62007CC0505
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2009. február 12. (
1
)
C-505/07. sz. ügy
Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
„Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Az olaj- és zsírpiac közös szervezése — 136/66/EGK rendelet — 12a. cikk — Az olívaolaj közösségi finanszírozás nélküli raktározása — A nemzeti versenyhatóságok hatásköre”
I – Bevezetés
1.
Meddig terjed a nemzeti versenyhatóságok hatásköre a mezőgazdaság területén? A jelen ügyben ez a kérdés áll az érdeklődés középpontjában, és a Bíróság lehetőséget kap arra, hogy tovább pontosítsa a Milk Marque ítéletben (
2
) tett megállapításait.
2.
A Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (Cecasa) Spanyolország olívaolaj-termelésének nagy részét képviselő közös vállalat, amelynek a spanyol versenyhatóság megtiltotta, hogy intervenciós felvásárlásokkal és értékesítésekkel célzottan beavatkozzon a piaci folyamatokba az olívaolaj piaci árának befolyásolása érdekében. E tilalom a spanyol versenyjog általános rendelkezésein alapult. Kérdéses azonban, hogy e versenyjogi szabályokat a mezőgazdaságra vonatkozó különös szabályok nem írják-e felül, vagy legalábbis nem árnyalják-e.
3.
A spanyol Tribunal Supremo, amely előtt e jogvita felmerült, összesen öt kérdést terjesztett a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából, amelyek arra keresnek választ, hogy egy a jelen ügyhöz hasonló esetben az agrárjog nem zárja-e ki az általános versenyjogi alapelvek alkalmazását.
II – Jogi háttér
A – Közösségi jog
4.
A jelen ügy jogi hátterét egyrészt a versenyszabályoknak a mezőgazdaság területén történő alkalmazhatóságára vonatkozó szabályok, másrészt a közös agrárpolitika egyes, az olívaolajra vonatkozó szabályai képezik.
1. A versenyszabályok alkalmazhatósága a mezőgazdaság terén
5.
Az EK-Szerződés versenyjogi szabályai és a közös agrárpolitika közötti viszony szempontjából az EK 32. cikk (2) bekezdése és az EK 36. cikk (1) bekezdése (az EGK-Szerződés korábbi 38. cikkének (2) bekezdése és 42. cikke) rendelkezik alapvető jelentőséggel. Az EK 32. cikk (2) bekezdése a következőképpen szól:
„Ha a 33–38. cikk másként nem rendelkezik, a közös piac létrehozására megállapított szabályokat a mezőgazdasági termékekre is alkalmazni kell.”
6.
Az EK 36. cikk (1) bekezdése emellett a következőképpen rendelkezik:
„A versenyszabályokról szóló fejezet rendelkezései a mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére csak olyan mértékben vonatkoznak, ahogyan azt a 33. cikkben megfogalmazott célkitűzések figyelembevételével a Tanács a 37. cikk (2) és (3) bekezdésének rendelkezései keretében és az ott megállapított eljárással összhangban meghatározza.”
7.
Ez utóbbi rendelkezés alapján fogadta el a Tanács a 26. rendeletet, (
3
) melynek első preambulumbekezdése a következő alapvető megállapítást tartalmazza:
„mivel a Szerződés [36.] cikke alapján a Szerződésben meghatározott versenyszabályoknak a mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére való alkalmazása a közös agrárpolitika kérdéskörébe tartozik […]”.
8.
A 26. rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet hatálybalépésétől a Szerződés [81]–[86.] cikkét, valamint az azok végrehajtásáról szóló rendelkezéseket kell – a 2. cikk rendelkezéseinek fenntartásával – alkalmazni minden olyan, a Szerződés [81.] cikkének (1) bekezdése és [82.] cikke szerinti megállapodásra, döntésre és összehangolt magatartásra, amely a Szerződés [I.] mellékletében felsorolt termékek termeléséhez vagy kereskedelméhez kapcsolódik.”
Az olívaolaj az EK-Szerződés I. mellékletében (az EGK-Szerződés korábbi II. mellékletében) felsorolt mezőgazdasági termékek közé tartozik. (
4
)
9.
A 26. rendelet 2. cikke az alábbiakkal egészíti ki az 1. cikket:
„(1)   A Szerződés [81.] cikkének (1) bekezdését nem kell alkalmazni az olyan megállapodásra, döntésre és összehangolt magatartásra, amely a nemzeti piaci rendtartás lényeges részét képezi, vagy szükséges a Szerződés [33.] cikke rendelkezései célkitűzésének eléréséhez. Különösen nem kell alkalmazni termelők, termelői szervezetek megállapodására, döntéseire és összehangolt magatartására vagy egyetlen tagállam termelői szervezeteire sem, ha azok érintettek a termelésben vagy az értékesítésben, vagy a mezőgazdasági termékek tárolása, kezelése vagy feldolgozása célját szolgáló közös létesítmények használatában, amennyiben nem kötik ki azonos árak alkalmazását, és amennyiben a Bizottság megítélése szerint azok nem zárják ki a versenyt vagy nem veszélyeztetik a Szerződés [33.] cikke célkitűzéseinek elérését.
(2)   A tagállamokkal folytatott konzultációt követően és a vállalkozások vagy a vállalkozások társulásai, valamint minden természetes vagy jogi személy meghallgatása után – a Bíróság általi felülvizsgálat fenntartásával – a Bizottság kizárólagos hatáskörrel rendelkezik arra, hogy közzétételre kötelezett határozatában meghatározza, mely megállapodás, döntés és összehangolt magatartás elégíti ki az (1) bekezdés feltételeit.
(3)   A Bizottság saját hatáskörében, vagy egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának, illetve egy érdekelt vállalkozásnak vagy vállalkozások társulásainak felkérésére végzi el a megállapítást.”
10.
A 26. rendeletet 2006. augusztus 24-i hatállyal hatályon kívül helyezte és felváltotta az azonos tartalmú 1184/2006 rendelet. (
5
) Végül hatállyal többek között az olívaolaj kikerült az 1184/2006 rendelet tárgyi hatálya alól; azóta az olívaolajra az 1234/2007 rendelet (
6
) 175. és 176. cikkében található rendelkezések alkalmazandóak a rendelet 1. cikke (1) bekezdésének g) pontja alapján, amely rendelkezések tartalmilag ugyancsak megfelelnek a korábbi szabályoknak. A spanyol versenyhatóság alapeljárásban vitatott jogi aktusát azonban mindezen módosításokat megelőzően fogadták el, ezért a jelen ügyben továbbra is a 26. rendelet irányadó.
2. Az olívaolajra vonatkozó mezőgazdasági rendelkezések
a) Az olaj- és zsírpiac közös szervezése
11.
Az olaj- és zsírpiac közös szervezésének létrehozásáról szóló, 1966. szeptember 22-i 136/66/EGK tanácsi rendelet (
7
) az óta hatályos változatában (
8
) a következő 12a. cikket tartalmazza:
„Amennyiben a Közösség bizonyos régióiban a piac súlyos zavara áll elő, a piac szabályozása érdekében […] határozni lehet arról, hogy a megfelelő garanciát felajánló, az érintett tagállamok által elismert szervezeteket felhatalmazzanak az általuk forgalmazott olívaolaj tárolásáról szóló szerződések megkötésére. Az érintett szervezetek között előnyben kell részesíteni a 952/97/EK rendelet […] értelmében elismert termelői csoportokat és ezek társulásait.
Az első albekezdésben említett intézkedéseket többek között akkor lehet végrehajtani, ha a piacon egy reprezentatív időszak folyamán rögzített átlagos ár alacsonyabb, mint az 1997/98-as gazdasági évre alkalmazandó intervenciós ár 95%-a.
A szerződések teljesítésére nyújtott támogatás mennyiségét és e cikk végrehajtásának részletes szabályait, különösen az olívaolaj mennyiségére, minőségére és tárolási idejére vonatkozóan, a 38. cikkben megállapított eljárással összhangban úgy kell megállapítani, hogy az a piacra jelentős hatással legyen. A támogatás pályázati úton nyújtható.”
12.
E rendelkezésre vonatkozóan az 1638/98 rendelet (12) preambulumbekezdése a következő magyarázattal szolgál:
„mivel az olívaolaj kínálatának a piac súlyos zavarai esetén történő szabályozásához a magánraktározási szerződések támogatási rendszerére van szükség, amely elsőbbséget biztosít a [952/97/EK tanácsi rendelet] értelmében elismert termelői csoportoknak és azok társulásainak;”
13.
Utalni kell e tekintetben az 1638/98 rendelet (11) preambulumbekezdésére is:
„mivel az intervenciós felvásárlás rendszere olyan termelési ösztönzőként hat, amely könnyen destabilizálhatja a piacot; mivel a felvásárlást ezért meg kell szüntetni, és az intervenciós árra vonatkozó hivatkozásokat törölni vagy helyettesíteni kell;”
14.
Időközben a 136/66 rendeletet hatályon kívül helyezték, és azt először a 2005/2006-os gazdasági évre vonatkozóan az olívaolaj és az étkezési olajbogyó piacának közös szervezéséről és a 827/68/EGK rendelet módosításáról szóló 865/2004 rendeletet, (
9
) majd 2008. július 1-jei hatállyal az egységes közös piacszervezésről szóló 1234/2007 rendelet (
10
) váltotta fel. Ez utóbbi rendelet 31. és 33. cikke ugyancsak tartalmaz rendelkezést az olívaolaj magánraktározásához nyújtott támogatásra vonatkozóan. Mivel azonban a spanyol hatóságok alapeljárásban vitatott jogi aktusa e módosításokat megelőzően került elfogadásra, a jelen eljárásban a továbbiakban a 136/66 rendeletet kell alapul venni.
b) A termelői csoportokra vonatkozó előírások
15.
A termelői csoportokról és társulásaikról szóló, 1997. május 20-i 952/97/EK tanácsi rendelet, (
11
) amelyet anélkül helyeztek hatályon kívül hatállyal, hogy más a helyébe lépett volna, (
12
) 1. cikke alapján termelői csoportok és azok társulásainak felállítását kívánta ösztönözni a Közösség egyes régióiban, amelyek között e rendelet 2. cikke értelmében Spanyolország is szerepelt.
16.
A 952/97 rendelet 5. cikke a következő rendelkezéseket tartalmazza:
„(1)   A termelői csoportok olyan csoportok,
a)
amelyeket abból a célból állítottak fel, hogy közösen a piaci követelményeknek megfelelővé tegyék azon termelők termelését és kibocsátását, akik az ilyen csoportok tagjai,
b)
és amelyek
—
egyedi termelőkből vagy
—
egyedi termelőkből és mezőgazdasági termékek termelésére vagy e termékek értékének növelésére létrehozott, kizárólag mezőgazdasági termelőkből álló szervezetekből
állnak.
»Termelő« alatt valamennyi olyan, a Közösség területén lévő mezőgazdasági üzem birtokosát kell érteni,
—
aki a 3. cikkben meghatározott terményt állít elő vagy tenyészállatot nevel, vagy
—
aki elsődleges termelőként a 3. cikkben meghatározott feldolgozott terméket állít elő.
(2)   A tagállamok, amennyiben nemzeti jogszabályaik így rendelkeznek, elismerhetnek olyan termelői csoportokat, amelyekhez az (1) bekezdésen kívüli személyek is tartoznak. Ebben az esetben a csoport alapító okiratának biztosítania kell, hogy az (1) bekezdésben megjelölt tagok gyakorolják az irányítást a termelői csoportok és azok döntései felett.
(3)   A társulások az elismert termelői csoportok olyan szerveződései, amelyek szélesebb körben ugyanazon célokat követik, mint az utóbbiak.” [nem hivatalos fordítás]
17.
A 952/97 rendelet 6. cikke általános feltételeket szab meg, amelyeket a termelői csoportoknak és azok társulásainak teljesíteniük kell; így e rendelkezés (1) bekezdésének b) pontja értelmében
„… az 5. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó személyek tekintetében
—
közös szabályokat állapít meg és alkalmaz a termelésre vonatkozóan, különös tekintettel a termékek minőségére vagy a biológiai eljárások alkalmazására,
—
közös szabályokat állapít meg és alkalmaz az értékesítésre vonatkozóan,
—
szabályokat állapít meg és alkalmaz a termeléssel kapcsolatos információkra vonatkozóan, különösen a betakarítást és a kínálatot illetően” [nem hivatalos fordítás].
18.
Ugyanezen rendelet 7. cikke arról rendelkezik, hogy a tagállamok az elismerésről az erre vonatkozó kérelem benyújtásától számított három hónapon belül döntenek, és a Bizottságot két hónapon belül értesítik döntésükről.
19.
Végül utalni kell az olívaolaj magánraktározásának támogatási rendszeréről szóló, 1998. december 21-i 2768/98/EK bizottsági rendeletre. (
13
) E rendelet 1. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A termelő tagállamok hatáskörrel rendelkező szervei az e rendeletben megállapított feltételek szerint a hordós szűz olívaolaj magánraktározására vonatkozó szerződéseket kötnek.”
20.
A 2768/98 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése értelmében az olívaolaj magánraktározására vonatkozó szerződések teljesítéséhez nyújtandó támogatás meghatározására a Bizottság korlátozott időre szóló pályázatokat és részleges pályázatokat hirdethet meg. Azok körét, akik e pályázatokban részt vehetnek, a rendelet 3. cikkének (1) bekezdése a következőképpen határozza meg:
„Az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező szerve által erre a célra elismert piaci szereplők ajánlatot nyújthatnak be a részleges pályázati felhívásokra is. Elismert piaci szereplőknek minősülnek a következők:
a)
a 952/97/EK rendeletet értelmében elismert termelői csoport vagy ilyen csoportok szövetsége; vagy
b)
a 136/66/EGK rendelet 20c. cikke értelmében elismert termelői csoport vagy ilyen csoportok szövetsége; vagy
c)
[…] több mint két gazdasági éve elismert olajsajtoló-üzem […]; vagy
d)
[…] csomagolóüzem […].”
B – A nemzeti jog
21.
A spanyol jogban a verseny védelméről szóló, 1989. július 17-i 16/1989 törvényre (Ley de Defensa de la Competencia) (
14
) kell utalni. A „tiltott magatartások” fogalmának az e törvény 1. cikkének (1) bekezdésében található definíciója nagymértékben hasonló az EK 81. cikk (1) bekezdéséhez, (
15
) és a következőképpen szól:
„Tilos minden olyan megállapodás, döntés vagy kollektív ajánlás, illetve összehangolt vagy tudatosan párhuzamos magatartás, amelynek célja a versenynek a nemzeti piac egészén vagy egy részén való akadályozása, korlátozása vagy torzítása, vagy amely ilyen hatással jár, vagy járhat, különösen ideértve az alábbiakat:
a)
az árak vagy egyéb kereskedelmi vagy szolgáltatási feltételek közvetett vagy közvetlen módon történő rögzítése;
b)
a termelés, az értékesítés, a műszaki fejlődés vagy a befektetések korlátozása vagy ellenőrzése;
c)
a piac vagy a beszerzési források felosztása […].”
22.
Az „engedélyezési esetei” (
16
) cím alatt a 16/1989 törvény 3. cikke emellett a következőképpen rendelkezik:
„1. §   Engedélyezhetők az olyan, az 1. cikkben felsorolt megállapodások, döntések, ajánlások és magatartások, vagy ezek különböző kategóriái, amelyek hozzájárulhatnak az áruk előállítása vagy a szolgáltatások nyújtása javításához, illetve előmozdíthatják a műszaki vagy gazdasági fejlődést, feltéve, hogy:
a)
lehetővé teszik a fogyasztók vagy felhasználók számára az ebből származó előnyökből a megfelelő formában való részesedést;
b)
nem állítanak olyan korlátozásokat az érintett vállalkozások elé, amelyek e célok eléréséhez nem nélkülözhetetlenek, és
c)
a résztvevő vállalkozások számára nem biztosítják annak lehetőségét, hogy megszüntessék a versenyt az érintett áruk vagy szolgáltatások lényeges része tekintetében.
2. §   Hasonlóképpen, amennyiben az általános gazdasági helyzet és a közérdek indokolja, engedélyezhetők az 1. cikkben felsorolt megállapodások, döntések, ajánlások és magatartások vagy ezek különböző kategóriái, ha:
a)
céljuk a kivitel védelme és előmozdítása (feltéve, hogy nem torzítják a versenyt a belső piacon), és összeegyeztethetők a Spanyolország által ratifikált nemzetközi egyezményekből eredő kötelezettségekkel, illetve
b)
a hátrányos helyzetű területek vagy vidékek gazdasági és társadalmi felemelkedését kellően jelentős mértékben elősegítik, vagy
c)
csekély jelentőségüket tekintve nem képesek jelentős hatást gyakorolni a versenyre.”
III – A tényállás és az alapeljárás
23.
A Cecasa egy spanyol jog szerint létrejött részvénytársaság, amely 68%-ban olajtermelők, olajfeldolgozók és szövetkezetek, míg 32%-ban pénzügyi és más szervezetek tulajdonában áll. A szóban forgó társaság olajtermelői a spanyol nemzeti olívaolaj-termelés 50–60%-át képviselik. A Cecasa társasági célja az olívaolaj-kereskedelem, az előzetes döntéshozatali kérelem értelmében a társaság mind a nemzeti olívaolaj-piacon, mind a közösségi és a világpiacon jelen kíván lenni.
24.
A „súlyos piaci zavarok” és különösen az olívaolajár esésének elkerülése érdekében a Cecasa azt tervezi, hogy felvásárolja és raktározza az olívaolajat abban az esetben, ha az ár egy bizonyos szint – körülbelül a régi közösségi intervenciós ár 95%-a – alá süllyed. Amikor az árak növekedésnek indulnak, az olívaolajat újra a piacra bocsátaná.
25.
Ezen elképzelés megvalósítása érdekében a Cecasa 2001. április 5-én egyedi engedélyt kért a 16/1989 törvény 3. cikke értelmében. (
17
) Ezen engedély megadását a Tribunal de Defensa de la Competencia (
18
) határozatával megtagadta. A versenyhatóság indokolásában megállapította, hogy a Cecasa terve versenyellenes. Az a versenytársak olyan megállapodásának minősül, amelynek célja – a kartellekhez hasonlóan – a piaci árak befolyásolása és az árak esésének megakadályozása túltermelés esetén. Nem áll fenn a 16/1989 törvény 3. cikke szerinti kivétel, különösen nem sikerült bizonyítani a fogyasztóknál jelentkező előnyök fennállását.
26.
A Tribunal de Defensa de la Competencia határozata ellen a Cecasa közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránti kérelemmel élt az Audiencia Nacional (Közigazgatási Kollégium (
19
)) előtt, amelyet az a 2005. július 22-i ítéletével elutasított. Az Audiencia Nacional ugyanakkor megállapította, hogy az egyedi engedély megadásának megtagadásából nem következik a kérelmező társaság létezésének tilalma, feltéve, hogy egyéb, az egyedi engedély iránti kérelemben szereplőktől eltérő tevékenységeket folytat, amelyek jogszerűek.
27.
A Cecasa felülvizsgálati kérelme alapján jelenleg a jogvita a legfelsőbb spanyol bíróság, a Tribunal Supremo (Közigazgatási Kollégium) előtt van folyamatban.
IV – Az előzetes döntéshozatali kérelem és a Bíróság előtti eljárás
28.
2007. október 22-i végzésével, amely a Bíróságra érkezett, a Tribunal Supremo (a továbbiakban: előterjesztő bíróság) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„a)
Az 1638/98 rendelettel módosított, az olaj- és zsírpiac közös szervezésének létrehozásáról szóló, 1966. szeptember 22-i 136/66 tanácsi rendelet 12a. cikke lehetővé teszi-e, hogy egy többségében termelőkből, feldolgozókból és olajtermelők szövetkezeteiből, valamint pénzügyi gazdasági egységekből álló részvénytársaság olívaolaj tárolásáról szóló szerződések megkötésére felhatalmazott »szervezetnek« minősüljön? Megállapítható-e, hogy az e jellemzőkkel rendelkező társaság megfelel a 952/97/EK tanácsi rendelet értelmében elismert termelői csoportoknak és ezek társulásainak?
b)
Feltéve, hogy e társaság a raktározási tevékenység folytatására jogosult »szervezetek« közé sorolható, a »tagállam általi elismerés«, amely e szervezetekre a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vonatkozik, megszerezhető-e a nemzeti versenyvédelmi hatóságokhoz benyújtott kivétel (engedély) iránti egyedi kérelem keretében?
c)
A 136/66 rendelet 12a. cikke feltétel nélkül követeli-e meg, hogy a Bizottság engedélyezze minden egyes esetben az olívaolaj magánraktározását, vagy éppen ellenkezőleg, e cikkel összeegyeztethető a termelők által létrehozott olyan mechanizmus, amelynek célja a hivatkozott olívaolaj magánfinanszírozással történő felvásárlása és raktározása, amely mechanizmus kizárólag csak ugyanazon értelemben és feltételek mellett lépne működésbe, mint a közösségi finanszírozással támogatott magánraktározás, azzal a céllal, hogy kiegészítse és előmozdítsa a közösségi finanszírozással támogatott raktározást, anélkül, hogy átlépné ez utóbbi határait?
d)
A Bíróság által a C-137/00. sz. Milk Marque ügyben 2003. szeptember 9-én hozott ítéletben a nemzeti versenyvédelmi rendelkezéseknek a nemzeti hatóságok által olyan termelői megállapodásokra történő alkalmazása vonatkozásában kialakított álláspont, amely termelők elvben (az egyes versenyszabályok mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére történő alkalmazásáról szóló) 26. tanácsi rendelet 2. cikkének hatálya alá tartoznak, kiterjeszthető-e az olyan megállapodásokra, amelyek jellegük és az érintett ágazat jellege okán a maga egészében befolyásolhatják az olívaolaj közösségi piacát?
e)
Feltéve, hogy a nemzeti versenyhatóságok alkalmazhatják a nemzeti rendelkezéseket a hivatkozott, és a zsírok és olajok piaca közös szervezését befolyásolni képes megállapodások tekintetében, megtagadhatják-e ezen hatóságok abszolút jelleggel egy olyan társasággal szemben, mint a fellebbező, ezen olívaolaj-raktározási mechanizmusoknak a 136/66 rendelet 12a. cikkében előírt »súlyos zavarok« esetén történő működtetése lehetőségét?”
29.
A Bíróság előtti eljárásban a Cecasa, az Asociación española de la industria y comercio exportador de aceite de oliva (Asoliva), az Asociación nacional de industriales envasadores y refinadores de aceites comestibles (Anierac) és a Bizottság tett írásbeli észrevételt. A Bíróság előtt 2008. december 17-én megtartott tárgyaláson csak a Cecasa és a Bizottság vett részt.
V – Jogi értékelés
A – Az előzetes döntéshozatali kérelem elfogadhatósága
1. Az első kérdés második része
30.
Az első kérdés második részével a Tribunal Supremo a 952/97 rendeletre hivatkozik, ami azonban az alapeljárásban vitatott határozat kibocsátásakor már nem volt hatályban. Pontosabban szólva e rendeletet már hatályon kívül helyezték, amikor az alapeljárás tényállása felmerült. Ilyen körülmények között felmerül a kérdés, hogy az első kérdés második része releváns-e a jelen eljárás szempontjából.
31.
Meg kell jegyezni, hogy kizárólag az előterjesztő bíróság hatáskörébe tartozik az általa előterjesztett kérdések relevanciájának megítélése. Következésképpen, amennyiben a feltett kérdések a közösségi jog értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság – főszabály szerint – köteles határozatot hozni. Csak akkor utasítható el a határozathozatal a nemzeti bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről, ha a közösségi jog kért értelmezése nyilvánvalóan nem áll kapcsolatban az alapjogvita tényeivel vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azon ténybeli és jogi körülmények, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a feltett kérdésekre hasznos módon válaszolhasson. (
20
) A jelen esetben nem erről van szó.
32.
Igaz ugyan, hogy a 952/97 rendelet hatályon kívül helyezése során nem fogadtak el olyan szabályozást, amelyben annak rendelkezései továbbéltek volna, sőt, a közösségi jogalkotó úgy vélte, hogy akkor nem tűnt szükségesnek a termelői csoportoknak nyújtott további külön támogatás a vidékfejlesztés keretében, ezért a 952/97 rendelet szerinti támogatási rendszert kifejezetten meg kívánta szüntetni. (
21
)
33.
Ugyanakkor a 952/97 rendelet a hatályon kívül helyezésével nem veszítette el teljesen gyakorlati jelenőségét. Így későbbi közösségi jogi aktusok kifejezetten hivatkoznak a 952/97 rendeletre. (
22
) Emellett az „elismert termelői szervezet” és a „termelői szervezetek társulásai” fogalmak a 952/97 rendeletre történő konkrét hivatkozás nélkül is megjelennek a későbbiekben. (
23
) Ezért önmagában a hatályon kívül helyezése miatt nem zárható ki eleve e rendelet jelentősége.
34.
A jelen ügyben emellett további sajátos körülményként jelentkezik az, hogy az elismert termelői szervezeteknek és azok társulásainak szerepe van a 136/66 rendelet 12a. cikkének kontextusában. Ezen, az alapjogvitában ratione temporis alkalmazandó (
24
) rendelkezés értelmezése jelenti az előzetes döntéshozatal iránti kérelem súlypontját. E rendelkezés megfogalmazása során a közösségi jogalkotó kifejezetten hivatkozott a 952/97 rendeletre. (
25
)
35.
Ilyen körülmények között az első kérdés második része, amely a 952/97 rendelet értelmezésére irányul, semmiképpen sem tekinthető nyilvánvalóan irrelevánsnak az alapeljárásban szereplő jogvita megoldása szempontjából. Egy ilyen esetben a Bíróság köteles megválaszolni a közösségi jog értelmezésére vonatkozóan elé terjesztett kérdéseket.
2. A 136/66 rendelet 12a. cikkének értelmezésére vonatkozó kérdések
36.
A Bíróság előtt a Tribunal Supremo által előterjesztett kérdések relevanciájával összefüggésben azt illetően is felmerültek kétségek, hogy azok a 136/66 rendelet 12a. cikkét érintik. Eszerint, mivel a Cecasa soha nem vette igénybe az e rendelkezésben foglalt támogatási rendszert, és a Bizottság nem is adott számára az e rendelkezés értelmében vett felhatalmazást magánraktározásra, az erre vonatkozó kérdések nincsenek kihatással az alapeljárásban felmerült jogvita megoldására.
37.
Nem osztom ezt az álláspontot. Ugyan valóban igaz, hogy az olívaolaj magánraktározásához nyújtott közösségi támogatás mechanizmusa a jelen eljárásban nem alkalmazandó. Ugyanakkor a 136/66 rendelet 12a. cikkének értelmezése és jelentése alapvető jelentőséggel bírhat a jelen ügy versenyjogi megítélése szempontjából. E rendelkezésből, annak célkitűzéseiből és más jogszabályokhoz való viszonyából olyan iránymutatást lehet nyerni, amely a versenyszabályoknak a jelen ügyben történő értelmezése és alkalmazása szempontjából meghatározó lehet.
38.
Következésképpen az előzetes döntéshozatal iránti kérelem e tekintetben is elfogadható.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések tartalmi értékelése
39.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem általánosságban azon mozgástér meghatározására irányul, amely a mezőgazdaság területén a nemzeti hatóságok rendelkezésére áll a nemzeti versenyjogi szabályaik alkalmazása tekintetében. A közösségi jog elsőbbségéből következik, hogy ez a mozgástér csak olyan mértékű lehet, amit a Közösség agrárjoga lehetővé tesz.
40.
Amennyiben tehát bebizonyosodik, hogy a Cecasa által tervezett, olívaolajra vonatkozó intervenciós felvásárlások és értékesítések az agrárjog alapján igazolhatóak, úgy e körülményre a versenyjogi szabályok alkalmazása során is figyelemmel kell lenni. Ilyen körülmények között intézett a Tribunal Supremo kérdéseket a Bírósághoz egyrészt a 136/66 rendelet 12a. cikkének és azzal összefüggő rendelkezéseknek, másrészt a 26. rendelet 2. cikkének értelmezését kérve.
1. Az első kérdésről
41.
Az első kérdés a 136/66 rendelet 12a. cikkének személyi hatályával kapcsolatos; célja annak tisztázása, hogy e rendelkezés alkalmazható-e egy olyan magán-részvénytársaságra, mint amilyen a Cecasa.
a) Az első kérdés első része
42.
Az első kérdés első részével az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy egy a Cecasához hasonló magán-részvénytársaság a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vett szervezetnek minősülhet-e, amely megköthet olívaolaj raktározására vonatkozó szerződéseket.
43.
A szervezet fogalmának meghatározása sem a 12a. cikkben, sem máshol a 136/66 rendeletben nem szerepel. A jelen ügyben egyrészt az a kérdés merül fel, hogy magánvállalkozások minősülhetnek-e az e rendelkezés értelmében vett szervezetnek. Másrészt azt kell megvizsgálni, hogy kizárja-e a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vett szervezetként történő minősítést az, ha a szóban forgó vállalkozásban a termelők, feldolgozók és szövetkezetek mellett pénzügyi befektetők is részt vesznek.
– Nincs közjogi vagy állami szervekre történő korlátozás
44.
Amint azt a Cecasa helyesen állapította meg, a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vett szervezet fogalmát nem szabad oly módon félreértelmezni, hogy e rendelkezés hatálya alá csak közjogi, illetve állami szervek (
26
) tartoznak.
45.
Igaz ugyan, hogy a 136/66 rendelet 12a. cikkében használt „szervezet” kifejezés egyes nyelvi változatokban megfelel a máshol – például a 2768/98 rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében – kifejezetten az állami szervekre használt kifejezésnek. (
27
) Ez azonban nem feltétlenül jelenti azt, hogy a 136/66 rendelet 12a. cikkében szereplő „szervezet” kifejezés kizárólag közjogi vagy állami szervekre vonatkozik. Megfontolandó ugyanis, hogy más nyelvi változatok fordulatai egyértelműen megkülönböztetik a 136/66 rendelet 12a. cikke szerinti „szervezeteket” és a 2768/98 rendelt 1. cikkének (1) bekezdése szerinti „tagállami szerveket”. (
28
) Az alkalmazandó mezőgazdasági jogszabály különböző nyelvi változatai között fennálló különbségekre tekintettel a kérdéses rendelkezést azon szabályozás általános rendszerének és céljának figyelembevételével kell értelmezni, amelynek e rendelkezés részét képezi. (
29
)
46.
A 136/66 rendelt 12a. cikkének értelméből és céljából, ami a magánraktározásra vonatkozó szerződésekhez nyújtandó támogatási rendszer megteremtésében áll, (
30
) az következik, hogy a rendelkezés hatálya nem korlátozódhat a közjogi szervezetekre. Sőt, az ott említett szervezetek főszabály szerint magánszervezetek lesznek.
47.
A szabályozás rendszeréből is az következik, hogy magánszervezetek szóba jöhetnek, mint a 136/66 rendelet 12a. cikke szerinti szervezetek. E szervezeteket ugyanis felhatalmazzák az „általuk forgalmazott olívaolaj” tárolásáról szóló szerződések megkötésére. A forgalmazás ugyanakkor olyan tevékenység, amelyet semmiképpen sem csak közjogi szervek végezhetnek, hanem magánszervezetek is, ami egyébként egy nyitott piacgazdaságban (
31
) éppen hogy a normális helyzet. Emellett a 136/66 rendelet 12a. cikkében szereplő „megfelelő garanciákra” vonatkozó követelmény inkább utal magánszervezetek tevékenységére, mint közjogi szervekére.
48.
Magánszervezetek ezért lehetnek a 136/66 rendelet 12a. cikke szerinti szervezetek.
– Pénzügyi befektetők részvétele
49.
Emellett meg kell vizsgálni, hogy kizárja-e a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vett szervezetként történő minősítést az, ha a szóban forgó vállalkozásban a termelők, feldolgozók és szövetkezetek mellett pénzügyi befektetők is részt vesznek.
50.
A 136/66 rendelet 12a. cikkének szövege hallgat e kérdésről. Valamely közösségi jogi rendelkezés értelmezéséhez azonban nemcsak kifejezéseit, hanem szövegkörnyezetét és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi. (
32
)
51.
A 136/66 rendelet és az azt módosító 1638/98 rendelet célkitűzése nem zárja ki olyan vegyes szervezetek bevonását, amelyekben termelők, feldolgozók és szövetkezetek mellett pénzügyi befektetők is részt vesznek. Nincs alap annak feltételezésére, hogy a pénzügyi befektetők bevonása veszélyeztetné az olívaolaj kínálatának magánraktározási szerződések rendszerérével történő szabályozására és a piac súlyos zavarainak elhárítására irányuló célkitűzést. (
33
) Így nem lehet eleve azt feltételezni, hogy a pénzügyi befektetők bevonása alacsonyabb minőségi szabályokkal vagy kevesebb szakértelemmel járna az olívaolaj raktározása terén. Még kevésbé vonható le ilyen következtetés abban az esetben, ha a pénzügyi befektető – mint itt a Cecasa esetében – az érintett vállalkozásban csak kisebbségi részesedéssel bír. Ellenkezőleg, egy ilyen részesedés alkalmas arra, hogy az érintett vállalkozás pénzügyi helyzetét megerősítse, és így hozzájáruljon ahhoz, hogy a vállalkozás rendelkezzen a 136/66 rendelet 12a. cikkében megkívánt „megfelelő garanciákkal”.
52.
Ami végül a szabályozás kontextusát illeti, a Bizottság 2768/98 végrehajtási rendelete 3. cikkének (1) bekezdése valóban nem említi kifejezetten a pénzügyi befektetők részvételével működő vegyes vállalatokat. Önmagában azonban ebből a körülményből nem vonható le az a következtetés, hogy a vegyes vállalatok teljes mértékben ki vannak zárva a 136/66 rendelet 12a. cikkének hatálya alól. Amint azt a Bizottság maga is elismerte, a 2768/98 végrehajtási rendelet 3. cikkének (1) bekezdésében szereplő szervezetek felsorolása nem kimerítő.
53.
Emellett a 2768/98 rendelet esetében csak egy a Tanács által megalkotott közös piacszervezéshez, a jelen esetben a 136/66 rendelet 12a. cikkéhez kapcsolódó bizottsági végrehajtási rendeletről van szó. Mint alaprendelet, ez a tanácsi rendelet a végrehajtási rendelet felett áll, és hatályát a Bizottság kifejezett felhatalmazás hiányában nem korlátozhatja. A 136/66 rendelet 12a. cikkének (3) bekezdése sem hatalmazza fel erre a Bizottságot. E rendelkezés csak azt teszi lehetővé a Bizottságnak, hogy meghatározza a magánraktározáshoz nyújtott támogatás mértékét, hogy technikai szabályokat állapítson meg a raktározandó olívaolaj mennyiségére, minőségére és tárolási idejére vonatkozóan, és hogy megállapítsa a támogatások odaítélésének eljárását. Ezzel szemben a végrehajtási rendelkezések elfogadására vonatkozó felhatalmazás sem tárgya, sem célja szerint nem indokolja a 136/66 rendelet 12a. cikke személyi hatályának korlátozását.
54.
Mindezek alapján azok a magánszervezetek is a 136/66 rendelet 12a. cikke szerinti szervezetnek minősülhetnek, amelyekben a termelők, feldolgozók és szövetkezetek mellett pénzügyi befektetők is részt vesznek.
55.
Magától értetődik, hogy a 136/66 rendelet 12a. cikkének tényleges alkalmazása egy ilyen vállalkozásra azt feltételezi, hogy az ott megállapított egyéb feltételek is teljesülnek: egyrészt az érintett vállalkozásnak „megfelelő garanciákat” kell felajánlania, és az adott tagállam által elismertnek kell lennie. (
34
) Másrészt a piac súlyos zavarának kell fennállnia, és a Bizottságnak a 136/66 rendelet 38. cikke alapján komitológia eljárás keretében felhatalmazást kell adnia a magánraktározásra. Amennyiben e feltételek nem teljesülnek, nem lehetséges az olívaolaj magánraktározása a 136/66 rendelet 12a. cikke alapján.
b) Az első kérdés második része
56.
Az első kérdés második részével az előterjesztő bíróság arra vonatkozóan kér felvilágosítást, hogy egy a Cecasához hasonló magán-részvénytársaság megfeleltethető-e a 952/97 rendelet értelmében vett elismert termelői csoportoknak és azok társulásainak.
– Termelői csoportok
57.
Ahhoz, hogy a 952/97 rendelet szerinti termelői csoportnak minősülhessen, az érintett szervezetnek eleget kell tennie egy sor feltételnek, amelyeket a rendelet 5. és 6. cikke határoz meg.
58.
E tekintetben alapvető jelentőségű az alapítás céljára vonatkozó követelmény: a 952/97 rendelet 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében az érintett szervezetet azon kettős célból kellett, hogy létrehozzák, hogy a szervezethez tartozó termelők termelését és kibocsátását közösen tegyék megfelelővé a piaci követelményeknek. Egy a Cecasához hasonló szervezet persze az olívaolaj forgalmazásával foglalkozik, és célja különösen az, hogy a tagjai által termelt olívaolaj kibocsátását intervenciós felvásárlásokkal és értékesítésekkel szabályozza. Azonban – legalábbis a rendelkezésre álló információk szerint – esetében hiányzik a második megkívánt cél, amely abban áll, hogy az olívaolaj termelését tegyék megfelelővé a piaci követelményeknek. Ilyen körülmények között egy a Cecasához hasonló társaság társasági céljai nem felelnek meg a 952/97 rendelet 5. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő két kumulatív feltételnek.
59.
Mindez feleslegessé teszi annak vizsgálatát, hogy egy a Cecasához hasonló társaság teljesítheti-e a 952/97 rendeletben meghatározott további feltételeket. Ugyanis már az első – az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontjában szereplő – feltétel teljesülésének hiánya miatt sem tekinthető egy a Cecasához hasonló társaság a 952/97 rendelet értelmében vett termelői csoportnak.
– Termelői csoportok társulásai
60.
A 952/97 rendelet 5. cikkének (3) bekezdése a társulások fogalmát úgy határozza meg, hogy azok a termelői csoportok olyan szerveződései, amelyek szélesebb körben ugyanazon célokat követik, mint az utóbbiak.
61.
A termelői csoportok társulásainak tehát a hozzájuk tartozó termelői csoportokhoz hasonlóan ugyancsak az kell, hogy az legyen a célja, hogy az olívaolaj termelését és kibocsátását közösen tegyék megfelelővé a piaci követelményeknek (a 952/97 rendelet 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja). A 952/97 rendelet 6. cikke (1) bekezdése b) pontjának első franciabekezdéséből is kiderül, hogy egy ilyen társulás tevékenysége nem korlátozódhat az olívaolaj kibocsátására és az ezzel összefüggő értékesítésre: e rendelkezés értelmében a termelői csoportok és társulásaik közös szabályokat állapítanak meg és alkalmaznak az olívaolaj termelésére vonatkozóan.
62.
Amennyiben, mint a Cecasa esetében, egy társaság tagjait alkotó termelők és szövetkezetek olívaolaj-termelésére vonatkozóan hiányzik egy ilyen célkitűzés, illetve tevékenység, (
35
) úgy az nem tekinthető termelői csoportok társulásának.
63.
Következésképpen az alapeljárásban szereplőhöz hasonló körülmények között egy olyan társaság, mint a Cecasa, nem tekinthető sem a 952/97 rendelet értelmében vett termelői csoportnak, sem termelői csoportok társulásának. Ez azonban csak annyit jelent, hogy nem kell előnyben részesíteni a magánraktározásra vonatkozó szerződések megkötése során (a 136/66 rendelet 12a. cikke (1) bekezdésének második mondata). Ettől függetlenül kérheti a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságtól (másfajta) szervezetként történő elismerését a 136/66 rendelet 12a. cikke (1) bekezdésének első mondata alapján.
c) Köztes következtetés
64.
Egy magán-részvénytársaság, amelynek társasági célja az olívaolaj eladására irányul, és amely azt tűzte ki célul, hogy célzott felvásárlásokkal és értékesítésekkel befolyásolja a piaci kínálatot, a 136/66 rendelet 1638/98 rendelettel megállapított 12a. cikkének (1) bekezdése értelmében vett szervezetnek tekinthető. Ezt nem zárja ki az, ha az érintett részvénytársaságban termelők, feldolgozók és szövetkezetek mellett pénzügyi befektetők is részt vesznek. Ugyanakkor az alapeljárásban szereplőhöz hasonló körülmények között egy ilyen részvénytársaság nem tekinthető a 952/97 rendelet értelmében vett termelői csoportnak vagy termelői csoportok társulásának.
2. A második kérdésről
65.
Az első kérdésre javasolt válaszom értelmében egy a Cecasához hasonló magán-részvénytársaság olyan szervezetnek minősülhet, amelyre a 136/66 rendelet 12a. cikke alkalmazást nyerhet. Ilyen körülmények között a második kérdést is meg kell válaszolni. E kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy egy a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vett szervezet elismerése megtörténhet-e a nemzeti versenyhatóságok által lefolytatott versenyjogi eljárásban.
66.
Sem a 136/66 rendelet, sem a 952/97 rendelet és a 2768/98 rendelet nem rendelkezik arról, hogy az érintett tagállamon belül melyik hatóság rendelkezik hatáskörrel az elismerés megadására azon szervezetek számára, amelyek az olívaolaj magánraktározására vonatkozó szerződések megkötésére feljogosíthatóak.
67.
Következésképpen a második kérdés megválaszolása során a kiindulópont a tagállamok eljárásjogi autonómiája. Eszerint a tagállamok kötelezettsége, hogy kijelöljék a közösségi jog végrehajtásáért felelős szerveket, és hogy meghatározzák az alkalmazandó eljárást, amellyel összefüggésben tiszteletben kell tartaniuk a tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elvét. (
36
)
68.
A közösségi jog szempontjából tehát semmiképpen sem kizárt az, hogy egy tagállam a versenyhatóságait bízza meg azzal, hogy a versenyjogi eljárás keretében mezőgazdasági rendelkezéseket is alkalmazzon, és ennek során az agrárjog szerinti engedélyeket adjon ki. Ezért például a körülményektől függően lehet annak értelme, hogy egyes engedélyek tekintetében egyetlen hatóság kerüljön kijelölésre, megspórolva így az érintettek számára, hogy több különböző hatósághoz kelljen fordulniuk és több közigazgatási eljárást kelljen lefolytatniuk. (
37
)
69.
Amennyiben azonban a nemzeti jog lehetővé teszi, hogy a 136/66 rendelet 12a. cikke szerint szervezetként történő elismerést a nemzeti versenyhatóságok adhassák ki, a tényleges érvényesülés elve alapján biztosítani kell, hogy ez a hatóság a vonatkozó agrárjogi szabályokat is hatékonyan alkalmazza. A jelen ügyben ez különösen azt jelenti, hogy a versenyhatóságnak az általa lefolytatott eljárás során minden olyan vizsgálatot el kell végeznie, ami ahhoz szükséges, hogy megállapítsa, hogy az elismerést kérő szervezet „megfelelő garanciákat” ajánlott-e fel a 136/66 rendelet 12. cikke értelmében.
70.
Összefoglalva:
A közösségi joggal nem ellentétes egy olyan nemzeti jogi helyzet, mely szerint egy a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vett szervezet elismerése megtörténhet a nemzeti versenyhatóságok által lefolytatott versenyjogi eljárásban is, feltéve hogy biztosított, hogy az ilyen eljárásban a vonatkozó agrárjogi szabályokat hatékonyan alkalmazzák és valamennyi szükséges vizsgálatot lefolytatják.
3. A harmadik kérdésről
71.
Harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 136/66 rendelet 12a. cikke kizárja-e az olívaolaj felvásárlásának és raktározásának olyan magánszervezésen és magánfinanszírozáson alapuló rendszerét, amely a Bizottság felhatalmazása nélkül működtethető.
72.
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a 136/66 rendelet 12a. cikke mindössze az olívaolaj magánraktározásához nyújtott közösségi támogatási rendszert vezetett be. (
38
) Nem egy olyan szabályozás megalkotása volt a cél, amely kizárólagosan rendelkezik az olívaolaj magánraktározásának megengedhetőségéről, és amely kizárna bármilyen, a 12a. cikken kívül megvalósuló olívaolaj-magánraktározást. Sem a rendelkezés megfogalmazása, sem annak célja és kontextusa nem utal arra, hogy a közösségi jogalkotó a vállalakozás szabadságának ilyen korlátozását célozta volna.
73.
A szubszidiaritás elvére (EK 5. cikk (2) bekezdés) tekintettel is abból kell kiindulni, hogy a közösségi jogalkotó nem kívánta teljesen kizárni a magánraktározásra vonatkozó decentralizált kezdeményezéseket. Amint az a tárgyaláson felmerült, az ilyen kezdeményezések feltehetőleg gyorsabban és rugalmasabban képesek reagálni az egyes tagállamokban vagy régiókban jelentkező piaci mozgásokra annál, mint amit a 136/66 rendelet 12a. cikke szerinti közösségi szintű mechanizmus eljárási és költségvetési korlátai mellett lehetővé tesz; a kettő kölcsönösen kiegészítheti egymást.
74.
Következésképpen magánszervezetek főszabály szerint szabadon tehetnek intézkedéseket az olívaolaj magánraktározására vonatkozóan a 136/66 rendelet 12a. cikkének hatálya alá nem eső esetekben. Éppen ezt tervezi a jelen esetben a Cecasa, amely rendszerét magánforrásból finanszírozná, és ehhez az eljárásban résztvevők egybehangzó állítása szerint nem kíván semmilyen közösségi támogatást igénybe venni.
75.
Amennyiben azonban a magánraktározást, mint a jelen esetben, a 136/66 rendelet támogatási rendszerének igénybevétele nélkül kívánják működtetni, akkor természetesen nem szükséges sem a súlyos piaci zavar fennállásának ott előírt megállapítása, sem a Bizottság e rendelkezés szerinti felhatalmazása. Az érintett szervezet azonban nem hivatkozhat egyidejűleg a 136/66 rendelet 12a. cikkére a magánraktározásra vonatkozó tervének igazolásaképpen és azért, hogy kivonja magát az olívaolaj piacára vonatkozó általános szabályok alkalmazása alól. Ebben az esetben a magánraktározást a közösségi jog egyéb szabályaira, és a nemzeti jognak a közösségi joggal összeegyeztethető szabályaira figyelemmel kell gyakorolni, különösen az alkalmazandó versenyjogi szabályok betartásával, hiszen a mezőgazdaság nem olyan terület, amelyen nem érvényesül a verseny. (
39
)
76.
Köztes következtetésként megállapítható tehát a következő:
A 136/66 rendelet 12a. cikke nem zárja ki az olívaolaj felvásárlásának és raktározásának magánszervezésen és magánfinanszírozáson alapuló rendszerét. Ugyanakkor az ilyen rendszert az olívaolaj piacára vonatkozó általános szabályok betartásával kell működtetni, különösen az alkalmazandó versenyjogi szabályok betartásával.
4. A negyedik kérdésről
77.
Negyedik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a nemzeti versenyhatóságok alkalmazhatják-e nemzeti versenyjogukat egy a 26. rendelet 2. cikke értelmében vett termelők közötti megállapodásra, amennyiben e megállapodás az olívaolaj-piacra nem csak nemzeti szinten, hanem a Közösség szintjén is hatással lehet.
a) Előzetes megjegyzések az előterjesztő bíróság premisszáihoz
78.
Kérdésében az előterjesztő bíróság két alapvető premisszából indul ki: egyrészt, hogy a Cecasa által tervezett, intervenciós felvásárlásokon és értékesítéseken alapuló rendszer „közösségi vonzatokkal rendelkezik” és az olívaolaj piacát közösségszerte befolyásolhatja (első premissza), másrészt hogy a tervezett rendszer a 26. rendelet 2. cikke (1) bekezdése második mondatának hatálya alá tartozik (második premissza).
79.
A Cecasa által tervezett rendszer akkor rendelkezne „közösségi vonzatokkal”(első premissza), ha alkalmas volna arra, hogy hatással legyen a tagállamok közötti kereskedelemre (lásd a „határon átnyúló hatásra vonatkozó feltételt” az EK 81. cikk (1) bekezdésében). A Tribunal Supremo által a tényállásra vonatkozóan e tekintetben tett megállapításokból az következik, hogy a Cecasa olajtermelői Spanyolország nemzeti olívaolaj-termelésének 50–60%-át képviselik, azaz a Cecasa a tervezett rendszer révén képes volna adott esetben a spanyol olívaolaj-piac több mint felét közvetlenül befolyásolni. Az Asoliva kiegészítésképpen megjegyezte, hogy e spanyol piac a közösségi piac mintegy 45%-át jelenti, vagyis majdnem a felét. Ilyen körülmények között feltételezhető, hogy a Cecasa által tervezett intervenciós felvásárlások és értékesítések nem csak a spanyol olívaolaj-piacra hatnak ki jelentős mértékben, hanem e termék teljes közösségi piacára, és így a tagállamok közötti kereskedelemre is.
80.
Ahhoz, hogy emellett a 26. rendelet 2. cikke (1) bekezdése második mondatának hatálya alá tartozzon (második premissza), a Cecasa által tervezett rendszernek mezőgazdasági termelők, mezőgazdasági termelők társulásai vagy ilyen termelői társulások társulásai megállapodásának, döntésének vagy összehangolt magatartásának kellene lennie.
81.
Ugyan a Cecasa, amint azt fentebb bemutattam, (
40
) nem tekinthető minden további nélkül termelői csoportnak vagy termelői csoport társulásának, legalábbis ha ezeket a fogalmakat a 952/97 rendelet 5. cikkében foglalt meghatározásokkal összhangban értelmezzük, mindenesetre a Cecasa részvényeseinek mintegy 68%-a termelő, olajfeldolgozó és szövetkezet, úgyhogy a Cecasa által tervezett rendszer adott esetben tekinthető mezőgazdasági termelők megállapodásának vagy döntésének a 26. rendelet 2. cikke (1) bekezdésének második mondata értelmében.
82.
Végül is azonban a kérdés megválaszolásához nem feltétlenül szükséges az előterjesztő bíróság mindkét premisszája helyességének vizsgálata. Amint azt ugyanis alább kifejtem, a nemzeti versenyjog alkalmazása még akkor is lehetséges, ha a Cecasa által tervezett rendszer az EK 81. cikk (1) bekezdésének vagy a 26. rendelet 2. cikke (1) bekezdése második mondatának hatálya alá tartozik.
b) A kérdés vizsgálata
83.
A negyedik kérdés megválaszolásának kiindulópontja az a megfontolás, hogy a mezőgazdasági termékek piacának közös szervezése nem olyan terület, amelyen ne érvényesülne a verseny; ellenkezőleg, a hatékony verseny fenntartása a mezőgazdasági termékek piacán a közös agrárpolitika egyik célja. (
41
)
84.
Az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a nemzeti és a közösségi versenyjogi szabályok párhuzamosan alkalmazandók, mivel más-más szemszögből kezelik a korlátozó magatartásokat. Míg az EK 81. és az EK 82. cikk úgy tekinti őket, mint amelyek a tagállamok közötti kereskedelem korlátozását eredményezhetik, az egyes nemzeti jogszabályok a rájuk jellemző sajátos megfontolások alapján kizárólag ebben a keretben veszik figyelembe a korlátozó magatartásokat. (
42
) A Milk Marque ítéletben a Bíróság kifejezetten megerősítette ezen alapelv érvényesülését az agrárjog terén, beleértve a közös piacszervezéseket is. (
43
)
85.
Az a körülmény, hogy egy határon átnyúló vagy „közösségi vonzattal” rendelkező esetről van szó, nem zárja ki a nemzeti versenyjog alkalmazását. (
44
) Az, hogy a megállapodások, döntések vagy összehangolt magatartások az EK 81. cikk (1) bekezdésében szereplő, a határon átnyúló hatásra vonatkozó feltétel értelmében alkalmasak arra, hogy hatással legyenek a tagállamok közötti kereskedelemre, semmiképpen sem vezet az EK versenyjog kizárólagos alkalmazásához és a nemzeti versenyjog alkalmazásának kizárásához, ellenkezőleg, a fentieknek megfelelően a két versenyjog párhuzamos alkalmazásához vezet.
86.
Hasonlóképpen nem zárja ki a nemzeti versenyjog alkalmazását az, ha a tényállás adott esetben a 26. rendelet 2. cikkének hatálya alá tartozik. Ez utóbbi rendelkezés mindössze egy különös szabályt állapít meg a Közösség versenyjogának a mezőgazdaság terén történő alkalmazására vonatkozóan: anyagi jogi szempontból a 26. rendelet 2. cikkének (1) bekezdése egyes megállapodásokat, döntéseket és összehangolt magatartásokat kivesz az EK 81. cikk (1) bekezdésének tilalma alól. Eljárásjogi szempontból a 26. rendelet 2. cikkének (2) bekezdése a (3) bekezdéssel együtt a Bizottságot többek között kizárólagos hatáskörrel ruházza fel arra, hogy kérelemre megállapítsa, hogy mely megállapodás, döntés és összehangolt magatartás tartozik az (1) bekezdésben szereplő kivétel hatálya alá. (
45
)
87.
A 26. rendelet 2. cikke azonban nem tartalmaz rendelkezést az EK versenyjog és a nemzeti versenyjog viszonyára vonatkozóan. Különösen e cikk (2) bekezdését nem szabad helytelenül ilyen rendelkezésként felfogni. Az ott meghatározott kizárólagosság nem jár a nemzeti versenyjog alkalmazásának kizárásával, csupán a Közösség versenyjogának alkalmazására hatáskörrel rendelkező hatóságot jelöli ki. Végeredményben a 26. rendelet 2. cikkének (2) bekezdése az ott meghatározott kizárólagosság tekintetében a 17. rendelet (
46
) 9. cikkének (1) bekezdéséhez hasonló, amint az 2004. április 30-ig hatályban volt. (
47
)
88.
A Bizottság kizárólagos hatásköre a Közösség versenyjoga bizonyos rendelkezéseinek alkalmazására vonatkozóan nem zárja ki, hogy ugyanarra az esetre párhuzamosan a nemzeti versenyjog is alkalmazható legyen, mégpedig egy nemzeti versenyhatóság által. Amennyiben, mint itt, egyáltalán nem is kerül sor a Bizottság 26. rendelet 2. cikkének (2) és (3) bekezdése szerinti eljárására, akkor lehetséges, hogy a nemzeti versenyjog akár önmagában kerül alkalmazásra.
89.
Csak a teljesség kedvéért említem meg, hogy a jelen ügyben a nemzeti versenyjog alkalmazása csak akkor lenne kizárt, ha a Cecasa esetében egy közösségi léptékű vállalkozás-összefonódásról lenne szó (az összefonódás-ellenőrzési rendelet (
48
) 1. cikkének (1) bekezdése és 21. cikkének (2) bekezdése valamint 22. cikkének (1) bekezdése). Ez persze azt feltételezné, hogy a Cecasa mint közös vállalat alapítása megfelelne az egyesülésekről szóló rendelet 3. cikkének és ennek a közös vállalatnak a forgalma elérné az 1. cikk (2) vagy (3) bekezdésében meghatározott értékhatárt; a jelen eljárásban ennek vizsgálata a nemzeti bíróság feladata.
c) A nemzeti jog alkalmazására vonatkozó közösségi jogi előírások
90.
Míg tehát a nemzeti versenyhatóságok alkalmazhatják nemzeti versenyjogukat a jelen ügyhöz hasonló ügyekben, anyagi jogi szempontból nem teljes mértékben szabadok, mivel az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében figyelemmel kell lenniük bizonyos közösségi jogi előírásokra, amelyek a közösségi jog elsőbbségéből (
49
) adódnak.
91.
Egy olyan ügyben, amely egyszerre tartozik az EK 81. cikk (1) bekezdésének és a nemzeti versenyjognak a hatálya alá, a nemzeti hatóságok nem hozhatnak olyan döntést, amely a Bizottság határozatával ellentétes, vagy ilyen ellentéthez vezethet. (
50
) Emellett 2004. május 1-e óta kötelesek az EK 81. cikk (1) bekezdését nemzeti jogukkal párhuzamosan alkalmazni, és ennek során a nemzeti jog nem vezethet a közösségi jog által megengedett megállapodásoknak, vállalkozások társulásai döntéseinek vagy összehangolt magatartásoknak a tilalmához (az 1/2003 rendelt 3. cikkének (1) és (2) bekezdése és 45. cikkének (2) bekezdése).
92.
Amennyiben mezőgazdasági termékekről van szó, a nemzeti versenyhatóságok emellett tartózkodni kötelesek minden olyan intézkedéstől, amely egy közös piacszervezéstől való eltérést valósítana meg, annak ellentmondana, vagy annak működését akadályozná; általában nem veszélyeztethetik a közös agrárpolitika célkitűzéseit. (
51
)
93.
Összefoglalva:
A nemzeti versenyhatóságok alkalmazhatják a nemzeti versenyjogot egy a 26. rendelet 2. cikke értelmében vett termelők közötti megállapodásra is, mégpedig akkor is, ha ez a megállapodás az olívaolaj piacára nem csak nemzeti szinten, hanem a Közösség szintjén is hatással lehet. Ennek során ugyanakkor a nemzeti hatóságoknak tartózkodniuk kell minden olyan intézkedéstől, amelynek hatására döntésük ellentétes lenne a Közösség versenyjogával és agrárjogával.
5. Az ötödik kérdésről
94.
Amennyiben a negyedik kérdésre az általam javasolt válasz születik, az ötödik kérdést is meg kell válaszolni. E kérdéssel az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a nemzeti versenyhatóságok a nemzeti versenyjog alapján az olívaolaj felvásárlásának és raktározásának magánszervezésen és magánfinanszírozáson alapuló rendszerét akkor is megtilthatják-e, ha azt a 136/66 rendelet 12a. cikkére támaszkodva a „piac súlyos zavarai” esetén kívánják működtetni.
95.
Más szóval a Tribunal Supremo arra keres választ, hogy egy a Cecasa által tervezetthez hasonló rendszert bizonyos versenyjogi aggályok ellenére nem kell-e mégis engedélyezni legalább akkor, ha az a piac súlyos zavarainak elhárítására szolgál.
96.
A nemzeti versenyhatóságoknak a versenyjogi szabályok alkalmazása során valóban figyelemmel kell lenniük a közösségi agrárjog értékválasztásaira és előírásaira. Amennyiben a Közösség versenyjogának (EK 81. és 82. cikk) alkalmazására kerül sor, az EK-Szerződés 32. cikkének (2) bekezdéséből és 36. cikkének (1) bekezdésből a mezőgazdasági politika elsőbbsége következik a versenyjogi fejezethez képest, (
52
) amennyiben pedig a nemzeti versenyjog alkalmazására kerül sor, úgy már a közösségi jog elsőbbségének elvéből (
53
) következik az, hogy a közös mezőgazdasági politika elvei kerekednek felül.
97.
Amennyiben tehát az agrárjogból levezethető volna, hogy a magánraktározás, legalábbis a súlyos piaci zavarok elhárítása érdekében, mindig és minden további feltétel nélkül megengedhető, úgy ezt a követelményt a versenyjogi szabályok versenyhatóságok általi alkalmazása során is figyelembe kellene venni.
98.
A Közösség agrárjoga azonban az alapeljárás tényállására alkalmazandó rendelkezései között nem tartalmaz ilyen követelményt. A 136/66 rendelet 12a. cikkéből mindössze az következik, hogy a Bizottság bizonyos, ott pontosabban meghatározott feltételek fennállása esetén életre hívhat egy a Közösség által támogatott magánraktározási rendszert. Ezzel szemben az olaj- és zsírpiac közös szervezéséből nem vezethető le az olívaolaj magánraktározásának előnyben részesítésére vonatkozó általános szabály, még a piac súlyos zavarainak esetére vonatkozóan sem.
99.
Mint már volt szó róla, (
54
) mindez nem zárja ki, hogy a 136/66 rendelet 12a. cikkétől függetlenül létezzen nem támogatott magánraktározás. Mindenesetre egy ilyen rendszert a versenyjog szabályainak betartásával kell kialakítani és működtetni; nem élvez például mentességet az adott esetben alkalmazandó kartelljogi tilalmak alól.
100.
Ha a nemzeti versenyhatóság a releváns versenyjogi szabályokat nem, vagy csak felületesen alkalmazná egy az olívaolaj felvásárlásának és raktározásának magánszervezésen és magánfinanszírozáson alapuló rendszerére, akkor fennállna annak a veszélye, hogy ez hátrányosan érintetné a közös agrárpolitikát. Ez utóbbinak ugyanis lényegéhez tartozik a 26. rendelet értelmében a versenyszabályok alkalmazása a mezőgazdasági termékek termelésére és értékesítésére vonatkozóan. (
55
) Ebben nem utolsó sorban a közös agrárpolitika azon célkitűzése jelenik meg, mely szerint biztosítani szükséges a fogyasztók elfogadható ár ellenében történő ellátását (az EK 33. cikk (1) bekezdésének e) pontja).
101.
Kétségtelen, hogy a releváns versenyszabályok konkrét alkalmazása során kivételesen vállalkozások versenykorlátozó magatartása is igazolható. Így például közösségi szinten az EK 81. cikk (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy bizonyos, ott pontosabban meghatározott feltételek fennállása esetén az EK 81. cikk (1) bekezdésében meghatározott tilalom alkalmazásától el lehet tekinteni. Hasonló módon ír elő a spanyol jog a 16/1989 törvény 3. cikkében bizonyos „engedélyezési eseteket”.
102.
Ugyanakkor a releváns versenyjogi tilalmak alóli kivételi lehetőségek vagy „engedélyezési esetek” konkrét értelmezése és alkalmazása nem vezethet olyan eredményre, amely ellentétes a közösségi agrárjog elveivel. (
56
)
103.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az 1638/98 rendelet megszüntette az addig létező intervenciós szabályozást az olaj- és zsírpiac közös szervezésében, mivel az a közösségi jogalkotó álláspontja szerint termelési ösztönzőként hatott, amely könnyen destabilizálhatja a piacot (
57
).
104.
A közösségi jogalkotó tehát az olajak és zsírok területén oly módon pontosította a közös agrárpolitika célkitűzéseit, hogy a piacok stabilizálása (az EK 33. cikk (1) bekezdésének c) pontja) és a fogyasztók elfogadható ár ellenében történő ellátása (az EK 33. cikk (1) bekezdésének e) pontja) – legalábbis az akkori helyzetben – jobban elérhető intervenciós szabályozás nélkül.
105.
Amennyiben magánszervezeteknek lehetővé tennék, hogy saját kezdeményezésükre megállapíthassák a súlyos piaci zavarok fennállását (
58
) és emiatt komolyan befolyásolhassák a piaci folyamatokat – jelen esetben az olívaolaj kínálatát és árát –, ez végső soron az intervenciós rendszer lopakodó visszaállítását jelentené, még ha magánforrásokból is, ami az intervenciós rendszer közösségi jogalkotó általi megszüntetésének megkerülését jelenti.
106.
A nemzeti hatóságok és bíróságok ezt nem tehetik lehetővé. Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében ugyanis a tagállamok kötelesek tartózkodni minden olyan intézkedéstől, amely egy közös piacszervezéstől való eltérést valósítana meg, illetve azt veszélyeztetné. (
59
) Még akkor is, ha a kérdéses tárgykört a közös piacszervezés nem szabályozta kimerítően, azzal összeegyeztethetetlenek az olyan szabályozások, amelyek akadályozzák megfelelő működését. (
60
)
107.
Összefoglalva:
A nemzeti versenyhatóságok a nemzeti versenyjog alapján az olívaolaj felvásárlásának és raktározásának magánszervezésen és magánfinanszírozáson alapuló rendszerét akkor is megtilthatják, ha azt a 136/66 rendelet 12a. cikkére támaszkodva a „piac súlyos zavarai” esetén kívánják működtetni.
VI – Végkövetkeztetések
108.
A fenti megállapításokra tekintettel azt javasolom a Bíróságnak, hogy a Tribunal Supremo kérdéseire a következőképpen válaszoljon:
1)
Egy magán-részvénytársaság, amelynek társasági célja az olívaolaj kibocsátására irányul, és amely azt tűzte ki célul, hogy célzott felvásárlásokkal és értékesítésekkel befolyásolja a piaci kínálatot, az 1638/98/EGK rendelettel módosított 136/66/EGK rendelet 12a. cikkének (1) bekezdése értelmében vett szervezetnek tekinthető. Ezt nem zárja ki az, ha az érintett részvénytársaságban termelők, feldolgozók és szövetkezetek mellett pénzügyi befektetők is részt vesznek. Ugyanakkor az alapeljárásban szereplőhöz hasonló körülmények között egy ilyen részvénytársaság nem tekinthető a 952/97 rendelet értelmében vett termelői csoportnak vagy termelői csoportok társulásának.
2)
A közösségi joggal nem ellentétes egy olyan nemzeti jogi helyzet, mely szerint egy a 136/66 rendelet 12a. cikke értelmében vett szervezet elismerése megtörténhet a nemzeti versenyhatóságok előtt lefolytatott versenyjogi eljárásban is, feltéve, hogy biztosított, hogy az ilyen eljárásban a vonatkozó agrárjogi szabályokat hatékonyan alkalmazzák, és valamennyi szükséges vizsgálatot lefolytatják.
3)
A 136/66 rendelet 12a. cikke nem zárja ki az olívaolaj felvásárlásának és raktározásának magánszervezésen és magánfinanszírozáson alapuló rendszerét. Ugyanakkor az ilyen rendszert az olívaolaj piacára vonatkozó általános szabályok betartásával kell működtetni, különösen az alkalmazandó versenyjogi szabályok betartásával.
4)
A nemzeti versenyhatóságok alkalmazhatják a nemzeti versenyjogot egy a 26. rendelet 2. cikke értelmében vett termelők közötti megállapodásra is, mégpedig akkor is, ha ez a megállapodás az olívaolaj piacára nem csak nemzeti szinten, hanem a Közösség szintjén is hatással lehet. Ennek során ugyanakkor a nemzeti hatóságoknak tartózkodniuk kell minden olyan intézkedéstől, amelynek hatására döntésük ellentétes lenne a Közösség versenyjogával és agrárjogával.
5)
A nemzeti versenyhatóságok a nemzeti versenyjog alapján az olívaolaj felvásárlásának és raktározásának magánszervezésen és magánfinanszírozáson alapuló rendszerét akkor is megtilthatják, ha azt a 136/66 rendelet 12a. cikkére támaszkodva a „piac súlyos zavarai” esetén kívánják működtetni.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	A C-137/00. sz., Milk Marque és National Farmers’ Union ügyben 2003. szeptember 9-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-7975. o.).
(
3
)	A 1962. július 1-jei 49. tanácsi rendelettel módosított (HL 53., 1571. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 1. kötet 8. o.), az egyes versenyszabályok mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére történő alkalmazásáról szóló, 26. tanácsi rendelet (HL 30., 993. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 1. kötet 6. o.).
(
4
)	Lásd e mellékletben a brüsszeli nómenklatúra 15.07 vámtarifaszámát, amely a növényi olajakra vonatkozik.
(
5
)	Az egyes versenyszabályok mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére történő alkalmazásáról szóló, 2006. július 24-i 1184/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 214., 7. o.)
(
6
)	A mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (HL L 299., 1. o.); E rendelet olívaolajra vonatkozó időbeli hatálya 200. cikkéből és 204. cikke (2) bekezdésének a) pontjából adódik.
(
7
)	Az olaj- és zsírpiac közös szervezésének létrehozásáról szóló, 1966. szeptember 22-i 136/66/EGK tanácsi rendelet (HL 172., 3025. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 1. kötet 77. o.)
(
8
)	Az olaj- és zsírpiac közös szervezésére vonatkozó szabályozás azon szövegváltozata irányadó, amelyet az olaj- és zsírpiac közös szervezésének létrehozásáról szóló 136/66/EGK tanácsi rendelet módosításáról szóló, 1998. július 20-i 1638/98/EK tanácsi rendelet (HL L 210., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 23. kötet 308. o.) 1. cikkének (8) bekezdése állapított meg.
(
9
)	Az olívaolaj és az étkezési olajbogyó piacának közös szervezéséről és a 827/68/EGK rendelet módosításáról szóló, 2004. április 29-i 865/2004/EK tanácsi rendelet (HL L 161., 97. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 45. kötet 153. o.)
(
10
)	Lásd az 1234/2007 rendelet 201. cikke (1) bekezdésének c) pontját és a 204. cikke (2) bekezdésének a) pontját.
(
11
)	HL L 142., 30. o.
(
12
)	Lásd az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, valamint egyes rendeletek módosításáról, illetve hatályon kívül helyezéséről szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 160., 80. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 25. kötet 391. o.) 55. cikke (1) bekezdésének második francia bekezdését, és 56. cikkének (1) bekezdését.
(
13
)	HL L 346., 14. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 24. kötet, 203. o.
(
14
)	A BOE 1989. július 18-i 170. száma, 22747. o.. A 16/1989 törvényt időközben hatályon kívül helyezte és felváltotta a verseny védelméről szóló, 15/2007 törvény (Ley de Defensa de la Competencia; a BOE 159. száma, 28848. o.). Az alapeljárás tényállására azonban az előterjesztő bíróság tájékoztatása alapján továbbra is a 16/1989 törvény alkalmazandó.
(
15
)	A C-217/05. sz., Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio ügyben 2006. december 14-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-11987. o.) 7. pontja.
(
16
)	Supuestos de autorización.
(
17
)	Amint az emellett az ügy irataiból kiderül, egy a spanyol versenyhatóságok részeként működő szervezet, az úgynevezett Subdirección General sobre Conductas Restrictivas de la Competencia már 2000. június 16-án vizsgálatot indított ebben az ügyben.
(
18
)	A Tribunal de Defensa de la Competencia akkoriban ellátott versenyhatósági hatásköröket is.
(
19
)	Sala de lo Contencioso-Administrativo.
(
20
)	Ez az állandó ítélkezési gyakorlat; lásd többek között a C-344/04. sz., IATA és ELFAA ügyben 2006. január 10-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-403. o.) 14. pontját, a C-11/07. sz. Eckelkamp-ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-6845. o.) 27. és 28. pontját és a C-213/07. sz. Michaniki-ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-9999. o.) 32–34. pontját.
(
21
)	Az 1257/1999 rendelet (44) preambulumbekezdése.
(
22
)	Lásd például az olívaolaj magánraktározására vonatkozó szerződések megkötésének engedélyezéséről és ezzel összefüggő korlátozott időre szóló pályázatok meghirdetéséről szóló, 2001. február 16-i 2001/327/EK bizottsági rendelet (HL L 48., 9. o.) (7) preambulumbekezdését.
(
23
)	Lásd például „a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások” című bizottsági közleményt (HL C 28., 2. o.); lásd még az olívaolaj magánraktározásának támogatási rendszeréről szóló, 2005. december 23-i 2153/2005/EK bizottsági rendelet (HL L 342., 39. o.) 3. cikkét.
(
24
)	Lásd e tekintetben ezen indítvány fenti 14. pontját.
(
25
)	Lásd a 136/66 rendelet 12a. cikke (1) bekezdésének megfogalmazását, valamint ennek magyarázataképpen az 1638/98 rendelet (12) preambulumbekezdését.
(
26
)	Azaz állami vagy közjogi szervek, illetve az állam vagy közjogi szervek által kifejezetten felhatalmazott szervek.
(
27
)	Ez a helyzet például a spanyol („organismos”), az észt („asutused”), a görög („οργανισμοί”), az angol („bodies”), a francia („organismes”), az olasz („organismi”), a máltai („korpi”), a portugál („organismos”), a szlovák („orgány”), a finn („elimet” illetve „elinten”) és a svéd („organ” illetve „organen”) nyelvi változat esetében.
(
28
)	A német nyelvi változat mellett ez a helyzet a cseh („hospodářské subjekty” illetve „orgány”), a dán („organisationer” illetve „organer”), a lett („organizācijas” illetve „iestādes”), a litván („istaigos” illetve „institucijos”), a magyar („szervezetek[et] ” illetve „szerve[k] ”), a holland („organismen” illetve „instanties”), a lengyel („instytucje” illetve „organy”) és a szlovén („teles[a]” illetve „organi”) változat esetében.
(
29
)	Lásd ilyen értelemben a C-372/88. sz. Cricket St. Thomas ügyben 1990. március 27-én hozott ítélet (EBHT 1990., I-1345. o.) 19. pontját, a C-1/02. sz. Borgmann-ügyben hozott ítélet (EBHT 2004., I-3219. o.) 25. pontját, és a C-279/06. sz. CEPSA-ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-6681. o.) 50. pontját.
(
30
)	Lásd a 136/66 rendelet 12a. cikkét megállapító 1638/1998 módosító rendelet (12) preambulumbekezdését.
(
31
)	Az EK 4. cikk (1) bekezdése és az EK 98. cikk értelmében a nyílt piacgazdaság elve vezérli a tagállamok és a Közösség gazdaságpolitikáját; lásd e tekintetben a C-198/01. sz. CIF-ügyben 2003. szeptember 9-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-8055. o.) 47. pontját.
(
32
)	Ez az állandó ítélkezési gyakorlat, lásd többek között a C-17/03. sz., VEMW és társai kontra Bizottság ügyben 2005. június 7-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-4983. o.) 41. pontját, és a C-76/06. sz., Britannia Alloys & Chemicals kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2007., I-4405. o.) 21. pontját.
(
33
)	E célkitűzésre vonatkozóan lásd ismét csak a 136/66 rendelet 12a. cikkét megállapító 1638/1998 módosító rendelet (12) preambulumbekezdését.
(
34
)	Lásd e tekintetben a második kérdésre vonatkozó megállapításaimat (ezen indítvány 65–70. pontjában).
(
35
)	A dolog természetéből adódik, hogy a termelésre vonatkozó közös szabályokat csak az adott társulásban résztvevő termelőkre illetve termelői csoportokra vonatkozóan lehet megállapítani és alkalmazni. Emellett azonban ez következik a 952/97 rendelet 6. cikke (1) bekezdése b) pontjának bevezető első részéből is: „déterminer et appliquer, pour les personnes visées à l’article 5 paragraphe 1” (francia nyelvi változat), „decide on and apply, in respect of persons covered by Article 5(1)” (angol nyelvi változat), „determinar y aplicar, para las personas mencionadas en el apartado 1 del artículo 5” (spanyol nyelvi változat); ezzel szemben a német nyelvi változat többértelmű megfogalmazása félreérthető: „soweit es sich um unter Artikel 5 Absatz 1 fallende Personen handelt”.
(
36
)	Ez az állandó ítélkezési gyakorlat, lásd például a 13/68. sz. Salgoi I. ügyben 1968. december 19-én hozott ítéletet (EBHT 1968., 680. o., 693. o.), a 33/76. sz. Rewe-Zentralfinanz ügyben hozott ítélet (EBHT 1976., 1989. o.) 5. pontját és a C-268/06. sz. Impact-ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I-2483. o.) 46–48. pontját.
(
37
)	Közösségi szinten például az összefonódás-ellenőrzés terén megvalósult az egyablakos ügyintézés, ott azonban csak tisztán versenyjogi kérdések vizsgálatára van mód; lásd a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20-i 139/2004/EK tanácsi rendelet (HL L 24., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 40. o.) 21. cikkét és (8) preambulumbekezdését.
(
38
)	A 136/66 rendelet 12a. cikkét megállapító 1638/1998 módosító rendelet (12) preambulumbekezdése.
(
39
)	A 2. lábjegyzetben hivatkozott Milk Marque ügyben hozott ítélet 61. pontja.
(
40
)	Ezen indítvány 57–63. pontja.
(
41
)	A 2. lábjegyzetben hivatkozott Milk Marque ügyben hozott ítélet 57. és 61. pontja.
(
42
)	A 14/68. sz., Wilhelm és társai ügyben 1969. február 13-án hozott ítélet (EBHT 1969., 1. o.) 3. és 4. pontja, a 253/78. és 1/79–3/79. sz., Giry és Guerlain és társai egyesített ügyekben hozott ítélet [EBHT 1980., 2327. o.] 15. pontja és a C-295/04–C-298/04. sz., Manfredi és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-6619. o.) 38. pontja.
(
43
)	A 2. lábjegyzetben hivatkozott Milk Marque ügyben hozott ítélet 62–67. pontja, amely a tej- és tejtermékpiac közös szervezésére vonatkozó példa.
(
44
)	A Milk Marque ügy, amelyben a Bíróság elismerte a nemzeti versenyjogi szabályok alkalmazhatóságát, szintén olyan ügyben született, amelynek voltak határon átnyúló hatásai; lásd a 2. lábjegyzetben hivatkozott Milk Marque ügyben hozott ítélet 110–120. pontját.
(
45
)	Függetlenül a Bizottság kizárólagos hatáskörére a 26. rendelet 2. cikke szerinti megállapítások megtételére, a nemzeti bíróságok számára szükséges lehet e rendelkezés alkalmazása; lásd a C-319/93., C-40/94. és C-224/94. sz., Dijkstra és társai ügyben 1995. december 12-én hozott ítélet (EBHT 1995., I-4471. o.) 25-36. pontját.
(
46
)	A Tanács 17. (EGK) rendelete – első rendelet a Szerződés 85. és 86. cikkének végrehajtásáról (HL 1962 L 13., 204. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 3. o.).
(
47
)	A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.) 43. cikkének (1) bekezdése és 45. cikkének (2) bekezdése.
(
48
)	Az 1997. június 30-i 1310/97/EK tanácsi rendelettel (HL L 180., 1. o., helyesbítve a HL 1998. L 3., 16. oldalon és a HL 1998. L 40., 17. oldalon; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 164. o.) módosított, a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 4064/89/EGK tanácsi rendelet (HL L 395., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 31. o.). Az új összefonódás-ellenőrzési rendelet (a 139/2004 rendelet) 26. cikkének (2) bekezdése értelmében nem alkalmazható a jelen ügyben.
(
49
)	A 6/64. sz., Costa kontra ENEL ügyben 1964. július 15-én hozott ítélet (EBHT 1964., 1253. o., 1270. o.), a 31. lábjegyzetben hivatkozott CIF-ügyben hozott ítélet 48. pontja és a C-295/04–C-298/04. sz., Manfredi és társai ügyben hozott ítélet (EBHT 2006., I-6619. o.) 39. pontja.
(
50
)	A 42. lábjegyzetben hivatkozott Walt Wilhelm ügyben hozott ítélet 4–8. pontja; lásd még a 42. lábjegyzetben hivatkozott Giry és Guerlain ügyben hozott ítélet 16. pontját és a C-344/98. sz., Masterfoods és HB ügyben 2000. december 14-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-11369. o.) 51. és 52. pontját.
(
51
)	Lásd általában a C-1/96. sz. Compassion in World Farming ügyben 1998. március 19-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-1251. o.) 41. pontját, a 2. lábjegyzetben hivatkozott Milk Marque ügyben hozott ítélet 63., 80. és 94. pontját és a C-283/03. sz. Kuipers-ügyben hozott ítélet (EBHT 2005., I-4255. o.) 37. pontját; lásd még az 5. kérdés tekintetében tett megállapításaimat (ezen indítvány 94–107. pontja).
(
52
)	A 139/79. sz., Maizena kontra Tanács ügyben 1980. október 29-én hozott ítélet (EBHT 1980., 3393. o.) 23. pontja, a C-280/93. sz., Németország kontra Tanács ügyben hozott ítélet (EBHT 1994., I-4973. o.) 61. pontja és a 2. lábjegyzetben hivatkozott Milk Marque ügyben hozott ítélet 81. pontja; lásd még az 51. lábjegyzetben hivatkozott Kuipers-ügyben hozott ítélet 32. és 34. pontját.
(
53
)	A közösségi jog elsőbbségére vonatkozóan lásd a fenti 49. lábjegyzetben hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
54
)	Lásd e tekintetben a harmadik kérdésre vonatkozó megállapításaimat (a jelen indítvány 71–76. pontja).
(
55
)	A 26. rendelet (1) preambulumbekezdése.
(
56
)	Lásd még fent, a jelen indítvány 96. pontját.
(
57
)	Az 1638/98 rendelet (11) preambulumbekezdése.
(
58
)	A tárgyaláson a Cecasa megerősítette, hogy maga kívánja megítélni, hogy mikor lép fel „súlyos piaci zavar”, amely alapján az általa tervezett olívaolaj magánraktározására vonatkozó rendszert működésbe hozná és végrehajtaná az annak részét képező intervenciós felvásárlásokat és értékesítéseket.
(
59
)	Az 51. lábjegyzetben hivatkozott World Farming ügyben hozott ítélet 41. pontja, a 2. lábjegyzetben hivatkozott Milk Marque ügyben hozott ítélet 63. és 80. pontja és az 51. lábjegyzetben hivatkozott Kuipers-ügyben hozott ítélet 37. pontja.
(
60
)	Az 51. lábjegyzetben hivatkozott World Farming ügyben hozott ítélet 41. pontja és az 51. lábjegyzetben hivatkozott Kuipers-ügyben hozott ítélet 37. pontja.