62024CJ0322
TIESAS SPRIEDUMS (astotā palāta)
2025. gada 10. jūlijā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības preču zīme – Direktīva 2008/95/EK – 9. panta 1. punkts – Prasība par spēkā neesamības atzīšanu – Vēlākas preču zīmes īpašnieka ļaunticība, iesniedzot šīs preču zīmes reģistrācijas pieteikumu – Absolūts spēkā neesamības pamats – Ierobežojumi akcepta rezultātā – Neattiecināmība uz agrākās preču zīmes īpašnieku
Lietā C‑322/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Alikantes Komerclietu tiesa Nr. 1, Spānija) iesniegusi ar 2023. gada 27. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 30. aprīlī, tiesvedībā
Sánchez Romero Carvajal Jabugo S.A.U.
pret
Embutidos Monells S.A.,
TIESA (astotā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs S. Rodins [S. Rodin], tiesneši O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu‑Matei] (referente) un N. Fengers [N. Fenger],
ģenerāladvokāts: D. Špīlmans [D. Spielmann],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Sánchez Romero Carvajal Jabugo S.A.U. vārdā – J. M. Iglesias Monravá, abogado,
–
Embutidos Monells S.A. vārdā – L. Polo Flores, abogado,
–
Spānijas valdības vārdā – S. Núñez Silva, pārstāvis,
–
Eiropas Komisijas vārdā – P. Němečková un J. Samnadda, pārstāves,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.) 61. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2436 (2015. gada 16. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2015, L 336, 1. lpp.), 9. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Sánchez Romero Carvajal Jabugo S.A.U. (turpmāk tekstā – “Sánchez Romero
Carvajal”) un Embutidos Monells S.A. (turpmāk tekstā – “Monells”) par pieteikumu atzīt par spēkā neesošām divas reģistrētas valsts preču zīmes, kas pieder pēdējai minētajai sabiedrībai.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula 2017/1001
3
Regulas 2017/1001 59. panta “Absolūts spēkā neesamības pamats” 1. punktā paredzēts:
“[Eiropas Savienības] preču zīmi paziņo par spēkā neesošu, ja Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojā (EUIPO) iesniegts attiecīgs iesniegums vai pamatojoties uz pretprasību lietas izskatīšanas procesā par pārkāpumu:
[..]
b)
pieteikuma iesniedzējs, iesniedzot pieteikumu par preču zīmi, ir rīkojies ļaunprātīgi.”
4
Šīs regulas 61. pantā “Ierobežojumi piekrišanas [akcepta] rezultātā” paredzēts:
“1.   Ja [Eiropas Savienības] preču zīmes īpašnieks piecus secīgus gadus ilgi ir piekritis, ka [Eiropas] Savienībā izmanto vēlāku [Eiropas Savienības] preču zīmi, zinādams par šādu lietošanu, viņam vairs nav tiesību, pamatojoties uz agrāku preču zīmi, iesniegt pieteikumu vēlākās preču zīmes atzīšanai par spēkā neesošu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuriem vēlāko preču zīmi izmanto, ja vien pieteikums vēlākās [Eiropas Savienības] preču zīmes reģistrācijai nav iesniegts negodprātīgi [ļaunticīgi].
2.   Ja agrākas valsts preču zīmes īpašnieks, kā minēts 8. panta 2. punktā, vai cita agrāka apzīmējuma īpašnieks, kā minēts 8. panta 4. punktā, piecus secīgus gadus ilgi ir piekritis, ka vēlāku [Eiropas Savienības] preču zīmi izmanto tajā dalībvalstī, kurā agrākā preču zīme vai cits agrākais apzīmējums ir aizsargāts, zinādams par šādu lietošanu, viņam vairs nav tiesību, pamatojoties uz agrāko preču zīmi vai citu agrāku apzīmējumu, iesniegt pieteikumu vēlākās preču zīmes atzīšanai par spēkā neesošu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuriem vēlāko preču zīmi izmanto, ja vien pieteikums vēlākās [Eiropas Savienības] preču zīmes reģistrācijai nav iesniegts negodprātīgi [ļaunticīgi].
3.   Šā panta 1. un 2. punktā minētajos gadījumos vēlākas [Eiropas Savienības] preču zīmes īpašniekam nav tiesību iebilst pret agrāku tiesību izmantošanu, pat ja šīs tiesības vairs nevar izmantot pret vēlāko [Eiropas Savienības] preču zīmi.”
Direktīva 2008/95
5
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.), tika atcelta un aizstāta ar Direktīvu 2015/2436.
6
Direktīvas 2008/95 12. apsvērumā bija noteikts:
“Juridiskās skaidrības dēļ un lai netaisnīgi neierobežotu agrākas preču zīmes īpašnieka intereses, ir svarīgi nodrošināt, lai pēdējais vairs nevarētu pieprasīt spēkā neesamības atzīšanu, ne arī varētu iebilst pret tādas preču zīmes lietošanu, kas ir vēlāka par viņa paša preču zīmi, kuras lietošanu viņš ir apzināti pieļāvis nozīmīgu laika posmu, ja vien pieteikums par vēlāku preču zīmi nav ticis iesniegts negodprātīgi [ļaunticīgi].”
7
Šīs direktīvas 3. panta “Iemesli atteikumam vai spēkā neesamībai” 2. punktā bija paredzēts:
“Ikviena dalībvalsts var paredzēt, ka preču zīmi nereģistrē vai, ja tā ir reģistrēta, to pasludina par spēkā neesošu šādos gadījumos:
[..]
d)
ja pieteikuma iesniedzējs iesniedzis pieteikumu preču zīmes reģistrācijai negodprātīgi [ļaunticīgi].”
8
Minētās direktīvas 9. panta “Ierobežojumi akcepta rezultātā” 1. punktā bija noteikts:
“Ja dalībvalstī agrākas preču zīmes īpašnieks, kā norādīts 4. panta 2. punktā, piecu gadu laikā pēc kārtas ir akceptējis vēlākas preču zīmes, kas reģistrēta šajā dalībvalstī, lietošanu, tajā laikā apzinoties šo lietošanu, viņam vairs nav tiesību, pamatojoties uz šo agrāko preču zīmi, ne griezties pēc atzinuma, ka vēlākā preču zīme ir spēkā neesoša, ne iebilst pret vēlākās preču zīmes lietošanu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kam šī vēlākā preču zīme tikusi lietota, ja vien vēlākās preču zīmes reģistrācija nav lūgta negodprātīgi [ļaunticīgi].”
Direktīva 2015/2436
9
Direktīvas 2015/2436 9. panta “Atzīšanas par spēkā neesošu nepieļaušana samierināšanās [akcepta] dēļ” 1. punktā paredzēts:
“Ja 5. panta 2. punktā vai 5. panta 3. punkta a) apakšpunktā minētās agrākās preču zīmes īpašnieks dalībvalstī piecu secīgu gadu laikā ir akceptējis vēlākas preču zīmes, kas reģistrēta šajā dalībvalstī, lietošanu, tajā pašā laikā apzinoties šo lietošanu, minētajam īpašniekam vairs nav tiesību, pamatojoties uz šo agrāko preču zīmi, pieteikt vēlākās preču zīmes atzīšanu par spēkā neesošu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kuriem šī vēlākā preču zīme tikusi lietota, ja vien vēlākās preču zīmes reģistrācija nav pieteikta negodprātīgi [ļaunticīgi].”
10
Saskaņā ar šīs direktīvas 55. pantu:
“Direktīvu 2008/95/EK atceļ no 2019. gada 15. janvāra [..].”
Spānijas tiesības
11
2001. gada 7. decembraLey 17/2001 de Marcas (Likums 17/2001 par preču zīmēm; 2001. gada 8. decembraBOE Nr.°294, 45579. lpp.; turpmāk tekstā – “Likums 17/2001”) 51. pantā “Absolūti spēkā neesamības pamati” noteikts:
“1.   Preču zīmes reģistrāciju var atzīt par spēkā neesošu, ja Oficina Española de Patentes y Marcas (Spānijas Patentu un preču zīmju birojā) iesniegts attiecīgs pieteikums vai pamatojoties uz pretprasību prasības par pārkāpumu ietvaros:
a)
ja ar to ir pārkāpti šī likuma 5. panta noteikumi;
b)
ja pieteikuma iesniedzējs, iesniedzot preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, rīkojies ļaunprātīgi.
2.   Prasībai par reģistrētas preču zīmes absolūtu spēkā neesamības atzīšanu nav noilguma termiņa.”
12
Saskaņā ar Likuma 17/2001 52. pantu “Relatīvi spēkā neesamības pamati”:
“1.   Preču zīmes reģistrāciju var atzīt par spēkā neesošu, ja [Spānijas Patentu un preču zīmju birojā] iesniegts attiecīgs pieteikums vai pamatojoties uz pretprasību saistībā ar prasību par pārkāpumu, ja ar šo reģistrāciju tiek pārkāpti 6., 7., 8., 9. un 10. panta noteikumi.
2.   Ja kāds no 6., 7. un 8. pantā un 9. panta 1. punktā minētajiem agrāko tiesību īpašniekiem piecu secīgu gadu laikā ir akceptējis vēlākas preču zīmes izmantošanu, zinādams par šo izmantošanu, tam vairs nav tiesību, pamatojoties uz šīm agrākajām tiesībām, iesniegt pieteikumu vēlākās preču zīmes atzīšanai par spēkā neesošu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem vēlākā preču zīme ir izmantota, ja vien vēlākās preču zīmes reģistrācijas pieteikums nav iesniegts ļaunticīgi. Šajā punktā norādītajos gadījumos vēlāk reģistrētas preču zīmes īpašniekam nav tiesību iebilst pret agrāku tiesību izmantošanu, pat ja šīs tiesības vairs nevar izvirzīt pret vēlāko preču zīmi.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
13
Sánchez Romero Carvajal pieder Eiropas Savienības preču zīme “5J Cinco Jotas SÁNCHEZ ROMERO CARVAJAL JABUGO, S.A. DESDE 1879”, kuras reģistrācijas pieteikums iesniegts 1999. gada 7. decembrī un kura reģistrēta 2006. gada 4. oktobrī attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.
14
Tā ir īpašniece arī Eiropas Savienības preču zīmei “5J”, kuras reģistrācijas pieteikums iesniegts 2010. gada 26. augustā un kura reģistrēta 2015. gada 5. jūlijā attiecībā uz tajā pašā klasē ietilpstošām precēm.
15
Monells ir īpašniece Spānijas valsts preču zīmēm “5Ms” un “5Ps”, kuru reģistrācijas pieteikumi iesniegti attiecīgi 2011. gada 31. oktobrī un 2012. gada 26. janvārī un kuras reģistrētas 2012. gada 9. februārī un 3. maijā, abos gadījumos saistībā ar precēm, kas ietilpst 29. klasē (turpmāk tekstā – “strīdīgās preču zīmes”).
16
Ar 2016. gada 3. novembrīMonells adresētu ārpustiesas brīdinājumu Sánchez Romero Carvajal tostarp pieprasīja šai sabiedrībai atteikties no strīdīgo preču zīmju reģistrācijas un izbeigt grafiskās preču zīmes “5Ms” izmantošanu. Šajā brīdinājumā bija norādīts, pirmkārt, ka Monells zināja par Sánchez Romero Carvajal piederošās preču zīmes “5J” reputāciju, jo šīs pēdējās minētās iebildumu dēļ 2012. gada 12. jūlijā Spānijas Patentu un preču zīmju birojs atteica Monells apzīmējuma “5Cs” reģistrāciju. Tajā bija precizēts, otrkārt, ka strīdīgajām preču zīmēm ir apzīmējumam “5Cs” līdzīgas iezīmes un, treškārt, ka attiecībā uz preču zīmēm “5Ms” un “5Ps” varētu tikt celta prasību par spēkā neesamības atzīšanu attiecīgi līdz 2017. gada 28. februārim un 18. martam.
17
2021. gada 2. novembrīSánchez Romero Carvajal, pamatojoties uz Regulas 2017/1001 59. pantu un Likuma 17/2001 51. panta 1. punkta b) apakšpunktu, cēla Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Alikantes Komerclietu tiesa Nr. 1), kas ir iesniedzējtiesa, prasību par pārkāpumu pret Monells, lai panāktu strīdīgo preču zīmju spēkā neesamību, jo pēdējā minētā sabiedrība, iesniedzot šo preču zīmju reģistrācijas pieteikumu, rīkojusies ļaunticīgi.
18
Pamatojoties uz Regulas 2017/1001 61. pantu un Likuma 17/2001 52. panta 2. punktu, Monells atsaucās uz ierobežojumiem akcepta rezultātā, apgalvojot, ka strīdīgo preču zīmju reģistrācija notikusi 2012. gadā, ka Sánchez Romero Carvajal ir ilgstoši akceptējusi to izmantošanu un ka ir beigušies termiņi, kurus tā norādījusi prasības par spēkā neesamības atzīšanu celšanai ārpustiesas brīdinājumā.
19
Šajā kontekstā iesniedzējtiesa šaubās par sekām, kādas var radīt norāde šajā brīdinājumā par precīziem termiņiem, lai celtu prasības par spēkā neesamības atzīšanu attiecībā uz strīdīgajām preču zīmēm. Tā jautā, pirmkārt, vai šāda norāde jāuzskata par rīcību, kas ietilpst “pašu darbībās”, kuras Monells var radīt paļāvību, ka pēc šo termiņu beigām agrāko preču zīmju īpašnieks vairs necels prasības tiesā saistībā ar strīdīgajām preču zīmēm. Otrkārt, minētā tiesa jautā, vai Sánchez Romero Carvajal vēl varēja pamatot savu prasību ar absolūtu spēkā neesamības pamatu un apgalvot Monells ļaunticību strīdīgo preču zīmju reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīdī, lai izvairītos no Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punktā paredzētā akcepta termiņa piemērošanas, lai gan minētā brīdinājuma izdarīšanas brīdī Sánchez Romero Carvajal nevarēja nezināt par šo strīdīgo preču zīmju īpašnieka ļaunticību.
20
Proti, iesniedzējtiesa uzskata, ka ir pierādīts, ka Monells, iesniedzot strīdīgo preču zīmju reģistrācijas pieteikumus, rīkojusies ļaunticīgi, jo Sánchez Romero Carvajal preču zīmēm šajā brīdī bija reputācija Spānijas Karalistes teritorijā. Tādējādi bija izpildīti 2009. gada 11. jūnija spriedumā Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (C‑529/07, EU:C:2009:361) noteiktie kritēriji.
21
Gadījumā, ja tiktu uzskatīts, ka Sánchez Romero Carvajal ir saistošas pašas darbības un tā vairs nevar atsaukties uz ļaunticību kā spēkā neesamības pamatu, šī tiesa norāda, ka tai būs jāizlemj, vai pastāv ierobežojumi akcepta rezultātā atbilstoši principiem, kas noteikti 2011. gada 22. septembra spriedumā Budějovický Budvar (C‑482/09, EU:C:2011:605) un 2022. gada 19. maija spriedumā HEITEC (C‑466/20, EU:C:2022:400).
22
Šajā ziņā minētā tiesa precizē, ka 2017. gada 9. februārī, proti, pēc šī sprieduma 16. punktā minētās Sánchez Romero Carvajal brīdinājuma vēstules, un pēc sarunu starp šīm abām pusēm uzsākšanas, kuras noslēdzās bez vienošanās 2016. gada 28. decembrī, Monells lūdza EUIPO reģistrēt divas Eiropas Savienības preču zīmes, proti,
un
. Pēc Sánchez Romero Carvajal iebildumiem reģistrācija tika atteikta attiecīgi 2018. gada 2. jūnijā un 2020. gada 2. decembrī.
23
Tā kā pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu pamatlietā tika iesniegts 2021. gada 2. novembrī, proti, vienpadsmit mēnešus pēc pēdējā minētā reģistrācijas atteikuma, iesniedzējtiesai rodas jautājums, vai šie iebildumi attiecībā uz divām preču zīmēm, kas praktiski ir identiskas strīdīgajām preču zīmēm, var tikt kvalificēti kā ierobežojumu pārtraukšana.
24
Šī tiesa uzskata, ka agrākas preču zīmes īpašnieka ārpustiesas brīdinājuma nosūtīšanai, kurā norādīts termiņš prasības par spēkā neesamības atzīšanu celšanai, būtu jābūt saistošai šim īpašniekam, jo šī rīcība uzņēmumam, kas ir šī brīdinājuma adresāts, radījusi paļāvību, ka šī prasība netiks celta, tiklīdz šis termiņš būs beidzies. Līdz ar to tas, ka tiesvedībā, kas uzsākta pēc minētā termiņa beigām, tiek norādīts uz šī uzņēmuma ļaunticību, iesniedzot vēlākas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, lai izvairītos no tā, ka tiek piemērots piecu gadu termiņš, kas liedz celt prasību par spēkā neesamības atzīšanu, būtu jāuzskata par rīcību, kas ir pretēja labticībai.
25
Minētā tiesa norāda, ka, lai gan no 2022. gada 19. maija sprieduma HEITEC (C‑466/20, EU:C:2022:400) izriet, ka tas, ka preču zīmes vai citu agrāku tiesību īpašnieks cēlis administratīvu prasību vai prasību tiesā, saskaroties ar brīdinājuma adresāta atteikumu izbeigt izmantot vēlāku preču zīmi, ir pierādījums tam, ka šis īpašnieks ir centies labot šo situāciju, šī judikatūra nebūtu jāinterpretē tādējādi, ka tikai šāda veida darbības varētu sniegt šādu pierādījumu. Šī pati tiesa uzskata, ka šajā nolūkā būtu jāanalizē agrākās reģistrācijas īpašnieka vispārējā rīcība. Līdz ar to šī īpašnieka iebildumu pret strīdīgajām preču zīmēm līdzīgu Eiropas Savienības preču zīmju reģistrāciju izteikšana ietilpstot jēdzienā “centien[i] saprātīgā termiņā” minētās judikatūras izpratnē.
26
Šajos apstākļos Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Alikantes Komerclietu tiesa Nr. 1) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālos jautājumus:
“1)
Vai [Regulas 2017/1001] 61. pants un [Direktīvas 2015/2436] 9. pants jāinterpretē tādējādi, ka agrākas preču zīmes īpašniekam, kas ārpustiesas brīdinājumā nosaka obligātu termiņu prasības par spēkā neesamības atzīšanu celšanai, kas skaidri un bez interpretācijas iespējām sakrīt ar vispārējo prasības par spēkā neesamības atzīšanu celšanas piecu gadu termiņu, ir jāievēro paša darbību princips, jo viņš vēlākās preču zīmes īpašniekam ir radījis paļāvību, ka pēc minētā datuma pret viņu netiks celta prasība par iespējamu spēkā neesamības atzīšanu? Šajā ziņā – vai tas, ka ar nolūku izvairīties no noilguma termiņa esamības uz ļaunticību reģistrācijas pieteikumā tiek norādīts vēlākā tiesvedībā, jāuzskata par labticībai pretrunā esošu rīcību, ja [..] burofax [(vēstule, kas nosūtīta ar tāda pakalpojuma palīdzību, kas ļauj apliecināt nosūtīšanas un saņemšanas datumu, sūtītāja un saņēmēja identitāti un pat saturu)] sūtījuma nosūtīšanas brīdī lietas pusei jau bija pieejami visi nepieciešamie elementi, lai uzskatītu, ka minētās reģistrācijas pieteikums ir iesniegts ļaunticīgi?
2)
Ja uz pirmo jautājumu tiks atbildēts apstiprinoši, vai [Regulas 2017/1001] 61. pants un [Direktīvas 2015/2436] 9. pants jāinterpretē tādējādi, ka prasītājas rīcība, kas izpaužas kā aktīva iebildumu celšana pret to Eiropas Savienības preču zīmju reģistrāciju, kuras būtībā sakrīt ar apstrīdētajām valsts preču zīmēm un kuru reģistrācija minēto iebildumu rezultātā galu galā tika atteikta, ir centieni saprātīgā termiņā, lai izlabotu minēto situāciju?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Ievada apsvērumi
27
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ar LESD 267. pantu iedibinātajā sadarbības starp valstu tiesām un Tiesu procedūrā Tiesai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas ļautu izlemt tās izskatīšanā esošo strīdu. Šajā nolūkā Tiesai vajadzības gadījumā ir jāpārformulē tai uzdotie jautājumi. Apstāklis, ka valsts tiesa prejudiciālo jautājumu ir izteikusi, formāli atsaucoties uz noteiktām Savienības tiesību normām, neliedz Tiesai sniegt šai tiesai visus interpretācijas elementus, kas tai var būt noderīgi, izspriežot izskatāmo lietu, neatkarīgi no tā, vai šī tiesa savu jautājumu formulējumā uz tiem ir vai nav atsaukusies. Šajā ziņā Tiesai no visas valsts tiesas sniegtās informācijas un tostarp no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu motīvu daļas ir tiesības nošķirt tos Savienības tiesību elementus, kuriem ir nepieciešama interpretācija, ņemot vērā strīda priekšmetu (skat. it īpaši spriedumu, 2025. gada 27. marts, Amozov, C‑67/24, EU:C:2025:214, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).
28
Kā izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, iesniedzējtiesai ir šaubas par Regulas 2017/1001 61. panta un Direktīvas 2015/2436 9. panta interpretāciju.
29
Jānorāda, ka Regulas 2017/1001 61. pants attiecas uz ierobežojumiem Eiropas Savienības preču zīmes īpašniekam prasības par spēkā neesamības atzīšanu celšanai akcepta rezultātā attiecībā uz vēlākas Eiropas Savienības preču zīmes izmantošanu piecus secīgus gadus, lai gan šajā gadījumā vēlākas preču zīmes, kuras tiek lūgts atzīt par spēkā neesošām, ir reģistrētas valsts līmenī. Tādējādi šķiet, ka šī tiesību norma nav piemērojama pamatlietā, kas ietilpst Direktīvas 2015/2436 vai Direktīvas 2008/95 ratione materiae piemērošanas jomā.
30
Šajā ziņā jāatgādina, ka ar Direktīvu 2015/2436, par kuras interpretāciju iesniedzējtiesa uzdevusi jautājumus, no 2019. gada 15. janvāra ir atcelta Direktīva 2008/95.
31
Lai noteiktu, kura no šīm divām direktīvām piemērojama ratione temporis, noteicošais ir preču zīmes, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu, reģistrācijas pieteikuma datums (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 29. janvāris, Sky u.c., C‑371/18, EU:C:2020:45, 49. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
32
Tā kā strīdīgo preču zīmju reģistrācijas pieteikumi tika iesniegti 2011. gada 31. oktobrī un 2012. gada 26. janvārī, no tā izriet, ka prasība par šo preču zīmju spēkā neesamības atzīšanu ietilpst gan Direktīvas 2008/95 ratione materiae, gan ratione temporis piemērošanas jomā.
33
Līdz ar to iesniedzējtiesas uzdotie jautājumi jāsaprot kā tādi, kas attiecas uz Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punkta interpretāciju.
Par pirmo jautājumu
34
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka agrākas preču zīmes īpašnieks, kurš ārpustiesas brīdinājuma vēstulē, kas adresēta vēlākas preču zīmes īpašniekam un kas attiecas uz tās izmantošanas izbeigšanu, norādījis termiņu prasības par šīs preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu celšanai, kas sakrīt ar 9. panta 1. punktā paredzētā piecu secīgu gadu noilguma termiņa beigām, pēc norādītā datuma var lūgt atzīt vēlāko preču zīmi par spēkā neesošu, pamatojoties uz vēlākas preču zīmes īpašnieka ļaunticību, iesniedzot tās reģistrācijas pieteikumu, lai gan šī brīdinājuma brīdī minētā agrākās preču zīmes īpašnieka rīcībā bija visi nepieciešamie elementi, lai uzskatītu, ka šī iesniegšana veikta ļaunticīgi.
35
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (spriedumi, 1983. gada 17. novembris, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12. punkts, un 2025. gada 8. maijs, Pielatak, C‑410/23, EU:C:2025:325, 54. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
36
Vispirms saskaņā ar Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punktu, ja dalībvalstī agrākas preču zīmes īpašnieks piecu gadu laikā pēc kārtas ir akceptējis vēlākas preču zīmes, kas reģistrēta šajā dalībvalstī, lietošanu, tajā laikā apzinoties šo lietošanu, viņam vairs nav tiesību, pamatojoties uz šo agrāko preču zīmi, ne pieprasīt atzinumu, ka vēlākā preču zīme ir spēkā neesoša, ne iebilst pret vēlākās preču zīmes lietošanu attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kam šī vēlākā preču zīme tikusi lietota, ja vien vēlākās preču zīmes reģistrācija nav lūgta negodprātīgi [ļaunticīgi].
37
No paša 9. panta 1. punkta formulējuma izriet, ka tajā paredzētais ierobežojumu termiņš nav piemērojams divos gadījumos, proti, ja agrākās preču zīmes īpašnieka akcepts nav konstatēts vai katrā ziņā tas nav konstatēts piecu secīgu gadu laikposmā un ja vēlākās preču zīmes īpašnieks, iesniedzot šīs preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, rīkojies ļaunticīgi.
38
Proti, kā izriet no Tiesas judikatūras, viens no nosacījumiem, kas jāizpilda, lai sāktos Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punktā paredzētais ierobežojumu akcepta rezultātā termiņš, ir tas, ka vēlākas preču zīmes īpašniekam ir labticīgi jāiesniedz pieteikums par tās reģistrāciju (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 22. septembris, Budějovický Budvar, C‑482/09, EU:C:2011:605, 56. punkts).
39
Līdz ar to, ja pamats, uz kuru ir balstīta prasība par spēkā neesamības atzīšanu, ir vēlākas preču zīmes īpašnieka ļaunticība, iesniedzot šīs preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, pēdējais minētais nevar pamatoti atsaukties uz Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punktā paredzētajiem ierobežojumiem akcepta rezultātā attiecībā pret agrākas preču zīmes īpašnieku, lai šo prasību noraidītu.
40
Interpretāciju, kas izriet no Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punkta formulējuma, apstiprina konteksts, kurā šī tiesību norma iekļaujas.
41
Jānorāda, kā tas izriet no Direktīvas 2008/95 3. panta 2. punkta d) apakšpunkta, ka pieteikuma iesniedzēja ļaunticība, iesniedzot preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, tostarp ir reģistrētas preču zīmes spēkā neesamības pamats. Kā izriet no Tiesas judikatūras, runa ir par absolūtu spēkā neesamības pamatu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 29. janvāris, Sky u.c., C‑371/18, EU:C:2020:45, 75. punkts).
42
Spēkā neesamības absolūtais raksturs, kas saistīts ar šo pamatu, kura izvirzīšanai principā nav noilguma, nav pretrunā interpretācijai, kas izriet no Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punkta formulējuma, saskaņā ar kuru uz ierobežojumiem akcepta rezultātā nevar pamatoti atsaukties gadījumā, ja piecu secīgu gadu laikposmā tiek izmantota vēlāka preču zīme, kas reģistrēta pēc tam, kad ļaunticīgi iesniegts tās pieteikums.
43
Tāpat jānorāda, ka Direktīvas 2008/95 3. panta 2. punkta d) apakšpunktā dalībvalstīm bija atstāta iespēja kā preču zīmes reģistrācijas atteikuma pamatu, kā arī kā jau reģistrētas preču zīmes spēkā neesamības pamatu paredzēt to, ka pieteikuma iesniedzējs preču zīmes reģistrācijas pieteikumu iesniedzis ļaunticīgi.
44
Visbeidzot, interpretācija, kas izriet no Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punkta formulējuma un konteksta, kurā šī tiesību norma iekļaujas, atbilst vispārējam Savienības tiesību normu preču zīmju jomā un it īpaši šīs direktīvas mērķim, kas it īpaši ir veicināt neizkropļotas konkurences sistēmu Savienībā, kurā katram uzņēmumam, lai piesaistītu klientus ar savu preču vai pakalpojumu kvalitāti, ir jāspēj kā preču zīmes reģistrēt tādus apzīmējumus, kas ļauj patērētājam bez sajaukšanas iespējas atšķirt šī uzņēmuma preces vai pakalpojumus no precēm vai pakalpojumiem ar citādu izcelsmi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 29. janvāris, Sky u.c., C‑371/18, EU:C:2020:45, 74. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
45
Preču zīmes īpašnieka ļaunticība, iesniedzot šīs preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, kaitē veselīgas konkurences attīstībai, jo tā atspoguļo šī īpašnieka nodomu godīgai praksei neatbilstošā veidā radīt kaitējumu trešo personu interesēm vai, pat nevēršoties pret konkrētu trešo personu, iegūt ekskluzīvas tiesības citiem mērķiem, nevis tiem, kas izriet no preču zīmes funkcijām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 29. janvāris, Sky u.c., C‑371/18, EU:C:2020:45, 75. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
46
No iepriekš minētā izriet, ka, ja pamatu, uz kuru balstīta prasība par spēkā neesamības atzīšanu, veido vēlākās preču zīmes īpašnieka ļaunticība, iesniedzot šīs preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, uz agrākās preču zīmes īpašnieku nevar attiecināt Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punktā paredzētos ierobežojumus akcepta rezultātā, lai šo prasību noraidītu. Savukārt, ņemot vērā, ka tiek prezumēta labticība, lietas dalībniekam, kas uz to atsaucas, ir jāpierāda ļaunticības esamība šīs prasības izskatīšanā pēc būtības.
47
Šajā gadījumā, kā izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, iesniedzējtiesa uzskata, ka ir pierādīta vēlāko strīdīgo preču zīmju īpašnieka ļaunticība, iesniedzot šo preču zīmju reģistrācijas pieteikumus.
48
Tomēr tā jautā, vai pamatlietas īpašajiem apstākļiem var būt nozīme, izvērtējot prasību par spēkā neesamības atzīšanu, ņemot vērā Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punktu. Šajā ziņā iesniedzējtiesa atsaucas uz faktu, ka, pirmkārt, agrākās preču zīmes īpašnieks ārpustiesas brīdinājumā ir norādījis divus precīzus datumus, kas atbilst šajā tiesību normā paredzētā piecu gadu termiņa beigām, lai celtu prasību par strīdīgo preču zīmju spēkā neesamības atzīšanu, kas galu galā šajā termiņā nav celta, un, otrkārt, to, ka šis īpašnieks zināja par pēdējo minēto preču zīmju īpašnieka ļaunticību šī brīdinājuma nosūtīšanas brīdī.
49
Jānorāda, kā izriet no šī sprieduma 39. punkta, ka strīdīgo preču zīmju īpašnieks nevar pamatoti atsaukties uz šiem apstākļiem, lai izvirzītu ierobežojumus akcepta rezultātā Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punkta izpratnē un tādējādi tiktu noraidīta prasība par spēkā neesamības atzīšanu, kas pamatota ar šī īpašnieka ļaunticību, iesniedzot šo preču zīmju reģistrācijas pieteikumus. Minētie apstākļi nevar izraisīt to, ka tiek zaudētas agrākās preču zīmes īpašnieka tiesības celt šādu prasību, kuras īstenošanai šajā direktīvā nav paredzēts termiņš.
50
Ņemot vērā iepriekš minētos iemeslus, uz pirmo jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 2008/95 9. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka agrākas preču zīmes īpašnieks, kurš ārpustiesas brīdinājuma vēstulē, kas adresēta vēlākas preču zīmes īpašniekam un kas attiecas uz tās izmantošanas izbeigšanu, norādījis termiņu prasības par šīs preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu celšanai, kas sakrīt ar 9. panta 1. punktā paredzētā piecu secīgu gadu noilguma termiņa beigām, pēc norādītā datuma var lūgt atzīt vēlāko preču zīmi par spēkā neesošu, pamatojoties uz vēlākas preču zīmes īpašnieka ļaunticību, iesniedzot tās reģistrācijas pieteikumu, lai gan šī brīdinājuma brīdī minētā agrākās preču zīmes īpašnieka rīcībā bija visi nepieciešamie elementi, lai uzskatītu, ka šī iesniegšana veikta ļaunticīgi.
Par otro jautājumu
51
Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, uz otro jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
52
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, ka s radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 9. panta 1. punkts
jāinterpretē tādējādi, ka
agrākas preču zīmes īpašnieks, kurš ārpustiesas brīdinājuma vēstulē, kas adresēta vēlākas preču zīmes īpašniekam un kas attiecas uz tās izmantošanas izbeigšanu, norādījis termiņu prasības par šīs preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu celšanai, kas sakrīt ar 9. panta 1. punktā paredzētā piecu secīgu gadu noilguma termiņa beigām, pēc norādītā datuma var lūgt atzīt vēlāko preču zīmi par spēkā neesošu, pamatojoties uz vēlākas preču zīmes īpašnieka ļaunticību, iesniedzot tās reģistrācijas pieteikumu, lai gan šī brīdinājuma brīdī minētā agrākās preču zīmes īpašnieka rīcībā bija visi nepieciešamie elementi, lai uzskatītu, ka šī iesniegšana veikta ļaunticīgi.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – spāņu.