben (és a vitatott határozatnak a (1036) preambulumbekezdésben hivatkozott további részeiben) valóban megállapította, hogy a szóban forgó antifragmentációs megállapodásokból eredő kötelezettségek éppen azért voltak alkalmasak a verseny korlátozására, mert akadályozták a nem kompatibilis Android forkok fejlesztését. A Bizottság e preambulumbekezdésben kifejtette, hogy csak az utóbbiak jelentettek veszélyt a Google számára, és hogy a fejlesztésük azért volt korlátozott, mert az eredetiberendezés‑gyártók már nem forgalmazzák azokat, mivel különben nem kapták volna többé meg a Google alkalmazásainak licencét.
176. Ez tisztán logikailag arra utal, hogy a Bizottság azt kifogásolta, hogy a Google olyan magatartást tanúsított, amely arra irányult, hogy kiszorítsa a nem kompatibilis Android forkokat, mivel azok fenyegetést jelentettek számára. Annak vizsgálata során, hogy a Bizottság e tényt kellőképpen bizonyította‑e, a Törvényszék tehát nem írta újra a vitatott határozatot.
177. Ezenfelül közelebbről megvizsgálva úgy tűnik, hogy a Google kifogása lényegében valójában a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 853–856. és 863. pontjában foglalt értékelésére irányult. A Törvényszék ugyanis az antifragmentációs megállapodások értékelése során összefüggésbeli elemként vette figyelembe a Google azon magatartását, hogy a saját API‑jait a kompatibilis Android forkok számára tartotta fenn.
178. A Google szerint az a tény, hogy az eredetiberendezés‑gyártók kizárólag kompatibilis Android eszközöket forgalmaztak, nem az antifragmentációs megállapodásokban a Play Store és a Google Search licencének megszerzéséhez előírt vitatott kötelezettségeknek, hanem az eredetiberendezés‑gyártók azon kívánságának tudható be, hogy hozzáférjenek a Google API‑jaihoz. Ugyanakkor a Bizottság és a Törvényszék nem kifogásolta a Google azon magatartását, hogy az említett API‑kat kompatibilis eszközök számára tartotta fenn.
179. Amint azonban a jelen indítvány 60., 61., 67. és 68. pontjában kifejtettem, a teljes kontextus fényében kell értékelni azt a magatartást, amelynek visszaélésszerű jelleget róttak fel. Mesterséges és irreális lenne ugyanis, ha valamely magatartást a konkrét jogi és ténybeli összefüggéseitől elszigetelten elemeznénk. Ennek során valamely összefüggésbeli elem ezen értékelés során történő figyelembevétele nem függ attól, hogy magát az elemet visszaélésszerűnek minősítették‑e. Amint azt a FairSearch a tárgyaláson meggyőzően kifejtette, különösen a Google‑höz hasonló erőfölényben lévő vállalkozás jelenléte esetén nem lenne helyénvaló figyelmen kívül hagyni az e vállalkozás által létrehozott piaci feltételeket.
180. Ebből következik, hogy a harmadik jogalap első része nem megalapozott.
2)      Az állítólagos kiszorító hatások betudhatósága (a harmadik jogalap második része)
181. Harmadik jogalapjának második része keretében, amely az imént értékelt érveket követi, a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévedett, amikor az állítólagos kiszorító hatásokat az antifragmentációs megállapodásokból eredő vitatott kombatibilitási kötelezettségeknek tulajdonította. Az a körülmény, hogy az eredetiberendezés‑gyártók nem voltak ösztönözve a nem kompatibilis Android forkok forgalmazására, inkább annak volt tulajdonítható, hogy nem férhettek hozzá a Google stratégiailag fontos saját API‑jaihoz.
182. Amennyiben a Törvényszék elvégezte volna a kontrafaktuális elemzést, akkor megállapította volna, hogy az antifragmentációs megállapodásokból eredő kötelezettségek hiányában a nem kompatibilis Android forkok pontosan ugyanabban a helyzetben lettek volna, mivel a Google‑nek az API‑jaival kapcsolatos (jogszerű) magatartása miatt ugyanúgy szembesültek volna azzal a problémával, hogy az eredetiberendezés‑gyártók nem kívánják azokat forgalmazni.
183. Ezenfelül a Törvényszék ezt a tényt a megtámadott ítélet 226–233. pontjában a Google erőfölényére vonatkozó magyarázatában elismerte. Így a Törvényszék a 229. pontban megállapította, hogy az Android alternatív változata kezdetben nem lett volna hihető versenytárs, különösen azért, mert a Google saját alkalmazásainak replikálása (amelyek nem álltak rendelkezésre ehhez a változathoz) időt és jelentős befektetést igényelt volna.
184. Következésképpen a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítélet 893. pontjában úgy ítélte meg, hogy nem volt szükség kontrafaktuális elemzésre, mivel a Bizottság az antifragmentációs megállapodások versenyellenes hatásait kellőképpen bizonyította.
185. Ez az érv nem lehet eredményes.
186. Amint azt jelen indítvány 93., 94. és 97. pontjában megállapítom, a Bizottság valamely magatartás lehetséges vagy tényleges versenyellenes hatásainak értékelése során nem köteles minden esetben kontrafaktuális elemzést végezni. Ez különösen akkor nem szükséges, ha e hatások egyébként kellőképpen bizonyítottak. Ezen túlmenően, különösen a jelenlegi, rendkívül összetett digitális piacokkal összefüggésben célszerűtlennek bizonyulhat az olyan cselekvések hipotetikus lehetőségeinek felvetése, amelyeket a piaci szereplők az erőfölényben lévő vállalkozás vitatott magatartásának hiányában megtehettek volna. Végül, de nem utolsósorban, amint azt maga a Bizottság is állítja, és amint azt a Törvényszék például a megtámadott ítélet 850. pontjában kifejtette, a Bizottságnak nem kell bizonyítania, hogy e magatartás volt a kiszorító hatás egyedüli oka; elegendő, ha a kellőképpen bizonyított, hogy hozzájárult e hatáshoz.
187. Ezenfelül a Törvényszéknek a Google erőfölényével kapcsolatos azon megállapítása, hogy fennállt annak a veszélye, hogy az alternatív Android‑verziók kezdetben nem tekinthetők hihető versenytársaknak, így az ilyen verziók esetleges fennállása nem kérdőjelezi meg a piaci erőfölénnyel kapcsolatos megállapításokat, nem jelenti azt, hogy e verziók nem gyakoroltak semmilyen versenynyomást a Google‑re. A Törvényszék a 844–847. pontban inkább azt állapította meg, hogy a nem kompatibilis Android forkok versenyfenyegetést jelentettek a Google számára, anélkül hogy a Google kétségbe vonta volna az ott felhozott bizonyítékokat.
188. Ebből az következik, hogy a harmadik jogalap második részét is el kell utasítani, ahogy ennek megfelelően a harmadik jogalap egészét is.
b)      Az antifragmentációs megállapodások igazolása (negyedik jogalap)
189. Negyedik jogalapjával a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévedett, amikor nem ismerte el az antifragmentációs megállapodások objektív igazolásait.
190. Amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 876. pontjában kifejtette, valamely magatartás nem visszaélésszerű, ha a versenyt elősegítő előnyökkel igazolható, vagy ha jogos érdekeket szolgál, és az erőfölényben lévő vállalkozásnak kell bizonyítania, hogy ténylegesen ez a helyzet áll fenn.(78)
191. Azon érvek azonban, amelyeket a Google a Törvényszék által ennek értékelése során elkövetett hibák alátámasztására felhozott, nagyrészt elfogadhatatlanok, mivel a tények Bíróság általi újbóli értékelésének elérésére irányulnak, anélkül hogy e tények elferdítésére hivatkoznának.(79) Ezen érveknek, valamint a Törvényszék ezen érvek keretében vitatott megállapításainak az értékelése azonban azt mutatja, hogy a Google egyszerűen nem tudta bizonyítani, hogy az antifragmentációs megállapodások vitatott versenyellenes elemei objektíve szükségesek és indokoltak voltak.
192. Először is, a Google szerint a Törvényszék a megtámadott ítélet 880. pontjában tévesen hivatkozott az Androidnak az antifragmentációs megállapodások fennállása alatt elért tényleges növekedésére, hogy megcáfolja azt az érvet, miszerint az antifragmentációs megállapodások által előírt kötelezettségek szükségesek voltak ezen operációs rendszer piaci fennmaradásához. A Törvényszéknek inkább azt kellett volna megvizsgálnia, hogyan fejlődött volna az Android a vitatott kötelezettségek nélkül.
193. Amint azonban már többször említettem, nem a Bizottság és a Törvényszék feladata annak vizsgálata, hogy a piac hogyan alakulhatott volna a vitatott magatartás nélkül.(80) Tekintettel arra, hogy a Google a vitatott kötelezettségek konkrét szükségességére vonatkozóan nem fogalmazott meg fenntartható érveket, a Törvényszék helyesen hivatkozott a Google erőfölényére és az Android növekedésére, amikor megállapította, hogy a más, „nyílt forráskódú” operációs rendszerek Google által felhozott példái nem teszik hihetővé az Android fennmaradását fenyegető állítólagos veszélyt.
194. Másodszor, a Google szerint a Törvényszék tévesen nem vette figyelembe a Google azon jogos érdekét, hogy ne csak a Google alkalmazásokkal kompatibilis Android verziókat védje az inkompatibilitásoktól és a fragmentációtól, hanem az Android teljes ökoszisztémáját, azaz a Google alkalmazások nélküli verziókat is. Ezáltal a Törvényszék nem vette figyelembe a Google kapcsolódó érveit.
195. E kifogás megalapozatlan, mivel a Törvényszék a Google e tekintetben kifejtett érveit különösen a megtámadott ítélet 882–884., 886. és 889–891. pontjában értékelte. Ennek során a Törvényszék – különösen a 891. pontban – úgy ítélte meg, hogy a Google nem bizonyította, hogy a nem kompatibilis Android forkok kiszorítása szükséges az „Android ökoszisztéma” túléléséhez.
196. Harmadszor, a Google azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen ítélte úgy, hogy az antifragmentációs megállapodásokból eredő kötelezettségek a nyílt forráskódú operációs rendszer ingyenes licenc keretében történő biztosításának conditio sine qua nonjai voltak. Ezzel ugyanis az erőfölényben lévő vállalkozásokat a jövőre nézve megfosztotta az ilyen „irányított nyílt forráskódú modell” bevezetésének lehetőségétől; e vállalkozások ezentúl csak a zárt és a teljesen nyílt forráskódú modell közül választhatnának.
197. Amint azt azonban a Bizottság helyesen kifogásolja, e kifogás szintén megalapozatlan. A Törvényszék megállapításaiból – különösen a megtámadott ítélet 878., 882. és 890. pontjában tett megállapításaiból – ugyanis az következik, hogy az erőfölényben lévő vállalkozásnak továbbra is jogában áll arányos és indokolt korlátozások mellett „irányított nyílt forráskódú modellt” működtetni. E tekintetben példaként szolgálnak az antifragmentációs megállapodásokban foglalt, a Google alkalmazásokat használó eszközökre vonatkozó kompatibilitási kötelezettségek, amelyeket a Bizottság nem vitatott. Amint azonban a Törvényszék a megtámadott ítélet 886. pontjában megjegyezte, valamely vállalkozás azon joga, hogy az általa kifejlesztett szolgáltatásokhoz kapcsolódó gazdasági előnyökben részesüljön, nem terjedhet addig, hogy elismerjék ahhoz való jogát, hogy megakadályozza az esetleges versenytársak piaci fennmaradását.
198. Negyedszer és utoljára, a Google szerint a Törvényszék tévesen értelmezte azon érveit, amelyek szerint a Bizottság által kevésbé korlátozó lehetőségként javasolt, a „Google” és az „Android” védjegyet a kompatibilis eszközök számára fenntartó védjegystratégia nem lett volna megvalósítható alternatíva.
199. Ez az érv elfogadhatatlan, mivel a Google a Törvényszéknek a védjegystratégiával kapcsolatos ténybeli megállapításait kifogásolja, és megismétli az elsőfokú eljárásban e tekintetben felhozott érveket, anélkül hogy bizonyítaná, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 883. pontjában a bizonyítékok jogi minősítése során bizonyítékokat ferdített volna el vagy hibát követett volna el.
200. Összességében a fentiekből az következik, hogy a negyedik jogalapot is el kell utasítani.
c)      Az antifragmentációs megállapodások értékelésére vonatkozó következtetés
201. Meg kell állapítani, hogy a Google nem tudta bizonyítani, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az elsőfokú eljárásban a Google antifragmentációs megállapodások kompatibilitási kötelezettségeinek visszaélésszerű jellegére vonatkozó érveit értékelte. A harmadik és negyedik jogalapot ezért el kell utasítani.
3.      Az egységes és folyamatos jogsértés (ötödik jogalap)
202. Ötödik jogalapjával a Google azt állítja, hogy a Törvényszéknek teljes egészében meg kellett volna semmisítenie a vitatott határozatot, miután megállapította, hogy a Bizottság nem bizonyította a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások visszaélésszerű jellegét. E határozat ugyanis olyan egységes és folyamatos jogsértés megállapításán alapult, amely négy különböző jogsértésből állt (a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodás–Google Search csomag, a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodás–Chrome csomag, az antifragmentációs megállapodások és a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások). A portfólió‑bevételmegosztási megállapodások eltűnését követően, amelyek ezen egységes és folyamatos jogsértés lényeges és elválaszthatatlan elemét képezték, a vitatott határozat többi része sem volt többé fenntartható.
203. A Bizottság szerint e jogalap elfogadhatatlan, mivel a Google az elsőfokú eljárásban nem vitatta az egységes és folyamatos jogsértés fennállását, és nem állította azt sem, hogy a vitatott határozatot teljes egészében meg kellene semmisíteni, ha annak egyik elemét megsemmisítik.
204. E kifogást el kell utasítani. Igaz, hogy a fellebbező a fellebbezés során nem hozhat fel olyan új indokokat és érveket, amelyek az elsőfokú eljárásban nem képezték vita tárgyát. Ugyanakkor előterjeszthető olyan fellebbezés, amelyben a Bíróság előtt a megtámadott ítéletből következő olyan jogalapokra hivatkoznak, amelyek az előbbi jogi megalapozottságának kifogásolását célozzák.(81)
205. A Google ötödik jogalapjának azonban érdemben nem lehet helyt adni.
206. Ha a cselekmények sorozata vagy folyamatos magatartás „átfogó terv” részét képezi, mivel azonos céljuk a verseny torzítása, akkor együttesen egységes és folyamatos jogsértésnek minősülhetnek.(82) Még ha e fogalmat eddig főként az EUMSZ 101. cikk több vállalkozás által elkövetett megsértései egységességének és folyamatosságának alátámasztása érdekében használták is, az EUMSZ 102. cikk alkalmazása során is releváns lehet.(83)
207. A jelen ügyben, amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 18., 64–72. és 1018–1029. pontjában kifejtette, a Bizottság a vitatott korlátozásokat közös céljuk és együttes hatásaik miatt nemcsak négy különálló jogsértésnek, hanem egységes és folyamatos jogsértésnek is minősítette. Különösen azért, mert e korlátozások a Google azon átfogó stratégiájának részét képezték, amely arra irányult, hogy megszilárdítsa erőfölényét az általános online keresési piacon olyan időszakban, amikor a mobilinternet jelentősége jelentősen növekedett. E stratégia közös célkitűzése az volt, hogy biztosítsa a Google számára a lehető legjobb hozzáférést a fogyasztók által intelligens mobileszközökön végzett általános keresésekhez.
208. Amint azt a Google helyesen állítja, egy uniós jogi aktus részleges megsemmisítése csak abban az esetben lehetséges, ha a megsemmisíteni kért elemek elválaszthatóak a jogi aktus többi részétől. Ez a követelmény nem teljesül, ha a jogi aktus részleges megsemmisítése folytán a jogi aktus lényeges tartalma megváltozna.(84)
209. A jelen ügyben azonban a vitatott határozatnak a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások formájában megvalósuló negyedik jogsértés tekintetében történő részleges megsemmisítése
– a Google állításával ellentétben – nem eredményezi e jogi aktus érdemi megváltoztatását a három másik jogsértés, valamint azon egységes és folyamatos jogsértés tekintetében, amelyet e jogsértések alkotnak.
210. Egyrészt, amint azt a jelen indítvány 60–69. és 179. pontjában kifejtettem, a portfólió‑bevételmegosztási megállapodásokra vonatkozó megállapítások megsemmisítése nem érinti a vitatott határozat másik három jogsértésre vonatkozó megállapításait. Pusztán az a tény, hogy e többi rész továbbra is fennáll, kizárja e határozat teljes egészében történő megsemmisítését.(85)
211. Másrészt a Bizottságnak a Törvényszék által helybenhagyott, az egységes és folyamatos jogsértés fennállásával kapcsolatos megállapításai a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások – mint önálló jogsértés –
megszüntetése ellenére továbbra is érvényesek maradnak.
212. Amint azt a Törvényszék többek között a megtámadott ítélet 1021–1023. és 1025. pontjában megállapította, a megállapított jogsértések ténybeli körülményei azt mutatják, hogy a három különböző jogsértésnek minősített első és második vitatott korlátozás, azaz a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodás–Google Search csomag, a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodás–Chrome csomag és az antifragmentációs megállapodások egy átfogó stratégia részét képezték. E stratégia egyrészt különleges feltételekhez kötötte az Android operációs rendszer használatát, másrészt bizonyos alkalmazások és bizonyos szolgáltatások igénybevételét. E stratégia az internet mobileszközökön történő fejlesztésének elősegítését célozta, megőrizve ugyanakkor a Google saját üzleti modelljét, amely alapvetően az általános keresési szolgáltatásának használatából származó bevételeken alapul. A Google által követett ezen átfogó stratégia keretében az általános keresési szolgáltatások nemzeti piacain a jogsértés teljes időszakában fennálló erőfölényének megőrzése tehát döntő jelentőségű volt, amelyhez az első és a második vitatott korlátozás hozzájárult.
213. E megállapításokban, amelyek ténybeli alapjait a Google nem vitatja, nem került sor téves jogalkalmazásra azzal a következtetéssel kapcsolatban, hogy a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások és az antifragmentációs megállapodások még a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások – mint önálló jogsértés –
megszüntetése után is olyan összefonódó rendszert alkottak, amely azonos cél elérésére irányuló visszaélésszerű átfogó stratégia megvalósítását szolgálta.
214. Ezen túlmenően a jelen indítvány 60–69. és 179. pontjában foglaltakból következik, hogy a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások releváns körülményei, még ha nem is minősülnek önálló jogsértésnek, a Google átfogó stratégiájának elválaszthatatlan részét képezték. Következésképpen a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor a jogsértés értékelése során figyelembe vette ezeket az elemeket. A Google állításával ellentétben ez mind a különálló jogsértések, mind pedig az egységes és folyamatos jogsértés megállapításával összefüggésben igaz.(86)
215. A fentiekből következik, hogy az ötödik jogalapot is el kell utasítani.
4.      A jogsértés megállapítására vonatkozó következtetés
216. Mivel az első öt jogalap egyike sem megalapozott, a Törvényszéknek a jogsértés fennállására és jellemzőire vonatkozó megállapításait helyben kell hagyni.
B.      A bírság (hatodik jogalap)
217. Hatodik és egyben utolsó jogalapjával a Google azt állítja, hogy a Törvényszék a bírsággal kapcsolatos korlátlan felülvizsgálati jogkörének gyakorlása során négy jogi hibát követett el. Ezáltal, mivel a bírság újraszámításakor nem vette megfelelően figyelembe a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások – mint önálló jogsértés – megszüntetését, de facto növelte a jogsértés többi része miatt kiszabott bírságot.
218. Amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 19. pontjában kifejtette, a Bizottság a vitatott határozatban 4 342 865 000 euró bírságot szabott ki a Google LLC‑vel szemben, amely bírság vonatkozásában az Alphabet Inc.‑t 1 921 666 000 euró erejéig együttes és egyetemleges felelősség terheli. Ezen összeg meghatározásához a Bizottság figyelembe vette a Google által a jogsértésben való részvétel utolsó évében (2017) az egységes és folyamatos jogsértéssel összefüggésben az EGT‑n belül elért releváns eladások értékét, és arra súlyossági együtthatót (11%) alkalmazott. A Bizottság ezt követően megszorozta a kapott összeget a jogsértésben való részvétel éveinek számával (körülbelül 7,52), és ahhoz kiegészítő összeget rendelt (amely a 2017. évi eladások értékének 11%‑át tette ki) annak érdekében, hogy a hasonló vállalkozásokat elrettentse attól, hogy ugyanilyen magatartást tanúsítsanak. A Bizottság azt is megállapította, hogy nincs helye enyhítő vagy súlyosító körülmények figyelembevételének, illetve nem kell különösen figyelembe venni a Google jelentős pénzügyi teljesítőképességét a bírság összegének lefelé vagy felfelé történő módosítása érdekében.
219. A megtámadott ítélet 1016. és 1029. pontjában a Törvényszék kifejtette, hogy a vitatott határozat megsemmisítése a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások visszaélésszerű jellegét illetően azzal jár, hogy e határozatot annyiban is meg kell változtatni, amennyiben az megállapította a Google részvételét az EUMSZ 102. cikkbe ütköző olyan egységes és folyamatos
jogsértésben, amely a negyedik jogsértést is magában foglalja. Ugyanakkor azt is figyelembe kellett venni, hogy az egységes és folyamatos jogsértés olyan átfogó stratégia részeként történő megállapítása, amelyhez e jogsértés első és második szempontja, azaz a mobilalkalmazás‑forgalmazási megállapodások és az antifragmentációs megállapodások hozzájárultak, nem volt jogellenes.
220. A megtámadott ítélet 1036–1112. pontjában a Törvényszék ezt követően ismertette azokat a szempontokat, amelyeket a bírság újraszámításakor figyelembe vett. Ennek során kifejtette, hogy az eladások ugyanazon értékét vette figyelembe, mint a Bizottság (1072. pont), de hogy a Bizottság által meghatározott, az eladások értéke 11%‑ának megfelelő, állandó súlyossági együttható alkalmazása nem tükrözi megfelelően a jogsértés végrehajtását és az érintett időszakban fennálló intenzitását (1081. pont). A Törvényszék a jogsértés intenzitását illetően három időszakot, azaz 2011. január 1‑jétől 2012. augusztus 1‑jéig, 2012. augusztus 1‑jétől 2014. március 31‑ig, valamint 2014. március 31‑től a vitatott határozat 2018. július 18‑i elfogadásáig terjedő időszakot különböztetett meg. A Törvényszék szerint a jogsértés intenzitása különösen a második időszakban volt nagy (1082–1094. pont).
221. E megfontolások alapján a Törvényszék a bírságot 4 342 865 000 euró helyett 4 125 000 000 euróban állapította meg, amely bírság vonatkozásában az Alphabet Inc.‑t 1 520 605 895 euró erejéig együttes és egyetemleges felelősség terheli (1099. és 1100. pont).
222. Mielőtt rátérnék a Google ezzel kapcsolatos kifogásaira, emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 261. cikknek megfelelően az 1/2003/EK rendelet(87) 31. cikke által az uniós bíróságnak biztosított korlátlan felülvizsgálati jogkör feljogosítja az illetékes bíróságot arra, hogy a szankció jogszerűségének egyszerű vizsgálatán túl a Bizottság értékelését a sajátjával helyettesítse, és a kiszabott bírságot vagy kényszerítő bírságot ennek megfelelően törölje, csökkentse vagy növelje.(88)
223. E korlátlan felülvizsgálati jogkör gyakorlása természetesen nem egyezik meg a hivatalból való felülvizsgálattal.(89) Mindazonáltal az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke értelmében vett korlátlan felülvizsgálat követelményeinek a bírság tekintetében történő teljesítéséhez az uniós bíróság az EUMSZ 261. cikkben és az EUMSZ 263. cikkben foglalt hatásköreinek gyakorlása során köteles megvizsgálni minden, annak bizonyítására irányuló jogi, illetve ténybeli kifogást, hogy a bírság összege nem felel meg a jogsértés súlyának és időtartamának.(90)
224. Végezetül, kizárólag a Törvényszék jogosult felülvizsgálni azt, hogy a Bizottság adott ügyben hogyan értékelte a jogsértő magatartások súlyát. Fellebbezés keretében a Bíróság felülvizsgálatának tárgya egyrészt az, hogy a Törvényszék jogilag mennyire megalapozottan vette figyelembe a meghatározott magatartás súlyának az EUMSZ 102. cikk és az 1/2003 rendelet 23. cikke keretében történő megítéléséhez szükséges összes tényezőt, másrészt annak vizsgálata, hogy a Törvényszék a jogilag megkövetelt módon megválaszolta‑e a bírság törlése vagy összegének csökkentése iránti kérelem alátámasztása érdekében előadott összes érvet.(91)
225. E tekintetben a Google első kifogásával azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette a védelemhez való jogát, mivel nem volt lehetősége arra, hogy észrevételeket tegyen az újraszámítás során figyelembe vett elemeket illetően, különösen a jogsértésnek a második időszakban fennálló állítólagosan nagyobb intenzitására vonatkozóan. Ezenfelül a Törvényszék elferdítette a bizonyítékokat, amikor megállapította, hogy a 2012 és 2014 közötti időszak meghatározó volt a Google versenytársainak fejlődése szempontjából.
226. Ami a bizonyítékok elferdítésére vonatkozó állítást illeti, ez az állítás nem kellően megalapozott. A Google ugyanis nem említ semmilyen állítólagosan elferdített elemet, hanem csupán azzal érvel, hogy a Bizottság a vitatott határozatban megállapította, hogy a mobilinternetre való áttérésre 2007‑től kezdődően került sor; ennek megfelelően pedig semmi nem utal arra, hogy – amint azt a Törvényszék állította – a 2012 és 2014 közötti időszak a Google versenytársai számára különösen fontos lett volna. Ezen általános állítás alapján azonban nem állapítható meg a bizonyítékok elferdítése.
227. Ugyancsak megalapozatlan az az állítás, hogy a Törvényszék megsértette a Google védelemhez való jogát.
228. Attól az időponttól, hogy valamely felperes azt kéri a Törvényszéktől, hogy a bírságot illetően gyakorolja korlátlan felülvizsgálati jogkörét, tisztában kell lennie azzal, hogy a Törvényszék az adott ügy összes körülményére tekintettel értékelheti a bírságot, és a bírság újraszámítása során figyelembe veheti ezeket a körülményeket. Ebben az összefüggésben a védelemhez való jog tiszteletben tartása megköveteli, hogy a felek ügyüket az összes releváns körülmény összefüggésébe helyezhessék, azt azonban nem, hogy a Törvényszék felkérje őket arra, hogy tegyenek észrevételeket a ténylegesen tervezett újraszámítással kapcsolatban.(92) A jelen ügyben a Google az elsőfokú eljárás során kifejezetten kérte a Törvényszéket, hogy vegye figyelembe a jogsértés intenzitását, és nem hivatkozik arra, hogy nem tudott volna észrevételeket tenni a Törvényszék által ezen értékelés tekintetében figyelembe vett tényállási elemekre vonatkozóan.
229. Ezt követően a Google a második kifogásával azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette az ártatlanság vélelmét, mivel a jogsértés intenzitásának és időtartamának értékelése során olyan összefüggésbeli elemekre támaszkodott, mint a bevételmegosztási megállapodások, a Google‑nek az API‑jaival kapcsolatos politikája vagy a Google és az Apple közötti megállapodás, amelyek önmagukban nem minősültek visszaélésnek.
230. A jelen indítvány 60–69. és 179. pontjában azonban már kifejtettem, hogy a visszaélésszerű magatartás összefüggésbeli elemei, különösen ha magának az erőfölényben lévő vállalkozásnak egyéb magatartásából erednek, figyelembe vehetők a jogsértés hatásainak értékelése során.
231. Harmadik kifogása keretében a Google azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette a ne ultra petita elvét, mivel a súlyossági együtthatót olyan módon alkalmazta, amelyet a felek egyike sem kért.
232. Ezt a kifogást is el kell utasítani.
233. Amint azt már máshol kifejtettem, a Bíróságot megillető korlátlan felülvizsgálati jogkör főszabály szerint a bírság megemelésére is lehetőséget nyújt.(93) Sem az elsőfokú eljárásban, sem a fellebbezési eljárásban nem áll fenn a reformatio in peius tilalma. Ezenfelül az uniós bíróságok a felek kérelmeihez sincsenek kötve a bírság összege tekintetében, amíg az eljárás megsemmisítés iránti keresetben és fellebbezésben meghatározott tárgyának keretei között maradnak.(94) Nem vitatott, hogy a jelen ügyben ez a helyzet áll fenn.
234. Végül a negyedik kifogásával a Google azt állítja, hogy a Törvényszék által megállapított bírság aránytalan, és nincs megfelelően megindokolva.
235. Ezt az érvet szintén el kell utasítani.
236. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság az indokolási kötelezettségének eleget tesz, ha megjelöli az értékelés azon elemeit, amelyek lehetővé tették számára a jogsértés súlyának és időtartamának felmérését. Ugyan nem köteles feltüntetni valamennyi számadatot a kiszabott bírság számítási módjának egyes közbenső szakaszaira vonatkozóan, ki kell fejtenie, hogy az általa figyelembe vett tényezőket hogyan súlyozta és értékelte. A Bizottságot az általa előnyben részesített módszer meghatározásakor figyelembe vett tényezők relevanciájának és súlyozásának kellő indokolására vonatkozóan terhelő kötelezettség nem jelenti azt, hogy a Bizottság köteles a bírság kiszámításának módjára vonatkozó számadatokat szolgáltatni, vagy az általa elvégzett közbenső számításokat részletesen megmagyarázni.(95)
237. Ugyanez vonatkozik a Törvényszékre is.
238. Ennek megfelelően minden bizonnyal felmerülhet a kérdés, hogy a jelen ügyben a Törvényszék a figyelembe vett szempontok részletes ismertetése fényében miért nem illesztette indokolásába a bírság számszerű összegének megállapítása érdekében elvégzett számítást. E megközelítés sajnálatosnak tekinthető, és úgy is lehet vélekedni, hogy e számítások ismertetése egyértelműbbé tette volna a Törvényszék érvelését, és megkönnyítette volna a Bíróság munkáját. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a Törvényszék megközelítésének a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezéséhez kell vezetnie.
239. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a Bíróságnak, amennyiben fellebbezés keretén belül jogi kérdésekről határoz, nem feladata, hogy méltányossági okokból a sajátjával helyettesítse a Törvényszék értékelését, mivel az utóbbi az uniós jog megsértése miatt a vállalkozásokkal szemben kiszabott bírságok összegéről korlátlan felülvizsgálati jogkörében dönt. A bírság összegének nem megfelelő jellege folytán csak akkor lehetne megállapítani, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy a szankció mértéke nem csupán nem megfelelő, hanem oly mértékben eltúlzott, hogy már aránytalan.(96)
240. A jelen ügyben először is a Törvényszék mintegy 80 pontban részletesen kifejtette azokat a szempontokat, amelyeket a bírság újraszámítása során figyelembe vett, különösen a vitatott jogsértés súlya és időtartama tekintetében. Másodszor, az új bírság, amelyet az eredetihez képest valamivel több mint 200 000 000 euróval csökkentettek (az eredetileg 4 342 865 000 euróról a jelenlegi 4 125 000 000 euróra), még a portfólió‑bevételmegosztási megállapodások – mint önálló visszaélés – megszüntetésére tekintettel sem tűnik oly mértékben eltúlzottnak, hogy már aránytalan lenne. Amint arra ugyanis a Törvényszék különösen a megtámadott ítélet 1015–1029. pontjában rámutatott, a jogsértés egyéb szempontjai, valamint a jogsértés egységes és folyamatos átfogó stratégiája, amely felerősítette hatását, e megszüntetés ellenére is fennállnak.
241. Ebből következik, hogy a Google hatodik jogalapja sem lehet eredményes.
C.      A fellebbezés értékelésére vonatkozó következtetés
242. A fenti megfontolásokból következik, hogy mind a hat jogalapot, ennélfogva a fellebbezést teljes egészében el kell utasítani.
V.      Költségek
243. A Bíróság eljárási szabályzata 184. cikkének (2) bekezdése alapján, ha a fellebbezés megalapozatlan, a Bíróság határoz a költségekről.
244. Mindenekelőtt az eljárási szabályzat 138. cikkének (1) és (2) bekezdése alapján, amelyet az említett szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte, több pervesztes fél esetén pedig a Bíróság határoz a költségek megosztásáról. Mivel a fellebbezők pervesztesek lettek, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell őket saját költségeik, valamint a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére. Tekintettel arra, hogy a fellebbezést együtt nyújtották be, e költségeket egyetemleges kötelezettként viselik.
245. Továbbá, a Bíróság az eljárási szabályzata 184. cikkének (4) bekezdése értelmében dönthet úgy, hogy az elsőfokú eljárásba beavatkozó azon fél, aki részt vett a Bíróság előtti eljárás írásbeli vagy szóbeli szakaszában, maga viseli saját költségeit. Mivel egyrészről az ADA, a CCIA, a Gigaset, a HMD és az Opera, másrészről a BDZV, a BEUC, a FairSearch, a Qwant, a Seznam és a VDZ a jelen fellebbezési eljárás írásbeli és/vagy szóbeli szakaszában is részt vett, kötelezni kell őket saját költségeik viselésére.
VI.    Végkövetkeztetések
246. A fenti megfontolások alapján azt javaslom a Bíróságnak, hogy a következőképpen határozzon:
–        utasítsa el a fellebbezést;
–        kötelezze a Google LLC‑t és az Alphabet Inc.‑t a saját és az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
–        kötelezze az Application Developers Alliance‑t, a BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV‑t, a Bureau européenne des unions des consommateurs‑t (BEUC), a Computer & Communications Industry Associationt, a FairSearch AISBL‑t, a Gigaset Communications GmbH‑t, a HMD global Oy‑t, az Opera Norway AS‑t, a Qwantot, a Seznam.cz, a.s.‑t és a Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV‑t a saját költségeik viselésére.
1      Eredeti nyelv: angol.
2      2022. szeptember 14‑i ítélet (T‑604/18, a továbbiakban: megtámadott ítélet, EU:T:2022:541, 54. pont).
3      Az [EUMSZ] 102. cikk és az EGT‑Megállapodás 54. cikke szerinti eljárásban (AT.40099 – Google Android ügy) 2018. július 18‑án hozott bizottsági határozat (összefoglaló: HL 2019. C 402., 19. o.) (a továbbiakban: vitatott határozat).
4      2022. május 12‑i ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379).
5      2023. január 19‑i ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33).
6      2023. december 21‑i ítélet (C‑333/21, EU:C:2023:1011).
7      2024. szeptember 10‑i ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726).
8      2024. október 24‑i ítélet (C‑240/22 P, EU:C:2024:915).
9      A megtámadott ítélet 120. pontja, valamint a vitatott határozat (217) és (402) preambulumbekezdése.
10      A megtámadott ítélet 121. pontja és a vitatott határozat (439) preambulumbekezdése.
11      A megtámadott ítélet 274. és 300. pontja, valamint a vitatott határozat (752), (753), (1009) és (1010) preambulumbekezdése.
12      A megtámadott ítélet 274., 300. és 314–316. pontja.
13      A megtámadott ítélet 803. és 805. pontja, valamint a vitatott határozat (1015) és (1016) preambulumbekezdése.
14      A megtámadott ítélet 621. és 622. pontja, valamint a vitatott határozat (1192) preambulumbekezdése.
15      A megtámadott ítélet 38. pontja.
16      A Bíróság elnökének 2023. január 19‑i Google és Alphabet kontra Bizottság végzése (C‑738/22 P, EU:C:2023:44).
17      A Bíróság elnökének 2023. április 18‑i Google és Alphabet kontra Bizottság végzése (C‑738/22 P, EU:C:2023:326).
18      Lásd: 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 223–230. pont).
19      Lásd e kritériumot illetően: 2024. október 24‑i Bizottság kontra Intel Corporation ítélet (C‑240/22 P, EU:C:2024:915, 90. pont).
20      Lásd a megtámadott ítélet 623. és 631. pontját.
21      A vitatott határozat (1195) és azt követő preambulumbekezdései, valamint a megtámadott ítélet 637. pontja.
22      Lásd a vitatott határozat (1225)–(1271) preambulumbekezdését, valamint a megtámadott ítélet 700–711., 733. és 734. pontját.
23      Lásd a megtámadott ítélet 679–698. és 733–802. pontját.
24      Lásd különösen a vitatott határozat (197) és (1292) preambulumbekezdését, valamint a megtámadott ítélet 452., 632., 633. és 1090. pontját.
25      Lásd a megtámadott ítélet 419–538. pontját, különösen a 426., 428., 434., 443., 446–452., 457., 480., 481., 494., 495. és 537. pontot.
26      A megtámadott ítélet 451., 452., 1018. és 1019. pontja, hivatkozással a vitatott határozat (822) preambulumbekezdésére és 908. lábjegyzetére.
27      2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 72. pont); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 40., 44., 52. és 62. pont); 2023. december 21‑i European Superleague Company ítélet (C‑333/21, EU:C:2023:1011, 130. pont); 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 166. és 168. pont); 2024. október 24‑i Bizottság kontra Intel Corporation ítélet (C‑240/22 P, EU:C:2024:915, 179. és 331. pont).
28      2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 70. pont); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 43. pont).
29      2012. december 6‑i ítélet (C‑457/10 P, EU:C:2012:770, 140. pont).
30      2022. június 16‑i ítélet (C‑698/19 P, EU:C:2022:480, 64. és 80. pont).
31      2024. szeptember 10‑i ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 170–172. és 240–247. pont).
32      A megtámadott ítélet 451. és 452. pontja; lásd még ezen ítélet 495. és 537. pontját.
33      Lásd a jelen indítvány 112–124. pontját.
34      Lásd a megtámadott ítélet 336–338. és 565. pontját.
35      Lásd: 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 240–247. pont), valamint a Google és Alphabet kontra Bizottság ügyre vonatkozó indítványom (C‑48/22 P, EU:C:2024:14, 177–182. pont).
36      A megtámadott ítélet 428. pontja.
37      Lásd ebben az összefüggésben a megtámadott ítélet 332. és 333. pontját.
38      Lásd a megtámadott ítélet 330. pontját.
39      2023. november 9‑i Global Silicones Council és társai kontra ECHA ítélet (C‑559/21 P, EU:C:2023:842, 50. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
40      2013. december 19‑i Siemens és társai kontra Bizottság ítélet (C‑239/11 P, C‑489/11 P és C‑498/11 P, EU:C:2013:866, 38–46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41      Lásd ebben az értelemben: uo.
42      Lásd: 2010. szeptember 29‑i EREF kontra Bizottság végzés (C‑74/10 P és C‑75/10 P, EU:C:2010:557, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
43      Lásd ebben az értelemben: 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 223–229. pont).
44      Lásd ebben az értelemben: 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 98–102. pont).
45      Lásd ebben az értelemben: 2024. június 27‑i Bizottság kontra Servier és társai ítélet (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, 353. pont).
46      Lásd e tekintetben a megtámadott ítélet 115. és 116. pontját.
47      Lásd például: 2024. október 24‑i Bizottság kontra Intel Corporation ítélet (C‑240/22 P, EU:C:2024:915, 26. pont).
48      Lásd: 1996. november 14‑i Tetra Pak kontra Bizottság ítélet (C‑333/94 P, EU:C:1996:436, 37. pont); 1991. december 12‑i Hilti kontra Bizottság ítélet (T‑30/89, EU:T:1991:70, 100. és 101. pont); 1994. október 6‑i Tetra Pak kontra Bizottság ítélet (T‑83/91, EU:T:1994:246, 136. és 137. pont).
49      Lásd ebben az értelemben: 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 78. és 91., valamint az azt követő pontok).
50      2007. szeptember 17‑i ítélet (T‑201/04, EU:T:2007:289, 857., 867–869., 977. és 1034–1058. pont).
51      A megtámadott ítélet 336. és 493. pontja.
52      2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 61. pont), valamint Rantos főtanácsnok Servizio Elettrico Nazionale és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑377/20, EU:C:2021:998, 42–46. pont).
53      Rantos főtanácsnok Servizio Elettrico Nazionale és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑377/20, EU:C:2021:998, 47–50. pont).
54      2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 78. pont); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 39. és 57. pont). Lásd még: 2023. január 12‑i Lietuvos geležinkeliai kontra Bizottság ítélet (C‑42/21 P, EU:C:2023:12, 91. pont); 2023. december 21‑i European Superleague Company ítélet (C‑333/21, EU:C:2023:1011, 134–138., 147., 148. és 152. pont). Lásd továbbá: (a Bíróság által később hatályon kívül helyezett) 2014. június 12‑i Intel kontra Bizottság ítélet (T‑286/09, EU:T:2014:547, 198–210. pont); a kérdés jelenleg a folyamatban lévő T‑1129/23. sz. ügyben merül fel újra.
55      Az elemzés a hipotetikusan ugyanannyira hatékony versenytársakra és nem az erőfölényben lévő vállalkozás tényleges versenytársaira vonatkozik; lásd: 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 78., 79., 82., 91. és 101. pont); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 56. és 59. pont); 2024. október 24‑i Bizottság kontra Intel Corporation ítélet (C‑240/22 P, EU:C:2024:915, 311. és 343. pont).
56      Lásd ebben az értelemben: 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 82. pont); 2024. október 24‑i Bizottság kontra Intel Corporation ítélet (C‑240/22 P, EU:C:2024:915, 181. pont).
57      Lásd: 2011. február 17‑i TeliaSonera Sverige ítélet (C‑52/09, EU:C:2011:83, 40–43. pont); 2012. március 27‑i Post Danmark ítélet (C‑209/10, EU:C:2012:172, 38. pont); 2015. október 6‑i Post Danmark ítélet (C‑23/14, EU:C:2015:651, 57. és az azt követő pontok); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 56. és 57. pont); 2024. október 24‑i Bizottság kontra Intel Corporation ítélet (C‑240/22 P, EU:C:2024:915, 181. pont). Lásd még: Rantos főtanácsnok Servizio Elettrico Nazionale és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑377/20, EU:C:2021:998, 70. pont).
58      Lásd: 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 79–83. pont); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 59. pont); lásd még: Rantos főtanácsnok Servizio Elettrico Nazionale és társai ügyre vonatkozó indítványa (C‑377/20, EU:C:2021:998, 68–71. pont). Lásd azonban: a Google és Alphabet kontra Bizottság ügyre vonatkozó indítványom (C‑48/22 P, EU:C:2024:14, 192. és az azt követő pontok).
59      2017. szeptember 6‑i Intel kontra Bizottság ítélet (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 138. és 139. pont); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 52–62. pont).
60      Lásd ebben az értelemben: 2017. szeptember 6‑i Intel kontra Bizottság ítélet (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 141–144. pont); 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 265. pont).
61      Lásd: 2015. október 6‑i Post Danmark ítélet (C‑23/14, EU:C:2015:651, 57. és 58. pont); 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 81. pont); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 57. és 58. pont); 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 264. pont).
62      Lásd: 2015. október 6‑i Post Danmark ítélet (C‑23/14, EU:C:2015:651, 57–61. pont); 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 82. pont) („[e teszt] megvalósíthatósága esetén”); 2023. január 19‑i Unilever Italia Mkt. Operations ítélet (C‑680/20, EU:C:2023:33, 57. pont); 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 266–269. pont). Lásd még: a Post Danmark ügyre vonatkozó indítványom (C‑23/14, EU:C:2015:343, 71–74. pont) és a Google és Alphabet kontra Bizottság ügyre vonatkozó indítványom (C‑48/22 P, EU:C:2024:14, 192. és az azt követő pontok).
63      Lásd a megtámadott ítélet 115. és 116. pontját.
64      Lásd például a megtámadott ítélet 294. pontját.
65      Lásd a jelen indítvány 18. pontját.
66      2023. december 21‑i European Superleague Company ítélet (C‑333/21, EU:C:2023:1011, 129. és 131. pont); 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 167. pont).
67      Lásd e tekintetben: a Google és Alphabet kontra Bizottság ügyre vonatkozó indítványom (C‑48/22 P, EU:C:2024:14, 191–198. pont). Lásd még: az [EUMSZ] 102. cikknek az erőfölényben lévő vállalkozások versenykorlátozó visszaélő magatartására történő alkalmazásáról szóló, 2024. évi bizottsági iránymutatás‑tervezet, 73. pont, valamint az azt kísérő, 2023. márciusi, „Az erőfölénnyel való visszaélés dinamikus és működőképes hatásalapú megközelítése” című személyzeti tájékoztató, 5. és az azt követő oldal, mindkettő elérhető a következő linken: Application of Article 102 TFEU – European Commission.
68      Lásd ebben az értelemben: 2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 99. pont); lásd még: 2007. szeptember 17‑i Microsoft kontra Bizottság ítélet (T‑201/04, EU:T:2007:289, 1069. pont).
69      2022. május 12‑i Servizio Elettrico Nazionale és társai ítélet (C‑377/20, EU:C:2022:379, 102. pont).
70      Uo., 78., 91. és 101. pont.
71      Lásd ebben az értelemben a jelen indítvány 106. pontjában ismertetett ítélkezési gyakorlatot. Lásd még ebben az értelemben, különösen a digitális piacokat illetően: 2024. szeptember 10‑i Google és Alphabet kontra Bizottság (Google Shopping) ítélet (C‑48/22 P, EU:C:2024:726, 265. pont), amelyben a Bíróság csak részben hivatkozik a 2017. szeptember 6‑i Intel kontra Bizottság ítéletre (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 138. és 139. pont), anélkül hogy kifejezetten megemlítené a piaci lefedettség kritériumát, amely ebben az ügyben a Google erőfölénye miatt mellőzhető volt.
72      Amint a jelen indítvány 13. pontjában kifejtettem, a fork egy meglévő szoftver forráskódja alapján létrehozott új szoftver.
73      A megtámadott ítélet 808. pontja.
74      Az API olyan szabályok és előírások meghatározott csoportját jelenti, amelyeknek egy szoftverprogram megfelel annak érdekében, hogy hozzáférjen az adott API‑t szintén végrehajtó másik szoftverprogram vagy hardver által nyújtott szolgáltatásokhoz és erőforrásokhoz, és azokat igénybe vegye. Az API‑k lényegében lehetővé teszik, hogy a szoftverprogramok és a hardver, illetve a különböző szoftverprogramok kommunikáljanak egymással (a vitatott határozat (89) és (90) preambulumbekezdése). A Google szerint az API‑k többek között lehetővé teszik az Android alkalmazások fejlesztői számára, hogy igénybe vegyék a Google saját szolgáltatásait, például a Google Maps‑et.
75      2007. szeptember 17‑i ítélet (T‑201/04, EU:T:2007:289).
76      Lásd e tekintetben a jelen indítvány 107. pontját.
77      Lásd e tekintetben: 2021. október 6‑i World Duty Free Group és Spanyolország kontra Bizottság ítélet (C‑51/19 P és C‑64/19 P, EU:C:2021:793, 70–73. pont).
78      1978. február 14‑i United Brands és United Brands Continentaal kontra Bizottság ítélet (27/76, EU:C:1978:22, 184. pont); 2012. március 27‑i Post Danmark ítélet (C‑209/10, EU:C:2012:172, 40–42. pont); 2020. január 30‑i Generics (UK) és társai ítélet (C‑307/18, EU:C:2020:52, 165–167. pont).
79      Lásd e tekintetben a jelen indítvány 79. és 80. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
80      Lásd a jelen indítvány 97. és 186. pontját.
81      2014. április 10‑i Bizottság kontra Siemens Österreich és társai és Siemens Transmission & Distribution és társai kontra Bizottság ítélet (C‑231/11 P–C‑233/11 P, EU:C:2014:256, 102. pont).
82      1999. július 8‑i Bizottság kontra Anic Partecipazioni ítélet (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 81. pont); 2004. január 7‑i Aalborg Portland és társai kontra Bizottság ítélet (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P és C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 258. pont); 2012. december 6‑i Bizottság kontra Verhuizingen Coppens ítélet (C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 41. pont).
83      Lásd: 2024. április 18‑i Heureka Group (Online árösszehasonlító szolgáltatások) ítélet (C‑605/21, EU:C:2024:324, 62. és 79. pont); 2010. július 1‑jei AstraZeneca kontra Bizottság ítélet (T‑321/05, EU:T:2010:266, 891–895. pont); lásd még: a Heureka Group (Online árösszehasonlító szolgáltatások) ügyre vonatkozó indítványom (C‑605/21, EU:C:2023:695, 90. és 91. pont).
84      2012. december 6‑i Bizottság kontra Verhuizingen Coppens ítélet (C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 35–39. pont).
85      Lásd ebben az értelemben: uo., 51. és 52. pont.
86      Lásd ebben az értelemben: 2022. június 16‑i Sony Optiarc és Sony Optiarc America kontra Bizottság ítélet (C‑698/19 P, EU:C:2022:480, 64. és 80. pont).
87      A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).
88      2002. október 15‑i Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ítélet (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P és C‑254/99 P, EU:C:2002:582, 692. pont); 2011. december 8‑i Chalkor kontra Bizottság ítélet (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, 63. pont); 2018. szeptember 26‑i Infineon Technologies kontra Bizottság ítélet (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 193. pont).
89      2011. december 8‑i Chalkor kontra Bizottság ítélet (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, 64. pont); 2014. július 10‑i Telefónica és Telefónica de España kontra Bizottság ítélet (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, 213. pont); 2018. szeptember 26‑i Infineon Technologies kontra Bizottság ítélet (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 194. pont).
90      2014. július 10‑i Telefónica és Telefónica de España kontra Bizottság ítélet (C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, 200. pont); 2017. január 26‑i Villeroy & Boch Austria kontra Bizottság ítélet (C‑626/13 P, EU:C:2017:54, 82. pont); 2018. szeptember 26‑i Infineon Technologies kontra Bizottság ítélet (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 195. pont).
91      1998. december 17‑i Baustahlgewebe kontra Bizottság ítélet (C‑185/95 P, EU:C:1998:608, 128. pont); 2005. június 28‑i Dansk Rørindustri és társai kontra Bizottság ítélet (C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P és C‑213/02 P, EU:C:2005:408, 244. pont); 2018. szeptember 26‑i Infineon Technologies kontra Bizottság ítélet (C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 192. pont).
92      Lásd ebben az értelemben: 2009. szeptember 24‑i Erste Group Bank és társai kontra Bizottság ítélet (C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P és C‑137/07 P, EU:C:2009:576, 158., 159. és 180–183. pont).
93      2007. február 8‑i Groupe Danone kontra Bizottság ítélet (C‑3/06 P, EU:C:2007:88, 61. pont).
94      Lásd: a Fresh Del Monte Produce kontra Bizottság és Bizottság kontra Fresh Del Monte Produce egyesített ügyekre vonatkozó indítványom (C‑293/13 P és C‑294/13 P, EU:C:2014:2439, 273. pont).
95      2019. július 10‑i Bizottság kontra Icap és társai ítélet (C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 31. és 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
96      Lásd: 2021. március 25‑i Lundbeck kontra Bizottság ítélet (C‑591/16 P, EU:C:2021:243, 197. és 198. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).