62023CJ0295
EUROOPA KOHTU OTSUS (suurkoda)
19. detsember 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – ELTL artikkel 49 – Asutamisvabadus – ELTL artikkel 63 – Kapitali vaba liikumine – Kohaldatava liikumisvabaduse kindlakstegemine – Teenused siseturul – Direktiiv 2006/123/EÜ – Artikkel 15 – Ühingu kapitalis osaluse omamisega seotud nõuded – Puhtalt finantsinvestori osalus advokaadiühingu kapitalis – Selle osaluse tõttu advokaadiühingu kustutamine advokatuuri registrist – Asutamisvabaduse ja kapitali vaba liikumise piirang – Advokaatide sõltumatuse ja õigusteenuste saajate kaitsega seotud põhjendused – Vajalikkus – Proportsionaalsus
Kohtuasjas C‑295/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Bayerischer Anwaltsgerichtshofi (Baieri liidumaa kõrgeim advokatuurikohus, Saksamaa) 20. aprilli 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 9. mail 2023, menetluses
Halmer Rechtsanwaltsgesellschaft UG
versus
Rechtsanwaltskammer München,
menetluses osalesid:
SIVE Beratung und Beteiligung GmbH,
Daniel Halmer,
EUROOPA KOHUS (suurkoda),
koosseisus: president K. Lenaerts, kodade presidendid F. Biltgen, K. Jürimäe, C. Lycourgos, I. Jarukaitis, M. L. Arastey Sahún, S. Rodin, D. Gratsias ja M. Gavalec (ettekandja), kohtunikud E. Regan, I. Ziemele, Z. Csehi ja O. Spineanu-Matei,
kohtujurist: M. Campos Sánchez-Bordona,
kohtusekretär: ametnik N. Mundhenke,
arvestades kirjalikku menetlust ja 30. aprilli 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Halmer Rechtsanwaltsgesellschaft UG, SIVE Beratung und Beteiligung GmbH ja Daniel Halmer, esindajad: Rechtsanwälte M. Quecke ja D. Uwer,
–
Rechtsanwaltskammer München, esindaja: professor C. Wolf,
–
Saksamaa valitsus, esindajad: J. Möller, M. Hellmann, A. Sahner ja J. Simon,
–
Hispaania valitsus, esindajad: Á. Ballesteros Panizo, M. Morales Puerta ja A. Pérez-Zurita Gutiérrez,
–
Prantsuse valitsus, esindajad: R. Bénard, B. Fodda ja T. Lechevallier,
–
Horvaatia valitsus, esindaja: G. Vidović Mesarek,
–
Austria valitsus, esindajad: A. Posch, J. Schmoll, M. Aufner, A. Kögl ja P. Thalmann,
–
Sloveenia valitsus, esindajad: V. Klemenc ja T. Mihelič Žitko,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: L. Armati, M. Mataija ja G. von Rintelen,
olles 4. juuli 2024. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada ELTL artiklit 49 ja artikli 63 lõiget 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul (ELT 2006, L 376, lk 36) artikli 15 lõiget 3.
2
Taotlus on esitatud Halmer Rechtsanwaltsgesellschaft UG (edaspidi „HR“) ja Rechtsanwaltskammer Müncheni (Müncheni advokatuur, Saksamaa) (edaspidi „Müncheni advokatuur“) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab Müncheni advokatuuri otsust kustutada HR advokatuuri registrist.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 2006/123 põhjendustes 6, 33, 39, 40, 55, 56, 73 ja 101 on märgitud:
„(6)
Kõnealuseid takistusi ei ole võimalik kõrvaldada, tuginedes üksnes asutamislepingu artiklite 43 ja 49 [(ELTL artiklid 49 ja 56)] otsesele kohaldamisele, sest nende kõrvaldamine asjaomaste liikmesriikide vastu igal konkreetsel juhul algatatavate rikkumismenetluste kaudu oleks siseriiklike ja ühenduse institutsioonide jaoks äärmiselt keerukas, eriti pärast laienemist, samuti eeldab mitmete takistuste kõrvaldamine riiklike õigussüsteemide eelnevat kooskõlastamist, sealhulgas halduskoostöö sisseseadmist. Nagu Euroopa Parlament ja nõukogu on tunnistanud, on tõelise teenuste siseturu saavutamine võimalik ühenduse õigusakti abil.
[…]
(33)
Teenused, mida käesolev direktiiv hõlmab, on seotud paljude erinevate pidevalt muutuvate tegevustega […]. Samuti on hõlmatud teenused, mida osutatakse nii ettevõtjatele kui tarbijatele, näiteks juriidiline ja fiskaalnõustamine […].
[…]
(39)
„Autoriseerimisskeemi“ mõiste peaks hõlmama muu hulgas autoriseeringute, litsentside, heakskiidu või kontsessioonide andmisega seotud haldustoiminguid ning samuti kohustust registreerida end tegevuse teostamiseks kutseala esindajana, olla kantud mõnda registrisse […].
(40)
„Olulise avaliku huviga seotud põhjuste“ mõistet, millele viidatakse käesoleva direktiivi teatavates sätetes, on Euroopa Kohus seoses asutamislepingu artiklitega 43 ja 49 [(ELTL artiklid 49 ja 56)] oma kohtupraktikas kujundanud ning see võib ka edaspidi muutuda. Euroopa Kohtu kohtupraktikaga tunnustatud mõiste hõlmab vähemalt järgmiseid valdkondi: […] teenuste kasutajate kaitse; tarbijakaitse; […] tõrgeteta õigusemõistmise tagamine […].
[…]
(55)
Käesolev direktiiv ei peaks piirama liikmesriigi võimalust võtta autoriseering pärast selle andmist tagasi, kui autoriseeringu andmise tingimused ei ole enam täidetud.
(56)
Vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale moodustavad rahvatervis, tarbijakaitse, loomatervis ja linnakeskkonna kaitse olulise avaliku huviga seotud põhjused. Need olulise avaliku huviga seotud põhjused võivad õigustada autoriseerimisskeemide ja muude piirangute kohaldamist. Mitte ühegi autoriseerimisskeemiga ei tohiks aga kaasneda diskrimineerimist kodakondsuse alusel. Lisaks peaks alati järgima vajalikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet.
[…]
(73)
Läbivaatamisele kuuluvad siseriiklikes eeskirjades sätestatud nõuded, millega muudel kui kutsekvalifikatsiooniga seotud põhjustel antakse juurdepääs tegevustele üksnes teatavatele teenuseosutajatele. Kõnealused nõuded võivad hõlmata teenuseosutaja kohustust kasutada konkreetset õiguslikku vormi, eelkõige nõuet tegutseda juriidilise isikuna, üksikisiku omandis oleva äriühinguna, mittetulundusorganisatsioonina või ainult füüsiliste isikute omandis oleva äriühinguna, ja nõudeid, mis seonduvad äriühingus osaluse omamisega, eelkõige kohustust omada teatavat minimaalset aktsiakapitali teatavate teenuste osutamiseks või kohustust omada teatavat spetsiifilist kutsekvalifikatsiooni, et omada aktsia- või osakapitali teatavates äriühingutes või juhtida teatavaid äriühinguid. […]
[…]
(101)
Teenuse kasutajate, eelkõige tarbijate huvidest lähtuvalt on vajalik tagada, et teenuseosutajatel on võimalus pakkuda multidistsiplinaarseid teenuseid ning et asjakohased piirangud oleksid põhjendatud vajadusega tagada reguleeritud kutsealade erapooletus ja sõltumatus ning terviklikkus. […]“.
4
Selle direktiivi artikli 1 lõikes 1 on sätestatud:
„Käesolev direktiiv kehtestab üldsätted, mis lihtsustavad teenuseosutajate asutamisvabaduse teostamist ja teenuste vaba liikumist, säilitades samas teenuste kõrge kvaliteedi.“
5
Selle direktiivi artikli 2 lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse liikmesriikides asutatud teenuseosutajate poolt osutatavate teenuste suhtes.“
6
Sama direktiivi artiklis 4 on ette nähtud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
„teenus“ – asutamislepingu artiklis 50 [(ELTL artikkel 57)] osutatud mis tahes iseseisev majandustegevus, mida tavaliselt osutatakse tasu eest;
2)
„teenuseosutaja“ – mis tahes füüsiline isik, kes on liikmesriigi kodanik, või asutamislepingu artiklis 48 [(ELTL artikkel 54)] osutatud mis tahes juriidiline isik, kes on asutatud mõnes liikmesriigis ning kes pakub või osutab mõnda teenust;
[…]
5)
„asutamine“ – asutamislepingu artiklis 43 [(ELTL artikkel 49)] osutatud majandustegevuse tegelik teostamine teenuseosutaja poolt määramata ajavahemiku jooksul ja püsiva infrastruktuuri abil, mille kaudu teenuste osutamine tegelikult toimub;
6)
„autoriseerimisskeem“ – igasugune menetlus, mille alusel teenuseosutaja või teenuse kasutaja on kohustatud astuma samme, et saada pädevalt asutuselt teenuste osutamise valdkonnale juurdepääsu või selles valdkonnas tegutsemist käsitlev ametlik otsus või vaikimisi tehtud otsus;
7)
„nõue“ – mis tahes kohustus, keeld, tingimus või piirang, mis on kehtestatud liikmesriikide õigus- ja haldusnormidega või mis tuleneb kohtupraktikast, haldustavast, kutseühingute eeskirjadest või kutseliitude või muude kutseorganisatsioonide kollektiivsetest eeskirjadest, mis on vastu võetud nende iseseisva õigusvõime teostamise kontekstis; tööturu osapoolte läbirääkimiste tulemusel sõlmitud kollektiivlepingute eeskirju ei käsitata käesoleva direktiivi tähenduses nõuetena;
8)
„olulise avaliku huviga seotud põhjus“ – Euroopa Kohtu kohtupraktikaga tunnustatud mõiste, mis hõlmab järgmisi valdkondi: […] tarbijate, teenuste kasutajate […] kaitse […];
9)
„pädev asutus“ – mis tahes organ või asutus, millel on liikmesriigis teenuste osutamise alal kontrolli- või järelevalvealane või reguleeriv roll, sealhulgas eelkõige haldusasutused, sealhulgas kohtud, kutseühingud ning sellised kutseliidud või muud kutseorganisatsioonid, kes oma iseseisva õigusvõime teostamise kontekstis kontrollivad või reguleerivad kollektiivselt teenuste osutamise valdkonnale juurdepääsu või selles valdkonnas tegutsemist või teostavad sellise juurdepääsu või tegutsemise üle järelevalvet;
[…]
11)
„reguleeritud kutseala“ – [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta] direktiivi 2005/36/EÜ [kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta (ELT 2005, L 255, lk 22)] artikli 3 lõike 1 punktis a osutatud kutsetegevus või -tegevuste hulk;
[…]“.
7
Direktiivi 2006/123 artikli 9 lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid võivad teenuste osutamise valdkonnale juurdepääsu või selles valdkonnas tegutsemise suhtes kohaldada autoriseerimisskeemi ainult siis, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)
autoriseerimisskeem ei diskrimineeri asjaomast teenuseosutajat;
b)
vajadus autoriseerimisskeemi järele on põhjendatud olulise avaliku huviga seotud põhjusega;
c)
taotletavat eesmärki ei ole võimalik saavutada vähem piirava meetmega, eelkõige põhjusel, et tagantjärele tehtav kontroll toimuks liiga hilja selleks, et olla tõeliselt tõhus.“
8
Selle direktiivi artikli 11 lõige 4 näeb ette:
„Käesolev artikkel ei piira liikmesriikide võimalust autoriseeringuid kehtetuks tunnistada, kui autoriseerimistingimused ei ole enam täidetud.“
9
Direktiivi artiklis 15 „Hindamisele kuuluvad nõuded“ on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid kontrollivad, kas nende õigussüsteemis on kehtestatud lõikes 2 loetletud nõuded, ja tagavad, et kõik taolised nõuded on kooskõlas lõikes 3 sätestatud tingimustega. Liikmesriigid kohandavad oma õigus- ja haldusnorme selliselt, et need oleksid vastavuses nimetatud tingimustega.
2.   Liikmesriigid kontrollivad, kas nende õigussüsteemi kohaselt seatakse teenuste osutamise valdkonnale juurdepääsu või selles valdkonnas tegutsemise eeltingimuseks mõni järgmistest nõuetest:
[…]
c)
äriühingus osaluse omamisega seonduvad nõuded;
[…]
3.   Liikmesriigid kontrollivad, kas lõikes 2 osutatud nõuded vastavad järgmistele tingimustele:
a)
mittediskrimineerimine: nõuded ei või olla otseselt ega kaudselt diskrimineerivad kodakondsuse alusel ega äriühingute puhul registrijärgse asukoha alusel;
b)
vajadus: nõuded peavad olema põhjendatud olulise avaliku huviga seotud põhjusega;
c)
proportsionaalsus: nõuded peavad olema sobivad taotletava eesmärgi saavutamise tagamiseks; nõuded ei või minna nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale; samuti ei tohi olla võimalik asendada neid nõudeid muude, vähem piiravate meetmetega, millega saavutataks sama tulemus.
[…]
5.   Artikli 39 lõikes 1 osutatud vastastikuse hindamise aruandes esitavad liikmesriigid järgmise teabe:
a)
nõuded, mida nad kavatsevad säilitada, ja põhjendus selle kohta, miks need nõuded nende arvates vastavad lõikes 3 sätestatud tingimustele;
[…]
6.   Alates 28. detsembrist 2006 ei kehtesta liikmesriigid ühtegi uut lõikes 2 loetletud tüüpi nõuet, kui see nõue ei vasta lõikes 3 sätestatud tingimustele.
[…]“.
10
Sama direktiivi artikli 25 „Multidistsiplinaarsed tegevused“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid tagavad, et teenuseosutajate suhtes ei kohaldata nõudeid, mis kohustavad neid tegutsema teatud konkreetses valdkonnas või mis piiravad erinevate tegevuste ühiselt või partnerluse korras elluviimist.
Siiski võib selliseid nõudeid kohaldada järgmiste teenuseosutajate suhtes:
a)
teenuseosutajad reguleeritud kutsealadel, kui selliste nõuete kehtestamine on põhjendatud vajadusega tagada vastavus kutse-eetikat ja ametialast käitumist reguleerivatele eeskirjadele, mis on iga kutseala laadist tulenevalt erinevad, ning kui see on vajalik nende sõltumatuse ja erapooletuse tagamiseks;
[…]
2.   Kui lõike 1 punktides a ja b osutatud teenuseosutajatele on antud luba multidistsiplinaarsete tegevuste teostamiseks, tagavad liikmesriigid, et:
a)
huvide konfliktid ja vastuolud erinevate tegevuste vahel on välistatud;
b)
mitmete tegevuste puhul nõutav sõltumatus ja erapooletus on tagatud;
c)
erinevate tegevuste kutse-eetikat ja ametialast käitumist reguleerivad eeskirjad on üksteisega kooskõlas, eriti ametisaladust puudutavate küsimuste osas.“
Saksa õigus
Endine BRAO
11
Liitvabariigi määruse advokaatide põhikirja kohta (Bundesrechtsanwaltsordnung) kuni 31. juulini 2022 kehtinud redaktsioonis, mis on kohaldatav põhikohtuasja asjaoludele (edaspidi „endine BRAO“), §‑s 7 oli ette nähtud, et advokatuuri liikmeks vastuvõtmisest keeldutakse, kui on kahtlusi taotleja võimes tegutseda sõltumatu õigusasutusena.
12
Endise BRAO § 59a lõiked 1 ja 2 olid sõnastatud järgmiselt:
„(1)   Advokaadid võivad assotsieeruda advokatuuri liikmete, patendivolinike, maksunõustajate, maksuvolinike, audiitorite ja vannutatud raamatupidajatega, et tegutseda ühiselt oma kutsealal oma vastava kutsealase pädevuse raames. […]
(2)   Advokaadid võivad oma kutsealal tegutseda ka ühiselt:
1.
teiste riikide advokaatide kutseala esindajatega, kellel on käesoleva seaduse kohaldamisalas õigus tegutseda ja kelle büroo asub välismaal;
2.
teiste riikide patendivolinike, maksunõustajate, maksuvolinike, audiitorite või vannutatud raamatupidajatega, kes tegutsevad kutsealal, mis on hariduse ja pädevuse poolest võrdväärne kutsealadega, millele on viidatud patendivolinike määruses [(Patentanwaltsordnung)], maksunõustamisseaduses [(Steuerberatungsgesetz)] või audiitortegevuse määruses [(Wirtschaftsprüferordnung)], ning kes võivad tegutseda oma kutsealal ühiselt patendivolinike, maksunõustajate, maksuvolinike, audiitorite või vannutatud raamatupidajatega käesoleva seaduse kohaldamisalas.“
13
Bundesverfassungsgericht (Saksamaa Liitvabariigi konstitutsioonikohus) leidis 12. jaanuari 2016. aasta otsuses, et kuna endise BRAO § 59a lõike 1 esimene lause keelab advokaatidel oma kutsealal tegutsemiseks arstide ja proviisoritega tsiviilõiguslikus kutseühingus assotsieeruda, siis on see säte vastuolus Saksamaa Liitvabariigi põhiseaduse (Grundgesetz) artikli 12 lõikega 1.
14
Endise BRAO § 59c lubas advokaadiühingutel tegutseda advokaadi kutsealal kapitaliühingu vormis.
15
Endise BRAO § 59d kohaselt tuli sellise advokaadiühingu advokatuuri liikmeks astumise taotlus, mis ei vasta endise BRAO §‑s 59e nimetatud nõuetele, jätta rahuldamata.
16
Endise BRAO §‑s 59e oli sätestatud:
„(1)   Advokaadiühingu osanikud võivad olla ainult advokaadid ning § 59a lõike 1 esimeses lauses ja lõikes 2 nimetatud kutsealade esindajad. Nad peavad advokaadiühingus tegelema kutsetegevusega. § 59a lõike 1 kolmas ja neljas lause ning § 172a on mutatis mutandis kohaldatavad.
(2)   Ühingu osade ja hääleõiguse enamus peab kuuluma advokaatidele. Kui osanikul ei ole lubatud tegutseda mõnel lõike 1 esimeses lauses nimetatud kutsealal, ei ole tal hääleõigust.
(3)   Advokaadiühingu osasid ei tohi hoida kolmandate isikute arvel ja kolmandad isikud ei või osaleda advokaadiühingu kasumi jagamises.
(4)   Osanikud võivad volitada oma õigusi teostama ainult hääleõigusega osaniku, kes esindab sama kutseala või kes on advokaat.“
17
Advokaadiühingu juhatuse sõltumatuse tagamiseks nägi endise BRAO § 59f ette järgmist:
„(1)   Advokaadid peavad advokaadiühingut vastutustundlikult juhtima. Enamik juhatuse liikmeid peavad olema advokaadid.
(2)   Juhataja võib olla ainult isik, kellel on lubatud tegutseda mõnel § 59e lõike 1 esimeses lauses nimetatud kutsealal.
(3)   Lõike 1 teist lauset ja lõiget 2 kohaldatakse mutatis mutandis prokuristide ja kogu äritegevuse osas volitatud esindajate suhtes.
(4)   Advokaadi kutsealal tegutsemisel peab olema tagatud selliste advokaatide sõltumatus, kes on juhatuse liikmed või lõike 3 tähenduses volitatud esindajad. Osanikel on keelatud avaldada mõju, eelkõige juhiste või lepinguliste suhete kaudu.“
18
Endise BRAO § 59h lõikes 3 oli sätestatud:
„Advokatuuri registris tuleb kanne kustutada, kui advokaadiühing ei vasta enam §‑des 59c, 59e, 59f, 59i ja 59j sätestatud tingimustele, välja arvatud juhul, kui advokaadiühing viib oma tegevuse seadusega kooskõlla advokatuuri kindlaksmääratava mõistliku aja jooksul. […]“.
Uus BRAO
19
Liitvabariigi määrust advokaatide põhikirja kohta muudeti 7. juuli 2021. aasta seadusega advokaadi kutseala ja maksunõustamisega tegelevaid kutseühinguid puudutavate uute normide ning õigusnõustamisega tegelevate kutsealade valdkonnas muude sätete muutmise kohta (Gesetz zur Neuregelung des Berufsrechts der anwaltlichen und steuerberatenden Berufsausübungsgesellschaften sowie zur Änderung weiterer Vorschriften im Bereich der rechtsberatenden Berufe; BGBl. 2021 I, lk 2363), mis jõustus 1. augustil 2022.
20
Selle muudetud määruse (edaspidi „uus BRAO“) §‑s 59c „Vabal kutsealal koos teiste kutsealade esindajatega tegutsemiseks asutatud ühingud“ on sätestatud:
„(1)   Kutsealal ühiseks tegutsemiseks on advokaadil lubatud assotsieeruda vabal kutsealal tegutsemiseks asutatud ühingus vastavalt §‑le 59b ka
1.
advokatuuri liikmete, patendivolinike, maksunõustajate, maksuvolinike, audiitorite ja vannutatud raamatupidajatega;
2.
teistes riikides tegutsevate advokaatidega, kellel on Euroopa advokaatide Saksamaal tegutsemise seaduse või [uue BRAO] § 206 alusel õigus tegutseda selle seaduse kohaldamisalas;
3.
teiste riikide patendivolinike, maksunõustajate, maksuvolinike, audiitorite ja vannutatud raamatupidajatega, kes võivad patendivolinike määruse, maksunõustamisseaduse või audiitortegevuse määruse kohaselt tegutseda oma kutsealal ühiselt patendivolinike, maksunõustajate, maksuvolinike, audiitorite ja vannutatud raamatupidajatega käesoleva seaduse kohaldamisalas;
4.
isikutega, kes vabal kutsealal tegutsemiseks asutatud ühingus tegutsevad vabakutselisena tsiviilõigusliku kutseühingu seaduse [(Partnerschaftsgesellschaftsgesetz)] § 1 lõike 2 tähenduses, välja arvatud juhul, kui selline ühistegevus on kokkusobimatu advokaadi kutsealaga, eelkõige tema sõltumatu õigusasutuse staatusega, või kui see võib ohustada usaldust tema sõltumatuse vastu.
Ühistegevus punkti 4 esimese lause tähenduses võib olla välistatud eelkõige siis, kui teine isik on põhjuseks, mis advokaadi puhul toob kaasa advokatuuri liikmeks võtmisest keeldumise § 7 alusel.
(2)   Lõikes 1 osutatud vabal kutsealal tegutsemiseks asutatud ühingu tegevusala on nõustamine ja esindamine õigusküsimustes. Lisaks on võimalik tegutseda muul kui advokaadi kutsealal. Paragrahvid 59d–59q on kohaldatavad üksnes vabal kutsealal tegutsemiseks asutatud ühingutele, kelle tegevusala on advokaadi kutsealal tegutsemine.“
Karistusseadustik
21
Vastavalt karistusseadustiku (Strafgesetzbuch) § 203 lõike 1 punktile 3 on advokaat kohustatud hoidma kutsesaladust asjaolude puhul, millest ta on oma kutsetegevuse tõttu teadlik. Selle paragrahvi lõike 3 kohaselt võib ta siiski avaldada kutsesaladusi isikutele, kellega ta teeb koostööd oma kutsetegevuse käigus või avaliku teenistuse raames, kui see on vajalik nende isikute tegevuseks.
Osaühinguseadus
22
Osaühinguseaduse (Gesetz betreffend die Gesellschaften mit beschränkter Haftung) § 37 lõikes 1 on sätestatud:
„Juhatuse liikmetel on ühingu ees kohustus pidada kinni piirangutest, mis on nende esindusõigusele seatud põhikirjaga või osanike otsusega, kui põhikiri seda ei välista.“
23
Selle seaduse § 46 punktidest 5 ja 7 tuleneb, et osanike üldkoosolek peab otsustama juhatuse liikmete ja prokuristide ametisse nimetamise ja tagasikutsumise. Sama § 46 punktis 6 on ette nähtud, et osanikud peavad otsustama juhtimise kontrollimise ja järelevalve meetmete üle.
24
Osaühinguseaduse §‑s 51a on sätestatud:
„(1)   Juhatuse liikmed on kohustatud andma igale osanikule viivitamata teavet ühingu majandustegevuse kohta ning võimaldama tal tutvuda raamatupidamis- ja muude dokumentidega.
(2)   Juhatuse liikmed võivad keelduda andmast teavet ja võimaldamast tutvuda dokumentidega, kui on alust eeldada, et osanik kasutab teavet muudes kui ühingu huvides ja tekitab seega olulist kahju ühingule või seotud ettevõtjale. Selleks et keelduda teabe andmisest või dokumentidega tutvumise võimaldamisest, on vajalik osanike otsus.
(3)   Ühingu põhikirjas ei või nendest sätetest kõrvale kalduda.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
25
HR on advokaadiühing, mille asukoht on Höhenmoosis (Saksamaa) ja mis on asutatud Unternehmergesellschaft’i (UG) vormis, mis on osaühinguseaduse kohaldamisalasse kuuluv kapitaliühing, kuid mille miinimumkapital on väiksem kui 25000 eurot, mis tavaliselt on seda liiki ühingutele ette nähtud. Advokaadiühingu juhataja ja ainuosanik oli algul Daniel Halmer, kes tegutses advokaadina.
26
HR, mis asutati 30. jaanuari 2020. aasta lepinguga, kanti 16. juulil 2020 Amtsgericht Traunsteini (Traunsteini esimese astme kohus, Saksamaa) äriregistrisse ja 6. augustil 2020 Müncheni advokatuuri registrisse viimati nimetatu 28. juuli 2020. aasta otsusega.
27
D. Halmer võõrandas 31. märtsi 2021. aasta võõrandamislepinguga HRi 100 osast 51 osa SIVE Beratung und Beteiligung GmbH-le (edaspidi „SIVE“), mis on Austria õiguse alusel asutatud osaühing.
28
Seejärel muudeti HRi põhikirja, et võimaldada ühingu osade võõrandamist kapitaliühingule, mis ei ole advokatuuri liige, jättes samas HRi juhtimise õiguse üksnes advokatuuri liikmeteks olevatele advokaatidele, selleks et tagada HRi sõltumatus. Muudetud kujul sisaldasid põhikirja asjakohased sätted järgmisi lõike:
„§ 2 – Ühingu eesmärk
(1)   Ühingu eesmärk on lahendada kolmandate isikute õigusvaidlusi, sealhulgas anda õigusnõu, täites advokaadi ülesandeid, mida täidavad üksnes advokatuuri kuuluvad ja ühingu töös osalevad advokaadid sõltumatult, ilma juhiseid saamata ja omal vastutusel, järgides nende kutseala reguleerivaid norme. Selleks loob ühing vajalikud tingimused seoses personali, seadmete ja tööruumidega ning teeb nendega seotud tehinguid; muu hulgas sõlmib ta advokaadi kutseala reguleerivates normides ette nähtud kutsealase vastutuskindlustuse.
(2)   Ühing ei tohi minna vastuollu [BRAO] kehtivate nõuete ja keeldudega ega muude advokaadi kutseala reguleerivate normidega. Eelkõige ei tohi ühing piirata tema heaks töötavate advokaatide kutsealal tegutsemise vabadust. Ühingul on lubatud teha reklaami ainult advokaadi kutseala reguleerivates normides ette nähtud piirides. Ühingul ei ole lubatud tegeleda äri- ja pangandustegevusega ega muu tööstustegevusega.
[…]
§ 8 – Ühingu osade üleandmine
Ühingu osade ja nendest osadest osade võõrandamine on õiguspärane üksnes osanike koosoleku kirjalikul nõusolekul. Nõusolek antakse osanike otsusega, mis nõuab hääleõiguslikest häältest 75% häälteenamust.
§ 9 – Juhtimine ja esindamine
(1)   Ühingut juhivad seaduse, kohaldatavate kutsealaste normide ja käesoleva põhikirja kohaselt ainult advokaadid. Ühingul on üks või mitu juhatuse liiget. Ühingu asukoht on büroo, kus vastutavana töötab vähemalt üks juhtivadvokaat, kelle jaoks on büroo peamine tegevuskoht.
(2)   Kui ametisse on määratud ainult üks juhatuse liige, esindab ta ühingut üksi. Kui ametisse nimetatakse mitu juhatuse liiget, esindavad ühingut kaks juhatuse liiget ühiselt või üks juhatuse liige koos prokuristiga.
[…]
(4)   Juhatuse liikmed tegutsevad advokaadi kutsealal sõltumatult ja omal vastutusel. Sellega seoses on osanikel, osanike üldkoosolekul või teistel juhatuse liikmetel keelatud avaldada mõju juhatuse liikmete kutsealal tegutsemisele, näiteks juhiste, lepinguliste suhete või kahju tekitamisega ähvardamise või kahju tekitamise kaudu (näiteks […] tagasikutsumine või meetmed osaühinguseaduse § 46 punkti 6 tähenduses). See kehtib eelkõige ühingult saadud käsundi konkreetse vastuvõtmise, sellest keeldumise ja selle täitmise kohta. Lisaks ei tohi osanikud, osanike koosolek või teised juhatuse liikmed takistada juhatuse liikmetel igal ajal tegutseda advokaadi kutsealal vastavalt nende kutsealastele kohustustele (eelkõige tulenevalt BRAOst ja advokaatide kutse-eetika koodeksist). Juhatuse liikme tagasikutsumiseks on nõutav osanike ühehäälne otsus, välja arvatud mõjuval põhjusel tagasikutsumise korral. Osanikud kohustuvad – isegi kui nad ise ei ole advokatuuri liikmed – alati tegutsema oma osanike õigusi kasutades nii, et nende endi ja sellest tulenevalt ühingu tegevus oleks kooskõlas advokaadi kutseala reguleerivate õigusnormidega (eelkõige BRAO ja advokaatide kutse-eetika koodeksiga). Juhatuse liikmed nõustavad osanikke küsimustes, mis tulenevad advokaadi kutseala reguleerivatest õigusnormidest.
(5)   Prokuristiks ja volitatud esindajaks võib nimetada ainult advokaadi. Lõiget 4 kohaldatakse mutatis mutandis prokuristi ja volitatud esindaja suhtes; see ei kehti juhiste andmise pädevusele, mis on juhatuse liikmel töösuhte või käsundi alusel prokuristi või volitatud esindaja suhtes.
[…]
§ 11 – Otsuste tegemine
(1)   Osanike otsused võetakse vastu lihthäälteenamusega, välja arvatud juhul, kui seaduse või käesoleva põhikirjaga on ette nähtud teistsugune häälteenamus. Iga osa annab õiguse ühele häälele. Otsused, mis on vastuolus § 9 lõigetega 4 või 5, on lubamatud.
[…]
§ 13 – Teabe saamise ja dokumentidega tutvumise õiguse kasutamine osaühinguseaduse § 51a tähenduses
Juhatuse liikmed, prokuristid ja volitatud esindajad on kohustatud järgima advokaadi kutsesaladuse hoidmise kohustust nii palju kui võimalik ka osanike üldkoosoleku ja kõigi nende osanike suhtes, kellega nad kutsealast koostööd ei tee ning kellel endal ei ole kutsesaladuse hoidmise kohustust, mille rikkumise eest karistatakse kriminaalkorras. Kui osanik soovib tutvuda dokumentidega või saada teavet asjaolude kohta, mille suhtes kehtib advokaadi kutsesaladus, peab teda esindama isik, kellel lasub – ka tema suhtes – kutsesaladuse hoidmise kohustus (näiteks advokaat, maksunõustaja, audiitor). Mis puudutab advokaadi kutsesaladuse hoidmise kohustuse alla kuuluvat dokumentidega tutvumist või teavet asjaolude kohta, siis vastavalt karistusseadustiku § 203 lõike 4 teise lause punktile 1 on osanikud ise põhikirjast tulenevalt otseselt ja vahetult kohustatud hoidma kutsesaladust. Igal juhul peab osanik, enne kui ta saab dokumentidega tutvumise või teabe saamise teel ise vahetult teada asjaoludest, mille suhtes kehtib advokaadi kutsesaladuse hoidmise kohustus, ise karistusseadustiku § 203 lõike 4 teise lause punkti 1 kohaselt laskma endale pädeva juhatuse liikme poolt kohaldada kutsesaladuse hoidmise kohustust. Erandina osaühinguseaduse § 51a lõike 2 teisest lausest ei ole teabe andmisest või dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldumiseks vaja osanike otsust.
[…]
§ 17 – Põhikirja muutmine, ühingu lõpetamine, teavitamiskohustus
(1)   Käesoleva põhikirja muutmist ja ühingu lõpetamist käsitlevad otsused kehtivad üksnes juhul, kui need on osanike koosolekul, mis on nõuetekohaselt kokku kutsutud ja mille kvoorum on täidetud, vastu võetud 75% häälteenamusega. Põhikirja § 9 lõigete 4 ja 5 ning § 13 muutmiseks on nõutav ühehäälsus.
(2)   Igast muudatusest põhikirjas, osanike nimekirjas või esindusõigusega isiku vahetumisest, igast otsusest juhatuse liikme isikliku esindamise õiguse kohta ning filiaali asutamisest või lõpetamisest tuleb viivitamata teatada pädevale advokatuurile koos vajalike tõendavate dokumentidega.“
29
HRi põhikirja muutmine ja ühingu osade võõrandamine kanti Amtsgericht Traunsteini (Traunsteini esimese astme kohus) äriregistrisse 6. aprillil 2021.
30
HR teatas 9. aprilli 2021. aasta ja 9. mai 2021. aasta kirjas Müncheni advokatuurile oma põhikirja muutmisest ja oma 100 osast 51 osa võõrandamisest SIVE-le.
31
Müncheni advokatuur teatas 19. mai 2021. aasta kirjas HRile, et ühingu osade võõrandamine SIVE-le on keelatud vastavalt endise BRAO §‑dele 59a ja 59e ning et seetõttu kustutatakse HR advokatuurist, kui võõrandamistehing jääb kehtima.
32
HR teatas 26. mai 2021. aasta kirjas Müncheni advokatuurile, et võõrandamistehing jääb kehtima.
33
Müncheni advokatuur kustutas 9. novembri 2021. aasta otsusega, mis tehti HRile teatavaks 11. novembril 2021, ühingu advokatuuri registrist vastavalt endise BRAO § 59e lõike 1 esimesele lausele koostoimes § 59h lõike 3 esimese lausega sisuliselt põhjusel, et ainult advokaadid ja nende kutsealade esindajad, mis on nimetatud endise BRAO § 59a lõike 1 esimeses lauses ja lõikes 2, ning arstid ja proviisorid võivad olla advokaadiühingu osanikud. Müncheni advokatuuri hinnangul ei ole endise BRAO sätted, mida ta pidi kohaldama ilma igasuguse kaalutlusruumita, vastuolus ei ELTL artiklitega 49 ja 63 ega direktiivi 2006/123 artikliga 15, kuna selle direktiivi artikli 25 lõike 1 teise lõigu punkt a lubab reguleeritud kutsealadel samaväärseid piiranguid.
34
HR esitas 26. novembril 2021 Bayerischer Anwaltsgerichtshofile (Baieri liidumaa kõrgeim advokatuurikohus, Saksamaa), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, Müncheni advokatuuri registrist kustutamise otsuse peale kaebuse. Oma kaebuse põhjendamiseks väitis HR, et endise BRAO § 59e lõike 1 esimene lause ja § 59h lõike 3 esimene lause rikuvad eelkõige õigust kapitali vabale liikumisele – mis on tagatud ELTL artikli 63 lõikega 1 – ning talle direktiivi 2006/123 artiklist 15 tulenevaid õigusi. See otsus rikub ka SIVE õigust asutamisvabadusele, mis on tagatud ELTL artiklitega 49 ja 54.
35
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et ELTL artikliga 63 tagatud kapitali vaba liikumise kohaldamisalasse kuulub ühingu osade omandamine eraõiguslikus juriidilises isikus. Seevastu peaksid asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus prevaleerima juhul, kui omandaja kavatseb selle tehinguga ettevõtjat mõjutada, mida saab kindlaks teha eelkõige omandatud osade arvu ja ühingu põhikirja struktuuri alusel.
36
See kohus märgib, et käesoleval juhul võõrandati HRi 100 osast 51 osa SIVE-le, mis võimaldas viimasel saada HRi kapitalis enamusosaluse. Siiski on HRi põhikiri kooskõlas endise BRAO § 59f lõikega 4, milles on sätestatud, et advokaadi kutsealal tegutsemisel peab olema tagatud selliste advokaatide sõltumatus, kes juhatuse liikmena või põhikirja alusel on volitatud ühingu nimel tegutsema. HRi põhikirjas on mitu sätet, mis tagavad selle sõltumatuse, eelkõige mis puudutab juhatuse liikmete tagasikutsumist, osanike üldkoosoleku volitusi ja nende sätetega vastuolus olevate otsuste lubamatust.
37
Selles kontekstis kahtleb eelotsusetaotluse esitanud kohus esimesena selles, kas endise BRAO §‑d 59a ja 59e–59h on kooskõlas ELTL artikliga 63.
38
Esiteks piirab eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul endise BRAO § 59e lõike 1 esimene lause advokaadiühingute potentsiaalsete osanike ringi advokaatidega ja teatavate vabade kutsealade esindajate liikmetega, keda on nimetatud endise BRAO § 59a lõike 1 esimeses lauses ja lõikes 2. Teiseks pannakse endise BRAO § 59e lõike 1 teises lauses osanikule kohustus tegeleda advokaadiühingus kutsetegevusega. Kolmandaks peab vastavalt endise BRAO § 59e lõike 2 esimesele lausele juhul, kui muudele vabade kutsealade esindajatele peale advokaatide kuulub advokaadiühingu kapitalis osalus, enamusosalus ja häälteenamus kuuluma advokaatidele. Neljandaks ei ole endise BRAO § 59e lõike 2 teise lause kohaselt hääleõigust osanikel, kellel ei ole lubatud tegutseda advokaadi kutsealal või selle määruse § 59a lõike 1 esimeses lauses ja lõikes 2 viidatud mõne muu vaba kutseala esindajana.
39
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb, kas need sätted, mis tema arvates piiravad kapitali vaba liikumist, võivad olla põhjendatud ELTL artikli 65 lõike 2 alusel, mis lubab liikmesriikidel avaliku korra ja julgeoleku säilitamiseks vastu võtta õigusnorme. Endise BRAO §‑des 59a, 59e ja 59h ette nähtud piirangud ei pruugi nimelt olla vajalikud advokaadi sõltumatuse tagamiseks, kuna selle määruse § 59f lõikega 4 keelatakse osanikel mõjutada advokaadi tegevust õigusnõustamisel, sealhulgas käsundi vastuvõtmisel või sellest loobumisel, ning kuna juhtimise sõltumatus võib olla tagatud ühingu põhikirjaga, nagu see on HRi põhikirja puhul. Lisaks võivad advokatuurid seada advokaadiühingu liikmeks võtmise sõltuvusse tema põhikirjas sisalduvatest kohastest sätetest ning liikme endise BRAO § 59h alusel ka registrist kustutada, kui hiljem muudetakse põhikirja, mistõttu väheneb või kaob advokaadi tegevuse sõltumatuse kaitse.
40
Isegi kui eeldada, et selliste kolmandate isikute osalemise keeld, kes soovivad saada üksnes kasumit, on sobiv vahend selleks, et takistada puhtalt finantsinvestorite mõju advokaadiühingu igapäevasele tegevusele, kahtleb eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas see keeld on vajalik, kuna tema arvates võimaldavad riigisisesed õigusnormid ja põhikiri vältida osanike mõju ühingu advokaaditegevusele. Seega peab puhtalt finantsinvestor otsustama, kas ta soovib sellises ühingus osalust omandada, kuigi sel juhul on tal keelatud mõjutada selle ühingu juhtimist.
41
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud ka küsimus, kas endise BRAO §‑dest 59a, 59e ja 59h tulenevad nõuded kujutavad endast kapitali vaba liikumise ühtset ja süstemaatilist piirangut, et kaitsta advokaaditegevuse sõltumatust ja korrakohast õigusemõistmist. Ta rõhutas sellega seoses, et kuigi osanike ringi piiramine võib takistada kolmandatel isikutel, kes nendele nõuetele ei vasta, mõjutada advokaadiühingut osanikena, võivad endise BRAO §‑s 59e sätestatud nõuetele vastavad osanikud siiski samamoodi mõjutada advokaadiühingu juhtimist. Nimelt ei sisalda endise BRAO see paragrahv ega § 59a osanike koostöökohustuse kvantitatiivseid nõudeid. Seega on võimalik, et osanik, isegi kui ta on advokaat, järgib oma osaluse kaudu esmajoones finantshuve ning osaleb ühingu eesmärkide saavutamisel vaid vähesel määral.
42
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib lisaks, et uus BRAO, mis jõustus 1. augustil 2022, leevendas advokaadiühingus osaluse omamise tingimusi. Nimelt võivad õigusnõustamist osutada vabal kutsealal tegelemiseks asutatud ühingud uue BRAO § 59c tähenduses, milles võivad nüüd lisaks nendele kutsealal tegutsevatele isikutele, kellel juba oli see õigus endise BRAO § 59a alusel, osalust omada teised tsiviilõigusliku kutseühingu seaduse § 1 lõikes 2 loetletud kutsealal tegutsevad isikud, nimelt insenerid, arhitektid, kommertskeemikud, lootsid, ajakirjanikud, kunstnikud või ka kirjanikud. Nende isikute ring, kes võivad vabal kutsealal tegutsemiseks asutatud ühingus osalust omada, on seega nüüd väga heterogeenne.
43
Lõpuks leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kuigi usaldust advokaadi kutsesaladuse hoidmise suhtes tuleb kaitsta, pannes kutsesaladuse hoidmise kohustuse kõigile advokaadiühingu organite liikmetele, mitte ainult advokaadile, kes ühingus tegutseb, võib siiski kahelda selles, kas kolmandatel isikutel osaluse omamise keelu eesmärk võib põhineda asjaolul, et sellega välditakse, et kolmandad isikud saavad teavet või dokumente, mille suhtes kehtib kutsesaladuse hoidmise kohustus. Selles osas näeb HRi põhikirja § 13 ette väga ranged reeglid selles tähenduses, et osanike õigus saada teavet on samuti piiratud ja advokaadi kutsesaladus laieneb ka neile. Kuna tegemist on advokaadi ühe peamise kutsealase kohustusega, mille rikkumise eest kaasneb pealegi kriminaalvastutus, oleks advokatuur saanud juba endise BRAO §‑de 59c ja 59e alusel kontrollida advokaadiühingu põhikirja, et kindlaks teha, kas advokaadi kutsesaladuse hoidmise nõudeid on selles piisavalt järgitud. Uue BRAO §‑d 59d ja 59e kohustavad nüüd advokatuuri seda ka kontrollima.
44
Teisena märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kuna HR osutab teenuseid direktiivi 2006/123 artikli 4 punkti 1 tähenduses, võib ta tugineda asjaolule, et endise BRAO §‑des 59a, 59e ja 59h ette nähtud piirangud ei ole selle direktiivi artikli 15 lõike 2 punkti c ja lõike 3 punkti c arvestades põhjendatud. Nimetatud direktiiv võimaldab küll kehtestada piiranguid, mis tagavad õigusnõustaja sõltumatuse ja korrakohase õigusemõistmise, kuid seda siiski tingimusel, et need on proportsionaalsed. On aga tõsiseid kahtlusi, kas advokaadiühingus osaluse omandamisel on endise BRAO §‑des 59a ja 59e ette nähtud piirangud proportsionaalsed. Nimelt on advokaaditegevuse sõltumatus, korrakohane õigusemõistmine, advokaadi kutsesaladuse hoidmise kohustus ja seega usaldus õigusemõistmise suhtes piisavalt tagatud osanike õiguste piirangutega, mis on ette nähtud endise BRAO §‑s 59f, ja HRi põhikirjaga. Nende osanike osalusest, kes investeerivad esmajoones kapitali, ei nähtu suuremaid riske kui riskid, mis on seotud nende isikute osalusega, kes võivad osaluse omandada vabal kutsealal tegutsemiseks asutatud ühingus uue BRAO alusel.
45
Kolmandana, kui peaks leitama, et SIVE püüab avaldada HRi tegevusele valitsevat mõju, tuleks lisaks direktiivi 2006/123 rikkumisele järeldada, et rikutud on SIVE õigust asutamisvabadusele ELTL artikli 49 tähenduses.
46
Neil asjaoludel otsustas Bayerischer Anwaltsgerichtshof (Baieri liidumaa kõrgeim advokatuurikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas liikmesriigi õiguses ette nähtud kohustus kustutada advokatuuri registrist advokaadiühing kujutab endast ELTL artikli 63 lõikes 1 sätestatud kapitali vaba liikumise lubamatut piirangut, kui
a)
advokaadiühingu osalus antakse üle isikule, kes ei vasta spetsiifilistele kutsenõuetele, mis on liikmesriigi õiguse kohaselt seotud osaluse omandamisega? Nende kutsenõuete kohaselt võib advokaadiühingus osaluse omandada üksnes advokaat või advokatuuri muu liige, patendivolinik, maksunõustaja, maksuvolinik, audiitor või vannutatud raamatupidaja, teisest liikmesriigist pärit advokaat, kellel on õigus riigi territooriumil õigusteenust osutada, või teisest liikmesriigist pärit patendivolinik, maksunõustaja, maksuvolinik, audiitor või vannutatud raamatupidaja, kellel on õigus riigi territooriumil sellel kutsealal tegutseda, või arst või proviisor;
b)
osanik vastab esimese küsimuse punktis a nimetatud spetsiifilistele nõuetele, kuid ei tegele advokaadiühingus kutsetegevusega;
c)
ühingu ühe või mitme osa või hääleõiguse üleandmise tõttu ei kuulu enamusosalus või hääleõiguse enamus enam advokaatidele?
2.
Kas tegemist on ELTL artikli 63 lõikes 1 sätestatud kapitali vaba liikumise lubamatu piiranguga, kui osanikul, kellel ei ole õigust tegutseda kutsealal esimese küsimuse punkti a tähenduses, ei ole hääleõigust, kuigi advokaadiühingu põhikiri sisaldab sätteid advokaatide sõltumatuse ja ühingu advokaaditegevuse kaitseks, millega tagatakse, et ühingut esindavad juhatuse liikmete või prokuristidena üksnes advokaadid, osanikel ja osanike üldkoosolekul on keelatud mõjutada ühingu juhatust suuniste andmisega või kaudselt ebasoodsate tagajärgedega ähvardades, sellega vastuolus olevad osanike otsused on tühised ning advokaadi kutsesaladuse hoidmise kohustus laieneb osanikele ja nende volitatud isikutele?
3.
Kas esimeses ja teises küsimuses nimetatud piirangud vastavad direktiivi [2006/123] artikli 15 lõike 3 punktides a–c sätestatud tingimustele, selleks et teenuste vaba liikumise piirang oleks õiguspärane?
4.
Kui [Euroopa Kohus] leiab, et kaebaja õigust kapitali vabale liikumisele ei kahjustata […] ning [direktiivi 2006/123] ei ole rikutud […], siis kas esimeses ja teises küsimuses nimetatud piirangud rikuvad [SIVE] asutamisvabadust, mis on tagatud ELTL artikliga 49?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene, kolmas ja neljas küsimus
47
Esimese, kolmanda ja neljanda küsimuse – mida tuleb analüüsida koos – sõnastuses viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus riigisisestele õigusnormidele, mis näevad ette advokaadiühingu advokatuuri registrist kustutamise juhul, kui selle ühingu osa läheb üle isikule, kellel need õigusnormid ei võimalda seda liiki ühingus osanikuks saada, kui osanik ei tegele advokaadiühingus kutsetegevusega või kui advokaadi staatusega osanikel ei ole enam enamusosalust või häälteenamust. Eelotsusetaotlusest nähtub, et nende õigusnormide eesmärk on sisuliselt takistada mõjutamast advokaadiühingu igapäevast tegevust selliste puhtalt finantsinvestorite poolt, kellel ei ole kavatsust selles ühingus kutsealal tegutseda.
48
Selleks et anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilik vastus, tuleb asuda seisukohale, et nende küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artiklit 49 ja artikli 63 lõiget 1 ning direktiivi 2006/123 artikli 15 lõike 2 punkti c ja lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis keelavad advokaadiühingu osade üleandmise puhtalt finantsinvestorile, kellel ei ole selles ühingus kavatsust tegeleda nendes õigusnormides viidatud kutsetegevusega, kusjuures selle keelu rikkumise korral kustutatakse asjaomane ühing advokatuuri registrist.
49
Kuigi kolmandas küsimuses viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus samuti teenuste osutamise vabadusele, ei nähtu Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust siiski, et SIVE kavatseb sellele vabadusele tugineda, et osutada Saksamaal õigusteenuseid. Nimetatud vabadus ei ole seega põhikohtuasjas asjakohane.
50
Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab samal ajal nii asutamisvabadusele kui ka kapitali vabale liikumisele, tuleb kõigepealt kindlaks teha, milline põhivabadus kuulub põhikohtuasjas kohaldamisele, mis eeldab, et arvesse tuleb võtta põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide eesmärki ja vajaduse korral juhtumi faktilisi asjaolusid (vt selle kohta 13. novembri 2012. aasta kohtuotsus Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑35/11, EU:C:2012:707, punktid 90, 93 ja 94, ning 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Viva Telecom Bulgaria, C‑257/20, EU:C:2022:125, punktid 78, 82 ja 83).
51
Asutamisvabaduse kohaldamisalasse kuuluvad riigisisesed õigusnormid, mida kohaldatakse ainult niisuguse osaluse suhtes, mis võimaldab kindlalt mõjutada ühingu otsuseid ja otsustada ühingu tegevuse üle. Seevastu tuleb riigisiseseid õigusnorme, mida kohaldatakse osalustele, mis on omandatud ainsa eesmärgiga teha finantspaigutus, soovimata mõjutada ettevõtja juhtimist ja kontrolli, hinnata üksnes kapitali vabast liikumisest lähtuvalt (24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Viva Telecom Bulgaria, C‑257/20, EU:C:2022:125, punktid 79 ja 80 ning seal viidatud kohtupraktika).
52
Sellest tuleneb, et riigisisesed õigusaktid, mille kohaldamisala ei piirdu niisuguste osalustega, mis võimaldavad selgelt mõjutada ühingu otsuseid ning määrata ühingu tegevust, vaid on kohaldatavad olenemata aktsionäri või osaniku osaluse suurusest, võivad kuuluda ühtaegu nii asutamisvabaduse kui ka kapitali vaba liikumise kohaldamisalasse (vt selle kohta 24. mai 2007. aasta kohtuotsus Holböck, C‑157/05, EU:C:2007:297, punktid 23 ja 24, ning 21. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus Idryma Typou, C‑81/09, EU:C:2010:622, punkt 49).
53
Sellegipoolest hindab Euroopa Kohus kõnealust meedet üldjuhul üksnes seoses ühega neist kahest vabadusest, kui ilmneb, et põhikohtuasja asjaolusid arvesse võttes on üks neist vabadustest teise suhtes täiesti teisejärgulise tähendusega ja võib olla sellega seotud (3. oktoobri 2006. aasta kohtuotsus Fidium Finanz, C‑452/04, EU:C:2006:631, punkt 34, ja 17. septembri 2009. aasta kohtuotsus Glaxo Wellcome, C‑182/08, EU:C:2009:559, punkt 37).
54
Käesoleval juhul on põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide eesmärk eelkõige takistada mis tahes osaluse – olenemata selle suurusest – omandamist advokaadiühingus isikutel, kes ei ole advokaadid ega endise BRAO § 59a lõike 1 esimeses lauses ja lõikes 2 nimetatud kutseala esindajad.
55
Tõsi on ka see, et SIVE omandas 51% HRi kapitalist. Asutamisvabaduse esemelisse kohaldamisalasse kuuluvad riigisisesed õigusnormid, mida kohaldatakse juhtudel, kui liikmesriigi ühingule kuulub mõnes teises liikmesriigis asutatud ühingu kapitalis osalus, mis võimaldab tal kindlalt mõjutada selle ühingu otsuseid ning otsustada ühingu tegevuse üle (vt selle kohta 17. septembri 2009. aasta kohtuotsus Glaxo Wellcome, C‑182/08, EU:C:2009:559, punkt 47), millega on tegemist juhul, kui omatakse enamusosalust tema kapitalis (vt selle kohta 10. mai 2007. aasta kohtumäärus Lasertec, C‑492/04, EU:C:2007:273, punkt 23, ja 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus AGET Iraklis, C‑201/15, EU:C:2016:972, punktid 46 ja 47).
56
Siiski muudeti HRi põhikirja, selleks et jätta SIVE ilma mõjuvõimust, mida ta oleks võinud kapitaliosaluse kriteeriumi alusel kasutada. Nagu nähtub Euroopa Kohtu käsutuses oleva toimiku materjalidest, võib selline muudatus tähendada, et HRi osade omandamine SIVE poolt toimus ainsa eesmärgiga anda HRile kapital, et võimaldada tal rahastada uutel tehnoloogiatel põhineva uuendusliku õigusliku mudeli arendamist.
57
Sellest järeldub, et põhikohtuasi kuulub nii asutamisvabaduse kui ka kapitali vaba liikumise kohaldamisalasse, ilma et ühte neist vabadustest saaks pidada teise suhtes teisejärguliseks.
58
Esimesena, mis puudutab asutamisvabadust, siis tuleneb direktiivi 2006/123 põhjendusest 6, et selle vabaduse takistusi ei ole võimalik kõrvaldada, tuginedes üksnes ELTL artikli 49 otsesele kohaldamisele, sest nende juhtumipõhine käsitlemine on äärmiselt keerukas. Sellest tuleneb, et kui olukord kuulub selle direktiivi kohaldamisalasse, ei ole seda vaja analüüsida ühtlasi ELTL artikli 49 alusel (26. juuni 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka, C‑729/17, EU:C:2019:534, punktid 53 ja 54).
59
Ühelt poolt, nagu on märgitud direktiivi 2006/123 põhjenduses 33, kuuluvad juriidilise nõustamise teenused, mille hulka kuuluvad advokaatide osutatavad õigusteenused, selle direktiivi esemelisse kohaldamisalasse (vt selle kohta 13. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus Minister Sprawiedliwości, C‑55/20, EU:C:2022:6, punkt 88).
60
Teiselt poolt vastavad põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid, eelkõige osanikuks saada võivate isikute ringi piiramine ja nõue teha ühingus aktiivselt koostööd, mis on ette nähtud endise BRAO § 59e lõike 1 esimeses ja teises lauses, direktiivi artikli 4 punkti 7 tähenduses „nõuetele“, mis puudutavad sisuliselt osaluse omamist ühingus ja kuuluvad seega sama direktiivi artikli 15 lõike 2 punkti c kohaldamisalasse.
61
Sellega seoses on direktiivi 2006/123 artikli 15 lõikes 1 sätestatud, et liikmesriigid peavad kontrollima, kas nende õigussüsteemis on kehtestatud lõikes 2 loetletud nõuded, ja tagama, et need on kooskõlas lõikes 3 sätestatud tingimustega. Lisaks lubavad sama artikli 15 lõike 5 punkt a ja lõige 6 liikmesriikidel säilitada või vajaduse korral kehtestada lõikes 2 nimetatud tüüpi nõudeid, kui need vastavad lõikes 3 sätestatud tingimustele (vt selle kohta 16. juuni 2015. aasta kohtuotsus Rina Services jt, C‑593/13, EU:C:2015:399, punkt 33, ja 29. juuli 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (tsiviilinsenerid, patendivolinikud ja veterinaararstid), C‑209/18, EU:C:2019:632, punkt 80).
62
Direktiivi 2006/123 artikli 15 lõikes 3 loetletud kumulatiivsed tingimused puudutavad esiteks asjaomaste nõuete mittediskrimineerivat laadi, mis tähendab, et need ei või olla otseselt ega kaudselt diskrimineerivad kodakondsuse alusel ega ühingute puhul registrijärgse asukoha alusel, teiseks nõuete vajalikkust, mis tähendab, et need peavad olema põhjendatud ülekaaluka avaliku huviga, ja kolmandaks nõuete proportsionaalsust, mis tähendab, et need peavad olema sobivad taotletava eesmärgi saavutamiseks ega või minna nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale ning neid ei ole võimalik asendada muude, vähem piiravate meetmetega, millega saavutataks sama tulemus (29. juuli 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (tsiviilinsenerid, patendivolinikud ja veterinaararstid), C‑209/18, EU:C:2019:632, punkt 81).
63
Mis puudutab käesoleval juhul kõigepealt esimest, st põhikohtuasjas kõne all olevate nõuete mittediskrimineeriva laadi tingimust, siis kuna ükski neist nõuetest ei ole diskrimineeriv, vastavad need nõuded esimesele tingimusele.
64
Mis puudutab seejärel teist, st nende nõuete vajalikkuse tingimust, siis nähtub eelotsusetaotlusest, et nende eesmärk on tagada advokaadiameti sõltumatus ja usaldusväärsus ning läbipaistvuse põhimõtte ja advokaatide kutsesaladuse hoidmise kohustuse järgimine.
65
Need eesmärgid on vaieldamatult seotud teenuste – käesoleval juhul õigusteenuste – saajate kaitsega ja korrakohase õigusemõistmisega, mis kujutavad endast ülekaaluka avaliku huviga seotud põhjust direktiivi 2006/123 artikli 4 punkti 8 tähenduses koostoimes selle direktiivi põhjendusega 40. Lisaks, kuna selle artikli 4 punkt 8 piirdub Euroopa Kohtu praktika kodifitseerimisega, tuleb märkida, et Euroopa Kohus on esmase õiguse tõlgendamisel kvalifitseerinud ülekaaluka avaliku huviga seotud põhjuseks nii õigussubjektide kaitse (vt selle kohta 12. detsembri 1996. aasta kohtuotsus Reisebüro Broede, C‑3/95, EU:C:1996:487, punkt 38; 17. märtsi 2011. aasta kohtuotsus Peñarroja Fa, C‑372/09 ja C‑373/09, EU:C:2011:156, punkt 55, ning 18. mai 2017. aasta kohtuotsus Lahorgue, C‑99/16, EU:C:2017:391, punktid 34 ja 35) kui ka advokaadi kutsealal nõuetekohase tegutsemise (vt selle kohta 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsus Wouters jt, C‑309/99, EU:C:2002:98, punkt 107).
66
Sellega seoses on oluline meenutada, et advokaadi esindamisülesanne, mida täidetakse korrakohase õigusemõistmise huvides, seisneb eelkõige esindatava huvide parimal võimalikul viisil kaitsmises, olles sealjuures sõltumatu ja järgides seadusi ning kutsealaseid ja kutse-eetika norme (vt selle kohta 4. veebruari 2020. aasta kohtuotsus Uniwersytet Wrocławski ja Poola vs. REA, C‑515/17 P ja C‑561/17 P, EU:C:2020:73, punkt 62, ja 24. märtsi 2022. aasta kohtuotsus PJ ja PC vs. EUIPO, C‑529/18 P ja C‑531/18 P, EU:C:2022:218, punkt 64). Advokaatidele on demokraatlikus ühiskonnas antud põhjapanev ülesanne kaitsta õigussubjekte, mis tähendab ühelt poolt seda, et igal õigussubjektil peab olema võimalus pöörduda täiesti vabalt oma advokaadi poole, kelle amet ise hõlmab sisuliselt ülesannet anda sõltumatult õiguslikke arvamusi kõigile neid vajavatele isikutele, ja teiselt poolt sellele vastavat nõuet, et advokaat peab olema oma kliendile lojaalne (vt selle kohta 8. detsembri 2022. aasta kohtuotsus Orde van Vlaamse Balies jt, C‑694/20, EU:C:2022:963, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
67
Lõpuks, mis puudutab kolmandat, st põhikohtuasjas kõne all olevate nõuete proportsionaalsuse tingimust, siis see eeldab, et need nõuded oleksid taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad, et need ei läheks kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik, ning et sama tulemust ei oleks võimalik saavutada muude, vähem piiravate meetmetega.
68
Kuna käesoleval juhul on nende nõuete eesmärk aidata kaasa advokaadi sõltumatuse ja huvide konfliktide keelu järgimisele, eelkõige välistades selle, et puhtalt finantsinvestoritel oleks võimalik mõjutada advokaadiühingu otsuseid ja tegevust, on need nõuded sobivad korrakohase õigusemõistmise ja advokaadiameti usaldusväärsuse kaitse eesmärgi saavutamiseks.
69
Nimelt võib puhtalt finantsinvestori soov panna oma investeering kasumit teenima mõjutada advokaadiühingu korraldust ja tegevust. Seega, kui selline investor peaks leidma, et tema investeeringu tasuvus ei ole piisav, võib tal tekkida soov nõuda kulude vähendamist või teatud liiki klientide otsimist, vastasel juhul ähvardaks ta võtta oma investeeringu tagasi, mis tähendab, et selline oht on piisav, et näidata viimase mõjuvõimu, isegi kui see on kaudne.
70
Esiteks, kui puhtalt finantsinvestori taotletav eesmärk piirdub kasumi taotlemisega, siis advokaadid ei tegutse oma tegevuses üksnes majanduslikul eesmärgil, vaid nad on kohustatud järgima kutsealaseid ja kutse-eetika norme.
71
Sellega seoses on oluline täpsustada, et advokaadi kutsealal tegutsemiseks on möödapääsmatu, et puuduks huvide konflikt, mis eeldab muu hulgas, et advokaadid oleksid sõltumatud – sealhulgas finantsiliselt – suhetes avaliku võimu organitega ja teiste ettevõtjatega, kellest nad ei tohiks olla kuidagi mõjutatud (2. detsembri 2010. aasta kohtuotsus Jakubowska, C‑225/09, EU:C:2010:729, punkt 61). Nimelt, ühelt poolt võivad sellise finantssõltumatuse puudumisel puhtalt finantsinvestori lühiajalisele kasumile suunatud majanduslikud kaalutlused üles kaaluda kaalutlused, mis lähtuvad üksnes advokaadiühingu klientide huvide kaitsmisest. Teiselt poolt võib võimalike sidemete olemasolu puhtalt finantsinvestori ja kliendi vahel mõjutada ka advokaadi ja kliendi vahelist suhet nii, et vastuolu kutsealaste või kutse-eetika normidega ei saa välistada.
72
Teiseks, kuna liidu tasandil ei ole advokaadi kutseala suhtes kohaldatavaid kutsealaseid ja kutse-eetika norme ühtlustatud, on igal liikmesriigil põhimõtteliselt õigus oma territooriumil sellel kutsealal tegutsemist reguleerida. Kõnealuse kutseala suhtes kohaldatavad normid võivad seetõttu liikmesriigiti oluliselt erineda (vt selle kohta 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsus Wouters jt, C‑309/99, EU:C:2002:98, punkt 99; 2. detsembri 2010. aasta kohtuotsus Jakubowska, C‑225/09, EU:C:2010:729, punkt 57, ning 7. mai 2019. aasta kohtuotsus Monachos Eirinaios, C‑431/17, EU:C:2019:368, punkt 31).
73
Neil asjaoludel on liikmesriigil, võttes arvesse talle selliselt antud kaalutlusruumi, õigus asuda seisukohale, et advokaat ei saa oma kutsealal tegutseda iseseisvalt ning oma kutsealaseid ja kutse-eetika kohustusi täites, kui ta kuulub ühingusse, mille osanikud on isikud, kes ühelt poolt ei tegutse advokaadi kutsealal ega muul sellisel kutsealal, millele laienevad kutsealased ja kutse-eetika nõuded, ning kes teiselt poolt tegutsevad puhtalt finantsinvestorina, ilma et neil oleks kavatsust tegeleda selles ühingus sellise kutseala tegevusega. See on nii seda enam, kui investor soovib, nagu põhikohtuasjas, omandada enamusosaluse asjaomases advokaadiühingus.
74
Seda kaalutlusruumi arvestades on liikmesriigil õigus leida, et esineb oht, et liikmesriigi õigusnormides või advokaadiühingu põhikirjas ette nähtud meetmed, mille eesmärk on kaitsta selles ühingus tegutsevate advokaatide kutsealast sõltumatust ja usaldusväärsust, osutuvad praktikas ebapiisavaks, selleks et tõhusalt tagada käesoleva kohtuotsuse punktides 64–66 meenutatud eesmärkide saavutamine juhul, kui puhtalt finantsinvestoril on osalus selle ühingu kapitalis, võttes arvesse kas või kaudset mõju, mida see investor võib avaldada sama ühingu juhtimisele ja tegevusele investeerimis- või mitteinvesteerimisotsuste kaudu, mis on peamiselt või eranditult seotud kasumi saamisega.
75
Teisena, mis puudutab ELTL artikliga 63 tagatud kapitali vaba liikumist, siis kuuluvad selle artikli kohaldamisalasse otseinvesteeringud, mis tehakse ühingus aktsiate omamise teel osalusena, mis annab võimaluse reaalselt osaleda ühingu juhtimises ja kontrollimises, ning väärtpaberite omandamine, mis toimub ainsa kavatsusega teha finantspaigutus, soovimata mõjutada ühingu juhtimist ja kontrollimist (vt selle kohta 17. septembri 2009. aasta kohtuotsus Glaxo Wellcome, C‑182/08, EU:C:2009:559, punkt 40, ja 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus AGET Iraklis, C‑201/15, EU:C:2016:972, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
76
Meetmete hulka, mis ELTL artikli 63 lõike 1 kohaselt on kapitali liikumise piirangutena keelatud, kuuluvad eelkõige sellised meetmed, mis võivad pärssida mitteresidentidest ühingute tahet investeerida liikmesriiki (vt selle kohta 6. märtsi 2018. aasta kohtuotsus SEGRO ja Horváth, C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157, punkt 65). ELTL artikli 63 lõike 1 tähenduses „piirangutena“ võib käsitleda riigisiseseid meetmeid, mis võivad takistada või piirata residentidest ettevõtjates aktsiate omandamist või mis võivad pärssida teiste liikmesriikide investorite tahet investeerida nende ettevõtjate kapitali (vt selle kohta 21. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus Idryma Typou, C‑81/09, EU:C:2010:622, punkt 55).
77
Käesoleval juhul takistavad põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid muudel isikutel kui advokaadid ja endise BRAO §‑s 59a nimetatud kutsealade esindajad omandada osasid advokaadiühingus, mistõttu takistavad need normid teiste liikmesriikide investoritel, kes ei ole ei advokaadid ega selle kutseala liikmed, omandada osalust seda liiki ühingutes (vt selle kohta 19. mai 2009. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia, C‑531/06, EU:C:2009:315, punkt 47). Vastavalt võetakse kõnealuste riigisiseste õigusnormidega advokaadiühingutelt juurdepääs kapitalile, mis võib kaasa aidata nende asutamisele või arendamisele. Järelikult kujutavad need normid endast kapitali vaba liikumise piirangut.
78
Kapitali vaba liikumise piirangud, mis on kohaldatavad kodakondsusel põhineva diskrimineerimiseta, võivad siiski olla põhjendatud ülekaaluka avaliku huviga seotud põhjusega, kui need on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 19. mai 2009. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia, C‑531/06, EU:C:2009:315, punkt 49).
79
Sellega seoses ei vii käesoleva kohtuotsuse punktides 64–74 direktiivi 2006/123 artikli 15 lõike 3 kohta antud hinnang ELTL artikli 63 seisukohast teistsugusele järeldusele.
80
Neil asjaoludel tuleb esimesele, kolmandale ja neljandale küsimusele vastata, et direktiivi 2006/123 artikli 15 lõike 2 punkti c ja lõiget 3 ning ELTL artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis keelavad advokaadiühingu osade üleandmise puhtalt finantsinvestorile, kellel ei ole selles ühingus kavatsust tegeleda nendes õigusnormides viidatud kutsetegevusega, kusjuures selle keelu rikkumise korral kustutatakse asjaomane ühing advokatuuri registrist.
Teine küsimus
81
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et osanikul, kellel ei ole õigust tegutseda ühel nendest kutsealadest, mis võimaldab saada advokaadiühingus osanikuks, ei ole hääleõigust juhul, kui selle ühingu põhikiri sisaldab mitut sätet, mis kaitsevad advokaatide ja selle ühingu advokaaditegevuse sõltumatust.
82
Vastuseks Euroopa Kohtu küsimusele selgitas Saksamaa valitsus kohtuistungil, et selliste osanike ilmajätmine hääletamisõigusest, kellel ei ole õigust tegutseda mõnel endise BRAO § 59e lõike 1 esimeses lauses nimetatud kutsealal, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus oma teises küsimuses konkreetselt viitab, on kohaldatav üleminekuolukordades, mis on tingitud eelkõige kutsealal tegutsema õigustatud osaniku surmast või sellisest meetmest, millega võetakse sellelt õigustatud osanikult õigus oma kutsealal tegutseda.
83
Kuna põhikohtuasjas ei ole tegemist ühegi seda liiki olukorraga, ei ole vastus sellele küsimusele kõnealuse vaidluse lahendamiseks objektiivselt vajalik ja väljub Euroopa Kohtule ELTL artikliga 267 pandud õigusemõistmise ülesande piiridest (vt selle kohta 16. detsembri 1981. aasta kohtuotsus Foglia, 244/80, EU:C:1981:302, punkt 18, ja 26. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny, C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, punkt 44).
84
Järelikult on teine küsimus vastuvõetamatu.
Kohtukulud
85
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul artikli 15 lõike 2 punkti c ja lõiget 3 ning ELTL artiklit 63
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis keelavad advokaadiühingu osade üleandmise puhtalt finantsinvestorile, kellel ei ole selles ühingus kavatsust tegeleda nendes õigusnormides viidatud kutsetegevusega, kusjuures selle keelu rikkumise korral kustutatakse asjaomane ühing advokatuuri registrist.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.