62024CC0002
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
ATHANASIOS RANTOS
esitatud 27. märtsil 2025 (
1
)
Kohtuasi C‑2/24 P
Teva Pharmaceutical Industries Ltd,
Cephalon Inc.
versus
Euroopa Komisjon
Apellatsioonkaebus – Konkurents – Keelatud kokkulepped – Modafiniiliturg – Patendivaidluses sõlmitud kompromiss eesmärgiga viivitada modafiniili odavama geneerilise versiooni turuleviimisega – Otsus, millega tuvastatakse ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumine – Tühistamishagi – Eesmärgilt piirang – Tagajärjelt piirang – Hindamiskriteeriumid
I. Sissejuhatus
1.
Teva Pharmaceutical Industries Ltd (edaspidi „Teva“) ja Cephalon Inc. (edaspidi koos „apellatsioonkaebuse esitajad“) paluvad oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 18. oktoobri 2023. aasta otsus Teva Pharmaceutical Industries ja Cephalon vs. komisjon (T‑74/21, edaspidi vaidlustatud kohtuotsus, EU:T:2023:651), millega Üldkohus jättis nende hagi rahuldamata. Selles paluti esimese võimalusena tühistada Euroopa Komisjoni 26. novembri 2020. aasta otsus C(2020) 8153 (final) ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluse kohta (juhtum AT.39686-CEPHALON) (edaspidi „vaidlusalune otsus“), (
2
) milles tuvastatu kohaselt olid apellandid rikkunud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, sõlmides kokkuleppe, mille eesmärk oli lahendada nendevaheline patendivaidlus, ning teise võimalusena määratud trahvid tühistada või neid vähendada.
2.
Käesolev kohtuasi tuleneb apellantide, kahe ravimiettevõtja vahel sõlmitud kohtulikust kompromissist (edaspidi „kompromiss“), mille kohaselt kohustus üks neist, nimelt Teva, mitte viima modafiniili turgudele oma geneerilist ravimit ning sai vastusoorituseks vahetu rahalise makse asemel selles kompromissis ette nähtud äritehingute kogumi. Komisjon järeldas vaidlusaluses otsuses eelkõige, et see kompromiss kujutab endast ELTL artikli 101 lõike 1 ja EMP lepingu artikli 53 tähenduses konkurentsipiirangut nii oma eesmärgilt kui tagajärjelt. Seetõttu määrati Cephalonile ja Tevale trahv vastavalt 30480000 eurot ja 30000000 eurot.
3.
See kohtuasi jätkab nende kohtuasjade seeriat, milles on tehtud kohtuotsused Generics (UK) jt, (
3
) Lundbeck (
4
) ja Servier (
5
) ning mis käsitlesid patendivaidluse lahendamist kompromissiga, mis kvalifitseeriti eesmärgilt konkurentsipiiranguks ELTL artikli 101 tähenduses. Eelkõige annab see Üldkohtule võimaluse täpsustada kriteeriume, mida kohaldatakse selle sätte tähenduses konkurentsipiirangu tuvastamiseks seoses kompromissiga, mille originaalravimi tootja, kes on ravimiga seotud teiseste patentide omanik, ja selle ravimi geneerilise versiooni tootja sõlmivad omavahelise patente käsitleva kohtuvaidluse lõpetamiseks.
II. Vaidluse taust
4.
Vaidluse tausta on kirjeldatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 2–43 ja selle võib käesolevas ettepanekus kokku võtta järgmiselt.
A. Asjaomased ettevõtjad
5.
Cephalon on Ameerika Ühendriikides asuv biofarmaatsiaettevõtja, kes tarnib nii originaal- kui geneerilisi ravimeid kogu maailmas. Tema põhitegevus hõlmab ravimite teadus- ja arendustegevust ning turuleviimist, pöörates erilist tähelepanu kesknärvisüsteemi häiretele.
6.
Teva on rahvusvaheline ravimiettevõtja, kes arendab, toodab ja turustab geneerilisi ravimeid ning uuenduslikke ja eriotstarbelisi farmaatsiatooteid, ravimite toimeaineid ja käsimüügiravimeid.
7.
2011. aasta oktoobris, pärast seda, kui komisjon oli teatatud koondumise määruse (EÜ) nr 139/2004 (
6
) artikli 6 lõike 1 punkti b alusel tehtud 13. oktoobri 2011. aasta otsusega K(2011) 7435 (lõplik) (juhtum COMP/M. 6258 – Teva/Cephalon) (
7
) (edaspidi „koondumisotsus“) heaks kiitnud, ostis Teva Cephaloni.
B. Asjaomased toode ja patendid
8.
Käesolevas kohtuasjas kõne all olevad tooted on toimeainet modafiniil sisaldavad ravimid. Modafiniili avastas 1976. aastal Prantsuse ravimiettevõtja Lafon. Tegemist on pikaajalise soojenduskestusega stimuleeriva ainega, mida kasutatakse unehäirete raviks.
9.
Cephalon sai 1993. aastal Lafonilt modafiniili ainuõigused ja 1997. aastal hakkas ta seda müüma Ühendkuningriigis Provigili kaubamärgi all. 2005. aastal müüs ta modafiniili mitmes Euroopa Majanduspiirkonna (edaspidi „EMP“) riigis.
10.
EMPs kaotasid Cephalonile kuuluvad erinevad riigisisesed patendid modafiniili molekuli toimeaine suhtes kehtivuse hiljemalt 2003. aastal, samal ajal kui selle toimeainega seotud andmekaitse lõppes 2005. aastal. Kuigi modafiniili molekuli patendid olid kehtivuse kaotanud, olid Cephalonil veel teisesed patendid osakeste suuruse kohta ja muud modafiniiliga seotud patendid, mille kehtivusaeg EMPs lõppes 2015. aastal.
11.
Ravim Provigil oli Cephaloni müügiportfellis kõige olulisem toode. Arvestades geneeriliste ravimite turule tulekut lähitulevikus ja selleks, et kaitsta oma tegevust kõnealuses valdkonnas, töötas Cephalon välja teise põlvkonna toote Nuvigil, mis põhines modafiniili toimeainel ja mille ta kavatses turule viia, et asendada alates 2006. aastast järk-järgult Provigil kõigepealt Ameerika Ühendriikides ja seejärel EMPs. Lisaks kavatses Cephalon turule viia teise modafiniilil põhineva ravimi nimega Sparlon. Lõpuks ei viinud Cephalon EMPs turule ei Nuvigilit ega Sparlonit.
12.
2002. aasta lõpus, kui neli geneeriliste ravimite sektori äriühingut, sealhulgas Teva, taotlesid ametlikku luba oma modafiniili geneeriliste ravimite turustamiseks Ameerika Ühendriikides, algatas Cephalon Ameerika Ühendriikides patendist tulenevate õiguste rikkumise menetluse. 2005. aasta juunis viis Teva modafiniili geneerilise ravimi turule Ühendkuningriigis.
13.
Pärast kirjavahetust algatas Cephalon 6. juulil 2005 High Court of Justice’is (England & Wales) (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), Ühendkuningriik) Teva vastu patendiga seotud kohtumenetluse ja taotles hagi tagamist, et takistada Teval müümast oma modafiniili geneerilist ravimit Ühendkuningriigis. Seejärel esitas Teva vastuhagi patendi kehtetuks tunnistamise nõudes. Enne 11. juuliks 2005 kavandatud kohtuistungit hagi tagamise taotluse läbivaatamiseks nõustus Teva lõpetama modafiniili geneeriliste ravimite müügi Ühendkuningriigis. Vastutasuks nõustus Cephalon andma 2,1 miljoni naelsterlingi (GBP) (ligikaudu 3,07 miljonit eurot) suuruse garantii juhuks, kui Teva peaks kohtumenetluse võitma ja tal oleks õigus nõuda hüvitist saamata jäänud tulu eest.
14.
Kompromissläbirääkimised algasid 2005. aasta novembri lõpus.
C. Kompromiss
15.
Cephalon ja Teva sõlmisid 8. detsembril 2005 kompromissi, mis sõlmiti ka nendega seotud ettevõtjate suhtes ja see jõustus 4. detsembril 2005.
16.
Kompromissi artiklis 2 on muu hulgas ette nähtud, et Teva võtab kohustuse, et ta ei sisene sõltumatult modafiniiliturule ega konkureeri seal Cephaloniga (edaspidi „konkurentsikeelu tingimus“) ega vaidlusta Cephalonile kuuluvaid modafiniili patente (edaspidi „vaidlustamiskeelu tingimus“) (edaspidi koos „piiravad tingimused“).
17.
Kompromissi artiklid 2.2–2.6 viitasid mitmele kokkuleppele, mis puudutavad järgmist: Teva annab Cephalonile litsentsi Teva intellektuaalomandi õiguste suhtes; Cephalon annab Tevale litsentsi kasutada andmeid nimetusega CEP1347, mis on Cephaloni osalusel Parkinsoni tõve ravi uuringute raames välja arendatud; Teva tarnib Cephalonile modafiniili toimeainet; Cephalon maksab Tevale välditud kohtukulude eest ja Teva turustab Ühendkuningriigis Cephaloni tooteid.
18.
Samuti anti kompromissi artiklis 3 Tevale geneerilisi ravimeid puudutavad õigused. Selle artikli kohaselt annab Cephalon Tevale lihtlitsentsi oma modafiniili geneerilise ravimi turuleviimiseks, sh EMPs alates 2012. aastast (või varem, kui mis tahes ettevõtja toob turule mõne modafiniili geneerilise ravimi).
19.
Vastavalt kompromissi artiklile 4 kohustusid Teva ja Cephalon viivitamata lõpetama oma modafiniiliga seotud kohtuvaidlused Ameerika Ühendriikides ja Ühendkuningriigis.
20.
Kompromiss sisaldab ka summasid või tasusid, mis on seotud eespool punktides 16 ja 18 nimetatud erinevate kokkulepetega.
III. Vaidlusalune otsus
21.
Komisjon võttis 26. novembril 2020 vastu vaidlusaluse otsuse, milles ta leidis, et apellandid on rikkunud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, osaledes farmaatsiasektoris kompromissis „tagasikäigu“ hüvitise eest. Rikkumine puudutas Saksamaad, Austriat, Belgiat, Bulgaariat, Küprost, Taanit, Hispaaniat, Soomet, Prantsusmaad, Kreekat, Ungarit, Iirimaad, Islandi, Itaalia, Lätit, Liechtensteini, Leedut, Luksemburgi, Norrat, Madalmaid, Poolat, Portugali, Rumeeniat, Ühendkuningriiki, Slovakkiat ja Rootsit ning kestis 4. detsembrist 2005 kuni 12. oktoobrini 2011, v.a. Bulgaaria ja Rumeenia puhul, kus rikkumine algas 1. jaanuaril 2007, ning Ungari puhul, kus rikkumine lõppes 14. juunil 2011. (
8
) Nimetatud rikkumise eest määras komisjon Cephalonile ja Tevale kummalegi trahvi vastavalt 30480000 eurot ja 30000000 eurot. (
9
)
IV. Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
22.
Apellandid palusid Üldkohtu kantseleisse 5. veebruaril 2021 saabunud hagiavalduses tühistada vaidlusalune otsus ja teise võimalusena tühistada määratud trahvisummad või neid vähendada.
23.
Apellandid põhjendasid oma hagi nelja väitega, millest esimese kohaselt rikkus komisjon õigusnormi ja tegi faktivea, kui ta kvalifitseeris kompromissi „eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks“, teise väite kohaselt rikkus komisjon õigusnormi ja tegi faktivea, kui ta kvalifitseeris selle kompromissi „tagajärje tõttu konkurentsipiiranguks“, kolmanda, teise võimalusena esitatud väite kohaselt on ELTL artikli 101 lõiget 3 vääralt kohaldatud ning viimaks neljandas, samuti teise võimalusena esitatud väites paluvad apellandid tühistada neile määratud trahvid või vähemalt tühistada Tevale määratud trahv suures osas.
24.
Vaidlustatud kohtuotsuses analüüsis Üldkohus esimesena esimest väidet, et komisjon rikkus õigusnormi, kui ta kvalifitseeris kompromissi „eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks“. (
10
) Esiteks lükkas ta tagasi etteheited, mis puudutasid „eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu“ tuvastamiseks väära õigusliku kriteeriumi kohaldamist. (
11
) Teiseks lükkas Üldkohus tagasi etteheited, mille kohaselt oli kompromissiga kaasnenud tehingutel muu usutav selgitus kui see, et need olid üksnes vastusooritus piiravate tingimuste eest. (
12
) Kolmandaks lükkas Üldkohus tagasi etteheited, mis puudutasid kohtuotsuses Generics (UK) ette nähtud kriteeriumi seoses kompromissiga kaasnevate konkurentsi soodustavate tagajärgedega, mis on kindlad, asjakohased, sellele kokkuleppele omased ja piisavalt olulised. (
13
) Neljandaks lükkas Üldkohus tagasi etteheited, mis puudutasid komisjoni väidetavaid rikkumisi kompromissi majandusliku ja õigusliku konteksti hindamisel. (
14
)
25.
Teisena lükkas Üldkohus tagasi teise väite, et komisjon kvalifitseeris kõnealuse kompromissi vääralt „tagajärjelt konkurentsipiiranguks“, kuna see institutsioon tugines üksnes kompromissi võimalikele tagajärgedele. (
15
)
26.
Kolmandana lükkas Üldkohus tagasi apellantide poolt teise võimalusena esitatud kolmanda ja neljanda väite. Kõigepealt lükkas ta tagasi kolmanda väite, mille kohaselt komisjon tegi vaidlusaluses otsuses hindamisvea, kuna see sisaldab hinnangut, et kompromiss ei vasta ELTL artikli 101 lõikes 3 ette nähtud erandi tegemise tingimustele, (
16
) ja seejärel neljanda väite, mille kohaselt rikkus komisjon trahvide määramisel õiguskindluse, tagasiulatuva jõu puudumise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid ning nullum crimen sine lege ja nulla poena sine lege põhimõtteid. (
17
)
27.
Neljanda ja viimasena lükkas Üldkohus tagasi apellantide nõude tühistada vaidlusaluses otsuses määratud trahvid või neid vähendada. (
18
)
28.
Neid kaalutlusi arvestades jättis Üldkohus apellantide hagi rahuldamata ja mõistis kohtukulud välja apellantidelt.
V. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
29.
Apellatsioonkaebuses paluvad apellandid Euroopa Kohtul tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja see rahuldada, tühistada vaidlustatud kohtuotsus, saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse uue otsuse tegemiseks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Kohus leiab, et tal on piisavalt teavet vaidlusaluse otsuse tühistamiseks, ning mõista apellantide kohtukulud Euroopa Kohtus ja Üldkohtus välja komisjonilt. Komisjon palub Euroopa Kohtul jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja apellantidelt.
VI. Analüüs
30.
Apellandid põhjendavad oma apellatsioonkaebust kahe väitega, mille kohaselt on Üldkohus rikkunud õigusnormi esiteks selle kriteeriumi kohaldamisel, mis võimaldab vastavalt kohtuotsusele Generics (UK) tuvastada eesmärgilt konkurentsipiirangu olemasolu seoses ravimipatente käsitleva kompromissiga (A), ja teiseks kompromissi konkurentsivastaste tagajärgede analüüsimisel (B).
A. Apellatsioonkaebuse esimene väide
31.
Apellatsioonkaebuse esimeses väites, mis jaguneb kaheks osaks, väidavad apellandid, et Üldkohus kohaldas vääralt õiguslikku kriteeriumi, mis võimaldab vastavalt kohtuotsusele Generics (UK) tuvastada, kas kompromissi raames kokkulepitu on oma eesmärgilt konkurentsipiirang.
32.
Esimene väiteosa puudutab seda, kuidas Üldkohus tõlgendas selles kohtuotsuses ette nähtud kriteeriumi esimest osa, ja täpsemalt seda, kas kompromissis ette nähtud väärtuse üleandmine on seletatav üksnes poolte huviga mitte konkureerida soorituspõhiselt. (
19
)Teine väiteosa keskendub selle kriteeriumi teisele osale ja eelkõige tingimustele, mille korral võivad sellisest kompromissist tuleneda konkurentsi soodustavad tagajärjed, mis annavad alust mõistlikult kahelda, kas see kahjustab konkurentsi piisaval määral. (
20
)
33.
Käesoleva väite analüüsimise hõlbustamiseks on minu arvates kasulik meenutada Euroopa Kohtu praktikas välja töötatud kriteeriume, mis puudutavad turule sisenemise edasilükkamise kokkulepete (nn pay for delay) kvalifitseerimist „eesmärgilt konkurentsipiiranguks“, ning eelkõige käesoleva kohtuasja keskmes olevaid põhimõtteid, mis tulenevad kohtuotsusest Generics (UK) ja Euroopa Kohtu hilisemast praktikast selles küsimuses.
1.
Turule sisenemise edasilükkamise kokkulepete kvalifitseerimine „eesmärgilt konkurentsipiiranguks“
34.
Kõigepealt meenutan, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt saab mõistet „eesmärgilt konkurentsipiirang“ kohaldada ainult teatud ettevõtjatevahelise kooskõlastatud tegevuse suhtes, mis on konkurentsi niivõrd kahjustav, et saab asuda seisukohale, et selle tagajärgede kontrollimine ei ole vajalik. (
21
)
35.
Mis puudutab täpsemalt selliseid kompromisse nagu käesolevas asjas, kus tegemist on üldkasutatavaks muutunud toimeaine tootmisprotsessi patendi üle peetavas patendivaidluses tehtava kompromissiga, mille sõlmivad originaalravimite tootja ja geneeriliste ravimite tootja ning mille tagajärjel lükatakse geneeriliste ravimite turuletulek edasi, saades vastutasuks rahalise või mitterahalise väärtuse üleandmise esimeselt ravimitootjalt viimasele, siis leidis Euroopa Kohus, et selliseid kompromisse ei saa igal juhul käsitada „eesmärgilt piiranguna“ ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses. (
22
)
36.
Sellega seoses tuleb märkida, et vastavalt eespool viidatud kohtupraktikale võib geneeriliste ravimite tootja pärast seda, kui ta on hinnanud oma võimalusi võita kohtumenetlus, mis on pooleli tema ja asjaomase originaalravimi tootja vahel, otsustada loobuda kõnealusele turule sisenemisest ja sõlmida viimasega selle menetluse lahendamiseks kompromisskokkuleppe. Niisugust kokkulepet ei saa siiski igal juhul pidada „eesmärgi tõttu piiranguks“ ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses. Asjaolu, et niisuguse kokkuleppega kaasneb see, et originaalravimite tootja annab geneeriliste ravimite tootjale üle rahalise või mitterahalise väärtuse, ei ole piisav põhjus, et kvalifitseerida see eesmärgi tõttu piiranguks, kuna nimetatud väärtuste üleandmine võib osutuda põhjendatuks. Nii võib see olla juhul, kui geneeriliste ravimite tootja saab originaalravimi tootjalt summa, mis tõepoolest vastab hüvitisele nendevahelise vaidlusega seotud kulude või ebamugavuste eest või on käsitatav tasuna originaalravimite tootjale tegelikult tarnitava kauba või osutatava teenuse eest. (
23
)
37.
Seega kui kompromissiga, millega lahendatakse patendi kehtivust puudutav vaidlus geneeriliste ravimite tootja ja selle patendi omanikust originaalravimite tootja vahel, kaasneb originaalravimite tootjalt geneeriliste ravimite tootjale väärtuse üleandmine, tuleb järelikult esimesena kontrollida, kas üle antud väärtuse positiivne netojääk on täielikult põhjendatud – nagu on märgitud eelmises punktis – vajadusega hüvitada selle vaidlusega seotud kulud või ebamugavused, nagu viimati nimetatud tootja nõustamise kulud ja tasud, või vajadusega tasuda geneeriliste ravimite tootjale selle eest, et ta on tegelikult ja tõendatult tarninud kaupu või osutanud teenuseid originaalravimi tootjale. (
24
) Nimelt tähendab niisuguse vaidluse lahendamine kompromissiga, et geneeriliste ravimite tootja tunnustab asjaomase patendi kehtivust, kuna ta loobub selle vaidlustamisest. Sellest nähtub, et konkurentsi seisukohast saab põhjendatuks pidada ja viidatud tunnustamisega kooskõlas olevana käsitada ainult niisugust originaalravimite tootja „tagasikäigu eest“ tehtavat makset geneeriliste ravimite tootjale, millega hüvitatakse niisugused kulud või tarnitud tooted või osutatud teenused. (
25
)
38.
Juhul kui selline vajadus ei põhjenda täielikult üleantu positiivset netojääki, siis tuleb kontrollida, kas sellise põhjenduse puudumisel on see üleandmine seletatav üksnes nende ravimitootjate ärihuviga mitte konkureerida soorituspõhiselt. Selle analüüsimiseks tuleb kindlaks määrata, kas netojääk, mis võib sisaldada põhjendatud kulusid, on piisavalt suur, et ajendada geneeriliste ravimite tootjat loobuma asjaomasele turule sisenemisest, ilma et oleks nõutav, et positiivne netojääk peaks tingimata olema suurem tulust, mida geneeriliste ravimite tootja oleks saanud, kui ta oleks patendivaidluse võitnud. (
26
)
39.
Arvestades kompromissi keerukust, ei saa seda, kui suur on selle majanduslik kahju asjaomasel turul konkurentsi nõuetekohasele toimimisele, hinnata abstraktselt, vaid see hinnang peab tuginema objektiivsetel kaalutlustel põhinevale üksikasjalikule analüüsile, mis tehakse kompromissi ja selle eesmärkide kohta, ning majanduslikule ja õiguslikule kontekstile, millesse see kuulub. (
27
)
2.
Apellatsioonkaebuse esimese väite esimene osa, mis puudutab kohtuotsuses Generics (UK) ette nähtud kriteeriumi esimese osa väära kohaldamist
40.
Esimese väite esimese osa põhjendamiseks vaidlevad apellandid vastu vaidlustatud kohtuotsuse punktidele 45–47 ja eelkõige õiguslikule kriteeriumile, mida Üldkohus kasutas selleks, et kvalifitseerida kompromissiga võetud konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu kohustused eesmärgilt konkurentsipiiranguks.
41.
Nende arvates on vaidlustatud kohtuotsuses rikutud õigusnormi kolmest aspektist. Esiteks on selle kohtuotsuse punktides 46 ja 47 esitatud õiguslik kriteerium olemuslikult vastupidine ja vastab kriteeriumile, mille abil analüüsitakse tagajärjelt, mitte eesmärgilt konkurentsipiirangu olemasolu, olles nii vastuolus kohtuotsusega Generics (UK) (a jagu). Teiseks sõnastas Üldkohus selle kohtuotsuse punktis 45 rangema õigusliku reegli kui see, mis on ette nähtud kohtuotsuses Generics (UK) (b jagu). Kolmandaks ja viimaseks kiideti selles kohtuotsuses vastuolus kohtuotsusega Generics (UK) heaks kriteerium, mida pooltel on võimatu täita (c jagu).
a)
Üldkohtu kasutatud vastupidine stsenaarium
1) Ülevaade poolte väidetest
42.
Esiteks heidavad apellandid Üldkohtule ette, et ta leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46, et „selleks, et teha kindlaks, kas iga äritehingu ainus usutav selgitus oli ajendada Tevat nõustuma piiravate tingimustega ja seega loobuma Cephaloniga soorituspõhisest konkurentsist või kas need tehingud oleks tavapärastel turutingimustel igal juhul tehtud, pidi komisjon võrdlema seda, mis tegelikult toimus, ja seda, mis oleks toimunud piiravate tingimuste puudumisel“. Nagu Üldkohus märkis, tähendab vaidlusalune kriteerium vastupidise stsenaariumi analüüsi, mis on asjakohane tagajärjelt konkurentsipiirangute uurimisel. Samadel põhjustel väidavad apellandid, et selle kohtuotsuse punktis 47 tehtud järeldusega, mille kohaselt „komisjoni kohaldatud õiguslik kriteerium ei võrdu vastupidise olukorra analüüsiga, mida kasutatakse siis, kui hinnatakse kokkuleppeid, mis on piirangud oma tagajärje tõttu“, on rikutud õigusnormi.
43.
Teiseks, kuigi vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46 on viidatud konkurentsi- ja vaidlustamiskeelule kui kompromissi eraldiseisvale osale („piiravate tingimuste puudumisel“), nõuab Üldkohtu kasutatud kriteerium tegelikult iga äritehingu puhul hindamist, kas see oleks tegelikult tehtud või kas see oleks tehtud samadel tingimustel kompromissi puudumisel tervikuna. Selle kriteeriumi loomisega rikkus Üldkohus õigusnormi, ajades segi eesmärgilt konkurentsipiirangu ja tagajärjelt konkurentsipiirangu olemasolu tuvastamise.
2) Hinnang
i) Vastupidise stsenaariumi asjakohasus konkurentsivastase eesmärgi analüüsimisel
44.
Sissejuhatuseks meenutan, et kompromissid, millega turule siseneda kavatsev geneeriliste ravimite tootja tunnistab vähemalt ajutiselt originaalravimite tootja patendi kehtivust ning kohustub seetõttu seda mitte vaidlustama ega sellele turule sisenema, võivad kaasa tuua konkurentsi piiravad tagajärjed, kuna patendi kehtivuse ja ulatuse vaidlustamine on osa tavapärasest konkurentsist sektorites, milles esinevad ainuõigused tehnoloogiale. (
28
)
45.
Selliseid kokkuleppeid ei saa siiski kõikidel juhtudel pidada eesmärgilt konkurentsipiiranguks ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses, kuna nendes kokkulepetes ette nähtud väärtuse üleandmine ning konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu kohustused võivad osutuda põhjendatuks. (
29
) Järelikult saab eesmärgilt konkurentsipiiranguks kvalifitseerimist lubada ainult siis, kui kompromissis ette nähtud konkurentsikeelust ja vaidlustamiskeelust tulenevad konkurentsipiirangud ei põhine mitte originaalravimite patentide kehtivuse tunnustamisel, vaid väärtuse üleandmisel sellelt tootjalt asjaomasele geneeriliste ravimite tootjale, mis ajendab viimast hoiduma konkureerimisest soorituspõhiselt. (
30
)
46.
Järelikult tuleb selleks, et teha kindlaks, kas kokkuleppe võib kvalifitseerida eesmärgilt konkurentsipiiranguks, hinnata, kas see kokkulepe kui tervik kahjustab majanduslikust seisukohast konkurentsi nõuetekohast toimimist asjaomasel turul sellisel tasemel, mitte ei tule analüüsida iga selle tingimust eraldi. (
31
)
47.
Olles teinud need täpsustused tuleb siinkohal analüüsida, kas Euroopa Kohtu praktikas kehtestatud kriteeriumid, millele on viidatud käesoleva ettepaneku eelmistes punktides, on käesoleval juhul täidetud, ja seega, kas eesmärgilt konkurentsipiirangute analüüsi raames leidis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46 õigesti, et selle hinnangu andmiseks tuleb analüüsida, kas kompromissis sisaldunud äritehingud oleks tegelikult tehtud või oleks need tehtud samadel tingimustel („piiravate tingimuste puudumisel“).
48.
Põhjustel, mille ma esitan järgmistes punktides, olen seisukohal, et Üldkohtu lähenemisviis ei ole vastuolus kohtuotsuses Generics (UK) kehtestatud meetodiga ja Euroopa Kohtu kõige uuema praktikaga selles küsimuses. (
32
)
49.
Märgin esiteks, et kuna otsustav kriteerium kompromissi kvalifitseerimiseks „eesmärgilt konkurentsipiiranguks“ tuleneb tõdemusest, et ainus vastusooritus, mille teeb geneeriliste ravimite tootja väärtuse eest, mille talle annab originaalravimi tootjalt, on hoidumine
turule sisenemisest, (
33
) ei saa Üldkohtule ette heita, et ta keskendus oma analüüsis piiravates tingimustes sisalduvatele konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu kohustustele, mis praktikas seisnevad hoidumises turule sisenemisest. Lisaks ei piirdunud Üldkohus piiravate tingimuste formaalse ja abstraktse analüüsiga, vaid tema eesmärk oli üksikasjaliku analüüsi ja kompromissi igakülgse hindamise alusel kindlaks teha, kas kõnealuste tingimuste lisamine sellesse lepingusse – ja seega Teva võetud kohustus hoiduda sõltumatult sisenemast geneeriliste ravimite turule – oli vastusooritus Cephaloni poolt äritehingute kaudu Tevale väärtuse üleandmise eest. (
34
)
50.
Sellega seoses tuleb märkida, et taolise lähenemisega soovis Üldkohus – nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 43–46 – teha hüpoteetilise stsenaariumi alusel kindlaks, kas apellantide vahel sõlmitud kokkulepped kaldusid tavapärastest turutingimustest kõrvale, arvestades eelkõige nende kokkulepete eesmärke ning majanduslikku ja õiguslikku konteksti nende sõlmimise ajal, et tuvastada nendes lepingutes ette nähtud väärtuse üleandmise stimuleeriv mõju. (
35
) Ent Euroopa Kohtu praktikaga ei ole iseenesest vastuolus see, kui eesmärgilt konkurentsipiirangu tuvastamisel võetakse arvesse vastupidise stsenaariumi asjaolusid. (
36
)
51.
Teiseks täheldan, et kuigi vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46 kirjeldatud Üldkohtu analüüs, mis seisneb kõnealuste seotud tehingute analüüsimises piiravate tingimuste puudumisel, näib endast mõneti kujutavat hüpoteetilise olukorra analüüsi, nähtub selle kohtuotsuse punktidest 43–47 piisavalt selgelt, et see analüüs viidi läbi eesmärgiga teha kõnealuse tegevuse objektiivse raskuse hindamiseks kindlaks, kas need tingimused kujutasid endast Teva jaoks stiimulit hoiduda Cephaloniga soorituspõhiselt konkureerimisest. Nagu Üldkohus selle kohtuotsuse punktides 47–50 õigesti märkis, ei tohi sellist hindamist aga segi ajada vastupidise stsenaariumi analüüsiga, mis on asjakohane nende kokkulepete tagajärjelt konkurentsipiiranguks kvalifitseerimise seisukohalt. (
37
)
52.
Olenemata sellest, kuidas seda analüüsi nimetada, ei tähenda iseenesest asjaolu, et see analüüs sisaldab hüpoteetilist või vastupidise stsenaariumi elementi, et see vastab nn vastupidise stsenaariumi meetodile, mille puhul tuginetakse hüpoteetilisele stsenaariumile rekonstrueerimaks konkurentsiolukord, mis oleks valitsenud turul kompromissi puudumisel, et hinnata sellest tulenevaid tagajärgi konkurentsile. (
38
) Samuti erineb hindamisviis, mida Üldkohus kasutas eesmärgilt konkurentsipiirangu olemasolu tuvastamiseks, selgelt vaidlusaluse kompromissi konkurentsivastaste tagajärgede analüüsimiseks kasutatud meetodist, mida on kirjeldatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 221–223 ja 230–254. (
39
)
ii) Üldkohtu kasutatud „vastupidine“ stsenaarium
53.
Apellantide väitel nõuab Üldkohtu poolt vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46 kehtestatud kriteerium tegelikult, et iga äritehingu puhul hinnataks, kas seda oleks tegelikult sõlmitud või kas see oleks sõlmitud samadel tingimustel „kompromissi puudumisel“ tervikuna, mitte „piiravate tingimuste puudumisel“, nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse sellest punktist. Kuna need tingimused on kompromissi lahutamatu osa, ei ole vastupidi sellele, mida nõuab Üldkohtu kehtestatud kriteerium, võimalik neid eraldi analüüsida.
54.
Märgin kõigepealt, et selle argumendiga, millel põhineb suur osa apellatsioonkaebuse esimese väite esimesest osast, soovivad apellandid minu arvates tegelikult tõendada, et Üldkohtu kasutatud kriteerium vastab kohtuotsusest Generics (UK) tulenevale kriteeriumile, mille abil tuleb analüüsida tagajärjelt konkurentsipiirangu olemasolu, ning seega ei saa seda õigusnormi rikkumata kasutada eesmärgilt konkurentsipiirangu tuvastamiseks.
55.
Selline argument põhineb minu arvates vaidlustatud kohtuotsuse vääral tõlgendusel ja sellega ei saa nõustuda.
56.
Minu arvates on selle kohta vaja rõhutada, et nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 43, soovis Üldkohus anda kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga üldise hinnangu asjaomaste poolte huve ja stiimulite kohta, et kontrollida, kas kompromissis sisalduvaid äritehinguid võis põhjendada muul viisil kui apellantide ärihuviga mitte konkureerida soorituspõhiselt.
57.
Ent nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 50 ja 56 õigesti märkis, eeldab selline analüüs, et äritehinguid ja kompromissi analüüsitakse koos, kuivõrd need kokkulepped moodustavad osa samast lepingulisest tervikust. Arvestades kompromissi ja äritehingute vahelisi lepingulisi seoseid, mis muudavad need praktikas lahutamatuks, on raske mõista, kuidas saaks viimati nimetatuid eraldi tõlgendada. See on nii seda enam, et selle analüüsi eesmärk ongi just – nagu nähtub käesoleva ettepaneku punktist 50 – tuvastada väärtuse üleandmise stimuleeriv mõju ja teha kindlaks, kas piiravate tingimuste lisamine kompromissi (ja seega Teva kohustus hoiduda turule sisenemisest või sellega viivitada) kujutas endast vastusooritust Cephaloni poolt väärtuse üleandmise eest äritehingute kaudu. (
40
)
58.
Lisaks, vastupidi sellele, mida väidavad apellandid, ei viita miski vaidlustatud kohtuotsuses sellele, et Üldkohus ei viinud läbi käesoleva ettepaneku eelmises punktis kirjeldatud analüüsi, (
41
) kuna vaidlustatud kohtuotsuse punktid 61 ja 162 näitavad vastupidist, (
42
) või et ta oleks praktikas pidanud näitama, mis oleks juhtunud kompromissi puudumisel tervikuna. (
43
)
b)
Apellantide argument, et Üldkohus kasutas kohtuotsuses Generics (UK) sätestatust rangemat õigusreeglit
59.
Apellandid rõhutavad, et vastavalt kohtuotsusele Generics (UK) kujutab kompromiss endast kokkulepet, mille eesmärk on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi juhul, kui kättesaadavatest andmetest tervikuna ilmneb, et väärtuse üleandmine on seletatav üksnes kokkuleppe poolte ärihuviga mitte konkureerida soorituspõhiselt. (
44
) Euroopa Kohus on samuti leidnud, et piisab sellest, kui sellekohane selgitus on „usutav“, et kokkulepped ei kuuluks eesmärgilt konkurentsi piirava kokkuleppe määratluse alla. (
45
) Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 45 leidis Üldkohus, et komisjon oli kohustatud kontrollima, kas kompromissis silmas peetud äritehinguid oleks samuti saanud sõlmida sama soodsatel tingimustel ilma piiravate tingimusteta. Seega ei moonutanud Üldkohus mitte ainult Euroopa Kohtu varasemas praktikas (
46
) kehtestatud kriteeriumi, mida kinnitati kohtuotsuses Generics (UK), vaid pööras vastuolus selle kohtuotsusega ümber ka tõendamiskoormise. (
47
)
60.
Järgmistel põhjustel olen seisukohal, et apellantide etteheitega ei saa nõustuda.
61.
Nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 53, millele apellandid vastu ei vaidle, lähtus Üldkohus kohtuotsuse Generics (UK) punktidele 83 ja 87 viidates õigesti põhimõttest, et komisjoni kohustus on tõendada, et asjasse puutuvas kontekstis kujutasid kompromissi konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu sätted endast eesmärgilt konkurentsi piiravat kokkulepet, ning seega tõendada, et kompromissi analüüsist nähtuvalt on selles ette nähtud väärtuse üleandmine seletatav üksnes nii asjaomase patendi omaniku kui ka väidetava rikkuja ärihuviga mitte konkureerida soorituspõhiselt.
62.
Apellandid väitsid esimeses kohtuastmes, et kompromissis nimetatud äritehingutel oli muu usutav selgitus kui olla pelgalt vastusoorituseks piiravate tingimuste eest. Nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 61, kontrollis Üldkohus seetõttu, kas komisjon tegi hindamisvea, kui ta järeldas, et kõnealuste tehingute eesmärk oli väärtuse üleandmine Cephalonilt Tevale vastutasuks Teva kohustuse eest mitte siseneda sõltumatult geneeriliste ravimite turgudele ja mitte konkureerida Cephaloniga modafiniili osas.
63.
Vaidlusaluse otsuse üksikasjaliku analüüsi lõpus jõudis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 162 järeldusele, millele apellandid vastu ei vaidle, et komisjon kohaldas asjakohast õiguslikku kriteeriumi, kui ta tuvastas, et kõigi kompromissis ette nähtud äritehingute eesmärk oli üksnes suurendada kompromissiga Tevale üle antud väärtuse üldist taset, et ajendada teda nõustuma piiravate tingimustega. (
48
)
64.
Sellest järeldub, et vastupidi sellele, mida väidavad apellandid, ei nähtu vaidlustatud kohtuotsuses esitatud Üldkohtu analüüsist, et nimetatud kohus oleks kohustanud apellante tõendama, et muu selgitus on kindel, vaid pigem leidis ta, et apellantide selgitusi ei peetud usutavaks. Seega ei pööranud Üldkohus tõendamiskoormist ümber ega rikkunud õigusnormi, kui ta leidis, et komisjon oli vastavalt kohtuotsuses Generics (UK) nõutule kohaselt tõendanud, et seotud tehingute raames toimunud väärtuse üleandmine oli seletatav üksnes Teva ja Cephaloni ärihuviga mitte konkureerida soorituspõhiselt.
c)
Apellantide argument selle kohta, et Üldkohus kehtestas kriteeriumi, mida pooltel on võimatu täita
1) Ülevaade poolte väidetest
65.
Apellandid heidavad Üldkohtule ette, et viimane ei kohaldanud õigesti vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43 esitatud kriteeriumi, et kontrollida, kas kompromissiga hõlmatud äritehingutel võis olla muid selgitusi kui nii patendiomaniku kui ka väidetava rikkuja ärihuvi mitte konkureerida soorituspõhiselt. Sellega seoses märgivad nad, et kompromissi sõlmimise ajal oli neil üle maailma kohtuvaidlusi modafiniili kaitsvate Cephaloni patentide üle, ning et „kokkuleppe puudumisel“ oleksid pooled oma kohtuvaidlusi jätkanud. Niisuguses olukorras ei oleks Cephalonil olnud mingit huvi Tevaga seoses vaidluse esemega mis tahes äritehingut teha ning tal ei oleks olnud vähimatki huvi sõlmida ühtegi kokkulepet, nagu ka komisjon vaidlusaluse otsuse punktis 794 möönis.
66.
Seetõttu heidavad apellandid Üldkohtule ette, et viimane on kehtestanud kriteeriumi, mida on praktikas võimatu täita. See kriteerium, nagu Üldkohus seda kohaldas, välistab tingimata kompromissiga samaaegsete äritehingute sõlmimise, mis on otseselt vastuolus kohtuotsusega Generics (UK).
67.
Lõpuks väidavad nad, et selles kontekstis oleks käesolevas asjas olnud asjakohane küsimus, kas eeldusel, et Teva ja Cephalon olid omavahelise kohtuvaidluse lahendanud, oleks olnud võimalik usutavalt selgitada iga äritehingut.
2) Hinnang
68.
Märgin esiteks, et see argument põhineb osaliselt argumendil, mida on juba analüüsitud käesoleva ettepaneku punktides 56–58 ning mille kohaselt Üldkohus pidas silmas vaidlusaluste äritehingute analüüsimist „kompromissikokkuleppe puudumise korral“. Kuna see argument põhineb vaidlustatud kohtuotsuse vääral tõlgendusel, nagu on selgitatud eelmainitud punktides, tuleb see tagasi lükata.
69.
Teiseks tuleb täpsustada, et „üldine hinnang“, mille Üldkohus pidi andma, ei puudutanud küsimust, kas apellandid oleksid teinud kompromissist sõltumatult mingi äritehingu, vaid eesmärk oli tuvastada, kas kompromissis sisalduvatel äritehingutel võis olla muid selgitusi kui apellantide ärihuvi mitte konkureerida soorituspõhiselt, nagu nähtub selgelt vaidlustatud kohtuotsuse punktist 43. Just seda Üldkohus analüüsiski, kaldumata kõrvale punktis 43 esitatud kriteeriumist, nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 61 ja 162. (
49
)
70.
Kolmandaks, vastupidi sellele, mida väidavad apellandid, ei nähtu vaidlustatud kohtuotsusest, et Üldkohus oleks välistanud äritehingute sõlmimise üheaegselt kompromissiga. Vastupidi, Üldkohus tunnustas seda võimalust, analüüsides kõiki poolte vahel nende kohtuvaidluste kompromissiga lahendamise raames sõlmitud kokkuleppeid. (
50
)
71.
Neljandaks täheldan, et käesoleval juhul on eesmärgilt konkurentsipiirangu tuvastamiseks asjakohane küsimus, kas kompromissi raames tehtud äritehinguid saab usutavalt selgitada selles mõttes, et nende eesmärgiks ei ole turul konkurentsi piiramine või moonutamine nii, et potentsiaalset konkurenti motiveeritakse põhjendamatu väärtuse üleandmise eest turule mitte sisenema. Kuigi käesoleval juhul ei tundu see vaidlustatud kohtuotsuse punkte 45 ja 46 eraldiseisvalt lugedes ilmne, tuleb tõdeda, et see oli Üldkohtu analüüs, nagu nähtub selle kohtuotsuse punktidest 61 ja 162. (
51
)
72.
Eeltoodut arvestades leian, et Üldkohus ei rikkunud õigusnormi ja seega tuleb apellatsioonkaebuse esimese väite esimene osa tagasi lükata.
3.
Apellatsioonkaebuse esimese väite teine osa, et kohtuotsuses Generics (UK) kehtestatud kriteeriumi teist osa on vääralt kohaldatud
73.
Apellatsioonkaebuse esimese väite teises osas väidavad apellandid, et vaidlustatud kohtuotsuses on rikutud õigusnormi, mis seisneb ebapiisavas ja vastuolulises põhjendamises kohtuotsuses Generics (UK) kehtestatud kriteeriumi teise osa kohaldamisel seoses konkurentsi soodustavate asjaolude arvessevõtmisega eesmärgilt konkurentsipiirangu olemasolu tuvastamisel. (
52
)
74.
Märgin kõigepealt, et apellandid ei sea kahtluse alla kogu põhjenduskäiku, mille Üldkohus esitas selleks, et lükata tagasi nende esimeses kohtuastmes esitatud esimese väite kolmas osa (mis puudutab kohtuotsuses Generics (UK) ette nähtud kriteeriumi teist osa). (
53
) Täpsemalt vaidlevad nad apellatsioonkaebuse esimese väite teises osas vastu üksnes põhjendustele, mille Üldkohus esitas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183, et lükata tagasi argumendid, mille apellandid olid esitanud tõendamaks, et kompromissist tulenevad konkurentsi soodustavad tagajärjed nähtuvad selgelt Teva ja Cephaloni koondumist käsitlevast otsusest.
75.
Enne käesoleva väiteosa sisulise analüüsiga edasiminekut tuleb kõigepealt tagasi lükata komisjoni vasturepliigis esitatud väited, et apellantide argumendid Üldkohtu põhjenduste vastuolulisuse kohta tuleb tunnistada vastuvõetamatuks nende „uudsuse“ tõttu. Kõnealuse põhjenduskäigu vastuolulisusele on viidatud juba apellatsioonkaebuses ning repliigis teise väiteosa selle aspekti kohta esitatud argumendid üksnes vastavad argumentidele, mida komisjon oma vastuses esitas.
76.
Samuti tuleb kõigepealt uurida selle väiteosa eduvõimalust. Isegi kui eeldada, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183 esitatud põhjendused ei ole piisavad või on vastuolulised, ei saa selline järeldus minu arvates viia selle kohtuotsuse tühistamiseni. Nagu ka komisjon märgib, on apellandid selle väiteosaga vaidlustanud ainult ühe osa põhjenduskäigust, millele Üldkohus tugines, et lükata tagasi esimeses kohtuastmes esitatud esimese väite kolmas osa. Täpsemalt ei vaidle apellandid vastu Üldkohtu põhjenduskäigule selle kohtuotsuse punktides 177–180 ja 186–190, mis võib iseenesest olla piisav esimese väite teise osa tagasilükkamiseks. Nimelt nähtub Üldkohtu analüüsist vaidlustatud kohtuotsuse nimetatud punktides, et ta uuris ja lükkas tagasi argumendid, mille kohaselt kompromiss oli sisuliselt konkurentsi soodustav, olles otsustanud, et Teva sisenemine modafiniiliturgudele tuleb kvalifitseerida „pigem hilinenud, kontrollitud ja piiratud sisenemisena nendele turgudele, mitte aga varajase sisenemisena“, nagu apellandid olid väitnud, (
54
) ning et eesmärgilt konkurentsipiirangu olemasolu tuvastamist ei saa välistada piiravate tingimuste väidetava aktsessoorse laadi tõttu. (
55
) Sellega seoses tuleb märkida, et kuigi see puudutab vähemalt osaliselt õigusküsimusi, mida saab Euroopa Kohtus [apellatsioonistaadiumis] vaidlustada, ei sea apellandid seda Üldkohtu järeldust käesoleva apellatsioonkaebuse raames kahtluse alla.
77.
Sellest järeldub, et esimese väite teine osa tuleb lugeda edutuks.
78.
Juhuks, kui Euroopa Kohus peaks leidma, et eespool esitatud kaalutlused ei sea selle väiteosa eduvõimalust kahtluse alla, analüüsin teise võimalusena järgnevates punktides selle väiteosa sisu.
79.
Toonitan selles küsimuses, et kuigi Euroopa Kohus leidis kohtuotsuses Generics (UK), et kompromissid, millega kaasnevad konkurentsi soodustavad tagajärjed, mis annavad alust mõistlikult kahelda, kas need kahjustavad konkurentsi piisaval määral, ei saa olla eesmärgilt piirangud, (
56
) on ta seda seisukohta täpsustatud oma hiljutistes kohtuotsustes European Superleague Company (
57
) ja Servier. Nendest kohtuotsustest tuleneb, et tegevuse võimalikke positiivseid või konkurentsi soodustavaid tagajärgi ei ole vaja arvesse võtta, et hinnata, kas see tuleb kvalifitseerida „eesmärgilt konkurentsipiiranguks“ ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses, sh ka mitte selle analüüsimisel, kas asjaomane tegevus oli sellise kvalifikatsiooni omistamiseks nõutaval määral kahjustav. (
58
)
80.
Olles esitanud selle täpsustuse, tuleb nüüd analüüsida apellantide argumente, mis puudutavad Üldkohtu põhjenduste väidetavat vastuolulisust ja ebapiisavust.
81.
Apellantide sõnul ei ole vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183 esitatud piisavalt põhjendatud põhjenduskäiku tuvastamaks, et koondumisotsus ei sisalda tõendeid kompromissi konkurentsi soodustavate tagajärgede kohta. (
59
) Järelikult ei ole Üldkohus põhjendanud oma väidet, et kõnealune otsus ei tekitanud põhjendatud kahtlust küsimuses, kas vaidlusalune kompromiss kahjustab konkurentsi piisavalt.
82.
Järgmistel põhjustel olen seisukohal, et apellantide esimese väite teise osa põhjendamiseks esitatud argumendid tuleb tagasi lükata.
83.
Märgin esiteks, et vaidlusalune otsus ja koondumisotsus põhinesid erinevatel võrdlusraamistikel, nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 182 õigesti märkis. Nii hindas komisjon vaidlusaluses otsuses kompromissi põhjustatud konkurentsipiirangut ELTL artikli 101 lõike 1 alusel, samas kui koondumisotsuses hinnati koondumise tõenäolist mõju konkurentsile alates 2011. aastast seega edasivaatavalt, võttes kompromissi lihtsalt esineva asjaoluna.
84.
Teiseks, vastupidi sellele, mida väidavad apellandid, ei saa vaidlustatud kohtuotsuse punkti 183 esimeses lauses nimetatud „kokkuleppest tulenevaid „eeliseid““ käsitada selle tunnustamisena, et kompromissil kui sellisel olid konkurentsi soodustavad tagajärjed. Neid mõisteid kasutades piirdus Üldkohus pelgalt tõdemusega, et 2011. aasta oktoobris, st kui komisjon viis läbi analüüsi Teva ja Cephaloni koondumise kohta, oli Teva tänu kompromissile soodsamas konkurentsiolukorras kui teised geneeriliste ravimite tootjad, kellega olid pooleli patendivaidlused. (
60
) Lisaks, vastupidi sellele, mida väidavad apellandid, ei nähtu selle kohtuotsuse punktist 183, et Üldkohus oleks märkinud, et komisjon oleks koondumisotsuses möönnud, et Teva sai kompromissist tulenevatelt eeliseid, mida ta ilma kompromissita ei oleks saanud, kuna seda aspekti ei analüüsitud selle otsuse raames. Lisaks, vastupidi apellantide väitele, ei puuduta selle kohtuotsuse punkti 183 kolmandas lauses kasutatud termin „vaatamata“ mitte „eeliseid“, vaid kõnealust kompromissi.
85.
Eelnevast analüüsist tuleneb, et argumendid, mille apellandid esitasid apellatsioonkaebuse esimese väite teise osa põhjendamiseks, tulenevad peamiselt vaidlustatud kohtuotsuse punktide 182 ja 183 väärast tõlgendamisest, millega ei saa nõustuda, ning eelkõige ekslikust eeldusest, et koondumisotsuses oleks tunnustatud kompromissi konkurentsi soodustavaid tagajärgi. Lisaks on selge, et selle kohtuotsuse punktis 183 seoses koondumise analüüsiga nimetatud „eelised“ ei ole asjakohased, et teha kindlaks, kas kompromissil olid kohtuotsuse Generics (UK) tähenduses konkurentsi soodustavad tagajärjed võrreldes olukorraga, mis oleks valitsenud selle kokkuleppe puudumisel. Seega ei saa Üldkohtule ette heita, et ta esitas ebapiisavad ja vastuolulised põhjendused.
86.
Eeltoodut arvestades teen ettepaneku apellatsioonkaebuse esimese väite teine osa edutuse või igal juhul põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
4.
Lõppmärkused eesmärgilt konkurentsipiirangu tuvastamise kohta
87.
Apellatsioonkaebuse esimese väite analüüsi kokkuvõtteks sooviksin lisada mõned kokkuvõtvad märkused nende kriteeriumide kohta, mille abil tuvastada, kas kompromiss on oma eesmärgilt konkurentsipiirang, võttes muu hulgas arvesse Euroopa Kohtu hiljutisi, 27. juuni 2024. aasta otsuseid (
61
), mis küll kinnitavad kohtuotsuse Generics (UK) kohtupraktikat, kuid annavad mõningaid käesolevas asjas kasulikke ja asjakohaseid selgitusi.
88.
Meenutan sellega seoses, et nagu nähtub eelkõige käesoleva ettepaneku punktides 37 ja 38 viidatud kohtupraktikast, tuleb geneeriliste ravimite turule viimata jätmist või selle edasilükkamist vastusooritusena väärtuse üleandmise eest originaalravimite tootjalt nende geneeriliste ravimite tootjale pidada eesmärgilt konkurentsipiiranguks, kui selline väärtuse üleandmine on seletatav üksnes nende ravimite tootjate ärihuviga mitte soorituspõhiselt konkureerida.
89.
Selle analüüsi jaoks tuleb igal üksikjuhtumil hinnata, kas väärtuse üleandmise positiivne netojääk oli piisavalt suur, et tõepoolest ajendada geneeriliste ravimite tootjat loobuma asjaomasele turule sisenemisest ja seega originaalravimite tootjaga soorituspõhiselt konkureerimisest, ilma et oleks nõutav, et see positiivne netojääk peab tingimata olema suurem tulust, mida geneeriliste ravimite tootja oleks saanud, kui ta oleks patendivaidluse võitnud. (
62
)
90.
Euroopa Kohus leidis, et see on nii eelkõige juhul, kui kompromissi raames kokku lepitud summade üleandmine ei vasta hüvitisele asjaomaste poolte kohtuvaidlusega seotud kulude või ebamugavuste eest või ei ole nendega seotud, (
63
) kui maksed, mis vastavad tasule kaupade või teenuste eest, mis tarniti või osutati originaalravimite tootjale, osutuvad põhjendamatuks või ülemääraseks (
64
) või kui kompromissiga ette nähtud konkurentsikeelu või vaidlustamiskeelu kohustus puudutab erinevaid turge või läheb kaugemale algselt vaidlustatud patendist ja sellega hõlmatud turgudest. (
65
)
91.
Käesolevas asjas täheldan sellega seoses, et Üldkohus otsustas, et komisjon võis vaidlusaluses otsuses õigesti järeldada, et teatavad Teva ja Cephaloni vahel sõlmitud kokkulepped aitasid kaasa põhjendamatule väärtuse üleandmisele (
66
) ning et nende vahel sõlmitud rea tehingutega üle antud väärtuse tase aitas kaasa Teva poolt piiravate tingimustega nõustumisele või oli seletatav üksnes nii, et see on vastusooritus selle eest, et Teva nende tingimustega nõustus. (
67
) Samuti leidis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 151 ja 152, et Teva sai Cephalonilt ilma igasuguse vastusoorituseta 5,57 miljoni euro suuruse summa ja et see summa ei ole seotud Tevale tekkinud kuludega, mistõttu see makse ei saa vastata „tõepoolest […] hüvitisele […] vaidlusega seotud kulude või ebamugavuste eest“, nagu nõuab Euroopa Kohtu praktika. (
68
) Ühtlasi täpsustan, et selle kohtuotsuse punktis 202 leidis Üldkohus, et konkurentsikeelu kohustus läheb kaugemale Cephaloni patentide kohaldamisalast, järeldades selle kohtuotsuse punktis 204, et „kompromissikokkuleppe eesmärk hoida Teva modafiniiliturgudelt eemal, andes talle üle väärtuse kokku piisavalt kõrgel tasemel, nii et see veenis teda lükkama edasi oma sõltumatuid pingutusi neile turgudele siseneda“.
92.
Seega esiteks, kuna eespool esitatud analüüs ei sea kahtluse alla õiguslikku kriteeriumi, millest lähtudes Üldkohus tuvastas eesmärgilt konkurentsipiirangu olemasolu, teen ettepaneku esimene väide tagasi lükata. Teiseks, kuna apellandid ei ole vaidlustanud Üldkohtu järeldust vaidlustatud kohtuotsuse punktis 162, mille kohaselt ühelgi kompromissis ette nähtud äritehingul ei olnud muud usutavat selgitust kui ajendada Tevat väärtuse üleandmisega mitte konkureerima Cephaloniga soorituspõhiselt, (
69
) olen seisukohal, et Üldkohus kvalifitseeris selle kompromissi õigesti „eesmärgilt konkurentsipiiranguks“ ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses.
B. Apellatsioonkaebuse teine väide
93.
Oma apellatsioonkaebuse teise väite põhjenduseks väidavad apellandid, et Üldkohus rikkus vaidlusaluse kompromissi konkurentsivastaste tagajärgede analüüsimisel mitmeid õigusnorme. (
70
)
94.
Tuletan sellega seoses meelde, et kokkuleppe konkurentsivastane eesmärk ja tagajärg ei ole kumulatiivsed, vaid alternatiivsed tingimused ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu kohaldamiseks. Kokkulepe on sõltumata oma tagajärgedest juba siis keelatud, kui sellel on konkurentsivastane eesmärk. Sellest järeldub, et kokkuleppe tagajärgede uurimine ei ole vajalik, kui on tõendatud, et selle kokkuleppe tegelik eesmärk on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi siseturu piires. Leian eeltoodud kaalutlusi ja eelkõige käesoleva ettepaneku punktis 91 esitatud järeldust arvestades, et apellatsioonkaebuse teist väidet, mis puudutab kompromissi konkurentsivastaseid tagajärgi, ei ole vaja analüüsida.
VII. Ettepanek
95.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
–
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata;
–
jätta Teva Pharmaceutical Industries Ltd ja Cephalon Inc. kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	ELT 2021, C 32, lk 7. Komisjoni otsuse konsolideeritud versiooniga (kättesaadav ainult inglise keeles) on võimalik tutvuda aadressil: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/39686/39686_4072_5.pdf.
(
3
)	30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt (C‑307/18 P, edaspidi „kohtuotsus Generics (UK), EU:C:2020:52).
(
4
)	25. märtsi 2021. aasta kohtuotsused Lundbeck vs. komisjon (C‑591/16 P, edaspidi „kohtuotsus Lundbeck, EU:C:2021:243), Sun Pharmaceutical Industries ja Ranbaxy (UK) vs. komisjon (C‑586/16 P, EU:C:2021:241), Generics (UK) vs. komisjon (C‑588/16 P, EU:C:2021:242), Arrow Group ja Arrow Generics vs. komisjon (C‑601/16 P, EU:C:2021:244), Xellia Pharmaceuticals ja Alpharma vs. komisjon (C‑611/16 P, EU:C:2021:245) ja Merck vs. komisjon (C‑614/16 P, EU:C:2021:246).
(
5
)	Vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsused Servier jt vs. komisjon (C‑201/19 P, edaspidi „kohtuotsus Servier, EU:C:2024:552), Lupin vs. komisjon (C‑144/19 P, EU:C:2024:545), komisjon vs. KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546), Niche Generics vs. komisjon (C‑164/19 P, EU:C:2024:547), Unichem Laboratories vs. komisjon (C‑166/19 P, EU:C:2024:548), komisjon vs. Servier jt (C‑176/19 P, EU:C:2024:549), Mylan Laboratories ja Mylan vs. komisjon (C‑197/19 P, EU:C:2024:550), Teva UK jt vs. komisjon (C‑198/19 P, EU:C:2024:551) ja Biogaran vs. komisjon (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
6
)	Nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määrus kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜ ühinemismäärus) (ELT 2004, L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40).
(
7
)	ELT 2014, C 46, lk 1.
(
8
)	Vaidlusalune otsus, artikkel 1.
(
9
)	Vaidlusalune otsus, artikkel 2.
(
10
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 27–205.
(
11
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 30–57.
(
12
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 58–166.
(
13
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 167–191.
(
14
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 192–205.
(
15
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 206–255.
(
16
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 256–274.
(
17
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 275–307.
(
18
)	Vaidlustatud kohtuotsus, punktid 308–311.
(
19
)	Kohtuotsus Generics (UK), punkt 87.
(
20
)	Kohtuotsus Generics (UK), punkt 111.
(
21
)	Kohtuotsus Generics (UK), punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
22
)	Kohtuotsus Generics (UK), punktid 84 ja 85.
(
23
)	Kohtuotsus Servier, punkt 163 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
24
)	Kohtuotsus Generics (UK), punktid 86 ja 92.
(
25
)	Kohtuotsus Servier, punkt 164.
(
26
)	Vt kohtuotsus Generics (UK), punktid 87–94, kohtuotsus Lundbeck, punktid 114, 115 ja 134 ja kohtuotsus Servier, punkt 165.
(
27
)	Vt kohtuotsus Lundbeck, punkt 131 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
28
)	Vt selle kohta kohtuotsus Generics (UK), punkt 81 ja seal viidatud kohtupraktika, ning kohtuotsus Servier, punktid 84, 105, 293 ja 350.
(
29
)	Nii oleks see näiteks juhul, kui need kohustused põhinevad vaidlusaluse patendi kehtivuse tunnustamisel selle kokkuleppe poolte poolt.
(
30
)	Vt selle kohta käesoleva ettepaneku punktis 38 viidatud kohtupraktika. Vt ka kohtujuristi Kokotti ettepanek kohtuasjas Generics (UK) jt (C‑307/18, EU:C:2020:28, punktid 114‑119 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
31
)	Vt kohtuotsus Servier, punkt 294.
(
32
)	Vt käesoleva ettepaneku punktid 34–39.
(
33
)	Vt selle kohta kohtuotsus Generics (UK), punktid 87 ja 88, ning kohtuotsus Lundbeck, punkt 114 ja seal viidatud kohtupraktika.
(
34
)	Kuigi vaidlustatud kohtuotsuse punkte 45 ja 46 eraldi lugedes võib jääda mulje, nagu oleks Üldkohtul olnud kavas piiravate tingimuste abstraktne analüüs, milles kaalutakse hüpoteetilist võrdlusstsenaariumi „mis oleks tegelikult toimunud piiravate tingimuste puudumisel“, ei ole see nii, nagu nähtub nii selle kohtuotsuse punktides 43 ja 44 esitatud kirjeldusest, mille ta kavatses läbi viia, kui ka tegelikult tehtud analüüsist, arvestades selle kohtuotsuse punkte 61–162. Vt selle kohta ka käesoleva ettepaneku punktid 57 ja 58.
(
35
)	Teisisõnu oli selle analüüsi eesmärk – nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 61 – teha kindlaks, kas Teva oleks võinud saada äritehingutest sama majanduslikku kasu, kui oleks puudunud kohustus mitte konkureerida Cephaloniga modafiniiliturgudel ja mitte vaidlustada Cephaloni teiseseid patente. Vt selle kohta ka vaidlusaluse otsuse põhjendus 700.
(
36
)	Vt selle kohta 11. septembri 2014. aasta kohtuotsus CB vs. komisjon (C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, punktid 53 ja 54 ning seal viidatud kohtupraktika) ning 2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Budapest Bank jt (C‑228/18, EU:C:2020:265, punktid 82 ja 83).
(
37
)	Seega tuleb tagasi lükata apellantide kriitika, et Üldkohus ei selgitanud, miks komisjoni kasutatud õiguslik kriteerium ei olnud vaadeldav vastupidisest stsenaariumist lähtuva analüüsina, kuivõrd Üldkohus selgitas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 47–50 põhjuseid, miks selle kohtuotsuse punktides 45 ja 46 kirjeldatud lähenemisviis, millele apellandid vastu vaidlevad, ei puudutanud kompromissi tagajärgede hindamist.
(
38
)	Vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus komisjon vs. KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546, punkt 316 ja seal viidatud kohtupraktika ning punkt 318).
(
39
)	Samuti nähtub vaidlusalusest otsusest, et esiteks ei võtnud komisjon eesmärgilt konkurentsipiirangu olemasolu hindamisel arvesse asjaolusid, mida ta võttis arvesse kompromissi tegelike või võimalike konkurentsivastaste tagajärgede hindamisel, ning teiseks ei lähtunud ta vaidlusaluse tegevuse tagajärgede analüüsimisel kasutatud vastupidise stsenaariumi meetodist konkurentsivastase eesmärgi kindlakstegemisel. Vt selle kohta vaidlusaluse otsuse punktid 707 ja 1036.
(
40
)	Sellega seoses on oluline täpsustada, et Üldkohus märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 163, et „[v]aidlust ei ole selles, et nimetatud tehingute üle peeti läbirääkimisi samal ajal ja üksteisest sõltuvalt. Samuti tuleb tõdeda, et kompromissikokkulepe sõlmiti ühtse õiguslikult siduva kokkuleppena, mis on alus kõigile hagejate sõlmitud aktidele. Lisaks nähtub läbirääkimiste käigust, mida komisjon vaidlus[aluses] otsuses tõendite põhjal analüüsis, et nii Cephalon kui ka Teva on püüdnud leida tehingute kooslust, millel oleks teatav koguväärtus, mis on Teva jaoks piisavalt kasulik, et ta nõustuks piiravate tingimustega.“
(
41
)	Tegemist näib ühtlasi olevat analüüsiga, mida kasutati kohtuotsuses Servier, mille punktis 294 leidis Euroopa Kohus, et vaidlustamis- ja turustamiskeelu ning poolte äritehingute vahelise tiheda seose tõttu oli hädavajalik analüüsida neid tingimusi mitte eraldiseisvalt, vaid ühe tervikuna. Vt selle kohta ka 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Lupin vs. komisjon (C‑144/19 P, EU:C:2024:545, punkt 67).
(
42
)	Vt selle kohta ka käesoleva ettepaneku punktid 58, 62 ja 63.
(
43
)	Sõltumata sellest, kuidas nad ise vaidlustatud kohtuotsuse punkti 46 tõlgendavad, ei ole apellandid maininud ühtegi teist selle kohtuotsuse punkti, mis võiks nende seisukohta toetada, vaid viitavad üksnes vaidlusaluse otsuse punktidele 705 ja 783, mis nende väitel tõendavad, et komisjoni arvates kujutas see, kas vaidlusalused äritehingud oleks tehtud piiravate tingimuste puudumisel või kompromissi puudumisel, endast omavahel asendatavaid väiteid. Kuigi on tõsi, et komisjon näib olevat kasutanud neid kahte mõistet vaidlusaluses otsuses mõnel üksikul juhul omavahel asendataval viisil, ei nõustu ma apellantide argumentidega. Nimelt põhineb selle otsuse 6. jagu, mis käsitleb eesmärgilt konkurentsipiirangu tuvastamist ning mis hõlmab vaidlusaluse otsuse punkte, millele apellandid viitavad, poolte vahel läbi räägitud ja sõlmitud erinevate kokkulepete detailsel analüüsil. Selle analüüsi raames käsitles komisjon neid kokkuleppeid nende lahutamatute sidemete tõttu kui lepingulist tervikut, tuvastades, et kompromissi raames ette nähtud äritehingud ja nende tehingutega seotud väärtuse üleandmine olid Tevale stiimuliks, et nõustuda piiravate tingimustega ja sellest tulenevalt hoiduda sõltumatult turule sisenemisest ja Cephaloniga soorituspõhiselt konkureerimisest. Vt selle kohta vaidlusaluse otsuse punktid 588, 595, 678, 693 ja 694–707.
(
44
)	Kohtuotsus Generics (UK), punkt 111.
(
45
)	Kohtuotsus Generics (UK), punkt 89.
(
46
)	Apellandid viitavad siinkohal 7. jaanuari 2004. aasta kohtuotsusele Aalborg Portland jt vs. komisjon (C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, punkt 57).
(
47
)	Repliigis väidavad apellandid, et isegi kui asuda seisukohale, et Üldkohus ei pööranud tõendamiskoormist ümber, kui ta nõustus komisjoni järeldusega, et tegemist on eesmärgilt piiranguga, moonutas Üldkohus Euroopa Kohtu kehtestatud õiguslikku kriteeriumi, nähes ette madalama tõendamisstandardi kui see, mida nõutakse vastavalt kohtuotsusele Generics (UK) taolise piirangu olemasolu tuvastamiseks.
(
48
)	Sellega seoses leidis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse samas punktis, et komisjon oli haldusmenetluses analüüsinud iga äritehingu puhul muu hulgas apellantide esitatud alternatiivsete selgituste mõtet ning nii Cephaloni kui ka Teva huvi seotud väärtuse üleandmise vastu. Üldkohus lisas, et lisaks võis komisjon põhjendatult tuvastada, et need tehingud kogumis olid piisavad, et ajendada Tevat nõustuma konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu kohustustega.
(
49
)	Vt selle kohta käesoleva ettepaneku punktid 60–62, 66 ja 67.
(
50
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuse punktid 56, 61 ja 162. Mis puudutab komisjoni hinnangut, siis see ei põhinenud lihtsalt üldisel hüpoteesil, et apellandid ei oleks enne patendivaidluse lahendamist teinud ühtegi äritehingut. Vastupidi, komisjon analüüsis üksikasjalikult kaasnevate tehingute läbirääkimisega seotud konkreetseid asjaolusid, et teha kindlaks, kas konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu puudumise korral oleks neid tehinguid tehtud. Vt selle kohta vaidlusaluse otsuse punktid 627–638.
(
51
)	Vt ka käesoleva ettepaneku punktid 60–62, 66, 67 ja 69. Sellega seoses tuleb meenutada, et apellandid ei vaidlusta oma apellatsioonkaebuses Üldkohtu järeldust vaidlustatud kohtuotsuse punktis 162 ja mille kohaselt komisjon tuvastas õigusnormi rikkumata, et kõigi kompromissis ette nähtud äritehingute eesmärk oli üksnes suurendada kompromissiga Tevale üle antud väärtuse üldist taset, et ajendada teda nõustuma piiravate tingimustega.
(
52
)	Kohtuotsus Generics (UK), punkt 111.
(
53
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuse punktid 167–191.
(
54
)	Vt vaidlustatud kohtuotsus, punktid 178–180.
(
55
)	Vt vaidlustatud kohtuotsus, punktid 186–190.
(
56
)	Kohtuotsuses Generics (UK), punktid 107 ja 111. See eeldab siiski, et sellised konkurentsi soodustavad tagajärjed on kindlad, asjakohased, asjaomasele kokkuleppele omased ja piisavalt olulised.
(
57
)	21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus (C‑333/21, EU:C:2023:1011).
(
58
)	Vt kohtuotsus Servier, punktid 76, 77 ja 145 ning seal viidatud kohtupraktika, 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus komisjon vs. Servier jt (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, punkt 288) ja 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company (C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 166 ja seal viidatud kohtupraktika).
(
59
)	Sellega seoses märgivad apellandid, et komisjon märkis koondumisotsuses, et kompromiss võimaldas Teval saada modafiniiliturul Cephaloni kõige olulisemaks konkurendiks, kuna kompromiss kõrvaldas intellektuaalomandi tõkked, mis muutsid teiste geneeriliste ravimite tootjate turule sisenemise lühiajalises vaates äärmiselt ebakindlaks. Komisjon luges Teva konkurentsisurve Cephalonile selliseks, et kohustas Tevat võõrandama oma modafiniilitootmise ja -müügi õigused, et kõrvaldada koondumise poolte tegevuse kattumine.
(
60
)	Lisaks leidis Üldkohus, et vaatamata kompromissile ja enne 2012. aastat turule sisenemise keeldu käsitlevale klauslile avaldas Teva Cephalonile tugevamat konkurentsisurvet kui teised geneeriliste ravimite tootjad. Ent see ei tähenda, et kui Teva ei oleks kompromissi allkirjastanud, oleks ta 2011. aasta oktoobris avaldanud nõrgemat konkurentsisurvet kui see, mida ta tegelikult selle kokkuleppe jõustumise ajal avaldas. Koondumisotsuses seda küsimust siiski ei käsitletud. Vt selle kohta vaidlusaluse otsuse punkt 1004.
(
61
)	Vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsused Lupin vs. komisjon (C‑144/19 P, EU:C:2024:545), komisjon vs. KRKA (C‑151/19 P, EU:C:2024:546), Niche Generics vs. komisjon (C‑164/19 P, EU:C:2024:547), Unichem Laboratories vs. komisjon (C‑166/19 P, EU:C:2024:548), komisjon vs. Servier jt (C‑176/19 P, EU:C:2024:549), Mylan Laboratories ja Mylan vs. komisjon (C‑197/19 P, EU:C:2024:550), Teva UK jt vs. komisjon (C‑198/19 P, EU:C:2024:551), kohtuotsus Servier ning Biogaran vs. komisjon (C‑207/19 P, EU:C:2024:553).
(
62
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 38.
(
63
)	Vt selle kohta kohtuotsus Generics (UK), punkt 86.
(
64
)	Vt selle kohta kohtuotsus Servier, punkt 333.
(
65
)	Vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus komisjon vs. Servier jt (C‑176/19 P, EU:C:2024:549, punkt 211).
(
66
)	Vt vaidlustatud kohtuotsuse punkt 142 Ühendkuningriigi turustuslepingu kohta.
(
67
)	Vt selle kohta vaidlustatud kohtuotsuse punkt 87 seoses Teva intellektuaalomandi õiguste litsentsiga, selle kohtuotsuse punkt 106, kus viidatakse modafiniili toimeaine tarnelepingule, ja selle kohtuotsuse punkt 120, mis puudutab CEP-1347 tehingut.
(
68
)	Vt vaidlustatud kohtuotsus, punkt 157.
(
69
)	Apellandid ei vaidlusta oma apellatsioonkaebuses vaidlustatud kohtuotsust osas, milles Üldkohus lükkas tagasi esimeses kohtuastmes esitatud esimese väite teise osa, mille kohaselt ei olevat komisjon tõendanud, et kaasnevad tehingud olid seletatavad üksnes poolte huviga mitte konkureerida soorituspõhiselt.
(
70
)	Apellatsioonkaebuse teise väite esimeses osas väidavad apellandid, et Üldkohus ei vastanud nende poolt esimeses kohtuastmes esitatud väitele, mille kohaselt peab komisjon kokkuleppe tegeliku rakendamise korral tõendama, et see omas tegelikult negatiivseid tagajärgi konkurentsile, näiteks et kokkulepe tegelikult välistas potentsiaalse konkurentsi turul, mitte tõendama, et kokkulepe lihtsalt võis sellise konkurentsi välistada. Teise väite teises osas väidavad apellandid, et Üldkohus läks vastuollu omaenda 12. detsembri 2018. aasta kohtuotsusega Krka vs. komisjon (T‑684/14, EU:T:2018:918, punktid 358, 359 ja 361) ja kasutas lähenemisviisi, mis sisuliselt kõrvaldab vahetegemise eesmärgilt ja tagajärjelt piirangute vahel.