62023CJ0692
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
15. jaanuar 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Riigihanked – Direktiiv 2014/24/EL – Artikli 12 lõige 3 – Riigihankemenetlust korraldamata otselepingu sõlmimine avaliku sektori hankijate poolt ühiselt kontrollitava juriidilise isikuga – Tingimused – Kontrollitava juriidilise isiku tegevuse hulgas avaliku sektori hankija delegeeritud ülesannete täitmise lävend – Artikli 12 lõige 5 – Selle kontserni tütarettevõtjate käibe arvessevõtmine, kelle emaettevõtjana tegutseb kontrollitav juriidiline isik – Liidu raamatupidamisalased õigusaktid – Direktiiv 2013/34/EL – Artiklid 22 ja 24 – Konsolideeritud finantsaruannete koostamine
Kohtuasjas C‑692/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Gerechtshof Den Haagi (Haagi apellatsioonikohus, Madalmaad) 14. novembri 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 17. novembril 2023, menetluses
AVR-Afvalverwerking BV
versus
NV BAR-Afvalbeheer,
Gemeente Barendrecht,
Gemeente Albrandswaard,
Gemeente Ridderkerk,
NV Irado,
Afvalsturing Friesland NV,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president M. L. Arastey Sahún, kohtunikud J. Passer, E. Regan (ettekandja), D. Gratsias ja B. Smulders,
kohtujurist: A. Rantos,
kohtusekretär: ametnik A. Lamote,
arvestades kirjalikku menetlust ja 5. veebruari 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
AVR-Afvalverwerking BV, esindajad: advocaten P. F. C. Heemskerk ja E. L. Vos,
–
NV BAR-Afvalbeheer, Gemeente Barendrecht, Gemeente Albrandswaard ja Gemeente Ridderkerk, esindaja: advocate L. Bozkurt,
–
NV Irado, esindaja: advocaat D. B. Zieren,
–
Afvalsturing Friesland NV, esindajad: advocaten L. E. J. Korsten ja M. van Wanroij,
–
Itaalia valitsus, esindajad: S. Fiorentino ja G. Palmieri, keda abistasid avvocati dello Stato M. Cherubini ja C. Colelli,
–
Austria valitsus, esindajad: A. Posch ja J. Schmoll,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: A. Biolan, L. Malferrari ja G. Wils,
olles 30. aprilli 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65) artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b ja artikli 12 lõiget 5.
2
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses, mille üks pool on AVR-Afvalverwerking BV (edaspidi „AVR“) ja teine pool NV BAR-Afvalbeheer (edaspidi „BAR“), Gemeente Barendrecht (Barendrechti vald, Madalmaad), Gemeente Albrandswaard (Albrandswaardi vald, Madalmaad), Gemeente Ridderkerk (Ridderkerki vald, Madalmaad) (edaspidi koos „BARi vallad“), NV Irado ja Afvalsturing Friesland NV (edaspidi „AF“) ning mille ese on BARi valdade kodumajapidamiste sekundaarsete jäätmete kogumiseks ja käitlemiseks sõlmitud otselepingud, mis sõlmiti riigihankemenetlust korraldamata avaliku sektori hankijate poolt ühiselt kontrollitavate juriidiliste isikutega.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 2013/34/EL
3
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/34/EL teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta ja millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/43/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ (ELT 2013, L 182, lk 19) põhjenduses 31 on märgitud:
„Konsolideeritud finantsaruannetes tuleks esitada emaettevõtja ja selle tütarettevõtjate tegevus ühtse majandusüksuse (kontserni) tegevusena. Emaettevõtja kontrollitavaid ettevõtjaid tuleks käsitada tütarettevõtjatena. Kontroll peaks põhinema hääleõiguste enamuse omamisel, kuid kontroll võib eksisteerida ka kaasaktsionäride või -osanike sõlmitud kokkulepetena. Teatavatel tingimustel on võimalik tegelikku kontrolli teostada ka juhul, kui emaettevõtjale kuulub tütarettevõtjas vähemusosalus või osalus puudub. Liikmesriikidel peaks olema õigus nõuda, et ettevõtjad, keda ei kontrollita, kuid juhitakse ühisel alusel või millel on ühine haldus-, juht- või järelevalveorgan, kaasataks konsolideeritud finantsaruannetesse.“
4
Direktiivi 2013/34 artiklis 22 „Konsolideeritud finantsaruannete koostamise nõue“ on sätestatud:
„1.   Liikmesriik nõuab kõigilt oma siseriikliku õigusega reguleeritavatelt ettevõtjatelt, et nad koostaksid konsolideeritud finantsaruanded ja konsolideeritud tegevusaruande, juhul kui asjaomasel ettevõtjal (emaettevõtjal):
a)
on teises ettevõtjas (tütarettevõtjas) aktsionäride või osanike häälteenamus;
b)
on õigus ametisse määrata või ametist vabastada enamust teise ettevõtja (tütarettevõtja) haldus-, juht- või järelevalveorgani liikmetest ning ta on samal ajal ise kõnealuse ettevõtja aktsionär või osanik;
c)
on õigus teostada valitsevat mõju ettevõtja (tütarettevõtja) üle, mille aktsionär või osanik ta on, vastavalt kõnealuse ettevõtjaga sõlmitud lepingu või ettevõtja põhikirja või asutamislepingu sättele, kui selliste lepingute või sätete kohaldamine kõnealuse tütarettevõtja puhul on selle tütarettevõtja suhtes kohaldatava õiguse alusel lubatud.
Liikmesriik ei pea ette nägema, et emaettevõtja peab olema oma tütarettevõtja osanik või aktsionär. Käesoleva sätte kohaldamist ei nõuta neilt liikmesriikidelt, kelle seadustega ei ole ette nähtud selliseid lepinguid või sätteid, või
d)
juhul kui asjaomane ettevõtja (emaettevõtja) on mõne ettevõtja aktsionär või osanik ning:
i)
kõnealuse ettevõtja (tütarettevõtja) haldus-, juht- või järelevalveorgani liikmete enamus, kes on olnud ametis aruandeaasta jooksul, eelmise aruandeaasta jooksul ning kuni konsolideeritud finantsaruannete koostamise ajani, on ametisse määratud üksnes tema hääleõiguste kasutamise tulemusena, või
ii)
ta kontrollib vastavalt kõnealuse ettevõtja (tütarettevõtja) muude aktsionäride või osanikega sõlmitud kokkuleppele üksinda aktsionäride või osanike häälteenamust kõnealuses ettevõtjas. Liikmesriigid võivad kehtestada üksikasjalikumad sätted selliste kokkulepete vormi ja sisu kohta.
Liikmesriigid näevad ette vähemalt korra, millele on osutatud alapunktis ii. Nad võivad seada alapunkti i kohaldamise tingimuseks nõude, et hääleõigused moodustaks vähemalt 20% hääleõiguste koguarvust.
Alapunkti i ei kohaldata siiski juhul, kui punktis a, b või c osutatud õigused seoses kõnealuse ettevõtjaga kuuluvad kolmandale isikule.
2.   Lisaks lõikes 1 sätestatud juhtumitele võivad liikmesriigid nõuda oma siseriikliku õigusega reguleeritavalt ettevõtjalt, et ta koostaks konsolideeritud finantsaruande ja konsolideeritud tegevusaruande, kui:
a)
kõnealune ettevõtja (emaettevõtja) võib teostada või teostab tegelikult teise ettevõtja (tütarettevõtja) suhtes valitsevat mõju või kontrolli, või
b)
kõnealune ettevõtja (emaettevõtja) ja teine ettevõtja (tütarettevõtja) on emaettevõtja ühtse juhtimise all.
3.   Lõike 1 punktide a, b ja d kohaldamisel tuleb emaettevõtja hääleõigustele ning ametisse määramise ja ametist vabastamise õigustele lisada tema iga muu tütarettevõtja ning enda nimel, kuid emaettevõtja või teise tütarettevõtja huvides tegutseva isiku hääleõigused ning ametisse määramise ja ametist vabastamise õigused.
4.   Lõike 1 punktide a, b ja d kohaldamisel vähendatakse lõikes 3 osutatud õigusi õiguste võrra, mis:
a)
on seotud aktsiate või osadega, mida hoitakse sellise isiku nimel, kes ei ole emaettevõtja ega kõnealuse emaettevõtja tütarettevõtja, või
b)
on seotud aktsiate või osadega:
i)
mida hoitakse tagatisena, tingimusel et kõnealuseid õigusi teostatakse kooskõlas saadud juhistega, või
ii)
mida hoitakse seoses laenude andmisega osana tavapärasest majandustegevusest, tingimusel et hääleõigust teostatakse tagatise andnud isiku huvides.
5.   Lõike 1 punktide a ja d kohaldamisel tuleb aktsionäride või osanike hääleõiguste koguarvu tütarettevõtjas vähendada hääleõiguste võrra, mis on seotud aktsiate või osadega, mis kuuluvad sellele ettevõtjale endale, tema tütarettevõtjale või isikule, kes tegutseb enda nimel, kuid kõnealuste ettevõtjate huvides.
6.   Ilma et see piiraks artikli 23 lõike 9 kohaldamist, on emaettevõtja ja selle kõik tütarettevõtjad konsolideerimisse kaasatud ettevõtjad olenemata sellest, kus on selliste tütarettevõtjate registrijärgne asukoht.
[…]“.
5
Direktiivi artiklis 23 on vastavalt selle pealkirjale ette nähtud vabastus artiklis 22 nimetatud kohustusest koostada konsolideeritud finantsaruandeid ja konsolideeritud tegevusaruannet.
6
Nimetatud direktiivi artikkel 24 sisaldab vastavalt selle pealkirjale konsolideeritud finantsaruannete koostamist reguleerivat eeskirjade kogumit.
Direktiiv 2014/24
7
Direktiivi 2014/24 põhjendused 31 ja 32 on sõnastatud järgmiselt:
„(31)
Esineb märkimisväärset õiguskindlusetust selles suhtes, mil määral peaks riigihanke-eeskirjad hõlmama avaliku sektori üksuste vahel sõlmitud lepinguid. Euroopa Liidu Kohtu asjaomast kohtupraktikat tõlgendavad liikmesriigid ja isegi avaliku sektori hankijad erinevalt. Seepärast tuleb selgitada, millistel juhtudel ei kohaldata riigihanke-eeskirju avaliku sektori üksuste vahel sõlmitud lepingute suhtes.
Seejuures tuleks lähtuda Euroopa Liidu Kohtu asjakohases kohtupraktikas kehtestatud põhimõtetest. Ainuüksi asjaolu, et mõlemad lepingupooled on ise ametiasutused, ei välista hanke-eeskirjade kohaldamist. Riigihanke-eeskirjade kohaldamine ei tohiks siiski mõjutada ametiasutuste vabadust täita neile antud avalike teenustega seotud ülesandeid, kasutades oma enda ressursse, mis hõlmab võimalust teha koostööd teiste ametiasutustega.
Tuleks tagada, et kohaldamisalast välja jääv ametiasutustevaheline koostöö ei moonutaks konkurentsi seoses eraettevõtjatega, kus eraõiguslik teenusosutaja seatakse tema konkurentide suhtes eelisolukorda.
(32)
Kontrollitavate juriidiliste isikutega sõlmitud riigihankelepingute suhtes ei tuleks kohaldada käesolevas direktiivis sätestatud menetlusi, kui avaliku sektori hankija teostab asjaomase juriidilise isiku üle kontrolli, mis sarnaneb kontrolliga, mida ta teostab oma osakondade üle, tingimusel et kontrollitava juriidilise isiku tegevusest moodustab rohkem kui 80% nende ülesannete täitmine, mida talle on andnud kontrolliv avaliku sektori hankija või nimetatud avaliku sektori hankija poolt kontrollitavad muud juriidilised isikud, olenemata sellest, kes on lepingu täitmise puhul kasusaaja.
Erandit ei tuleks laiendada nendele olukordadele, kus eraettevõtjal on otsene osalus kontrollitava juriidilise isiku kapitalis, kuna sellisel juhul annaks lepingu sõlmimine ilma konkurentsipõhise hankemenetluseta asjaomasele eraettevõtjale põhjendamatu eelise oma konkurentide ees. Pidades silmas kohustusliku liikmesusega riigiasutuste, näiteks teatavate avalike teenuste haldamise või osutamise eest vastutavate organisatsioonide eripära, ei tuleks seda siiski kohaldada juhtudel, kus konkreetse eraettevõtja osalus kontrollitava juriidilise isiku kapitalis on kooskõlas aluslepingutega tehtud kohustuslikuks mõne siseriikliku seadusesättega, tingimusel et selline osalus ei ole kontrolliv ega blokeeriv ning sellel ei ole kontrollitava juriidilise isiku otsuste üle otsustavat mõju. Samuti tuleks selgitada, et otsustavaks asjaoluks on ainult otsene erasektori osalus kontrollitavas juriidilises isikus. Sellest tulenevalt, kui kontrollival avaliku sektori hankijal või kontrollivatel avaliku sektori hankijatel on erakapitali osalus, ei välista see riigihankelepingute sõlmimist kontrollitava juriidilise isikuga ilma käesolevas direktiivis sätestatud menetlusi kohaldamata, kuna selline osalus ei mõjuta negatiivselt ettevõtjate vahelist konkurentsi.
Samuti tuleks selgitada, et sellised avaliku sektori hankijad nagu avalik-õiguslikud isikud, kellel võib olla erakapitali osalus, peaksid saama kasutada horisontaalse koostöö erandit. Seetõttu, kui kõik muud horisontaalse koostööga seotud tingimused on täidetud, peaks horisontaalse koostöö erand laienema sellistele avaliku sektori hankijatele, kui leping on sõlmitud ainult avaliku sektori hankijate vahel.“
8
Kõnealuse direktiivi artikli 12 „Avaliku sektori üksuste vahelised lepingud“ lõigetes 3 ja 5 on sätestatud:
„3.   Avaliku sektori hankija, kes ei teosta kontrolli avalik-õigusliku või eraõigusliku juriidilise isiku üle lõike 1 tähenduses, võib siiski käesolevat direktiivi kohaldamata sõlmida riigihankelepingu sellise juriidilise isikuga, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
avaliku sektori hankijad teostavad ühiselt asjaomase juriidilise isiku üle kontrolli, mis sarnaneb kontrolliga, mida nad teostavad oma osakondade üle;
b)
üle 80% asjaomase juriidilise isiku tegevusest on selliste ülesannete täitmine, mille talle on usaldanud kontrolliv avaliku sektori hankija või sama avaliku sektori hankija poolt kontrollitav muu juriidiline isik, ning
c)
kontrollitaval juriidilisel isikul puudub otsene erakapitali osalus, välja arvatud kontrolliõiguseta ja mitteblokeerivad erakapitali osaluse vormid, mis on kooskõlas aluslepingutega nõutavad siseriiklike õigusaktidega ja mille puhul ei avaldata kontrollitavale juriidilisele isikule otsustavat mõju.
[…]
5.   Lõike 1 esimese lõigu punktis b, lõike 3 esimese lõigu punktis b ja lõike 4 punktis c osutatud tegevuse protsendimäära kindlakstegemisel võetakse arvesse asjaomase juriidilise isiku või avaliku sektori hankija keskmist lepingu sõlmimisele eelnenud kolme aasta kogukäivet seoses teenuste, asjade ja ehitustöödega või muud sobivat alternatiivset tegevusepõhist elementi, näiteks kantud kulusid.
[…]“.
Madalmaade õigus
9
Direktiivi 2013/34 artiklid 22–24 on Madalmaade õiguskorda üle võetud tsiviilseadustiku (Burgerlijk Wetboek) 2. raamatu „Juriidilised isikud“ sätetega.
10
Direktiiv 2014/24 võeti Madalmaade õiguskorda üle 1. novembri 2012. aasta riigihangete seadusega (Aanbestedingswet; Stb. 2012, nr 542) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „riigihangete seadus“).
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
11
Friisimaa provintsi (Madalmaad) vallad asutasid 1995. aastal ühiselt jäätmekäitlusega tegeleva ühingu AF. Pärast seda kuupäeva hakkasid aktsionärideks ka teised Madalmaade vallad, mis ei asu selles provintsis.
12
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et AF on kontserni emaettevõtja, kelle mõned tütarettevõtjad tegutsevad ka muus valdkonnas kui AFile või tema tütarettevõtjatele tema aktsionärideks olevate omavalitsusüksuste poolt antud ülesannete täitmine.
13
Vastavalt riigisisestele õigusnormidele, millega võetakse üle direktiivi 2013/34 artiklid 22–24, koostab AF konsolideeritud raamatupidamise aastaaruande, mis nende riigisiseste õigusnormide kohaselt sisaldab finantsandmeid tema enda ja tema tütarettevõtjate ning kontserni kuuluvate teiste äriühingute ja muude juriidiliste isikute kohta, kelle üle ta võib teostada kontrolli või kes on tema ühtse juhtimise all. Üks osa konsolideeritud raamatupidamise aastaaruandest on kasumiaruanne, milles AF võtab tulupoolel arvesse nende üksuste konsolideeritud käibe, välja arvatud nende omavahelised tehingud.
14
Lisaks olgu märgitud, et AF ise käitab Friisimaa provintsi valdade ülesandel ühte prügilat (edaspidi „vaidlusalune prügila“). Vaidlusaluses prügilas võetakse vastu muid kui kodumajapidamiste sekundaarseid jäätmeid, muu hulgas tööstusjäätmeid ja jäätmeid, mis tekivad sellistest kommunaalprojektidest nagu hoonete ehitamisel pinnase puhastamine või asbesti eemaldamine.
15
Kolm Lõuna-Hollandi provintsi (Madalmaad) valda asutasid 2000. aastal eelkõige oma jäätmekäitluse tarbeks ühingu Irado. Irado sai AFi aktsionäriks 2017. aastal ning on alates 1. jaanuarist 2017 lasknud sellel käidelda kodumajapidamiste sekundaarseid jäätmeid, mida ta kogub neist kolmest Lõuna-Hollandi provintsi vallast.
16
BARi vallad asuvad samuti selles provintsis. BARi olid nad asutanud 2015. aastal oma jäätmekäitluse tarbeks.
17
Kuni 31. detsembrini 2019 olid kõigil BARi valdadel sõlmitud koostöölepped eri jäätmekäitlusettevõtjatega ja nende koostöölepete alusel käitles selles sektoris tegutsev äriühing AVR nende omavalitsusüksuste kodumajapidamiste sekundaarseid jäätmeid, tehes seda osaliselt allhanke korras.
18
BARi vallad otsustasid 2019. aastal, et BAR astub Irado liikmeks ning viimati nimetatu hakkab koguma ja käitlema nende kodumajapidamiste sekundaarseid jäätmeid.
19
Irado ja AF sõlmisid 13. detsembril 2019 BARi valdade kodumajapidamiste sekundaarsete jäätmete üleandmise, veo ja käitlemise lepingu, mis jõustus alates 1. jaanuarist 2020.
20
BAR ja Irado sõlmisid 20. detsembril 2019 teenuste osutamise lepingu, mis puudutas samuti BARi valdade kodumajapidamiste sekundaarsete jäätmete käitlemist.
21
BAR sai 31. detsembril 2019 Irado liikmeks.
22
AVR esitas rechtbank Den Haagile (Haagi esimese astme kohus, Madalmaad) hagi, milles ta taotles esimese võimalusena, et käesoleva kohtuotsuse punktides 19 ja 20 nimetatud lepingud, millest üks seob BARi ja Iradot ning teine Iradot ja AFi, tühistataks, ja teise võimalusena, et need lõpetataks või nende täitmine keelataks, põhjendusel, et ei ole täidetud tingimused, mis lubavad hankijal, kes teostab koos teiste hankijatega asjaomase juriidilise isiku üle kontrolli, sõlmida riigihankemenetlust korraldamata selle juriidilise isikuga otselepingu. Hagis taotleti ka riigihankemenetluse korraldamise kohustamist, kui BARi vallad soovivad jätkuvalt selliseid hankelepinguid sõlmida.
23
Pärast seda, kui rechtbank Den Haag (Haagi esimese astme kohus) jättis tema hagi rahuldamata, esitas AVR apellatsioonkaebuse Gerechtshof Den Haagile (Haagi apellatsioonikohus, Madalmaad), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
24
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et poolte vahel ei ole vaidlust selles, et leping, mille BAR sõlmis Iradoga, ja leping, mille Irado sõlmis AFiga, kuuluvad põhimõtteliselt direktiivis 2014/24 ette nähtud hankemenetluse korraldamise kohustuse kohaldamisalasse, välja arvatud juhul, kui need võib sõlmida otselepinguna, kuna hankija teostab lepingut täitva juriidilise isiku üle koos teiste hankijatega ühiselt kontrolli.
25
Seetõttu leiab nimetatud kohus, et tema menetluses oleva vaidluse lahendamiseks tuleb muu hulgas hinnata, kas AFi ja teda kontrollivate hankijate vaheline suhe vastab tingimusele, mis on ette nähtud selle direktiivi artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b koostoimes nimetatud direktiivi artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga, mille kohaselt peab üle 80% kontrollitava juriidilise isiku tegevusest olema selliste ülesannete täitmine, mille talle on usaldanud kontrolliv avaliku sektori hankija, ja käesoleval juhul määratakse see protsent kindlaks käibe alusel.
26
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et põhikohtuasja kostjad väidavad, et kuna sätetes nimetatakse sõnaselgelt selle juriidilise isiku tegevust, kellega hankeleping sõlmitakse, saab asjaomane käive olla ainult selle juriidilise isiku enda käive.
27
AVR leiab seevastu, et arvesse tuleb võtta selle kontserni käivet, kuhu see juriidiline isik kuulub, kuna see on ainus viis võtta arvesse tegelikku majandusolukorda. Vastupidisel juhul saaks avaliku sektori hankijate kontrollitav juriidiline isik direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b sätestatud nõudest mööda minna, jagades kunstlikult oma tegevust nii, et ta teeks seda ise sellise kontserni siseselt, kus selle juriidilise isiku tegevusest enam kui 80% toimub nende avaliku sektori hankijate huvides, ent samal ajal saavad üks või mitu sellesse kontserni kuuluvat äriühingut tegutseda vabal turul.
28
Seetõttu soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, millist käivet tuleb arvesse võtta, hinnates, kas selle direktiivi artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b ette nähtud tingimus on täidetud, juhul kui nendes sätetes nimetatud tegevuse protsent tehakse kindlaks käibe alusel ja kui kontrollitav juriidiline isik juhib kontserni.
29
Sellega seoses märgib ta, et tema menetluses olevas vaidluses on see tingimus täidetud, kui arvesse võtta ainult AFi käive, kuid mitte siis, kui seda hinnatakse selle kontserni konsolideeritud käibe alusel, mida juhib AF.
30
Samas viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus ka võimalusele – nagu väidab AVR – võtta vajaduse korral asjaomase käibena arvesse nende üksuste käivet, kellega see juriidiline isik moodustab ühe majandusüksuse liidu konkurentsiõiguse mõiste „ettevõtja“ tähenduses.
31
Seejärel märgib see kohus, et kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et arvesse tuleb võtta üksnes kontrollitava juriidilise isiku käivet, siis tuleks ka kindlaks teha, kas põhikohtuasja kostjad võtsid käesoleval juhul õigesti arvesse AFi käivet, mis tekkis vaidlusaluse prügila käitamisest.
32
Neil asjaoludel otsustas Gerechtshof Den Haag (Haagi apellatsioonikohus) menetluse peatada ning esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas tegevuse protsendimäära kriteeriumi, mis on ette nähtud direktiivi [2014/24] artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b koostoimes artikli 12 lõikega 5,
tuleb tõlgendada nii, et
kui selles osutatud tegevuse protsendimäär tehakse kindlaks käibe alusel ja kontrollitav juriidiline isik kuulub kontserni,
tuleb arvesse võtta üksnes kontrollitava juriidilise isiku enda käivet või kõigi kontserni kuuluvate äriühingute käivet, olenemata sellest, kas need on sidusettevõtjad või mitte, näiteks:
i)
konsolideeritud käivet, mille puhul liidetakse asjaomase juriidilise isiku käive teiste kontserni kuuluvate äriühingute käibega, nagu see on ette nähtud direktiivi [2013/34] artiklite 22 ja 24 ülevõtmiseks vastu võetud riigisiseste õigusnormidega, või
ii)
nende ettevõtjate käivet, kellega kontrollitav juriidiline isik moodustab liidu konkurentsiõiguses määratletud mõiste „ettevõtja“ tähenduses majandusüksuse?
2.
Kas juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse nii, et arvesse tuleb võtta ainult kontrollitava juriidilise isiku enda käivet, tuleb selles küsimuses osutatud tegevuse protsendimäära kriteeriumi
tõlgendada nii, et
käivet, mis tekib sellest, et kasutajatest kolmandad isikud viivad jäätmeid prügilasse, mida kontrollitav juriidiline isik käitab tema üle kontrolli teostava avaliku sektori hankija ülesandel, tuleb käsitada käibena, mis tuleneb selliste ülesannete täitmisest, mille on sellele juriidilisele isikule delegeerinud kontrolliv avaliku sektori hankija, kui võtta arvesse, et kontrollitav juriidiline isik konkureerib seejuures ka eraettevõtjatega?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
33
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b tuleb koostoimes selle direktiivi artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga tõlgendada nii, et tingimus, et kontrollitava juriidilise isiku tegevusest peab üle 80% olema teda kontrollivate avaliku sektori hankijate delegeeritud ülesannete täitmine, eeldab juhul, kui neis sätetes osutatud tegevuse protsendimäär määratakse kindlaks käibe alusel ja see kontrollitav juriidiline isik on kontserni emaettevõtja, et arvesse tuleb võtta ka teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste käivet ja vajaduse korral konsolideeritud käivet, mida see juriidiline isik peab kajastama vastavalt direktiivi 2013/34 artiklitele 22 ja 24, või tuleb arvesse võtta nende üksuste kogukäive, kellega kontrollitav juriidiline isik moodustab ühe majandusüksuse liidu konkurentsiõiguses kasutatava ettevõtja mõiste tähenduses.
34
Direktiivi 2014/24 artikli 12 lõige 3 käsitleb olukorda, kus avaliku sektori hankija ei teosta mitte üksi, vaid koos teiste avaliku sektori hankijatega kontrolli eraõigusliku või avalik-õigusliku juriidilise isiku üle, ning täpsustab tingimused, mis peavad olema täidetud, et see hankija saaks õiguspäraselt sõlmida selle juriidilise isikuga otselepingu.
35
Kumulatiivsete tingimuste hulgast, millest sõltub sellise lepingu sõlmimise võimalus, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul tõlgendada üksnes seda, mis puudutab nende tegevuste protsendimäära, mida kontrollitav juriidiline isik peab teostama talle tema üle järelevalvet tegevate hankijate antud ülesannete raames, võttes arvesse selle direktiivi artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b koostoimes selle direktiivi artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga.
36
Järelikult tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele vastamiseks esimesena kindlaks teha, kas sellise tingimuse täidetuse hindamisel tuleb lisaks kontrollitava juriidilise isiku käibele arvesse võtta ka teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste käivet, mille emaettevõtja see juriidiline isik on.
37
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale ei tule liidu õigusnormi tõlgendamisel arvesse võtta mitte ainult selle normi sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa see norm on (vt 17. novembri 1983. aasta kohtuotsus Merck, 292/82, EU:C:1983:335, punkt 12, ja 22. detsembri 2022. aasta kohtuotsus Sambre & Biesme ja Commune de Farciennes, C‑383/21 ja C‑384/21, EU:C:2022:1022, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).
38
Esiteks, mis puudutab kõnealuste sätete sõnastust, siis tuleb ühelt poolt välja tuua, et direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b on nõutud, et kontrollitava juriidilise isiku „tegevusest“ peab üle 80% olema teda kontrollivate avaliku sektori hankijate või samade hankijate kontrolli all olevate teiste juriidiliste isikute delegeeritud ülesannete täitmine.
39
Seega ei tulene artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b sõnastusest, et selles sättes ette nähtud tingimuse täidetust tuleb tingimata hinnata üksnes kontrollitava juriidilise isiku enda tegevuse alusel.
40
Nimelt ei puuduta nimetatud artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b ette nähtud tingimus seda juriidilist isikut kui sellist, vaid tema tegevust. Seega ei ole välistatud, et selles ette nähtud tingimuse täidetuse hindamiseks asjakohane tegevus võib hõlmata nii tegevust, millega see juriidiline isik otseselt tegeleb, kui ka tegevust, mida teostatakse teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste vahendusel, mille emaettevõtja see juriidiline isik on.
41
Teiselt poolt olgu märgitud, et direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 5 esimeses lõigus on sätestatud, et artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b osutatud tegevuse protsendimäära kindlakstegemisel võetakse arvesse kogukäivet, ilma et oleks nõutud, et sellist tegevust nõuetekohaselt kajastav käive peaks piirduma kontrollitava juriidilise isiku tegevusest tuleneva käibega.
42
Selle sätte sõnastus kinnitab seega, et selle direktiivi artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b ette nähtud tingimuse täidetuse hindamisel ei ole asjakohane tingimus piiratud kontrollitava juriidilise isiku enda tegevusega, vaid laieneb ka tegevusele, mida saab temaga laiemalt seostada. Seega, kui – nagu lubab nimetatud direktiivi artikli 12 lõike 5 esimene lõik – sellise hinnangu andmisel kasutatakse keskmise kogukäibe kriteeriumi, peab see käive saama sellist tegevust adekvaatselt kajastada. Sellest tuleneb, et sellise hinnangu andmisel on asjakohane ka teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste käive, mille emaettevõtja on kontrollitav juriidiline isik.
43
Teiseks kinnitab seda tõlgendust nende sätete kontekst. Nimelt on direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 kohaldamise kumulatiivsete tingimusena selle sätte esimese lõigu punktis c ette nähtud, et kontrollitaval juriidilisel isikul ei tohi põhimõtteliselt olla otsest erakapitali osalust.
44
Selle kohta on nimetatud direktiivi põhjenduses 32 märgitud, et eelkõige juhul, kui avaliku sektori hankija teostab ühiselt koos teiste avaliku sektori hankijatega asjaomase juriidilise isiku üle kontrolli, ei tuleks selles direktiivis sätestatud menetluste kohaldamisest vabastamist laiendada nendele olukordadele, kus eraettevõtjal on otsene osalus kontrollitava juriidilise isiku kapitalis, kuna sellisel juhul annaks lepingu sõlmimine ilma konkurentsipõhise hankemenetluseta asjaomasele eraettevõtjale põhjendamatu eelise oma konkurentide ees.
45
Sellest nähtub, et liidu seadusandja soovis, et võimalust sõlmida otseleping hinnataks, lähtudes majanduslikust kontekstist, kuhu kuuluvad kõik üksused, keda selline leping puudutab. Seetõttu tuleb lisaks küsimusele, millised suhted on kontrollitava juriidilise isiku ja seda ühiselt kontrollivate avaliku sektori hankijate vahel, arvesse võtta laiemat majanduslikku konteksti, milles see juriidiline isik ise tegutseb. Sellega seoses ei saa tähelepanuta jätta kontserni, mida juhib nimetatud juriidiline isik.
46
Seega näib direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b kontekstipõhine tõlgendamine koostoimes selle direktiivi artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga kinnitavat, et nende sätete kohaldamisel tuleb arvesse võtta nende üksuste käivet, kes kuuluvad kontserni, mille emaettevõtja on asjaomane juriidiline isik.
47
Kolmandaks kinnitab eeltoodud kaalutlusi nimetatud direktiivi artikli 12 lõike 3 kujunemislugu.
48
Nimelt on selle direktiivi artiklis 12 kodifitseeritud ja täpsustatud Euroopa Kohtu praktikat otselepingute sõlmimise valdkonnas (22. detsembri 2022. aasta kohtuotsus Sambre & Biesme ja Commune de Farciennes, C‑383/21 ja C‑384/21, EU:C:2022:1022, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
49
Nagu nähtub direktiivi 2014/24 põhjendusest 31, tõi liidu seadusandja – kui ta juhtis tähelepanu märkimisväärsele õiguslikule ebakindlusele küsimuses, mil määral peaksid riigihankealased eeskirjad hõlmama avaliku sektori üksuste vahelisi lepinguid, ja seega vajadusele seda selgitada – esile, et seejuures tuleb lähtuda Euroopa Liidu Kohtu asjakohases kohtupraktikas kehtestatud põhimõtetest (22. detsembri 2022. aasta kohtuotsus Sambre & Biesme ja Commune de Farciennes, C‑383/21 ja C‑384/21, EU:C:2022:1022, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
50
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et enne selle direktiivi vastuvõtmist otsustas Euroopa Kohus, et selleks, et sõlmida riigihankemenetlust korraldamata otseleping kontrollitava üksusega, peab see üksus tegutsema põhiliselt teda kontrolliva hankija või kontrollivate hankijate huvides, mida tuleb hinnata, võttes arvesse kõiki juhtumi asjaolusid: nii kvalitatiivseid kui ka kvantitatiivseid (vt selle kohta 8. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Undis Servizi, C‑553/15, EU:C:2016:935, punktid 31 ja 32 ning seal viidatud kohtupraktika).
51
Järelikult, kui liidu seadusandja kehtestas direktiivi artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b nõude, mille kohaselt peab 80% kontrollitava juriidilise isiku tegevusest olema selliste ülesannete täitmine, mille talle on usaldanud kontrolliv avaliku sektori hankija, siis soovis ta täpsustada Euroopa Kohtu praktikas esitatud kriteeriumi. Siiski ei nähtu selle direktiivi sätetest, et seadusandja oleks leidnud, et selles osas ei tule enam läbi viia juhtumi kõiki asjaolusid arvesse võtvat hindamist.
52
Selliste asjaolude hulka kuulub samas asjaolu, et kontrollitav juriidiline isik on kontserni emaettevõtja, mistõttu tuleb tema tegevuse hindamisel võtta arvesse tema tegevust teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste kaudu ja seega nende käivet, kui vastavalt direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 5 esimesele lõigule hinnatakse nende kriteeriumide alusel, kas direktiivi artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b sätestatud tingimus on täidetud.
53
Neljandaks kinnitab direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b sellist tõlgendust koostoimes direktiivi artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga nende sätetega taotletav eesmärk.
54
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 52 rõhutas, soovitakse nende sätetega vältida konkurentsimoonutusi eesmärgiga tagada, et direktiiv 2014/24 oleks kohaldatav, kui kontrollitav juriidiline isik tegutseb turul ja seetõttu tõenäoliselt konkureerib teiste ettevõtjatega. Tegelikult ei puudu sellisel juriidilisel isikul tingimata tegutsemisvabadus pelga asjaolu tõttu, et teda puudutavate otsuste üle avaldavad määravat mõju teda kontrollivad avaliku sektori hankijad, kui ta saab siiski teostada suurt osa oma majandustegevusest koos teiste ettevõtjatega. Seevastu juhul, kui ta vastab nendes sätetes ette nähtud tingimustele, ei kuulu ta selle direktiivi nõuete kohaldamisalasse, kuna need on tingitud soovist säilitada konkurents, millel sellisel juhul ei ole enam mõtet (vt analoogia alusel 8. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Undis Servizi, C‑553/15, EU:C:2016:935, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
55
Asjaolu, kas kontrollitava juriidilise isiku majandustegevust selliste ettevõtjate huvides teostab see juriidiline isik otse või teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste vahendusel, mille emaettevõtja ta on, ei ole konkurentsimoonutuste vältimise eesmärgi saavutamise seisukohast asjakohane. Järelikult tegemaks kindlaks, milline osa kontrollitava juriidilise isiku tegevusest toimub teda kontrollivate avaliku sektori hankijate huvides, tuleb arvesse võtta teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste tegevust, mille emaettevõtja ta on, ja seega nende käivet, kui selle kriteeriumi alusel hinnatakse, kas direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b sätestatud tingimus on täidetud.
56
Sellist järeldust kinnitab asjaolu, nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 56 ja 57, et ühelt poolt ei ole välistatud, et kontserni kuuluvad üksused võivad kaudselt saada kasu selle kontserni emaettevõtjaga ilma konkurentsipõhist menetlust korraldamata sõlmitud lepingutest, mis käesoleva kohtuotsuse punktis 44 esitatud kaalutlustega analoogselt annaks neile põhjendamatu eelise võrreldes nende konkurentidega. Teiselt poolt ei saa direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b nimetatud ja käesoleva kohtuotsuse punktis 54 korratud eesmärkide saavutamine sõltuda selle kontserni struktuurist, millega oleks aga tegemist juhul, kui arvesse ei võetaks teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste tegevust, mille emaettevõtja on kontrollitav juriidiline isik. Nimelt tähendaks see, et kontrollitav juriidiline isik saaks kergesti mööda minna sellest sättest ja seal seatud tingimusest, jagades kunstlikult oma tegevuse ja andes osa sellest kontserni äriühingutele, mille emaettevõtja ta on.
57
Teisena tuleb anda vastus eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele selle kontserni käibe kindlaksmääramise korra kohta, mille emaettevõtja on kontrollitav juriidiline isik, kui hinnatakse, kas viimati nimetatu vastab direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b ette nähtud tingimusele, ja vastata muu hulgas sellele, milline tähtsus võib olla direktiivi 2013/34 alusel arvutatud konsolideeritud käibel.
58
Sellega seoses nähtub direktiivi 2013/34 põhjendusest 31, et konsolideeritud finantsaruanne peaks kajastama emaettevõtja ja tema tütarettevõtjate tegevust, see tähendab emaettevõtja kontrollitavate ettevõtjate tegevust, käsitades neid ühe üksusena.
59
Selleks on direktiivi artiklis 22 nimetatud asjaolud, mille esinemisel peavad liikmesriigid, välja arvatud artiklis 23 ette nähtud erandite puhul, kehtestama teatud ettevõtjate suhtes, kellele kohaldatakse nende riigisisest õigust, muu hulgas kohustuse koostada konsolideeritud finantsaruanne, mida reguleerib direktiivi artikkel 24.
60
Sellega seoses olgu märgitud, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 62 sisuliselt rõhutas, et kui äriühing on kõnealuste sätete kohaselt kohustatud koostama konsolideeritud finantsaruande, kajastab selle alusel arvutatud konsolideeritud käive usaldusväärselt äriühingu tegevust kontsernis, mille emaettevõtja ta on, ning võimaldab seega asjakohaselt hinnata, kas juhul, kui selle emaettevõtjaga on sõlmitud otseleping riigihankemenetlust läbi viimata, on täidetud tingimus, mis tuleneb direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktist b koostoimes selle direktiivi artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga.
61
Käesoleval juhul märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et AF on tütarettevõtjate kontserni emaettevõtja ja et vastavalt konsolideeritud finantsaruande koostamise kohustusele, mis tal lasub direktiivi 2013/34 üle võtvate riigisiseste õigusnormide alusel, kajastab ta muu hulgas konsolideeritud käivet, mis hõlmab tema tütarettevõtjate käivet.
62
Sellest järeldub, et eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarviliku vastuse andmiseks ei ole vaja käsitleda küsimust, milline tähtsus võib olla teistel kriteeriumidel, nagu majandusüksuse olemasolu liidu konkurentsiõiguses kasutatava mõiste „ettevõtja“ tähenduses, millele viitab ka eelotsusetaotluse esitanud kohus, kuna selle kohtu esitatud teavet arvestades võib konsolideeritud käibe alusel tuvastada, et täidetud ei ole tingimus, mis on ette nähtud direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punktis b koostoimes artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga.
63
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b koostoimes direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga tuleb tõlgendada nii, et tingimus, et kontrollitava juriidilise isiku tegevusest peab üle 80% olema teda kontrollivate avaliku sektori hankijate delegeeritud ülesannete täitmine, eeldab juhul, kui neis sätetes osutatud tegevuse protsendimäär määratakse kindlaks käibe alusel ja see kontrollitav juriidiline isik on kontserni emaettevõtja, et arvesse tuleb võtta ka teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste käivet ja vajaduse korral konsolideeritud käivet, mida see juriidiline isik peab kajastama vastavalt direktiivi 2013/34 artiklitele 22 ja 24.
Teine küsimus
64
Arvestades esimesele küsimusele antud vastust, ei ole teisele küsimusele vaja vastata.
Kohtuotsuse ajalise mõju piiramine
65
Euroopa Kohtu istungil palus AF Euroopa Kohtul piirata käesoleva kohtuotsuse ajalist mõju juhul, kui kohus leiab, et direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b koostoimes selle direktiivi artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga tuleb tõlgendada nii, et kontrollitava juriidilise isiku tegevust puudutava tingimuse hindamisel tuleb arvesse võtta ka teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste käivet, mille emaettevõtja see juriidiline isik on.
66
Oma taotluse põhjenduseks väitis AF, et see tõlgendus on tema jaoks ettenägematu ja ta ei ole ka kohustatud sellist tõlgendust ette nägema.
67
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt selgitab ja täpsustab tõlgendus, mille Euroopa Kohus talle ELTL artikliga 267 antud pädevust kasutades liidu õigusnormile annab, selle normi tähendust ja ulatust, nagu seda peab või peaks mõistma ja kohaldama alates selle jõustumise hetkest. Sellest järeldub, et kohus võib kohaldada ja on kohustatud kohaldama nõnda tõlgendatud õigusnormi õigussuhetele, mis on tekkinud ja loodud enne tõlgendamistaotluse kohta tehtud otsuse kuulutamist, kui lisaks on täidetud ka tingimused, mis lubavad selle normi kohaldamist pädevates kohtutes vaidlustada (16. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).
68
Euroopa Kohus võib üksnes väga erandlikel juhtudel, kohaldades liidu õiguskorrale omast õiguskindluse üldpõhimõtet, piirata kõikide huvitatud isikute võimalust tugineda mõnele tema tõlgendatud õigusnormile, et vaidlustada heauskselt loodud õigussuhteid. Et sellist piiramist saaks lubada, peavad olema täidetud kaks peamist tingimust, nimelt huvitatud isikute heausksus ja tõsiste probleemide tekkimise oht (16. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
69
Selles osas tuleb sedastada, et AF ei ole esitanud ühtegi konkreetset tõendit, mis põhjendaks tema taotluse põhjendatust, piirdudes väitega, et käesoleva kohtuotsuse punktis 65 esitatud tõlgendus on väidetavalt ettenägematu.
70
Neil asjaoludel ei ole alust käesoleva kohtuotsuse toimet ajaliselt piirata.
Kohtukulud
71
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 12 lõike 3 esimese lõigu punkti b koostoimes direktiivi 2014/24 artikli 12 lõike 5 esimese lõiguga
tuleb tõlgendada nii, et
tingimus, et kontrollitava juriidilise isiku tegevusest peab üle 80% olema teda kontrollivate avaliku sektori hankijate delegeeritud ülesannete täitmine, eeldab juhul, kui neis sätetes osutatud tegevuse protsendimäär määratakse kindlaks käibe alusel ja see kontrollitav juriidiline isik on kontserni emaettevõtja, et arvesse tuleb võtta ka teiste sellesse kontserni kuuluvate üksuste käivet ja vajaduse korral konsolideeritud käivet, mida see juriidiline isik peab kajastama vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/34/EL teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta ja millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/43/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ artiklitele 22 ja 24.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.