A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE1990. május 22. (*)„Az Európai Parlament megsemmisítés iránti kereshetőségi joga”A C‑70/88. sz. ügyben_az Európai Parlament
(képviselik: Francesco Pasetti Bombardella és Jorge Campinos
jogtanácsosok, segítőik: Christian Pennera és Johann Schoo, a jogi
szolgálat tagjai, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: az
Európai Parlament Főtitkársága, Kirchberg)felperesnekaz Európai Közösségek Tanácsa
(képviselik: Raffaello Fornasier, a jogi szolgálat vezetője és Bernhard
Schloh jogtanácsos, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Jörg
Käser-nél, az Európai Beruházási Bank jogi ügyeinek igazgatójánál, 100,
boulevard Konrad-Adenauer, Luxembourg)alperes ellen_támogatják:Nagy Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
(képviseli: J. Gensmantel, Treasury Solicitor’s Department,
meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: az Egyesült Királyság
Nagykövetsége, 14, boulevard Roosevelt, Luxembourg)ésaz Európai Közösségek Bizottsága
(képviselik: Michel Van Ackere-Pietri jogtanácsos és Jürgen Grünwald, a
jogi szolgálat tagja, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím:
Georgios Kremlis-nél, a jogi szolgálat tagjánál, Centre Wagner,
Kirchberg, Luxembourg)beavatkozók_az
eljárás jelenlegi állásakor az élelmiszerek és állati takarmányok
radioaktív szennyezettségének nukleáris balesetet követően, illetve
minden más sürgős nukleáris helyzetben maximálisan megengedhető szintje
meghatározásáról szóló, 1987. december 22‑i 3954/87
(Euroatom) tanácsi rendelet (HL L 371. szám, 11. o.)
megsemmisítése iránt az EGK‑Szerződés 173. cikke és az
EAK‑Szerződés 146. cikke alapján benyújtott keresete
elfogadhatóságának tárgyában_A BÍRÓSÁG_tagjai:
O. Due elnök, Sir Gordon Slynn, C. N. Kakouris,
F. A. Schockweiler és M. Zuleeg tanácselnökök,
G. F. Mancini, R. Joliet, J. C. Moitinho de
Almeida és G. C. Rodríguez Iglesias bírák_főtanácsnok: W. Van Gerven_hivatalvezető: D. Louterman főtanácsos_tekintettel a tárgyalásra készített jelentésre_a
felek szóbeli előadásainak az 1989. október 5‑i tárgyaláson
történt meghallgatását követően, amelynek során a következők jártak el:
az Európai Parlament képviseletében Francesco Pasetti Bombardella,
Christian Pennera és Johann Schoo, meghatalmazotti minőségben,
segítőjük: Michel Waelbroeck, a brüsszeli ügyvédi kamara tagja, a Tanács
képviseletében Raffaello Fornasier és Bernhard Schloh, meghatalmazotti
minőségben a Bizottság képviseletében Jean-Louis Dewost, a jogi
szolgálat vezetője, meghatalmazotti minőségben, segítője: Denise Sorasio
jogtanácsos_a főtanácsnok indítványának az 1989. november 30‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően_meghozta a következőÍtéletet1        A
Bíróság Hivatalához 1988. március 4‑én benyújtott
keresetlevelével az Európai Parlament az EAK‑Szerződés 146. és az
EGK‑Szerződés 173. cikke alapján kérelmezte a nukleáris balesetet
vagy bármely egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően az élelmiszerek
és a takarmányok radioaktív szennyezettsége legmagasabb megengedhető
határértékének megállapításáról szóló, 1987. december 22-i
3954/87/Euroatom tanácsi rendelet (HL L 371., 11. o.) megsemmisítését.2        A
rendelet, amely az EAK-Szerződés 31. cikkén alapul, meghatározza a
követendő eljárást a kereskedelmi forgalomba hozható élelmiszerek és
takarmányok radioaktív szennyezettsége legmagasabb megengedhető
határértékének meghatározása érdekében követendő eljárást nukleáris
balesetet, vagy bármilyen egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően,
amikor az élelmiszerek és a takarmányok számottevő radioaktív
szennyeződése valószínűsíthető, vagy a szennyeződés már megtörtént. Nem
hozhatók kereskedelmi forgalomba azok az élelmiszerek és takarmányok,
amelyek szennyezettsége meghaladja a megtámadott rendelet
rendelkezéseivel összhangban elfogadott jogi aktusban meghatározott
legmagasabb megengedhető határértéket.3        A
megtámadott rendelet elfogadása során az Európai Parlament, amellyel az
EAK-Szerződés 31. cikkével összhangban a Tanács konzultációt
folytatott, kifejezésre juttatta egyet nem értését a Bizottság által
választott jogalappal kapcsolatban, és felkérte ez utóbbit, hogy az
EGK-Szerződés 100a. cikk alapján terjesszen elő új javaslatot. Mivel a
Bizottság e kérelem tárgyában nem intézkedett, a Tanács az EAK-Szerződés
31. cikke alapján elfogadta a 3954/87 rendeletet. A Parlament ekkor
benyújtotta e rendelet megsemmisítése iránt a jelen keresetet.4        A
Tanács a Bíróság eljárási szabályzata 91. cikkének 1. §-a alapján
elfogadhatatlansági kifogást terjesztett elő, és a Bíróságnál
kérelmezte, hogy e kifogás tekintetében a jogvita érdemi vizsgálata
nélkül határozzon.5        A
fenti kifogás alátámasztása érdekében a Tanács az írásbeli szakaszban –
még a 302/87. sz., Európai Parlament kontra Tanács, „Komitológia”
ügyben 1988. szeptember 27-én hozott ítélet (EBHT 1988., 5615. o.)
meghozatala előtt – a 302/87. sz. ügyben előterjesztett
elfogadhatatlansági kifogása alátámasztására felhozottakhoz hasonló
érveket sorakoztatott fel. Az 1989. október 5-i tárgyaláson a Tanács
kifejtette, hogy a Parlament megsemmisítés iránti kereshetőségi jogának
kérdését a Bíróság 1988. szeptember 27-i ítéletével világosan
eldöntötte, ennélfogva a jelen kereset elfogadhatatlan.6        Az
Európai Parlament a kifogás elutasítását kérelmezte. Kifejtette, hogy
ez az ügy a 302/87. sz. ügyhöz képest új elemet tartalmaz. A Bíróság
ugyanis azzal az indokkal utasította el az Európai Parlament
megsemmisítés iránti kereshetőségi jogának elismerését, hogy az
EGK-Szerződés 155. cikke alapján a Bizottság feladata, hogy a Parlament
előjogainak tiszteletben tartását biztosítsa, és ennek érdekében
benyújtsa a szükségesnek ítélt megsemmisítés iránti kereseteket.
Ugyanakkor a jelen ügy rávilágít, hogy a Bizottság nem tud eleget tenni e
feladatának, hiszen javaslatának jogalapjaként nem azt jelölte meg,
amelyet a Parlament megfelelőnek tartott. Következésképpen ez utóbbi nem
számíthat arra, hogy előjogai védelmében a Bizottság megsemmisítés
iránti keresettel él.7        Az
Európai Parlament hozzátette, hogy a megtámadott rendelet Tanács általi
elfogadása nem tekinthető a cselekvés hallgatólagos megtagadásának,
amely lehetőséget teremtene a Parlament számára a mulasztás
megállapítása iránti kereset megindítására. Másfelől előjogainak
magánszemélyek keresetei által történő védelme teljes mértékben
esetleges volna, tehát nem lenne hatékony.8        Ennélfogva
olyan joghézag áll fenn, amelyet a Bíróságnak kellene kitöltenie
azáltal, hogy elismeri az Európai Parlament előjogai védelméhez
szükséges mértékben korlátozott megsemmisítés iránti kereshetőségi
jogát.9        Az
1988. július 13-i végzéssel az Európai Közösségek Bizottságának
engedélyezték a beavatkozást az alperes kérelmeinek támogatása céljából.
Amellett, hogy a kereset érdemi részében való elutasítását kérte, a
Bizottság a tárgyalás során a Bíróságnál azt kérelmezte, hogy utasítsa
el a Tanács által előterjesztett elfogadhatósági kifogást. Másfelől az
1989. január 18-i végzéssel az Egyesült Királyságnak engedélyezték a
beavatkozást az alperes támogatása céljából. Az Egyesült Királyság a
kereset elfogadhatósága tekintetében nem terjesztett elő kérelmet.10      Az
ügy tényállásának, az eljárás lefolyásának, valamint a felek
jogalapjainak és érveinek részletesebb bemutatását a tárgyalásra
készített jelentés tartalmazza. Az ügy iratainak e részei a továbbiakban
csak a Bíróság érveléséhez szükséges mértékben kerülnek ismertetésre.11      Elöljáróban
meg kell állapítani, hogy mivel a megtámadott jogi aktus az
EAK-Szerződés egyik rendelkezésén alapul, a megsemmisítés iránti kereset
elfogadhatóságát e Szerződés alapján kell megvizsgálni.12      Mint
ahogy az a fent hivatkozott, 1988. szeptember 27-i ítéletből
következik, az EGK-Szerződés 173. cikkének, illetve az EAK-Szerződés
azonos tartalmú 146. cikkének rendelkezései alapján a Parlament nem
rendelkezik megsemmisítés iránti keresetindítási joggal.13      Ugyanis
egyrészt a 173. cikk, illetve a 146. cikk első bekezdése nem említi a
Parlamentet azon intézmények között, amelyek – a tagállamok mellett –
másik intézmény valamely jogi aktusának megsemmisítését
kezdeményezhetik.14      Másrészt,
mivel a Parlament nem jogi személy, nem fordulhat a Bírósághoz
ugyanezen cikkek második bekezdései alapján, amelyek rendszere egyébként
sem volna megfelelő az általa benyújtott megsemmisítés iránti keresetek
tekintetében.15      Azon
indokok ismertetését követően, amelyek miatt a Parlament az
EGK-Szerződés 173. cikke alapján nem jogosult a Bírósághoz fordulni,
ugyanezen 1988. szeptember 27-i ítéletben a Bíróság emlékeztetett arra,
hogy különböző jogi eszközök állnak rendelkezésre a Parlament előjogai
tiszteletben tartásának biztosítása céljából. Amint ez az ítélet
megállapítja, a Parlamentnek nem csupán mulasztás megállapítása iránti
kereset indításához van joga, hanem a Szerződések emellett különböző
eszközöket kínálnak a Tanács vagy a Bizottság által a Parlament
előjogainak sérelmével hozott jogi aktusok Bíróság elé vitelére.16      A
jelen ügyben felmerült körülmények és viták azonban rávilágítottak
arra, hogy a mind az EAK-Szerződésben, mind az EGK-Szerződésben
meghatározott különböző jogi eszközök – bármilyen hasznosak és
változatosak is – hatástalannak vagy bizonytalannak bizonyulhatnak.17      Először
is a mulasztás megállapítása iránti kereset nem alkalmas egy már
elfogadott jogi aktus jogalapjának vitatására.18      Továbbá
ilyen jogi aktus érvényességének vizsgálatára vonatkozó előzetes
döntéshozatal iránti kérelem előterjesztése, vagy a tagállamok vagy
magánszemélyek által a Bírósághoz fordulás e jogi aktus megsemmisítése
iránt mindössze olyan lehetőségek, amelyek megvalósulásával a Parlament
nem számolhat biztosan.19      Végezetül,
ugyan a Bizottság feladata, hogy biztosítsa a Parlament előjogainak
tiszteletben tartását, ez a megbízatás nem terjedhet odáig, hogy a
Bizottságot a Parlament álláspontjának elfogadására, illetve olyan
megsemmisítés iránti kereset benyújtására kötelezze, amelyet a Bizottság
nem ítél kellően megalapozottnak.20      A
fentiekből az következik, hogy az említett különböző jogi eszközök
megléte nem garantálja minden esetben teljes bizonyossággal a Tanácsnak
vagy a Bizottságnak a Parlament előjogait sértő jogi aktusai
felülvizsgálatát.21      Márpedig
ezek az előjogok a Szerződések által létrehozott intézményi egyensúly
egyik elemét képezik. E Szerződések ugyanis a Közösség különböző
intézményei közötti hatáskörmegosztás olyan rendszerét hozták létre,
amely a Közösség intézményi szerkezetén belül és a Közösségre bízott
feladatok megvalósítása terén minden egyes intézményre saját feladatkört
ruház.22      Az
intézményi egyensúly tiszteletben tartásából az következik, hogy
valamennyi intézmény úgy gyakorolja hatásköreit, hogy közben a többi
intézmény hatáskörét tiszteletben tartja. Megköveteli továbbá, hogy e
szabály be nem tartását, amennyiben az előfordul, szankcionálni
lehessen.23      A
Bíróság, amely a Szerződések értelmében azt a feladatot kapta, hogy
biztosítsa a jog tiszteletben tartását a Szerződések értelmezése és
alkalmazása során, így köteles biztosítani az intézményi egyensúly
fenntartását, és következésképpen a Parlament előjogai tiszteletben
tartásának bírósági felülvizsgálatát, ha ez utóbbi a Bírósághoz fordul
az általa követett célkitűzésnek megfelelő jogi eszközzel élve.24      E
feladata teljesítése során a Bíróság természetesen nem sorolhatja a
Parlamentet azon intézmények közé, amelyek az EGK-Szerződés 173. cikke,
illetve az EAK-Szerződés 146. cikke értelmében anélkül nyújthatnak be
keresetet, hogy az eljáráshoz fűződő érdeküket igazolniuk kellene.25      Mindazonáltal
a Bíróság feladata, hogy biztosítsa a Szerződések intézményi
egyensúlyra vonatkozó rendelkezéseinek teljes körű alkalmazását, és úgy
kell eljárnia, hogy a a Parlamentet – többi intézményhez hasonlóan –
előjogai tekintetében ne érhesse sérelem anélkül, hogy rendelkezésére
állna olyan jogorvoslati lehetőség a Szerződésekben meghatározottak
között, amelyet bizonyosan és hatékonyan lehet gyakorolni.26      A
Parlament megsemmisítés iránti keresetindítási jogát meghatározó
rendelkezés hiánya a Szerződésekben jelenthet ugyan eljárási hézagot,
ugyanakkor nem élvezhet elsőbbséget az Európai Közösségek
alapszerződései által meghatározott intézményi egyensúly fenntartásához
és tiszteletben tartásához fűződő alapvető érdekkel szemben.27      Következésképpen
a Parlament által a Tanács vagy a Bizottság valamely jogi aktusa ellen a
Bírósághoz benyújtott megsemmisítés iránti kereset azzal a feltétellel
elfogadható, hogy ez a kereset kizárólag a Parlament előjogainak
védelmére irányul, és kizárólag ezen előjogok sérelmére alapított
jogalapokon nyugszik. Ezzel a megkötéssel, a Parlament megsemmisítés
iránti keresetére ugyanazon szabályok vonatkoznak, mint amelyeket a
Szerződések a többi intézmény megsemmisítés iránti keresete
vonatkozásában előírnak.28      A
Parlamentnek biztosított előjogok között szerepel a Szerződések által
meghatározott esetekben a normatív jogi aktusok elfogadásának
folyamatában való részvétele, különösen az EGK-Szerződés által
meghatározott együttműködési eljárásban való részvétel.29      Jelen
ügyben a Parlament azt állítja, hogy a megtámadott rendelet az
EAK-Szerződés 31. cikkén alapul, amely csupán a Parlamenttel történő
konzultációt írja elő, holott az EGK-Szerződés 100a. cikkén kellene
alapulnia, amely megköveteli az együttműködési eljárás lefolytatását a
Parlamenttel.30      A
Parlament ebből azt a következtetést vonja le, hogy a Tanács választása
a megtámadott rendelet jogalapja tekintetében a Parlament előjogainak
sérelméhez vezetett azáltal, hogy megfosztotta a jogi aktus
elfogadásában történő intenzívebb és aktívabb részvétel lehetőségétől,
amelyet az együttműködési eljárás a konzultációs eljáráshoz képest
kínál.31      Mivel
a Parlament előjogainak a megtámadott jogi aktus jogalapjának
megválasztásából adódó sérelmére hivatkozott, a fentiekből az
következik, hogy a jelen kereset elfogadható. A Tanács által
előterjesztett elfogadhatatlansági kifogást ennélfogva el kell
utasítani, és az eljárást le kell folytatni az ügy érdemére vonatkozóan. A költségekről32      A Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.A fenti indokok alapjánA BÍRÓSÁGa következőképpen határozott:1)      A Tanács által előterjesztett elfogadhatatlansági kifogást elutasítja.2)      Az ügy érdemére vonatkozóan elrendeli az eljárás folytatását.3)      A költségekről jelenleg nem határoz.DueSlynn      KakourisSchockweilerZuleegManciniJolietMoitinho de Almeida       Rodríguez IglesiasKihirdetve Luxembourgban, az 1988. szeptember 21‑i nyilvános ülésen.J. G. Giraud       A. J. Mackenzie Stuarthivatalvezető       elnök* Az eljárás nyelve: francia.