Judgment;Summary — ECLI:EU:C:2023:181
Date: 2023-03-09
Language of the case: French
Court formation: Eighth Chamber
Subject matter: Taxation;Value added tax
Procedure: Reference for a preliminary ruling
Origin: Belgium

Anonimizētā versija 
Tulkojums C-239/22 – 1 
Lieta C-239/22 
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu 
Iesniegšanas datums: 
2022. gada 5. aprīlis 
Iesniedzējtiesa: 
Cour de cassation [Kasācijas tiesa] (Beļģija) 
Datums, kurā pieņemts iesniedzējtiesas nolēmums: 
2022. gada 28. marts 
Prasītājas: 
État belge 
Promo 54 
Atbildētājas: 
Promo 54 
État belge 
  
Cour de cassation de Belgique [Beļģijas Kasācijas tiesa] 
Spriedums 
Nr. [..] 
ÉTAT BELGE (BEĻĢIJAS VALSTS), kuru pārstāv finanšu ministrs [ministre 
des Finances] [..] 
prasītājs kasācijas tiesvedībā] 
[..], [omissis: prasītāja pārstāvja kontaktinformācija] 
pret 
LV 
LŪGUMS SNIEGT PREJUDICIĀLU NOLĒMUMU, 28.3.2022. – LIETA C- 239/22 
 
2  
Anonimizētā versija 
PROMO 54, iepriekšējais nosaukums Groupe Henova, akciju sabiedrība, kas 
atrodas Ervā [Herve] [..], 
atbildētāja kasācijas tiesvedībā, 
[..] [omissis: atbildētājas pārstāvja kontaktinformācija] 
Nr. [..]. 
PROMO 54, iepriekšējais nosaukums Groupe Henova, akciju sabiedrība, kas 
atrodas Ervā [Herve], [..], 
prasītāja kasācijas tiesvedībā, 
[..] [omissis: prasītājas pārstāvja kontaktinformācija] 
pret 
ÉTAT BELGE [BEĻĢIJAS VALSTI], kuru pārstāv finanšu ministrs [ministre 
des Finances], [..] 
atbildētājs kasācijas tiesvedībā, 
[..]. [omissis: atbildētāja pārstāvja kontaktinformācija] 
I. Tiesvedība Tiesā 
Kasācijas sūdzības ir par cour d’appel de Liège [Ljēžas apelācijas tiesas] 
2019. gada 4. jūnija spriedumu. 
[..] 
[ ] [omissis: valsts tiesvedības elementi] 
II. Lietas fakti un tiesvedības priekšvēsture 
[..] lietas faktus var apkopot šādi: 
Sabiedrība Groupe Henova, kuras pašreizējais nosaukums ir Promo 54, sadarbībā 
ar sabiedrību Immo 2020 ir attīstījusi nekustamā īpašuma projektu – bijušās 
koledžas pārbūvi par dzīvokļiem un birojiem. 
Šo darbību rezultātā starp sabiedrību Groupe Henova un sabiedrību Immo 2020 
vispirms 2008. gada 6. jūnijā tika noslēgts sadarbības līgums, saskaņā ar kuru 
zemes un vecās ēkas īpašniece Immo 2020 uzticēja Groupe Henova uzņemties 
atbildību par nekustamā īpašuma lietu sagatavošanu un izpēti, kā arī par kontrolēt 
būvlaukuma uzraudzību, koordinēt dažādu uzņēmumu darbību, risināt sarunas par 
komerclīgumiem, pārņemt visus apakšuzņēmējus un nodarboties ar nekustamā 
ÉTAT BELGE UN PROMO 54 
 
3 
Anonimizētā versija 
īpašuma pārdošanu, pēc tam 2009. gada 18. februāra akts par sabiedrības 
Immo 2020 atteikšanos no pievienošanas tiesībām par labu sabiedrībai Groupe 
Henova. 
Attiecībā uz katru no pircējiem tika ievērots tas pats modelis, kas aprakstīts 
turpmāk tekstā attiecībā uz laulātajiem [..]: 2008. gada 20. decembrī [laulātie [..] 
paraksta cerību pirkumu par summu 297 105,68 EUR. 2009. gada 20. februārī 
starp sabiedrību Immo 2020 un laulātajiem [..] tiek noslēgts privāts līgums par 
bijušās skolas ēkas ar zemi pārbūvi, un tajā pašā dienā starp laulātajiem [..] un 
sabiedrību Groupe Henova tika noslēgts uzņēmuma līgums, saskaņā ar kuru tā 
apņēmās veikt atjaunošanas darbus par summu 259 533,52 EUR, ieskaitot 
pievienotās vērtības nodokli, proti, 231 738,50 EUR par dzīvokļa uzlabojumiem, 
bez pievienotās vērtības nodokļa (PVN) 6 % apmērā, un 11 480,01 EUR par 
garāžas būvniecību, bez 21 % PVN; no 2009. gada marta līdz 2010. gada maijam 
un 2009. gada 8. jūlijam autentisks pārdošanas dokuments parakstīts starp 
laulātajiem [..] un, no vienas puses, sabiedrību Immo 2020 par zemes gabalu un 
veco ēku, no otras puses, starp sabiedrību Groupe Henova par dzīvokli un garāžu, 
par kopējo cenu 276 615,89 EUR, no kuriem 231 738,50 EUR bija par dzīvokli. 
État belge uzskata, ka darījums ir mākslīgi sadalīts, lai iegūtu ļaunprātīgu nodokļu 
priekšrocību, un tas ir nevis zemes gabala ar mājas karkasu pārdošana, kam seko 
renovācija, kurai piemēro samazinātu 6 % likmi, bet gan vienots darījums par 
jaunu dzīvokļu piegādi, kam piemēro PVN ar likmi 21 %. 
Pārsūdzētajā spriedumā ir atbalstīta État belge atziņa [..]. 
III. Kasācijas sūdzības pamati 
Pamatojot [pirmo] apelācijas sūdzību [..],[..] prasītājs izvirza vienu pamatu. 
Pamatojot [otro] apelācijas sūdzību [..] prasītāja izvirza četrus pamatus, no kuriem 
pirmais ir formulēts šādi: 
Pārkāptās tiesību normas: 
– Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo 
pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. pants, 9. panta 1. punkts, 14. pants, 
12. pants un 135. panta 1. punkta j) apakšpunkts; 
– “Code de la taxe sur la valeur ajoutée” [Beļģijas Pievienotās vērtības 
nodokļa kodeksa] 1. panta 9. punkts un 44. panta 3. punkta 1. apakšpunkta 
a) punkts. 
LŪGUMS SNIEGT PREJUDICIĀLU NOLĒMUMU, 28.3.2022. – LIETA C- 239/22 
 
4  
Anonimizētā versija 
Kritizētie pamati un lēmumi 
Spriedumā ir apstiprināts [nodokļu administrācijas lēmums] [..] ar šādu 
pamatojumu: [..] “Attiecībā uz pārbūvēto ēku aplikšanu ar pievienotās vērtības 
nodokli. 
[..] 
[..] [omissis: pārkāpto tiesību normu teksts, kas turpmāk apkopots sadaļās 
“Sūdzības” un “Tiesas nolēmums”]. 
Pēc [prasītājas] domām, tikai jaunas ēkas, t. i., ēkas, kas vēl nav bijušas 
izmantotas, var tikt piegādātas, piemērojot pievienotās vērtības nodokli, un 
Beļģijas tiesa nevar paplašināt jēdziena “jauna ēka” saturu, attiecinot to uz ēku, 
kas ir būtiski renovēta. 
Pamatojumam tā izvirza šādus argumentus: 
– Apkārtraksta Nr. 16/1973 un Lēmuma Nr. 19.497 administratīvā interpretācija 
ir antikonstitucionāla, jo šie noteikumi tiek uzskatīti par obligātiem; 
– Eiropas Savienības tiesības neļauj dalībvalstij transponēt direktīvu ar 
vienkāršu apkārtrakstu un tādējādi padarīt to saistošu saviem pilsoņiem; 
– Tiesas judikatūras attīstība ļauj secināt, ka jēdziens “jauna ēka pēc 
renovācijas” ir pieejams tikai tām dalībvalstīm, kuras ir transponējušas 
Direktīvas 2006/112/EK (PVN direktīva) 12. panta 2. punktu, ko Beļģija nav 
izdarījusi. 
Šāda argumentācija nav pieņemama. 
Ja ar nodokli apliek tikai jaunas ēkas, proti, ēkas, kas nodotas ne vēlāk kā līdz 
31. decembrim otrajā gadā pēc gada, kurā tās pirmo reizi apdzīvotas vai 
ekspluatētas, kā minēts Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 44. panta 3. punkta 
1. apakšpunkta a) punktā, [prasītājas] izvirzītā sākotnējā tēze ir nepareiza, jo 
jēdziens “jauna ēka”, uz kuru tā atsaucas, ir pārāk ierobežojošs. 
Protams, ne 1973. gada 28. jūnija Apkārtrakstam Nr. 16/1973, ne 1976. gada 
20. februāra un 29. aprīļa Administratīvajam lēmumam Nr. E.T. 19.497 (iekļauts 
PVN Rokasgrāmatas 152/2. punktā) nav likuma spēka ([ ] [valsts doktrīna]), tā ir 
administrācijas nostāja, ko nodokļu maksātājs var apstrīdēt un kura nekādā ziņā 
nav saistoša tiesām un vispārējām tiesām, un Beļģija nav transponējusi 
Direktīvas 2006/112/EK 12. panta 2. punkta otro daļu, kas nav tieši piemērojama. 
Tomēr no paša Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 44. panta 3. punkta 
1. apakšpunkta a) punktā ietvertā “jaunu” ēku jēdziena izriet, ka veca ēka var 
“pārtapt” par jaunu un var tikt pirmo reizi apdzīvota, ja tā ir pietiekami būtiski 
ÉTAT BELGE UN PROMO 54 
 
5 
Anonimizētā versija 
pārveidota, un šajā sakarā nav nepieciešams transponēt Direktīvas 2006/112/EK 
12. panta 2. punktu. 
Tādējādi saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru PVN jomā termini, ar kuriem 
apzīmē atbrīvojumus, ir jāinterpretē šauri, jo tie ir atkāpes no vispārējā principa 
par to, ka PVN tiek iekasēts par katru preču piegādi, ko par atlīdzību veic nodokļa 
maksātājs (skat. Tiesas 2009. gada 19. novembra spriedumu “Don Bosco 
Onroerend Goed”, C-461/08, 25. punkts un tajā minētā judikatūra). Un otrādi – 
izņēmumu joma atbrīvojumiem no PVN samaksas ir plaša. 
Tāpēc ēka, kurai ir beidzies novitātes periods, vēlāk par tādu var atkal kļūt, ja tā 
ir būtiski atjaunota. 
Kā jau cour [d’appel] ir norādījusi, ņemot vērā iepriekš minētos principus, nevar 
uzskatīt, ka esošajā ēkā var būt veikti darbi, kas ietver būtiskas izmaiņas, līdz pat 
izmaiņām pašā tās būtībā, un tomēr palikt tāda pati, lai būtu jāpieņem, ka, 
neraugoties uz šiem darbiem, to nekad nevarētu pirmo reizi apdzīvot vai pirmo 
reizi izmantot ([..] [omissis: judikatūra un valsts doktrīna]). 
Tiešām, īpašuma “jaunā” rakstura noteikšana neizbēgami ir saistīta ar noteiktas 
rīcības brīvības izmantošanu, un izlemt citādi nozīmētu ļaunprātīgi izmantot šo 
jēdzienu. 
No šīs rīcības brīvības neizriet, ka tiktu pārkāpts Konstitūcijas 170. pantā 
nostiprinātais nodokļa likumības princips, jo tas ir jāvērtē, ņemot vērā likumu 
vispārējo raksturu un to situāciju daudzveidību, kādās tos piemēro. 
Lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret nodokļu maksātājiem un tiesisko 
drošību, administrācija ir noteikusi kritērijus, kas ietverti dokumentos ar 
apkārtraksta nozīmi. 
PVN Rokasgrāmatas 152/2. punktā ir šāds precizējums: 
“152/2. Pārbūvētas vecas ēkas. 
Saskaņā ar Kodeksa 44. panta 3. punkta 1. apakšpunktu par jaunbūvēm uzskata 
ne tikai jaunuzceltas ēkas, bet arī vecu ēku, kas pārveidota tā, ka tā iegūst jaunas 
ēkas īpašības. 
Šajā sakarā var aplūkot trīs iespējamus gadījumus. 
Pirmais gadījums. Vecajā ēkā veikto darbu rezultātā ir radikāli mainījušies tās 
būtiskie elementi, proti, tās būtība, struktūra (nesošās sienas, kolonnas, dēļi, 
kāpņu telpas vai lifti u.c.) un, attiecīgā gadījumā, mērķis (skat. 1973. gada 
28. jūnija Apkārtrakstu Nr. 16/1973, 10. punkta 3. apakšpunkts). 
Šādā gadījumā tā neapšaubāmi ir jauna ēka neatkarīgi no izmaiņu īstenošanai 
veikto darbu izmaksām salīdzinājumā ar ēkas vērtību pirms izmaiņām. 
LŪGUMS SNIEGT PREJUDICIĀLU NOLĒMUMU, 28.3.2022. – LIETA C- 239/22 
 
6  
Anonimizētā versija 
Otrs gadījums. Vecajā ēkā veikto darbu dēļ nav mainījušies būtiskie ēkas 
elementi, kā tas bija pirmajā gadījumā, bet tie bija paredzēti vai nu īpašuma 
saglabāšanai, vai arī lai vairotu tā ērtības, kā tas ir centrālās apkures 
ierīkošanas, vannas istabas ierīkošanas, jumta atjaunošanas un citos gadījumos. 
Šajā gadījumā ēkas būtiskie elementi nav pārveidoti. Tāpēc šīs ēkas, ēkas daļas un 
tai piegulošās zemes tālākpārdošana vai citu lietu tiesību, kas nav īpašumtiesības 
uz šādu ēku, ēkas daļu un tai piegulošo zemi, nodibināšana, nodošana vai 
atpakaļnodošana pēc darbu pabeigšanas principā nevar būt pamats piemērot 
PVN, pat ja īpašuma kadastrālie ienākumi būtu palielinājušies un veikto darbu 
izmaksas būtu ļoti augstas salīdzinājumā ar īpašuma vērtību, kāda tā bija pirms 
darbu uzsākšanas. 
Trešais gadījums. Ņemot vērā to, ka tad, kad veiktie darbi rada būtiskas izmaiņas 
ēkā, vairumā gadījumu ir grūti novērtēt, vai ir radikāli pārveidoti būtiski elementi 
pirmā gadījuma izpratnē, tomēr var atzīt, ka ēka ir jauna, ja īpašnieka vai viņa 
uzdevumā trešo personu veikto darbu izmaksas, neskaitot PVN, sasniedz vismaz 
60 % no ēkas, kurā tiek veikti darbi, izņemot zemi, tirgus vērtības darbu 
pabeigšanas brīdī. 
[..] 
[..] [omissis: precizējumi attiecībā uz darbiem un to vērtību] 
Tomēr pirmajā un trešajā iepriekš minētajā gadījumā darījumam, kas attiecas uz 
pārveidoto ēku, lai to varētu aplikt ar nodokli, nepieciešams: 
a) lai veikto pārveidojumu rezultātā būtu mainījies kadastrālais ienākums, kurš 
bija attiecināms uz ēku pirms darbu uzsākšanas; 
b) lai paredzētais darījums notiktu Kodeksa 44. panta 3. punkta 1. apakšpunktā 
noteiktajā termiņā; 
c) lai persona, saistībā ar kuru maksājams PVN, pierāda [nodokļu] 
administrācijai veiktā darba nozīmīgumu. [..]. 
[..] [omissis: precizējumi par pierādījumu]” 
Attiecībā uz [prasītājas] pārdoto ēku “jauno” raksturu PVN kontekstā 
Šajā gadījumā jānorāda, ka: 
– bijusī skola tiek pārveidota par dzīvokļiem un birojiem profesionālām 
vajadzībām, kas aizņemtības apstākļu, funkcionalitātes, aprīkojuma un ērtību 
ziņā būtiski atšķiras; 
– veikto darbu apjoms ir ievērojams [..] [omissis: veikto darbu apraksts] 
– [prasītājas] noslēgtajos līgumos [norādīts], ka: 
ÉTAT BELGE UN PROMO 54 
 
7 
Anonimizētā versija 
• notariālajos aktos ir precizēts, ka “pārdošana attiecas uz nekustamo 
īpašumu, kas vēl nav nodots pirmajai lietošanai – apdzīvošanai”; 
• specifikācijā, kas attiecināma uz dzīvokļiem B4 un B7, ir norādīts, ka 
“pircējs tiek informēts, ka jaunā ēka ir jauna”; 
• sadaļa par darbiem, kuri saistīti ar [ēkas] konstrukciju, proti, zemes 
darbi, rakšanas darbi un pamati, kā arī nesošās konstrukcijas, plātnes un 
pārsegumi ir iekļauti specifikācijās; 
• pircējiem nosūtītajos rēķinos ir iekļauti pamati un jumta seguma 
elementi. 
Tādējādi no visiem šiem elementiem izriet, ka ir uzbūvētas jaunas ēkas, kuras var 
izmantot pirmo reizi, un uz tām neattiecas Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 
44. panta 3. punkta 1. apakšpunkta a) punktā paredzētais atbrīvojums attiecībā uz 
nekustamā īpašuma piegādi pēc būtības. 
Dokumenti, ko [prasītāja] iesniedza savas prasības pamatojumam, nepārliecina. 
[..] [omissis: iesniegto pierādījumu novērtējums]”. 
Sūdzības 
1. Saskaņā ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) 
par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. pantu, 9. panta 1. punktu un 
14. pantu materiālā īpašuma nodošanu parasti apliek ar pievienotās vērtības 
nodokli, nenošķirot kustamo un nekustamo īpašumu. 
Iepriekš minētās direktīvas 135. panta 1. punkta j) apakšpunktā ir paredzēts šāds 
izņēmums: “Dalībvalstis atbrīvo [..] ēkas vai ēkas daļu un zem tās esošās zemes 
piegādi, izņemot 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētos gadījumus”. 
Tādējādi “ēku” piegāžu atbrīvojums no pievienotās vērtības nodokļa ir izņēmums 
no vispārējā noteikuma. 
Šis atbrīvojums neattiecas uz “12. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām 
ēkām”, t. i., tā saukto “jauno ēku” piegādēm, kurām joprojām piemēro 
pievienotās vērtības nodokli, ciktāl tās atbilst direktīvā paredzētajiem 
nosacījumiem. 
[..] [omissis: attiecīgie Direktīvas 2006/112 noteikumi, kurus iesniedzējtiesa ir 
apkopojusi zem virsraksta “Tiesas nolēmums”]. 
Direktīvas gramatiska interpretācija ļauj secināt, ka ēka zaudē jaunas ēkas 
īpašības, tiklīdz tā tiek pirmo reizi apdzīvota vai izmantota. 
2. Direktīva attiecas arī uz pārbūvētu ēku aplikšanu ar nodokļiem. 
LŪGUMS SNIEGT PREJUDICIĀLU NOLĒMUMU, 28.3.2022. – LIETA C- 239/22 
 
8  
Anonimizētā versija 
Direktīvas 12. panta 2. punktā arī apstiprināts, ka tieši pievienotā vērtība ir 
noteicošais faktors ēkas piegādes aplikšanai ar pievienotās vērtības nodokli, jo 
tas pilnvaro dalībvalstis noteikt sīki izstrādātus noteikumus par tā paša panta 
1. punkta a) apakšpunktā minētā kritērija, proti, “pirmreizējas izmantošanas” 
kritērija, piemērošanu ēku pārbūves gadījumā. Tādējādi direktīva paver ceļu 
pārbūvētu ēku aplikšanai ar nodokļiem, ja ar pārbūvi attiecīgajai ēkai tiek radīta 
pievienotā vērtība, tāpat kā ar sākotnējo ēkas būvniecību. 
Tādējādi viens noteikums attiecas uz ēkas pārbūvi, bet otrs – uz ēkas jaunbūvi. Tā 
rezultātā dalībvalstīm vairs nav iespējas izlemt, vai ēka ir vai nav jauna, izņemot 
precizējumus, kā piemērot pārbūves kritēriju. 
No tā izriet, ka tad, ja dalībvalsts neizmanto iespēju noteikt šādus sīki izstrādātus 
noteikumus, pārbūvēta nekustamā īpašuma piegādi ar PVN neapliek, ja Beļģijas 
valsts tiesībās nav transponēta direktīvas 12. panta 2. punkta pirmā daļa. 
3. Principā tie paši noteikumi ir ietverti arī Pievienotās vērtības nodokļa 
kodeksā. 
Tādējādi šis kodekss principā attiecas uz ķermeniskām lietām, nenošķirot kustamo 
un nekustamo īpašumu. 
Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 44. panta 3. punkta 1. apakšpunkta 
a) punkts atbrīvo no PVN nekustamā īpašuma piegādi pēc būtības, izņemot 
1. panta 9. punktā minēto ēku un tām piesaistītās zemes piegādi, ja tās tiek 
nodotas ne vēlāk kā 31. decembrī otrajā gadā pēc tā gada, kad ēka izmantota 
pirmo reizi. 
Tādējādi Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 44. pants neattiecas uz pārbūvētas 
ēkas gadījumu, lai gan saskaņā ar direktīvas 12. panta 2. punkta pirmo daļu 
dalībvalstīm ir iespēja to transponēt valsts tiesību aktos. 
Beļģijas likumdevējs nav izvēlējies šo iespēju, un tāpēc “jaunas ēkas” jēdzienu 
nevar attiecināt uz pārbūvētām ēkām, ja transponēšana nav notikusi. 
4. [Pārsūdzētajā] spriedumā ir pausts viedoklis, ka Pievienotās vērtības 
nodokļa kodeksa 44. panta 3. punkta 1. apakšpunkta a) punktā paredzēto pirmās 
izmantošanas vai lietošanas kritēriju var interpretēt tādējādi, ka “ēka, attiecībā uz 
kuru ir beidzies novitātes periods, var vēlāk tāda var atkal kļūt, ja tā ir būtiski 
atjaunota”, un šajā sakarā nav nepieciešams “transponēt 
Direktīvas 2006/112/EK 12. panta 2. punktu”. 
Tomēr direktīvā šāda iespēja dalībvalstīm nav paredzēta, izņemot un tikai ar 
nosacījumu, ka tās precizē pārbūves kritērija piemērošanas kārtību. 
5. No tā izriet, ka ar spriedumu ir pārkāpts Padomes Direktīvas 2006/112/EK 
(2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 
2. pants, 9. panta 1. punkts, 14. pants, 12. pants un 135. panta 1. punkta 
ÉTAT BELGE UN PROMO 54 
 
9 
Anonimizētā versija 
j) apakšpunkts, kā arī Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 1. panta 9. punkts un 
44. panta 3. punkta 1. apakšpunkta a) punkts, jo ar to ir apstiprināts [..] [omissis: 
nodokļu administrācijas lēmums], pamatojot, ka ķermenisku lietu, kas minēts 
Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 1. panta 9. punktā, pēc apstrādes var 
atgriezt jaunā stāvoklī, lai gan atbildētājs nav transponējis valsts tiesībās 
Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) 12. panta 2. punktā 
paredzēto iespēju, kura tam ļauj piemērot PVN pārveidota nekustamā īpašuma 
nodošanai. 
IV. Tiesas nolēmums 
Apelācijas sūdzības ir par vienu un to pašu spriedumu; tās ir jāapvieno. 
Par [otro] apelācijas sūdzību [..]: 
Par pirmo pamatu: 
Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo 
pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. pantā ir noteikts, ka ar PVN apliek preču 
piegādi par atlīdzību dalībvalsts teritorijā, ko veic nodokļa maksātājs, kas rīkojas 
kā tāds. 
Saskaņā ar direktīvas 135. panta 1. punkta j) apakšpunktu dalībvalstis atbrīvo no 
nodokļa tādu ēku vai to daļu un tām piegulošās zemes piegādi, kas nav minētas 
12. panta 1. punkta a) apakšpunktā. 
Tās 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts attiecas un ēkas vai tās daļas un tai 
piegulošas zemes piegādi, kas veikta pirms tās pirmreizējas izmantošanas. 
Direktīvas 12. panta 2. punkta otrajā daļā ir paredzēts, ka dalībvalstis var paredzēt 
sīki izstrādātus noteikumus par 1. punkta a) apakšpunktā minētā kritērija 
piemērošanu ēku pārbūvei, kā arī par tām piesaistītās zemes jēdzienu, un trešajā 
daļā ir paredzēts, ka dalībvalstis var piemērot citus kritērijus, nevis pirmās 
izmantošanas kritēriju, piemēram, laikposmu no ēkas pabeigšanas dienas līdz 
pirmās piegādes dienai vai laikposmu no pirmās izmantošanas dienas līdz 
nākamās piegādes dienai, ar nosacījumu, ka šie laikposmi nepārsniedz attiecīgi 
piecus un divus gadus. 
Saskaņā ar Pievienotās vērtības nodokļa kodeksa 44. panta 3. punkta 
1. apakšpunkta a) punktu nekustamā īpašuma piegāde pēc būtības ir atbrīvota no 
nodokļa; tomēr 1. panta 9. punkta pirmajā daļā minēto ēku, ēku daļu un tām 
piegulošās zemes piegāde ir atbrīvota no nodokļa, ja šāda īpašuma nodošana tiek 
veikta ne vēlāk kā līdz 31. decembrim otrajā gadā pēc gada, kurā minētajā pantā 
attiecīgais īpašums pirmo reizi tiek apdzīvots vai izmantots. 
LŪGUMS SNIEGT PREJUDICIĀLU NOLĒMUMU, 28.3.2022. – LIETA C- 239/22 
 
10  
Anonimizētā versija 
Saskaņā ar šā kodeksa 1. panta 9. punktu ēka vai ēkas daļa ir jebkura būve, kas 
iebūvēta zemē un tai piegulošajā zemē, uz kuras atļauts būvēt, un kuru nodod 
viena un tā pati persona vienlaikus ar ēku un tai piegulošo zemi. 
Spriedumā norādīts, ka “ne 1973. gada 28. jūnija Apkārtrakstam Nr. 16/1973, ne 
1976. gada 20. februāra un 29. aprīļa Administratīvajam lēmumam 
Nr. E.T. 19.497, kas ietverti PVN rokasgrāmatas Nr. 152/2. punktā “Pārbūvētas 
vecas ēkas” [..], nav likuma spēka” un ka “Beļģija nav transponējusi 
Direktīvas 2006/112/EK 12. panta 2. punkta otro daļu, kura nav tieši 
piemērojama”. 
Tajā norādīts, ka, “pēc [prasītājas] domām, ar PVN var aplikt tikai jaunas ēkas, t. 
i., ēkas, kas vēl nav bijušas apdzīvotas”, un jēdziens “jauna ēka pēc renovācijas” ir 
pieejams tikai tām dalībvalstīm, kuras ir transponējušas Direktīvas 2006/112/EK 
[..] 12. panta 2. punktu, kas Beļģijā nav izdarīts”. 
Tiek norādīts, ka “šāda argumentācija nav pieņemama”, jo “no paša Pievienotās 
vērtības nodokļa kodeksa 44. panta 3. punkta 1. apakšpunkta a) punktā minētā 
“jaunu” ēku jēdziena izriet, ka veca ēka var atkal pārtapt” par jaunu un var tikt 
pirmo reizi apdzīvota, ja tā ir pietiekami būtiski pārveidota, un šajā sakarā nav 
nepieciešams transponēt Direktīvas 2006/112/EK 12. panta 2. punktu, lai “ēka, 
kurai ir beidzies novitātes periods, tāda atkal var kļūt, ja tā ir būtiski atjaunota”. 
Tā kā ir uzdots jautājums par iepriekš minētās direktīvas 12. panta 1. un 2. punkta 
un 135. panta 1. punkta j) apakšpunkta interpretāciju, Eiropas Savienības Tiesai ir 
jāuzdod prejudiciāls jautājums, kas ir ietverts šī sprieduma rezolutīvajā daļā. 
Ar šādu pamatojumu 
Tiesa, 
apvienojusi apelācijas sūdzības [..] [omissis: atsauces uz apelācijas sūdzībām]; 
aptur tiesvedību līdz brīdim, kad Eiropas Savienības Tiesa būs sniegusi atbildi uz 
šādu prejudiciālo jautājumu: 
Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo 
pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 12. panta 1. un 2. punkts un 135. panta 
1. punkta j) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts nav definējusi 
pirmreizējās izmantošanas kritērija piemērošanas kārtību ēku pārbūvei, piegāde 
pēc tādas ēkas pārbūves, kura pirms pārbūves ir bijusi pirmreizēji izmantota, 
Direktīvas 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta vai 12. panta 2. punkta trešās daļas 
nozīmē, joprojām ir atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa? 
[..] [omissis: procesuālie jautājumi]