K O H T U M Ä Ä R U S
Kohus Pärnu Maakohus
Kohtunik Heli Käpp
Kohtujurist Külli Pilv
Määruse tegemise aeg ja koht 30. aprill 2025, Rapla 
Tsiviilasja number 2-23-132455 (menetlus nr 2)
Tsiviilasi OÜ  GS  Core  hagi  R.  V.  vastu  tarbijakrediidilepingu
alusel põhivõla ja kõrvalnõuete väljamõistmiseks
Menetlustoiming Hagiavalduse läbivaatamata jätmine, kirjalik menetlus
Menetlusosalised ja nende 
esindajad
Hageja:  OÜ  GS  Core  (registrikood  16183586,  asukoht
XXX  10151),  hageja lepinguline  esindaja: Riho Siil  (e-
post: XXX  )
Kostja:  R.  V.  (isikukood  XXX,  elukoht  XXX,  e-post
XXX  )
RESOLUTSIOON
1. Jätta tsiviilkohtumenetluse seadustiku § 423 lg 1 p 13 alusel  läbi vaatamata OÜ GS Core hagi
R. V. vastu 08. novembril 2019 Bondora AS-i ja R. V. vahel sõlmitud tarbijakrediidilepingust
nr  XXX  tuleneva  põhivõla  1401,87  eurot ,  seisuga  25.  september  2024  sissenõutavaks
muutunud viivise 303,61 eurot ning edasise viivise  väljamõistmiseks, kuna rahvusvahelise
kohtualluvuse reeglite kohaselt ei ole hagi lahendamine Eesti kohtu pädevuses.
2. Menetluskulud  jäävad  hageja  kanda.  Hüvitatavate  kulude  puudumise  tõttu  kohus
menetluskulude suurust kindlaks ei määra ja kulusid hagejalt välja ei mõista.
Edasikaebamise kord
Kohtumääruse peale võib esitada määruskaebuse Tallinna Ringkonnakohtule Pärnu Maakohtu
Pärnu  kohtumaja  kaudu  15  päeva  jooksul  alates  määruse  määruskaebuse  esitajale
kättetoimetamisest.
ASJAOLUD JA KOHTUMÄÄRUSE PÕHJENDUSED
1. OÜ GS Core esitas 10. augustil 2023 Pärnu Maakohtule maksekäsu kiirmenetluse avalduse
võlgnik  R.  V.-lt  2208,26  euro  saamiseks.  Kohus  tegi  võlgnikule  makseettepaneku,  mida  i
õnnestunud mõistliku aja jooksul kätte toimetada. 04. juulil 2024 maksekäsu kiirmenetlus lõpetati
ja nõue anti üle Pärnu Maakohtule menetluse jätkamiseks hagimenetluses. Maakohus jättis hagi
käiguta nõude põhjendamiseks hagiavalduse vormis, täiendava riigilõivu tasumiseks ning valitud
kohtualluvuse täpsustamiseks, kuna R. V. registreeritud elukoht on alates 2022 Soomes.
2. 25. septembril 2024 kõrvaldas OÜ GS Core puudused ja esitas hagiavalduse kostja R. V.
vastu põhivõla 1401,87 euurot sissenõutavaks muutunud viivise 303,61 eurot ning edasise viivise
väljamõistmiseks  põhivõlalt  alates  26. septembrist  2024 kuni selle  tasumiseni  0,06% päevas.
Nõue tuleneb Bondora AS-i ja kostja vahel 08. novembril 2019 sõlmitud laenulepingust nr XXX,
Tsiviilasi nr 2-23-132455
millega  anti  kostjale  tagatiseta  tarbimislaenu  2126  eurot.  Lepingust  tulenevad  nõuded  on
loovutatud 20. juulil 2022 hagejale.
Hageja põhjendab hagiavalduses, et esitab hagi Pärnu Maakohtule TsMS § 79 lg-st 1 tulenevalt
kostja viimase elukoha järgi Eestis, kuna 08. novembril 2019 laenulepingu sõlmimisel teatas R. V.
enda elukohaks XXX (õige nimega XXX), XXX ning kostja ei ole hiljem teatanud  Bondora AS-
ile ega ka OÜ-le GS Core enda elukoha andmete  muutumisest . Rahvastikuregistris on kostja
elukohaks märgitud XXX. Hageja möönab, et Pärnu Maakohtu välja selgitatud andmetel on kostja
ajutine  aadress  Soome  rahvastikuregistris  XXX,  FINLAND,  kuid  hageja  andmetel  oli  kostja
viimaseks elukohaks XXX, XXX.
3. Pärnu Maakohus võttis hagiavalduse  17. oktoobril  2024 määrusega  menetlusse, määrates
kostjale vastamiseks tähtaja. Kohus selgitas kostjale, et tal tuleb 28 päeva jooksul alates määruse
ja hagimaterjalide kättetoimetamisest teatada kohtule oma täpne alaline elukoht ja kas ta on nõus
asja menetlemisega Eesti kohtus või taotleb asja läbivaatamist elukoha riigi kohtus. Juhul kui
kostjal ei ole vastuväiteid hagi menetlemisele Eesti kohtus, tuli esitada kohtule sama tähtaja, s.o
28 päeva jooksul menetlusse võtmise määruse ja hagimaterjalide kättesaamisest kostja kirjalik
vastus koos lisadega. Samuti selgitas kohus pooltele, et juhul, kui kostja vaidleb kohtualluvusele
Eestis vastu või kui kostja ei vasta kohtule, võib kohus deklareerida Brüsseli I bis määruse art 28
lg 1 alusel omal algatusel, et ta ei ole asjas pädev ning jätta TsMS § 423 lg 1 p 13 alusel hagi läbi
vaatamata.
4. Kostja  23.  oktoobril  2024  e-posti  aadressile  XXX  saadetud  menetlusdokumentide
kättesaamist  ei  kinnitanud.  Kohus  saatis  menetlusdokumendid  kostjale  25.  oktoobril  2024
väljastusteatega kostja registrisse kantud viimase elukoha aadressile  XXX, Soome, kuid Soome
postiasutus  tagastas  dokumendid  22.  novembril  2024  märkega,  et  dokumente  ei  õnnestunud
kostjale  hoiutähtaja  jooksul  kätte  anda.  Kohus  jätkas  menetlusdokumentide  kostjale
kättetoimetamist muude rahvastikuregistrisse kantud kontaktidel, kuid ebaõnnestunult. 24. märtsil
2025 saabus R. V.-lt e-posti aadressilt XXX kiri, milles kostja teatab, et tal on ainult pass ja ta ei
saa  midagi  vastu  võtta.  Kohus  saatis  samal  päeval,  s.o.  24.  märtsil  2025  hagiavalduse  koos
lisadega ning 17. oktoobri 2024 määruse kostjale skaneeritud pdf. failina kostja poolt kasutatud e-
posti aadressile, selgitades, et selliselt edastatud dokumentide avamiseks ei ole vaja ID-kaarti ega
passi. Samuti kohus selgitas kostjale, et loeb temale saadetud menetlusdokumendid TsMS § 314 1
lg 2 alusel kätte toimetatuks kolme tööpäeva möödumisel, 28. märtsil 2025 ning kostja vastuse
esitamise tähtaeg 28 päeva lõppeb 25. aprillil 2025 (kaasaarvatud). Vastus pidi kohtusse  jõudma
tähtaja viimasel päeval.
Vastuse esitamise tähtaeg on möödunud, kuid kostjalt vastust ei ole, ka ei ole kostja teatanud
kohtule oma seisukohta kohtualluvuse osas ega avaldanud nõusolekut asja menetlemiseks Eesti
kohtus. 
5. Rahvastikuregistri andmetel on kostja kehtiv elukoht alates 21. augustist 2024 kuni tänaseni
jätkuvalt XXX. Hageja poolt viidatud aadress XXX, XXX, XXX, XXX oli kostja registreeritud
elukohaks kuni 20. septembrini 2022, seejärel on kostjal olnud aastatel 2022 – 2024 enne praegust
elukohta kolm erinevat registreeritud elukohta XXX.  Kostja lisa-aadressiks registris on küll alates
2014. aastast ka XXX,  kuid postiga kohtudokumentide saatmisel detsembris 2024 selgus, et
kostja sellel aadressil ei ela.
Kohtute infosüsteemi andmetel toimetati kostjale teises tsiviilasjas, nr 2-22-122536 aadressile
XXX  saadetud  menetlusdokumendid  postiteenuse  osutaja  vahendusel  kätte  15.  märtsil  2024
tähtsaadetisega  isiklikult  allkirja  vastu  tema  elukohas  Soomes.  Nendest  andmetest  nähtub,  et
kostja elukoht on juba alates 2022. aastast, kuid kindlasti märtsist 2024, s.o enam kui aasta jooksul
olnud Soomes. Kostja ei ole andnud nõusolekut menetleda asja Eesti kohtus.
6. Vastavalt Eesti rahvastikuregistri seaduse (RRS) § 6 lg 1 eeldatakse rahvastikuregistrisse
kantud andmete õigsust. Isiku elukohta muudetakse rahvastikuregistris rahvastikuregistri seaduse
2 (5)
Tsiviilasi nr 2-23-132455
§ 40 lg 1 järgi isiku enda elukohateate alusel. Soome koduvallaseaduse (kotikuntalaki) § 4 p-st 3
tulenevalt  määratakse  selle  seaduse  alusel  nende  Euroopa  Liidu  kodanike  elukoht,  kes  on
registreerinud oma Soomes elamise õiguse vastavalt Soome välismaalaste seadusele ja kes elavad
Soomes. Eesti Vabariigi Siseministeeriumi ja Soome rahvastikuregistrikeskuse vahel sõlmitud
rahvastikuregistri  üleandmise  lepingu  §  4  ja  5  järgi  annab  Soome  rahvastikuregister  Eesti
Vabariigi kodanike alalise elukoha aadressiandmed üle Eesti rahvastikuregistrile  kujul, milles
need on kantud Soome rahvastikuregistrisse (vt ka Tallinna Ringkonnakohtu 7. mai 2021 määrus
nr 2-20-2709, p 16). See tähendab, et kui Eesti rahvastikuregistris nähtub kostja elukoht Soomes,
siis on kostjal Soome rahvastikuregistris registreeritud elukoht.
7. Asjaoludest, et kostja R. V. elukoht Eesti rahvastikuregistris on alates 2022.a septembrist
Soomes ning 2024.a augustis on kostja Soome rahvastikuregistrile teatanud enda uueks aadressiks
XXX, XXX, Soome (aadressandmed on edastatud Eesti rahvastikuregistrile) , saab järeldada, et
kostja elab Soomes ja ta on tihedamalt seotud Soomega kui Eestiga.  Lähtudes eeltoodust ei ole
võlgnikul Brüsseli I (uuesti sõnastatud) määruse art 62 lg 1 järgi Eestis alalist elukohta. Eesti
siseriiklikus  õiguses  sisaldub  isiku  elukoha  mõiste  määratlus  tsiviilseadustiku  üldosa  seaduse
TsÜS § 14 lg 1 sättes, mille kohaselt on isiku elukohaks koht, kus isik alaliselt või peamiselt elab.
Sama paragrahvi kolmanda lõike järgi loetakse elukoht muutunuks, kui isik asub mujale elama
viisil, millest võib järeldada isiku tahet oma elukohta muuta. Kui isiku elukohta ei saa kindlaks
määrata,  loetakse  vastavalt  TsÜS  §  14  lg  4  sätestatule  tema  elukohaks  tema  igakordne
viibimiskoht. Samuti siseriikliku õiguse, s.o TsMS § 79 lg.2 järgi, kui füüsilise isiku elukoht ei ole
teada, võib tema vastu hagi esitada tema viimase teadaoleva elukoha järgi, milleks antud juhul on
samuti Soome. Kohus kontrollis Maksu- ja Tolliameti töötajate registri andmete põhjal märtsis
2025, et võlgnikul puudub alates 31. jaanuarist 2022 kehtiv töökoht Eestis ning e-maksuameti
andmetel võlgnik ei ole peale 2022.a saanud Eestis maksustavat tulu. Maksuameti andmetel on
võlgnik viimase deklaratsiooni esitamisel teatanud enda aadressiks Soome, XXX, XXX ning e-
posti aadressiks XXX. Seega võlgniku viimane teadaolev kehtiv elukoht on Soome ning võlgniku
Eestis viibimise kohta andmeid ei ole.
8. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § 423 lg 1 p 13 tulenevalt jätab kohus hagi läbi
vaatamata, kui kohus ei ole pädev asja lahendama. TsMS § 75 lg 1 esimese lause kohaselt peab
maakohus avalduse saamise järel kontrollima, kas rahvusvahelise kohtualluvuse sätete järgi võib
avalduse  esitada  Eesti  kohtule.  Nimetatud  säte  ei  välista  rahvusvahelise  kohtualluvuse  sätete
järgimise kontrollimist ka hiljem, kui ilmnevad, et kohtualluvust mõjutavad asjaolud olid olemas
juba asja menetlusse võtmise ajal.
9. Kohtualluvus tähendab TsMS § 69 lg 1 järgi üldiselt isiku õigust ja kohustust kasutada oma
menetlusõigusi kindlas kohtus. Rahvusvahelise kohtualluvuse sätetega määratakse TsMS § 70 lg 1
järgi kindlaks see, millal võib asja menetleda Eesti kohus. Asi allub Eesti kohtule, kui Eesti kohus
võib selle lahendada pädevuse ja kohtualluvuse sätete kohaselt või kohtualluvuse  kokkuleppest
tulenevalt, kui seadusest või välislepingust ei tulene teisiti (TsMS § 70 lg 1 ja 2). TsMS § 70 lg 4
p  1  kohaselt  tsiviilkohtumenetluse  seadustikus  rahvusvahelise  kohtualluvuse  kohta  sätestatut
kohaldatakse üksnes ulatuses, milles ei ole sätestatud teisiti välislepingus või järgmistes Euroopa
Liidu  määrustes:  1) Euroopa Parlamendi  ja  nõukogu määrus (EL)  nr 1215/2012 (tsiviil  – ja
kaubandusasjad).
10. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste
tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (edaspidi ka ümbersõnastatud Brüsseli
I määrus või EL määruse nr 1215/2012) kehtib Euroopa liidu liikmesriikides alates 10.01.2015
algatatud menetlustele. Nii Eesti kui ka Soome on Euroopa Liidu liikmesriigid. EL määruse nr
1215/2012 art 4 lg 1 kohaselt esitatakse hagi isikute vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis,
selle liikmesriigi kohtutesse sõltumata nende kodakondsusest. Määruse artikli 5 p 1 kohaselt saab
isikuid,  kelle  alaline  elukoht  on  EL  liikmesriigis,  teise  liikmesriigi  kohtusse  kaevata  üksnes
määruse  2.-7.  jaos  sätestatud  korras.  Käesolevas  asjas  on  tegemist  osamaksetega  tasutava
3 (5)
Tsiviilasi nr 2-23-132455
laenulepinguga,  mis  EL  määruse  nr  1215/2012  art  17  p  1  b  järgi  loetakse  tarbijalepinguks.
Määruse 4. jagu sätestab kohtualluvuse tarbijalepingute puhul. Nimetatud 4. jao art 18 lg 2 järgi
teine lepingupool võib algatada menetluse tarbija vastu üksnes selle liikmesriigi kohtutes, kus on
tarbija alaline elukoht . Art 19 punktide 1-3 järgi võib 4. jao sätetest kõrvale kalduda üksnes
kokkuleppe alusel: 1) mis on sõlmitud pärast vaidluse teket, 2) mis võimaldab tarbijal algatada
menetluse  käesolevas  jaos  nimetamata  kohtutes,  või  3)  mille  on  sõlminud  tarbija  ja  teine
lepingupool,  kelle  mõlema  alaline  või peamine  elukoht  oli kokkuleppe sõlmimise  ajal  samas
liikmesriigis, ning mille kohaselt on asja lahendamiseks pädevad kõnealuse liikmesriigi kohtud,
tingimusel et selline kokkulepe ei ole vastuolus asjaomase liikmesriigi õigusega.
11. Krediidiandja Bondora AS-i ja kostja vahel 08. novembril 2019 sõlmitud laenulepingu nr
XXX üldtingimuste punktis 16.2 sisaldub kohtualluvuse kokkulepe sisuga: „Vaidlus, mida pooled
ei  suuda  mõistliku  aja  jooksul  heausksete  läbirääkimiste  teel  lahendada,  lahendatakse  Eesti
pädevas piirkonnakohtus kui esimese astme kohtus.“ (dtl 68) . Viidatud punktist ei tulene selget
kohtualluvuse kokkulepet juhuks, kui  tarbija elukoht ei ole Eestis või tarbija on asunud pärast
lepingu sõlmimist elama teise riiki või kui tema elukoht ei ole hagi esitamise ajal teada TsMS §
104 lg 3 p 2 mõttes.
12. Kohtu hinnangul on kohtualluvuse kokkulepe (laenulepingu üldtingimuste p 16.2 viimane
lause) tühine, kuna selline kohtualluvuse kokkulepe ei ole tarbijast poole puhul lubatav ei Eesti
ega Euroopa Liidu õiguse järgi. Kohtualluvuse kokkulepe tarbijakrediidilepingus tüüptingimusena
saab olla kehtiv üksnes juhul, kui see on selge ja arusaadav ning vastab TsMS § 104 lg-tes 1 ja 3
sätestatud tingimustele. Praegusel juhul ei ole laenulepingu üldtingimuste punkt 16.2. viimasest
lausest võimalik aru saada, millistel tingimustel ja millise kohtu kasuks on kohtualluvus kokku
lepitud.  Viidatud  punktist  võib  järeldada,  et  kohtualluvus  on  kokku  lepitud  erandlikult  Eesti
kohtute kasuks, kuid määratlemata on mõiste „Eesti pädev piirkonnakohus kui esimese astme
kohus“ ning täpsustamata konkreetsed tingimused.  Kuna laenulepingu üldtingimuste p 16.2. on
tüüptingimus, siis ei tohi seda punkti tõlgendada tarbija kahjuks, andes sellele kehtiva sisu, ega
jagada osadeks selliselt, et see kehtiks ilma tühise osata (VÕS § 39 lg 1 teine lause ja lg 2). Kohtu
hinnangul ei ole praegusel juhul laenulepingu üldtingimuste punkti 16.2 viimases lauses sisalduv
kohtualluvuse kokkulepe osadeks jagatav, arusaadav ega iseseisvalt kohaldatav.
Seega on kohtualluvuse kokkulepe tühine VÕS § 106 lg 2 alusel. Samuti ei vasta kokkulepe
TsMS § 104 lg-te 1 ja 3 tingimustele ,  kuna l epingust ei nähtu poolte erandliku kohtualluvuse
kokkulepet juhuks, kui tarbija asub elama teise riiki. Kuna tarbijakrediidivaidlus ei allu erandlikult
ega  kohtualluvuse  kokkuleppe  kohaselt  Eesti  kohtule  ja  kostja  pole  kohtusse  ilmunud  ( EL
määruse nr 1215/2012 art 26 mõttes), ning valikulisele kohtualluvusele tuginemine ei ole lubatav,
siis saaks EL määruse kohaselt Eesti kohus vaidlust lahendada üksnes juhul, kui tarbijast kostja
elab Eestis EL määruse nr 1215/2012 art 62 mõttes (vt ka määruse art 18 lg 2). 
13.  Kohus leiab, et antud juhul ei ole võimalik tarbija kohtualluvuse määramisel kõrvale kalduda
EL määruse nr 1215/2012 4. jaos art 18 lg 2 sätestatud tarbija elukoha kohtualluvusest art 19
alusel  poolte  kokkuleppel,  kuna  ükski  artiklis  19  toodud  alus  asjas  ei  kohaldu.  Kohus  on
seisukohal, et ei esine ka TsMS § 79 lg 2 sätestatud olukorda, kus kostja elukoht ei ole teada.
Alates 21. augustist 2024 on rahvastikuregistris kostja elukohaks märgitud XXX, XXX, Soome.
Vastavalt  rahvastikuregistri  seaduse  (RRS)  §  6  lg  1  eeldatakse  rahvastikuregistrisse  kantud
andmete õigsust. 
14. Kohus märgib täiendavalt, et Eesti kohtule võib asi alluda juhul, kui kostja ilmub kohtusse ja
kohtualluvusele vastu ei vaidle (EL määruse nr 1215/2012 art 26 lg 1). Kui aga kostja, kelle
alaline elukoht on liikmesriigis, vastu esitatakse hagi teise liikmesriigi kohtusse ning ta ei ilmu
kohtusse, deklareerib see kohus omal algatusel, et ta ei ole asjas pädev (EL määruse nr 1215/2012
art 28 lg 1).  Riigikohus on tsiviilasjas nr 3-2-1-123-12 punktides 11-12 leidnud, et kui tekib
küsimus, kas hagi allub Brüsseli I määruse järgi Eesti kohtule, oleks üldjuhul vajalik küsida selle
kohta ka kostja seisukohta. Riigikohus on selles lahendis märkinud, et asja on võimalik siiski
4 (5)
Tsiviilasi nr 2-23-132455
menetleda, kui kostja annab selleks oma selgesõnalise või vaikiva nõustumise: kostja annab teada,
et on asja menetlemisega nõus või ilmub kohtuistungile.
Siin asjas kostja sellist nõusolekut ei ole andnud. Kohus on menetlusdokumendid, muuhulgas
menetlusse võtmise määruse kostjale kättesaadavaks teinud e-toimiku kaudu ja 28. märtsil 2025
kätte toimetanud kostja poolt avaldatud e-posti aadressile. 17. oktoobri 2024 menetlusse võtmise
määruses on kohustatud kostjalt vastama, kas kostja nõustub hagi menetlemisega Eesti kohtus.
Kostja ei ole kohtule midagi vastanud. Eelviidatud Riigikohtu praktika kohaselt ei saa tõlgendada
kostja kohtule vastamata jätmist kohtualluvusega vaikimisi nõustumiseks.
15. Tarbijalepingust tulenevaid nõudeid kostja vastu saab hageja esitada üksnes kostja elukoha
riigi kohtusse. Kohus on kindlaks teinud, et kostja viimane teadaolev elukoht on Soomes. Seega
nii Euroopa Liidu kui ka Eesti siseriiklikus õiguses sätestatud kohtualluvuse reeglite järgi allub
tsiviilasi Soome kohtule. Eeltoodu alusel, tuginedes Brüssel I määruse (ümbersõnastatud) art 28
lg-le 1 ja TsMS § 423 lg 1 p-le 13, jätab kohus hagi läbi vaatamata, kuna Eesti kohus ei ole pädev
asja lahendama.
16. Menetluskulud.  TsMS  §  173  lg  1  alusel  kohus  märgib  menetlust  lõpetavas  lahendis
menetluskulude  jaotuse  menetlusosaliste  vahel.  TsMS  §  168  lg  2  kohaselt  kannab  hageja
menetluskulud,  kui  hagi  jäetakse  läbi  vaatamata  või  kui  menetlus  lõpetatakse  määrusega  ja
käesoleva paragrahvi lõigetest 3–5 ei tulene teisiti. Aluseid TsMS § 168 lg-tes 3-5 sätestatud
erandite kohaldamiseks praeguses asjas ei ole. Kohus selles asjas võttis hagi menetlusse, kuigi
Eesti  kohtu  pädevuse  puudumist  mõjutavad  (rahvusvahelise  kohtualluvuse  määramise  aluseks
olevad) asjaolud olid olemas juba hagi menetlusse võtmise ajal ning kohus võinuks jätta hagi
menetlusse võtmata. Hagi jäetakse läbi vaatamata seetõttu, kuna pärast menetlusse võtmist selgus,
et kostja viimane teadaolev elukoht on välisriigis. Eeltoodust tulenevalt tuleb menetluskulud jätta
täies  ulatuses  hageja  OÜ  GS  Core  kanda. Hüvitatavaid  menetluskulusid,  mida  hagejalt  välja
mõista, ei ole asjas tekkinud. Kostja ei ole menetluses osalenud ja tal ei sa olla menetluskulusid,
mille hüvitamist hagejalt nõuda. Seega hageja kanda jäävateks kuludeks on tema enda võimalikud
kulud. Hüvitatavate kulude puudumise tõttu kohus kulude suurust kindlaks ei määra ja hagejalt
kulusid välja ei mõista.
17. Kohtutoimiku andmetel tasus  hageja 25. septembril 2024  hagiavalduse esitamisel riigilõivu
244,45 eurot. TsMS § 150 lg 1 p 3 kohaselt tasutud riigilõiv tagastatakse, kui avaldus jäetakse läbi
vaatamata, välja arvatud juhul, kui hagi jäetakse läbi vaatamata seetõttu, et hageja võtab hagi
tagasi, kumbki pool või hageja ei ilmu kohtuistungile, hageja ei täida kohtu nõuet leida endale tõlk
või eesti keelt oskav esindaja või hageja ei anna kohtu määratud tähtaja jooksul tagatist kostja
eeldatavate menetluskulude katteks.
Riigilõivu tagastab kohus, kelle menetluses asi viimati oli, üksnes selle menetlusosalise avalduse
alusel, kes riigilõivu tasus või kelle eest riigilõiv tasuti (TsMS § 150 lg 4). Riigilõivu tagastamise
nõue lõpeb kahe aasta möödumisel  selle aasta  lõpust,  millal  riigilõiv  tasuti,  kuid mitte  enne
menetluse  jõustunud  lahendiga  lõppemist  (TsMS  §  150  lg  6).  Hagejal  on  õigus  riigilõivu
tagastamise taotlust esitada 31. detsembrini 2026 (kaasa arvatud).
(allkirjastatud digitaalselt)
Heli Käpp
kohtunik
5 (5)