62021TJ0561_RES
Kohtuasi T‑561/21
HSBC Holdings plc jt
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (seitsmes koda) 27. novembri 2024. aasta otsus
Konkurents – Keelatud kokkulepped – Euro intressimäära tuletisinstrumentide sektor – Otsus, milles tuvastatakse ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumine – Põhjendamiskohustuse rikkumine – Otsuse osaline tühistamine Üldkohtu otsusega – Muutev otsus – Trahvid – Aegumine – Põhisumma – Müügiväärtus – Määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 23 lõiked 2 ja 3 – Võrdne kohtlemine – Proportsionaalsus – Täielik pädevus
Konkurents – Haldusmenetlus – Aegumine uurimismenetlustes – Peatamine – Poolelioleva kohtumenetluse peatav toime – Tingimus – Ebaselgus käimasoleva menetluse esemeks oleva komisjoni otsuse õiguspärasuse suhtes – Menetluse algatamise eesmärk – Asjakohasuse puudumine – Menetluse lõpetavas kohtulahendis tehtud järeldused – Asjakohasuse puudumine
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 25 lõiked 5 ja 6)
(vt punktid 39–50)
Apellatsioonkaebus – Põhjendatud huvi – Konkurentsiõiguse rikkumise eest trahvi määramise otsuse osaline tühistamine Üldkohtu poolt – Komisjoni apellatsioonkaebus – Komisjoni ettevalmistavad aktid osaliselt tühistatud otsust muutva otsuse vastuvõtmiseks – Komisjoni hagi esitamise õigusele mõju puudumine
(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 56)
(vt punktid 51 ja 52)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Müügiväärtuse kindlaksmääramine – Suunistes ette nähtud meetodi kohaldamine – Asendusväärtus, mis määratakse kindlaks vähendusteguriga diskonteeritud rahalaekumiste alusel – Komisjonipoolse õigusnormi rikkumise või hindamisvea puudumine
(ELTL artikli 101 lõige 1; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teatis 2006/C‑210/02, punktid 13, 15 ja 16)
(vt punktid 61–68 ja 77–95)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Müügiväärtuse kindlaksmääramine – Suunistes ette nähtud meetodi kohaldamine – Müügiväärtuse asemel asendusväärtuse kasutamine – Asendusväärtus, mis määratakse kindlaks vähendusteguriga diskonteeritud rahalaekumiste alusel – Põhjendamiskohustuse rikkumine – Puudumine
(ELTL artikli 101 lõige 1 ja artikli 296 teine lõik; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teatis 2006/C‑210/02, punkt 13)
(vt punktid 69 ja 73–76)
Apellatsioonkaebus – Väited – Ebapiisav põhjendamine – Sisulise õiguspärasuse väitest erinev väide
(ELTL artikkel 296; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik)
(vt punktid 70–72)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Müügiväärtuse kindlaksmääramine – Suunistes ette nähtud meetodi kohaldamine – Asendusväärtus, mis määratakse kindlaks vähendusteguriga diskonteeritud rahalaekumiste alusel – Vähendusteguri kindlaksmääramine – Põhjendamiskohustuse rikkumise puudumine – Hindamisvigade puudumine – Proportsionaalsuse ja karistuste individualiseerimise põhimõtte rikkumise puudumine – Võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise puudumine
(ELTL artikli 101 lõige 1 ja artikli 296 teine lõik; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 20 ja 21; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teatis 2006/C‑210/02, punkt 13)
(vt punktid 99–110, 121–124, 131–146, 152–169 ja 173–187)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Rikkumise raskus – Hindamiskriteeriumid – Rikkumise laad ja geograafiline ulatus – Proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine
(ELTL artikkel 101; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teatis 2006/C‑210/02, punktid 19–23)
(vt punktid 193–209)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kindlaksmääramine – Rikkumise raskus – Hoiatav lisasumma – Arvesse võetavad tegurid
(ELTL artikli 101 lõige 1; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teatis 2006/C‑210/02, punkt 25)
(vt punktid 211–224)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Põhisumma kohandamine – Kergendavad asjaolud – Rikkumises osalemise väike intensiivsus, võrreldes rikkumise põhiosalistega – Vähendamine suuruses 15 protsenti põhisummast – Proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise või karistuste individualiseerimise põhimõtte rikkumine – Puudumine
(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teatis 2006/C‑210/02, punkt 29)
(vt punktid 228–234 ja 238–240)
Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Komisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Liidu kohtu täielik pädevus – Ulatus – Määratud trahvi suuruse kindlaksmääramine – Hindamiskriteeriumid – Rikkumise raskus ja kestus – Põhjendamise, proportsionaalsuse, karistuste individualiseerimise ja võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine
(ELTL artikli 101 lõige 1 ja artikkel 261; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3 ja artikkel 31)
(vt punktid 243–250)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis rahuldamata tühistamishagi, mille esitasid äriühingud HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc ja HSBC Continental Europe (edaspidi koos „HSBC“) komisjoni otsuse peale, millega muudeti komisjoni otsust määrata HSBC‑le liidu konkurentsiõiguse rikkumise eest 33606000 euro suurune trahv (
1
). Arvestades, et muutmisotsuse vastuvõtmise ajal oli komisjoni algse otsuse suhtes veel käimas apellatsioonimenetlus Euroopa Kohtus, selgitas Üldkohus oma kohtuotsuses seda, milline on poolelioleva kohtumenetluse peatav mõju aegumistähtajale, mida komisjon peab HSBC‑le trahvi määramisel järgima.
Komisjon tuvastas 2016. aastal, et HSBC on rikkunud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, kuna ta osales 12. veebruarist kuni 27. märtsini 2007 ühes ja vältavas rikkumises, mille eesmärk oli moonutada euro intressimäära tuletisinstrumentide sektoris hinnastamiskomponentide tavapärast kujunemist. Komisjon määras seetõttu kolmele eespool nimetatud äriühingule solidaarselt tasumisele kuuluva trahvi summas 33606000 eurot. (
2
)
24. septembri 2019. aasta kohtuotsuses tõi Üldkohus välja vead, mille komisjon tegi seoses HSBC‑le 2016. aasta otsuses süüks pandud rikkumise ulatusega, märkides samas, et need vead ei mõjutanud 2016. aasta otsuse artikli 1 punkti b õiguspärasust, kuna selles sisalduv järeldus oli põhjendatud muude 2016. aasta otsuses esitatud asjaoludega, kuid et neid tuleb vajaduse korral trahvi proportsionaalsuse hindamisel arvesse võtta. (
3
)
Samuti, olles tuvastanud, et 2016. aasta otsuses oli tehtud põhjendamisviga, tühistas Üldkohus selle otsuse osas, milles HSBC‑le määrati trahv summas 33606000 eurot. Nii komisjon kui ka HSBC esitasid Euroopa Kohtule selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse.
Sellest hoolimata teatas konkurentsiasjade eest vastutav komisjoni liige 8. mai 2020. aasta kirjas HSBC‑le oma kavatsusest teha volinike kolleegiumile ettepanek võtta vastu uus otsus, et parandada olukorda Üldkohtu 24. septembri 2019. aasta otsust arvestades.
2021. aastal vastu võetud muutmisotsusega vähendas komisjon HSBC‑le 2016. aasta otsusega määratud trahvi 31739000 euroni ja täiendas viimati nimetatud otsuses esitatud põhjendusi, mida Üldkohus oli pidanud ebapiisavaks. Umbes kuu pärast selle muutmisotsuse vastuvõtmist loobus komisjon Üldkohtu 24. septembri 2019. aasta kohtuotsuse peale esitatud apellatsioonkaebusest.
HSBC esitas Üldkohtule hagi 2021. aasta muutmisotsuse ja seega ka muudetud 2016. aasta otsusega määratud trahvi tühistamise nõudes. Teise võimalusena palus ta, et Üldkohus kasutaks oma täielikku pädevust ja vähendaks tunduvalt 2021. aasta muutmisotsuses määratud trahvi.
Üldkohtu hinnang
HSBC heitis oma tühistamishagi põhjendamiseks komisjonile eelkõige ette seda, et ta võttis 2021. aasta muutmisotsuse vastu pärast määruse nr 1/2003 (
4
) artikli 25 lõikes 5 ette nähtud maksimaalset kümneaastast aegumistähtaega 2016. aasta otsuses tuvastatud rikkumise eest trahvi määramiseks.
Selles küsimuses väitis HSBC sisuliselt, et apellatsioonkaebus, mille komisjon esitas Üldkohtu 24. septembri 2019. aasta otsuse peale, ei peatanud seda kümneaastast aegumistähtaega, kuna komisjonil oli kavatsus võtta vastu 2021. aasta muutmisotsus juba selle apellatsioonkaebuse esitamise ajal, ootamata ära apellatsioonimenetluse tulemust. Lisaks olid hagejad seisukohal, et isegi kui eeldada, et komisjoni esitatud apellatsioonkaebus peatas aegumistähtaja kulgemise, hakkas see tähtaeg igal juhul uuesti kulgema hetkel, mil konkurentsiasjade eest vastutav komisjoni liige teatas HSBC‑le oma kavatsusest teha volinike kolleegiumile ettepanek võtta HSBC suhtes vastu uus otsus, kuna seda arvestades langes ära komisjoni huvi apellatsioonkaebuse tulemuse vastu.
Olles täpsustanud, et komisjoni apellatsioonkaebuse esitamise ajal ei olnud 2016. aasta otsuses tuvastatud rikkumise eest HSBC‑le trahvi määramise aegumistähtaeg veel möödunud, tuletas Üldkohus meelde, et vastavalt määruse nr 1/2003 artikli 25 lõikele 6 peatub trahvide määramisel aegumistähtaja kulgemine komisjoni tehtud rikkumise tuvastamise ja trahvi määramise otsuse läbivaatamise ajaks mõnes liidu kohtus. Sama artikli lõike 5 kohaselt pikendatakse maksimaalset kümneaastast aegumistähtaega ajavahemiku võrra, mille jooksul aegumistähtaeg on vastavalt selle artikli lõikele 6 peatunud.
Ent vastupidi HSBC arvamusele ei sea määruse nr 1/2003 artikli 25 lõige 6 pooleliolevate kohtumenetluste peatavat mõju sõltuvusse ühegi subjektiivse tingimuse täitmisest, nagu hagi esitamise „eesmärk“ või selle esitanud poole „kavatsus“.
See säte kaitseb nimelt komisjoni aegumise eest olukordades, kus tal esineb tegutsemise „takistus“, sest ta peab ootama liidu kohtu otsust menetlustes, mille kulgu ta ei juhi, enne kui ta saab teada, kas vaidlustatud akt on õigusvastane või mitte. Mõiste „takistus“ on seega seotud objektiivse asjaoluga, nimelt poolelioleva kohtumenetluse olemasoluga, mille tõttu valitseb komisjoni otsuse õiguspärasuse suhtes ebakindlus.
Neid täpsustusi arvestades täheldas Üldkohus, et seni, kuni komisjoni apellatsioonkaebust puudutav menetlus oli pooleli, esines ebakindlus 2016. aasta otsuse õiguspärasuse suhtes osas, milles selles oli määratud HSBC‑le trahv summas 33606000 eurot. Sellest järeldub, et 2016. aasta otsuses tuvastatud rikkumise eest HSBC‑le uue trahvi määramise aegumistähtaeg tuli lugeda peatunuks seni, kuni Euroopa Kohus tegi otsuse, millega see apellatsioonimenetlus lõpetati, ja seda sõltumata sammudest, mida komisjon 2021. aasta otsuse vastuvõtmiseks astus.
Sellega seoses lükkas Üldkohus tagasi ka HSBC argumendi, et komisjonil puudub huvi esitada Üldkohtu 24. septembri 2019. aasta kohtuotsuse peale apellatsioonkaebus või et seda edasi menetletaks.
Üldkohus täpsustas selles kontekstis, et kuigi põhjendatud huvi puudumine apellatsioonkaebuse esitamise hetkel – eeldusel, et see on tõendatud – võib viia apellatsioonkaebuse läbi vaatamata jätmiseni vastuvõetamatuse tõttu ja kuigi põhjendatud huvi kadumine menetluse käigus võib viia selleni, et liidu kohus otsustab, et otsuse tegemise vajadus on ära langenud, õigustab selle tähtaja peatumist juba iseenesest asjaolu, et menetlus on Üldkohtus või Euroopa Kohtus pooleli, mitte aga järeldused, milleni need kohtud jõuavad menetlust lõpetavas otsuses.
Igal juhul ei tõenda ainuüksi asjaolu, et komisjon astus samme uue otsuse vastuvõtmiseks pärast Üldkohtu 24. septembri 2019. aasta kohtuotsuse kuulutamist, et ta on kaotanud igasuguse huvi nõuda 2016. aasta otsuse õiguspärasuse tuvastamist, kuna see huvi säilis tal kuni Euroopa Kohtu menetlust lõpetava otsuse tegemiseni või vähemalt kuni uue otsuse vastuvõtmiseni. Seda järeldust ei muuda asjaolu, et pärast 2021. aasta muutmisotsuse vastuvõtmist loobus komisjon oma apellatsioonkaebusest.
Kõike eeltoodut arvestades järeldas Üldkohus, et komisjoni õigus määrata 2016. aasta otsuses tuvastatud rikkumise eest karistus ei olnud 2021. aasta muutmisotsuse vastuvõtmise päeval aegunud. Seejärel lükkas Üldkohus tagasi kõik ülejäänud väited, mille HSBC esitas 2021. aasta muutmisotsuse tühistamise nõude põhjendamiseks, ning ka HSBC nõuded vähendada selles otsuses määratud trahvi, jättes nii hagi tervikuna rahuldamata.
(
1
)	Komisjoni 28. juuni 2021. aasta otsus C(2021) 4600 final, millega muudetakse komisjoni 7. detsembri 2016. aasta otsust C(2016) 8530 final ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum AT.39914 – euro intressimäära tuletisinstrumendid) (edaspidi „2021. aasta muutmisotsus“).
(
2
)	Komisjoni 7. detsembri 2016. aasta otsus C(2016) 8530 final ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum AT.39914 – euro intressimäära tuletisinstrumendid) (edaspidi „2016. aasta otsus“).
(
3
)	24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon (T‑105/17, EU:T:2019:675).
(
4
)	Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 [ELTL] artiklites [101] ja [102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (ELT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).