62022CJ0183
EUROOPA KOHTU OTSUS (viies koda)
15. juuni 2023 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Määrus (EL) nr 1308/2013 – Tootjaorganisatsioonide põhikiri – Artikli 153 lõike 1 punkt b – Ainult ühte tootjaorganisatsiooni kuulumise nõue – Artikli 153 lõike 2 punkti c ulatus – Tootjaorganisatsiooni liikmete demokraatlik kontroll selle organisatsiooni ja tema otsuste üle – Isiku kontroll tootjaorganisatsiooni teatavate liikmete üle
Kohtuasjas C‑183/22,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Conseil d’État (Prantsusmaa kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) 10. märtsi 2022. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 10. märtsil 2022, menetluses
Saint‑Louis Sucre
versus
Premier ministre (peaminister, Prantsusmaa),
Ministre de l’agriculture et de l’alimentation (põllumajandus- ja toiduainete minister, Prantsusmaa),
SICA des betteraviers d’Étrépagny (Étrépagny suhkrupeedikasvatajate põllumajandusühistu),
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president E. Regan, kohtunikud D. Gratsias (ettekandja), M. Ilešič, I. Jarukaitis ja Z. Csehi,
kohtujurist: T. Ćapeta,
kohtusekretär: ametnik M. Krausenböck,
arvestades kirjalikku menetlust ja 16. novembri 2022. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Saint‑Louis Sucre, esindajad: avocats J.‑P. Duhamel, F.‑C. Laprévote, A. Magraner‑Oliver ja F. Six,
–
SICA des betteraviers d’Étrépagny, esindaja: avocat F. Molinié,
–
Prantsuse valitsus, esindajad: G. Bain ja J.‑L. Carré,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Konstantinidis ja F. Le Bot,
olles 9. veebruari 2023. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT 2013, L 347, lk 671; parandus ELT 2016, L 130, lk 7), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2017. aasta määrusega (EL) 2017/2393 (ELT 2017, L 350, lk 15) (edaspidi „määrus nr 1308/2013“), artiklit 153.
2
Taotlus on esitatud ühelt poolt äriühingu Saint‑Louis Sucre (Prantsusmaa) ja ministre de l’Agriculture et de l’Alimentationi (Prantsusmaa põllumajandus- ja toiduminister) ning teiselt poolt société d’intérêt collectif agricole (SICA) des betteraviers d’Étrépagny (Étrépagny suhkrupeedikasvatajate põllumajandusühistu; edaspidi „SICA“) vahelises kohtuvaidluses seoses viimati nimetatu tunnustamisega suhkrupeedi tootjaorganisatsioonina (edaspidi „tootjaorganisatsioon“) suhkrusektoris.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus (EL) nr 1307/2013
3
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 637/2008 ja (EÜ) nr 73/2009 (ELT 2013, L 347, lk 608), artikli 4 lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
b)
„põllumajanduslik majapidamine“ – kõik põllumajandustootja poolt juhitavad ja põllumajanduslikuks tegevuseks kasutatavad üksused, mis asuvad sama liikmesriigi territooriumil;
c)
„põllumajanduslik tegevus“ –
i)
põllumajandustoodete kasvatamine või tootmine, sealhulgas saagikoristus, lüpsikarja pidamine, põllumajandusloomade aretamine ja pidamine,
[…]“.
Määrus nr 1308/2013
4
Määruse nr 1308/2013 põhjendus 131 on sõnastatud järgmiselt:
„Tootjaorganisatsioonidel ja nende liitudel võib olla oluline tähtsus pakkumise koondamisel, turustamise parandamisel, kavandamisel ja kohandamisel vastavalt nõudlusele, tootmiskulude optimeerimisel ja omahindade tasakaalustamisel, teadusuuringute läbiviimisel, parimate tavade edendamisel ja tehnilise abi andmisel, kõrvalsaaduste käitlemisel ja oma liikmete käsutusse antud riskijuhtimise vahendite haldamisel, aidates seeläbi kaasa tootjate seisukoha tugevdamisele toiduainete tarneahelas.“
5
Määruse artikli 1 lõike 1 kohaselt kehtestatakse selle määrusega põllumajandustoodete ühine turukorraldus, mis hõlmab kõiki ELi toimimise lepingu I lisas loetletud tooteid, v.a kalapüügi- ja vesiviljelustooted, mis on määratletud liidu õigusaktides kalapüügi- ja vesiviljelustoodete turu ühise korralduse kohta.
6
Vastavalt määruse artikli 1 lõike 2 punktile c koostoimes selle I lisa III osaga kohaldatakse suhkrupeedi suhtes suhkrusektori ühist korraldust.
7
Määruse artikli 3 lõike 3 kohaselt kasutatakse selle määruse kohaldamisel eelkõige määruses nr 1307/2013 olevaid mõisteid, kui ei ole sätestatud teisiti.
8
Määruse nr 1308/2013 artikli 152 „Tootjaorganisatsioonid“ lõigetes 1–1b on ette nähtud:
„1.   Liikmesriigid võivad taotluse korral tunnustada tootjaorganisatsioone, mis:
a)
koosnevad ühe artikli 1 lõikes 2 loetletud teatava sektori tootjatest ning mida kõnealused tootjad kontrollivad kooskõlas artikli 153 lõike 2 punktiga c;
b)
on asutatud tootjate algatusel ja tegelevad vähemalt ühe järgmise tegevusega:
i)
ühine töötlemine;
ii)
ühine turustamine, sealhulgas ühine müügiplatvorm või ühine transport;
iii)
ühine pakendamine, märgistamine või reklaamimine;
iv)
ühine kvaliteedikontrolli korraldamine;
v)
seadmete või hoidlate ühine kasutamine;
vi)
tootmisega otseselt seotud jäätmete ühine käitlemine;
vii)
sisendite ühishanked;
viii)
muu ühine teenuse osutamine mõnel käesoleva lõike punktis c loetletud eesmärgil;
c)
järgivad konkreetset eesmärki, mis võib hõlmata vähemalt ühte järgmistest eesmärkidest:
i)
selle tagamine, et tootmine kavandatakse ja kohandatakse vastavalt nõudmisele, eriti kvaliteedi ja kvantiteedi osas;
ii)
pakkumise koondamine ja liikmete toodete turuleviimine, sealhulgas otseturunduse kaudu;
iii)
tootmiskulude ja investeeringutasuvuse optimeerimine reageerimaks keskkonnaalastele ja loomade heaolu standarditele, ning omahindade tasakaalustamine;
[…]
1a.   Erandina [ELTL] artikli 101 lõikest 1 võib käesoleva artikli lõike 1 kohaselt tunnustatud tootjaorganisatsioon oma liikmete nimel nende kogutoodangu või kogutoodangu osaga seoses kavandada tootmist, optimeerida tootmiskulusid, viia põllumajandustooteid turule ja pidada läbirääkimisi põllumajandustoodete tarnelepingute üle.
Esimeses lõigus osutatud tegevusi võib ellu viia:
a)
tingimusel, et ühte või mitut lõike 1 punkti b alapunktides i–vii osutatud tegevust viiakse reaalselt ellu, aidates seeläbi kaasa [ELTL] artiklis 39 sätestatud eesmärkide saavutamisele;
b)
tingimusel, et tootjaorganisatsioon koondab tarned ja viib oma liikmete tooted turule olenemata sellest, kas põllumajandustoodete omandiõigus läheb tootjalt üle tootjaorganisatsioonile või mitte;
c)
olenemata sellest, kas kokkulepitud hind on mõnede või kõikide liikmete kogutoodangu jaoks sama või mitte;
d)
tingimusel, et asjaomased tootjad ei ole ühegi teise tootjaorganisatsiooni liikmed esimeses lõigus osutatud tegevustega hõlmatud toodetega seoses;
e)
tingimusel, et põllumajandustoote suhtes ei ole tootja liikmesuse tõttu ühistus, mis ei ole ise asjaomase tootjaorganisatsiooni liige, kehtestatud tarnekohustust vastavalt ühistu põhikirjas sätestatud tingimustele või sellest tulenevatele eeskirjadele ja otsustele.
Sellegipoolest võib liikmesriik nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel teise lõigu punktis d sätestatud tingimusest kõrvale kalduda, kui tootjatest liikmetel on kaks eraldi tootmisüksust, mis asuvad erinevates geograafilistes piirkondades.
1b.   Käesoleva artikli kohaldamisel käsitatakse viiteid tootjaorganisatsioonidele ka viidetena tootjaorganisatsioonide liitudele, mida tunnustatakse vastavalt artikli 156 lõikele 1, kui sellised liidud vastavad käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud tingimustele.“
9
Määruse artiklis 153 „Tootjaorganisatsioonide põhikiri“ on sätestatud:
„1.   Tootjaorganisatsiooni põhikiri nõuab selle tootjatest liikmetelt eelkõige:
a)
tootjaorganisatsioonis vastu võetud eeskirjade kohaldamist, mis käsitlevad aruandlust toodangu kohta, toodangut, turustamist ja keskkonnakaitset;
b)
kuulumist toote puhul ainult ühte tootjaorganisatsiooni; sellegipoolest võib liikmesriik nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel sellest tingimusest kõrvale kalduda, kui tootjatest liikmetel on kaks eraldi tootmisüksust, mis asuvad erinevates geograafilistes piirkondades;
c)
tootjaorganisatsiooni poolt statistilistel eesmärkidel nõutava teabe esitamist.
2.   Tootjaorganisatsiooni põhikirjas sätestatakse samuti:
[…]
c)
eeskirjad, mis võimaldavad tootjaliikmetel demokraatlikult kontrollida oma organisatsiooni ja tema otsuseid;
[…]“.
10
Nimetatud määruse artikli 206 „Komisjoni suunised, milles käsitletakse konkurentsieeskirjade kohaldamist põllumajanduses“ esimeses lõigus on sätestatud:
„Kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti ja kooskõlas [ELTL] artikliga 42, kohaldatakse [ELTL] artikleid 101–106 ja nende rakendussätteid, kui käesoleva määruse artiklitest 207–210 ei tulene teisiti, kõikide [ELTL] artikli 101 lõikes 1 ja artiklis 102 osutatud kokkulepete, otsuste ja tegevuste suhtes, mis on seotud põllumajandustoodete tootmise või nendega kauplemisega.“
11
Määruse artikli 209 „ÜPP eesmärkide, põllumajandustootjate ja nende liitude suhtes kohaldatavad erandid“ lõikes 1 on ette nähtud:
„[ELTL] artikli 101 lõiget 1 ei kohaldata käesoleva määruse artiklis 206 osutatud kokkulepete, otsuste ja tegevuse suhtes, mis on vajalikud [ELTL] artiklis 39 sätestatud eesmärkide saavutamiseks.
[ELTL] artikli 101 lõiget 1 ei kohaldata põllumajandustootjate, põllumajandustootjate liitude või sellistest liitudest moodustatud ühenduste või käesoleva määruse artikli 152 või artikli 161 kohaselt tunnustatud tootjaorganisatsioonide või käesoleva määruse artikli 156 kohaselt tunnustatud tootjaorganisatsioonide liitude kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes, mis on seotud põllumajandustoodete tootmise või müügiga või ühiste seadmete kasutamisega põllumajandustoodete ladustamiseks, käitlemiseks või töötlemiseks, välja arvatud siis, kui ohustatakse [ELTL] artiklis 39 sätestatud eesmärkide saavutamist.
Käesolevat lõiget ei kohaldata kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes, mis hõlmavad kohustust kehtestada ühesuguseid hindu või mis välistavad konkurentsi.“
Määrus 2017/2393
12
Määruse 2017/2393 põhjendus 52 on sõnastatud järgmiselt:
„Tootjaorganisatsioonidel ja nende liitudel võib olla oluline roll pakkumise koondamisel, turustamise parandamisel, tootmise kavandamisel ja kohandamisel vastavalt nõudmisele, tootmiskulude optimeerimisel ja omahindade stabiliseerimisel, teadusuuringute läbiviimisel, parimate tavade edendamisel ja tehnilise abi andmisel, kõrvalsaaduste käitlemisel ja oma liikmete käsutusse antud riskijuhtimise vahendite haldamisel, aidates seeläbi tugevdada tootjate positsiooni toiduainete tarneahelas. Selliste tootjaorganisatsioonide ja nende liitude tegevus, sealhulgas nende poolt läbirääkimiste pidamine põllumajandustoodete tarnelepingute üle pakkumise koondamisel ja oma liikmete toodete turule viimisel, aitab seega kaasa [ELTL] artiklis 39 sätestatud ÜPP eesmärkide saavutamisele, kuna see tugevdab põllumajandustootjate positsiooni toiduainete tarneahelas ja aitab kaasa toiduainete tarneahela paremale toimimisele. ÜPP reform 2013. aastal tugevdas tootjaorganisatsioonide rolli. Erandina [ELTL] artiklist 101 peaks võimalus viia läbi selliseid tegevusi nagu tootmise kavandamine, kulude optimeerimine, tootjaliikmete toodete turule viimine ja lepingute sõlmimiseks läbirääkimiste pidamine olema seepärast sõnaselgelt reguleeritud kui õigus, mis on tunnustatud tootjaorganisatsioonidel kõikides sektorites, kus määrusega [nr 1308/2013] kehtestatakse ühine turukorraldus. Lisaks [ELTL] artikli 102 kohaldamisele selliste tootjaorganisatsioonide suhtes tuleks siiski näha ette kaitsemeetmed tagamaks, et sellised tegevused ei välista konkurentsi ega ohusta [ELTL] artiklis 39 sätestatud eesmärkide täitmist.[…]“.
Prantsuse õigus
13
Maaelu- ja merekalapüügiseadustiku (code rural et de la pêche maritime) artikli L. 551–1 kohaselt „[tunnustab] haldusasutus [tootjaorganisatsioone] ja nende liitusid põllumajandustoodete ühise turukorralduse määrusega hõlmatud sektorites selles määruses sätestatud tingimustel“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
14
Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation (põllumajandus- ja toiduainete minister) tunnustas 20. detsembri 2019. aasta määrusega SICA-d suhkrupeedi tootjaorganisatsioonina suhkrusektoris.
15
Põhikohtuasja kaebaja, äriühing Saint-Louis Sucre, kes on suhkrupeedist suhkru tootja, palus Conseil d’État’le (Prantsusmaa kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) esitatud kaebuses tühistada 20. detsembri 2019. aasta määrus. Saint‑Louis Sucre põhjendab oma nõuet eelkõige kahe väitega, mille kohaselt on rikutud vastavalt määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punkti b ja artikli 153 lõike 2 punkti c.
16
Saint-Louis Sucre väidab selle määruse artikli 153 lõike 1 punkti b rikkumist käsitleva väite toetuseks, et Confédération générale des planteurs de betteraves Eure (Eure’i peedikasvatajate üldliit; edaspidi „CGB Eure“), Confédération générale des planteurs de betteraves Île-de-France (Île de France’i peedikasvatajate üldliit; edaspidi „CGB Île-de-France“) ja äriühing Naples Investissement, kes ei ole tootjad, on ühtaegu nii ühistu SICA liikmed kui ka ühistu SICA Roye‑Déshydratation liikmed, kusjuures viimane oli 20. detsembri 2019. aasta otsuse vastuvõtmise ajal tunnustatud tootjaorganisatsioonina. Selle asjaolu tõttu oleks põllumajandus- ja toiduminister pidanud jätma SICA tunnustamise taotluse määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punkti b alusel rahuldamata.
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et selle väite hindamine sõltub vastusest küsimusele, kas viimati nimetatud sätet, mis nõuab kuulumist toote puhul ainult tootjaorganisatsiooni, tuleb tõlgendada nii, et seda kumulatsiooni keeldu kohaldatakse üksnes tootjaliikmete suhtes, või kehtib see kõigi tootjaorganisatsioonide liikmete suhtes, sealhulgas nende liikmete suhtes, kes ei ole tootjad.
18
Põhjendamaks väidet, et on rikutud määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punkti c, väidab Saint‑Louis Sucre, et 20. detsembri 2019. aasta määrus võeti vastu seda sätet rikkudes, kuna SICA tootjaliikmed ei saa demokraatlikult kontrollida oma organisatsiooni ja selle tehtud otsuseid.
19
Saint‑Louis Sucre väidab eelkõige, et Confédération générale des planteurs de betteraves’ile (edaspidi „CGB“) kuulub peaaegu kogu Naples Investissementi kapital ning ta kontrollib de facto CGB Eure’i ja CGB Île‑de‑France’i. Võttes arvesse asjaolu, et Naples Investissementile, CGB Eure’ile ja CGB Île-de-France’ile kuulub vastavalt 8,7%, 15,1% ja 7,6% SICA kapitalist, kontrollib CGB nende kolme üksuse kaudu, kes on kohustatud kohaldama tema juhiseid, selle kapitali kogusummast 31,4%. Saint‑Louis Sucre’i väitel kujutab see asjaolu endast SICA põhikirja, mis piirab iga tema liikme häälte osakaalu üldkoosolekul 10%-ni, eiramist ning annab tunnistust sellest, et selle tootjaliikmed eirasid SICA demokraatliku kontrolli põhimõtet. Lisaks väidab Saint‑Louis Sucre, et kolmeteistkümnest SICA haldurist esindavad kolm vastavalt CGB Eure’i, CGB ÎIle‑de‑France’i ja Naples Investissementi ning veel kuus on CGB tootjaliikmed, kes täidavad seal olulisi kohustusi. Saint‑Louis Sucre lisab, et määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktis c kehtestatud põhimõtte rikkumist süvendab veelgi asjaolu, et SICA direktor ja osa selle vahenditest on pärit CGB‑lt.
20
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et selleks, et vastata väitele, et on rikutud määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punkti c, tuleb kindlaks teha, kas asjaomase organisatsiooni liikmete sõltumatuse hindamiseks tuleb üksnes analüüsida, kas mõne liikme kapital kuulub tegelikult samale füüsilisele või juriidilisele isikule, või tuleb arvesse võtta ka muid sidemeid, nagu mittetootjatest liikmete puhul kuulumine samasse tootjaorganisatsiooni või tootjaliikmete puhul juhtimisülesannete täitmine sellises ühenduses. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab muu hulgas, et selle väite põhjendatus sõltub ka sellest, kas tootjaorganisatsioonide üle teostatava kontrolli tuvastamiseks piisab, kui tootjaorganisatsiooni liikmetel on üldkoosolekul häälteenamus, või tuleb veel analüüsida, kas arvestades häälte jagunemist tegelikult sõltumatute liikmete vahel, võimaldab ühe või mitme mittetootjast liikme hääl neil isegi ilma häälteenamuseta tootjaorganisatsiooni otsuseid kontrollida.
21
Neil asjaoludel otsustas Conseil d’État (Prantsusmaa kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punktis b] sätestatud eeskirja, mille kohaselt tuleb tootjaorganisatsiooni põhikirjas esitatud nõuet, et selle liikmed tohivad kuuluda „ainult ühte tootjaorganisatsiooni“, tõlgendada nii, et see kehtib ainult tootjaliikmete suhtes?
2.
Kas selleks, et tagada [määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktis c] ette nähtud põhimõtte järgimine, mille kohaselt peavad tootjaorganisatsiooni liikmeks olevad tootjad demokraatlikult kontrollima oma organisatsiooni ja organisatsiooni otsuseid:
–
tuleb organisatsiooni liikmete sõltumatuse hindamisel arvesse võtta üksnes seda, kas nende kapital kuulub samale füüsilisele või juriidilisele isikule, või ka muid sidemeid, nagu mittetootjatest liikmete kuulumine samasse tootjaorganisatsioonide liitu või tootjatest liikmete puhul juhtimisülesannete täitmine ühenduses;
–
piisab selleks, et järeldada, et tootjaliikmetel on tegelik kontroll organisatsiooni üle, sellest, kui liikmetel on häälteenamus, või tuleb kontrollida, kas arvestades tegelikult sõltumatute liikmete vahelist häälte jagunemist, võimaldab ühe või mitme mittetootjast liikme hääl neil isegi ilma häälteenamuseta kontrollida organisatsiooni tehtud otsuseid?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
22
Esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nõue, et selle liikmed tohivad kuuluda ainult ühte tootjaorganisatsiooni, puudutab üksnes selle liikmeid, kes on tootjad, või kõiki selle liikmed, nii tootjaid kui ka mittetootjaid.
23
Esiteks tuleb märkida, et määruse nr 1308/2013 artikli 152 lõike 1 punktiga a ei ole vastuolus, kui liikmesriigid tunnustavad tootjaorganisatsioone, kelle liikmete hulka kuuluvad füüsilised isikud või üksused, kes ei ole tootjad.
24
Määruse nr 1308/2013 artikli 152 lõike 1 punktis a on küll sätestatud, et tootjaorganisatsioonid, mida liikmesriigid võivad taotluse korral tunnustada, koosnevad ühe selle määruse artikli 1 lõikes 2 loetletud teatava sektori tootjatest. Seda sätet tuleb siiski selle kontekstis mõista nii, et see ei välista liikmesriikide võimalust tunnustada tootjaorganisatsioone, mille liikmete hulka kuuluvad ainult tootjad.
25
Nimelt on määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktis c ette nähtud, et tootjaorganisatsiooni „tootjaliikmed“ peavad demokraatlikult kontrollima oma organisatsiooni ja tema otsuseid. Kui tunnustatud tootjaorganisatsioonid peaksid aga koosnema vaid tootjatest, oleks see täpsustus üleliigne, sest piisab üldisest viitest tootjaorganisatsioonide liikmetele.
26
Sellest järeldub, et määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktiga c ei ole vastuolus see, kui liikmesriigid tunnustavad tootjaorganisatsioone, kes võtavad liikmetena vastu mittetootjaid, tingimusel, et nende liikmeteks olevad tootjad kontrollivad demokraatlikult oma organisatsiooni ja tema otsuseid.
27
Mis teiseks käsitleb määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punktis b sätestatud ühte tootjaorganisatsiooni kuulumise reeglit, siis tuleb tõdeda, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 44, et kuigi enamiku selle artikli 153 lõike 1 sissejuhatava osa keeleversioonide, eelkõige hispaania-, taani-, saksa-, inglis-, hollandi-, poola- ja portugalikeelse versiooni kohaselt on selles sättes silmas peetud asjaomase tootjaorganisatsiooni „tootjaliikmeid“, on prantsuskeelses versioonis siiski silmas peetud üksnes „liikmeid“.
28
Kuna kõigil liidu aktide keeleversioonidel peab põhimõtteliselt olema sama väärtus, tuleb juhul, kui keeleversioonides on erinevusi, lähtuda asjaomase sätte tõlgendamisel selle normistiku üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osa säte on (vt selle kohta 20. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Belgia vs. komisjon, C‑16/16 P, EU:C:2018:79, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Mis puutub määruse nr 1308/2013 üldisesse ülesehitusse, siis on selle artikli 3 lõikes 3 eelkõige ette nähtud, et määruse kohaldamisel kasutatakse eelkõige määruses nr 1307/2013 olevaid mõisteid.
30
Seega tuleb määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punktis b toodud täpsustust, mille kohaselt kehtib nõue kuuluda „toote puhul“ ainult ühte tootjaorganisatsiooni, tõlgendada koostoimes määruse nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punktiga b, milles on mõiste „põllumajanduslik majapidamine“ määratletud kui kõik põllumajandustootja poolt juhitavad ja põllumajanduslikuks tegevuseks kasutatavad üksused, mis asuvad sama liikmesriigi territooriumil. Lisaks on määruse nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punkti c alapunktis i sätestatud, et mõiste „põllumajanduslik tegevus“ hõlmab eelkõige põllumajandustoodete tootmist ja kasvatamist. Sellest tuleneb, et määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punktis b olev täpsustus puudutab põllumajandustoodete tootmist, mis näitab, et selles sättes ette nähtud nõue puudutab üksnes neid tootjaorganisatsiooni liikmeid, kes on tootjad.
31
Seoses määruse nr 1308/2013 eesmärgiga nähtub põhjendusest 131, mis kajastub selle määruse artikli 152 lõike 1 punktis c, et tootjaorganisatsioonidel ja nende liitudel võib olla oluline roll pakkumise koondamisel, turustamise parandamisel, kavandamisel ja kohandamisel vastavalt nõudlusele, tootmiskulude optimeerimisel ja omahindade tasakaalustamisel, teadusuuringute läbiviimisel, parimate tavade edendamisel ja tehnilise abi andmisel, kõrvalsaaduste käitlemisel ja oma liikmete käsutusse antud riskijuhtimise vahendite haldamisel, aidates seeläbi kaasa tootjate seisukoha tugevdamisele toiduainete tarneahelas.
32
Ainult ühte tootjaorganisatsiooni kuulumise nõude eesmärk on säilitada tõhusus, millega saavutatakse eesmärk tugevdada tootjate positsiooni toiduahelas. Nimelt, nagu nähtub määruse artikli 152 lõike 1 punktidest b ja c, viivad selles osutatud tootjaorganisatsioonid – kelle puhul on määruse põhjenduses 131 kindlaks tehtud, et nad aitavad eelnimetatud eesmärki saavutada – oma eesmärke ellu selliste tegevustega, millel peavad olema tõelise ühistegevuse tunnused. Lisaks, nagu näitab määruse 2017/2393 põhjendus 52, reguleeris liidu seadusandja, arvestades tunnustatud tootjaorganisatsioonide positsiooni tugevdamist toiduahelas määruse nr 1308/2013 artikli 152 lõike 1a alusel, ka tootjaorganisatsioonide võimalust erandina ELTL artiklist 101 oma liikmete nimel seoses nende kogutoodangu või kogutoodangu osaga kavandada tootmist, optimeerida tootmiskulusid, viia põllumajandustooteid turule ja pidada läbirääkimisi põllumajandustoodete tarnelepingute üle.
33
Tootjaliikmete kuulumine toote puhul mitmesse tootjaorganisatsiooni võib aga tekitada killustatuse määruse nr 1308/2013 artikli 152 lõike 1 punktis b loetletud tegevustega tegelemisel. See seaks põhimõtteliselt ohtu teatavate sama sätte punktis c nimetatud eesmärkide, mida tootjaorganisatsioon võib endale seada, nagu tootmise kavandamine ja kohandamine nõudlusega, pakkumise koondamine ja kulude optimeerimine, tõhusa täitmise ning lõpuks võib see takistada selle eesmärgi saavutamist, mis seisneb tootjate positsiooni tugevdamises toiduahelas, mis muu hulgas õigustas ELTL artikli 101 kohaldamatust.
34
Seega võivad liikmesriigid määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punkti b kohaselt nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel tootjaorganisatsiooni tunnustada üksnes siis, kui asjaomastel tootjatel on kaks eraldi tootmisüksust, mis asuvad eri geograafilistes piirkondades, vaatamata asjaolule, et mõni tema tootjaliige kuulub ka mõnda teise tootjaorganisatsiooni.
35
Asjaolu, et tootjaorganisatsiooni mõni mittetootjast liige kuulub ka mõnda teise tootjaorganisatsiooni, ei näi seevastu põhjustavat käesoleva kohtuotsuse punktis 33 kirjeldatud tagajärgi. Sellega seoses ei saa võimalus, et selline osalemine suurendab asjaomaste tootjaorganisatsioonide vahelise konkurentsivastase koordineerimise ohtu, seada kahtluse alla järeldust, milleni viib määruse nr 1308/2013 tootjaorganisatsioonide tunnustamist käsitlevate sätete üldisest ülesehitusest ja eesmärgist tulenev tõlgendus.
36
Nimelt saab määruse nr 1308/2013 artikli 152 lõike 1 punktis c nimetatud ülesannetega põhjendada teatavat koondumist või kooskõlastatud tegevust vaid sama tootjaorganisatsiooni liikmete vahel või sama tootjaorganisatsioonide liidu liikmete vahel. Järelikult lähevad kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus, milles on kokku lepitud nii ühe tootjaorganisatsiooni või tootjaorganisatsiooni liidu piires kui ka tootjaorganisatsioonide või tootjaorganisatsioonide liitude vahel, kaugemale sellest, mis on nende ülesannete täitmiseks vajalik. Seega, isegi kui eeldada, et mittetootjate osalemise tõttu rohkem kui ühes tootjaorganisatsioonis suureneb oht, et eri tootjaorganisatsioonid kooskõlastavad tegevust omavahel kindlaksmääratud hindade või konkurentsi välistamise eesmärgil, on siiski tõsi, et selline tegevus on keelatud ELTL artikli 101 lõikega 1 koostoimes määruse nr 1308/2013 artikli 209 lõikega 1 (vt analoogia alusel 14. novembri 2017. aasta kohtuotsus APVE jt, C‑671/15, EU:C:2017:860, punktid 57–59). Järelikult on liikmesriigi konkurentsiasutuste ja vajaduse korral Euroopa Komisjoni ülesanne teostada selles valdkonnas oma pädevust, et sellist tegevust ennetada ja vajaduse korral selle eest karistada.
37
Eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nõue kuuluda ainult ühte tootjaorganisatsiooni kehtib üksnes tootjaorganisatsiooni nende liikmete suhtes, kes on tootjad.
Teine küsimus
38
Teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et selleks, et teha kindlaks, kas tootjaorganisatsiooni põhikiri sisaldab eeskirju, mis võimaldavad selle tootjaliikmetel demokraatlikult kontrollida oma organisatsiooni ja tema tehtud otsuseid, peab selle organisatsiooni tunnustamise eest vastutav liikmesriigi asutus:
–
asuma seisukohale, et isik kontrollib tootjaorganisatsiooni teatavaid liikmeid üksnes siis, kui sellel isikul on nende liikmete kapitalis osalus, või ka siis, kui sellel isikul on nendega muud liiki suhted, näiteks mittetootjatest liikmete puhul kuulumine ühte ja samasse tootjaorganisatsiooni või tootjaliikmete puhul juhtimisülesannete täitmine sellises ühenduses;
–
piirduma selle kontrollimisega, kas tootjaorganisatsiooni tootjaliikmetel on organisatsiooni üldkoosolekul häälteenamus, või tuleb veel kontrollida, kas arvestades häälte jagunemist nende liikmete vahel, keda teised isikud ei kontrolli, saavad üks või mitu mittetootjast liiget isegi ilma häälteenamuseta kontrollida tootjaorganisatsiooni otsuseid.
39
Eelotsusetaotlusest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teise küsimusega teada saada, kuidas tõlgendada määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punkti c seoses olukorraga, kus tootjaorganisatsiooni teatavaid liikmeid kontrollib teine isik ning nad ei ole seetõttu sõltumatud.
40
Sellega seoses nähtub esiteks määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punkti c sõnastusest, et tootjaorganisatsioonil peab olema põhikiri, mis võimaldab tema tootjaliikmetel demokraatlikult kontrollida oma organisatsiooni ja tema otsuseid. Järelikult peavad kõnealused põhikirjad sisaldama sätteid, mis võimaldavad välistada tootjaorganisatsiooni kontrolli nende liikmete poolt, kes ei ole tootjad.
41
Teiseks tuleb määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punkti c konteksti puhul märkida, et selles on viidatud kõnealuse määruse artikli 152 lõike 1 punktile a kui tingimustele, mida tootjaorganisatsioonid peavad täitma, et liikmesriigid saaksid taotluse korral neid tunnustada. Sellega seoses on määruse artikli 152 lõike 1 punktides b ja c muu hulgas nõutud, et tootjaorganisatsioonid oleksid asutatud tootjate algatusel, et tegeleda teatud tegevustega ja täita neis sätetes loetletud konkreetset eesmärki. Sellest tuleneb, et liidu seadusandja soovis nimetatud määruse artikli 153 lõike 2 punktis c tagada nõudega, et tootjaorganisatsiooni tootjaliikmed peavad demokraatlikult kontrollima, et tootjaorganisatsiooni tegevus toimuks tingimustel, mis tagavad, et tootjaorganisatsiooni tootjaliikmete kontroll tootjaorganisatsiooni tegevuse ja eesmärkidega seotud otsuste üle jääb kehtima.
42
Kolmandaks kinnitab seda tõlgendust määruse nr 1308/2013 edendatav eesmärk. Nagu on korratud käesoleva kohtuotsuse punktis 31, on tootjaorganisatsioonide loomise eesmärk tugevdada tootjate positsiooni toiduahelas.
43
See eesmärk satuks aga ohtu, kui nende tootjaorganisatsioonide otsustusprotsess võimaldaks eelistada muude isikute huve kui nende tootjatest liikmed. Sellise ohu kõrvaldamiseks on vaja, et tootjaorganisatsiooni liikmetel on nende tootjaliikmete demokraatliku kontrolli alusel tootjaorganisatsiooni organites häälteenamus ning et liikmetel, kes ei ole tootjad, ei ole muid võimalusi selle otsuseid kontrollida (vt analoogia alusel 15. juuni 1989. aasta kohtuotsus Stute Nahrungsmittelwerke, 77/88, EU:C:1989:249, punktid 12 ja 15).
44
Kuigi ei saa välistada, et määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktis c ette nähtud nõue võib mõjutada nende tootjaliikmete endi osalemise korda, tuleb märkida, et võttes arvesse põhikohtuasja asjaolusid, käsitlevad eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused üksnes tingimusi, mille esinemisel on võimalik asuda seisukohale, et ühe või mitme mittetootjast liikme organisatsiooni kuulumine on sellesse kuulumise korda ja ulatust arvestades vastuolus nõudega, et tootjaorganisatsiooni peavad demokraatlikult kontrollima tootjaliikmed.
45
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 78 ja 79 märkis, peab tootjaorganisatsiooni tunnustamise taotluse üle otsustama pädev liikmesriigi asutus analüüsima kõiki asjaolusid, mis võivad näidata, et määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktis c ja selle sätte kohaselt tootjaorganisatsiooni toimimist reguleerivates õigusnormides kehtestatud tingimused ei ole tegelikult täidetud.
46
Sellega seoses on liikmesriigi asutuse ülesanne esiteks kindlaks määrata tootjaorganisatsiooni toimimist reguleerivates eeskirjades, nagu tema põhikiri või töökord, sätted, mis – vajaduse korral koostoimes kohaldatavate riigisiseste õigusnormidega – tagavad, et tootjaorganisatsiooni ja tema tehtud otsuseid kontrollivad demokraatlikult tootjaliikmed. Teiseks peab liikmesriigi asutus kontrollima, kas mõni talle esitatud tunnustamistaotlusega seotud faktilistest ja õiguslikest asjaoludest võib kaasa tuua kõnealuste sätete eiramise.
47
Seega peab liikmesriigi pädev asutus eelkõige uurima kontrolli, mida selline isik nagu tootjaorganisatsioonide liit võib teostada tootjaorganisatsiooni teatud liikmete üle, olgu need siis tootjad või mittetootjad. Sellise kontrolli olemasolu võib tuleneda selle isiku osalusest tootjaorganisatsiooni teatud liikmete aktsiakapitalis, aga ka muudest õigussuhetest, nagu teatavate juriidiliste isikute liitumine ühe ja sama tootjaorganisatsioonide liiduga või teatavate tootjaorganisatsiooni liikmetest füüsiliste isikute poolt juhtimisülesannete täitmine selles ühenduses.
48
Kui liikmesriigi asutus tuvastab, et ühe tootjaorganisatsiooni teatud liikmeid võib kontrollida teine isik, on selle asutuse ülesanne veel kontrollida, kas see asjaolu takistab tootjaorganisatsiooni tootjaliikmetel demokraatlikult kontrollida oma organisatsiooni ja selle tehtud otsuseid.
49
Sellega seoses peab ta esiteks analüüsima, kas kontroll, mida isik teostab tootjaorganisatsiooni teatud liikmete üle, kes moodustavad tootjaorganisatsiooni organid, võib sundida neid organeid järgima juhiseid, mille see isik on kõnealuses organis andnud.
50
Teiseks tuleb kindlaks teha, kas kontroll, mida isik teostab tootjaorganisatsiooni teatud liikmete üle, võimaldab ühel või mitmel mittetootjaks oleval liikmel avaldada tootjaorganisatsiooni organites otsustavat mõju, mistõttu on vaatamata sellele, et neil ei ole häälteenamust, neil võimalik kontrollida selle tootjaorganisatsiooni otsuseid, takistades seega selle tootjaliikmete demokraatlikku kontrolli tootjaorganisatsiooni üle.
51
Eeltoodut arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et selleks, et teha kindlaks, kas tootjaorganisatsiooni põhikiri sisaldab eeskirju, mis võimaldavad tootjaorganisatsiooni tootjaliikmetel demokraatlikult kontrollida oma organisatsiooni ja selle tehtud otsuseid, peab selle organisatsiooni tunnustamise eest vastutav liikmesriigi asutus:
–
uurima, kas isik kontrollib tootjaorganisatsiooni teatavaid liikmeid, võtmata arvesse mitte ainult asjaolu, et sellel isikul on nende liikmete kapitalis osalus, vaid ka seda, et sellel isikul on nende liikmetega muud liiki suhted, näiteks mittetootjatest liikmete puhul kuulumine samasse tootjaorganisatsioonide liitu või tootjaliikmete puhul juhtimisülesannete täitmine sellises ühenduses;
–
olles kontrollinud, kas tootjaorganisatsiooni tootjaliikmetel on organisatsiooni üldkoosolekul häälteenamus, lisaks kontrollima, kas nende liikmete, keda teised isikud ei kontrolli, häälte jaotust arvestades saavad üks või mitu mittetootjast liiget – otsustava mõju tõttu, mida nad võivad seetõttu avaldada – kontrollida isegi ilma häälteenamuseta tootjaorganisatsiooni otsuseid.
Kohtukulud
52
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2017. aasta määrusega (EL) 2017/2393, artikli 153 lõike 1 punkti b,
tuleb tõlgendada nii, et
nõue kuuluda ühte tootjaorganisatsiooni kehtib üksnes tootjaorganisatsiooni nende liikmete suhtes, kes on tootjad.
2.
Määruse nr 1308/2013, mida on muudetud määrusega 2017/2393, artikli 153 lõike 2 punkti c
tuleb tõlgendada nii, et
selleks, et teha kindlaks, kas tootjaorganisatsiooni põhikiri sisaldab eeskirju, mis võimaldavad tootjaorganisatsiooni tootjaliikmetel demokraatlikult kontrollida oma organisatsiooni ja selle tehtud otsuseid, peab selle organisatsiooni tunnustamise eest vastutav liikmesriigi asutus:
–
uurima, kas isik kontrollib tootjaorganisatsiooni teatavaid liikmeid, võtmata arvesse mitte ainult asjaolu, et sellel isikul on nende liikmete kapitalis osalus, vaid ka seda, et sellel isikul on nende liikmetega muud liiki suhted, näiteks mittetootjatest liikmete puhul kuulumine samasse tootjaorganisatsioonide liitu või tootjaliikmete puhul juhtimisülesannete täitmine sellises ühenduses;
–
olles kontrollinud, kas tootjaorganisatsiooni tootjaliikmetel on organisatsiooni üldkoosolekul häälteenamus, lisaks kontrollima, kas nende liikmete, keda teised isikud ei kontrolli, häälte jaotust arvestades saavad üks või mitu mittetootjast liiget – otsustava mõju tõttu, mida nad võivad seetõttu avaldada – kontrollida isegi ilma häälteenamuseta tootjaorganisatsiooni otsuseid.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.