Information;Order — ECLI:EU:C:2023:162
Date: 2023-02-28
Language of the case: German
Court formation: Seventh Chamber
Subject matter: Environment
Procedure: Reference for a preliminary ruling
Origin: Germany

Shrnutí C-596/22 – 1 
Věc C-596/22 
Shrnutí žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 98 odst. 1 
jednacího řádu Soudního dvora 
Datum doručení:  
15. září 2022 
Předkládající soud: 
Verwaltungsgericht Minden (Německo) 
Datum předkládacího rozhodnutí: 
17. června 2022 
Žalobce: 
Pan J. O. 
Žalovaný 
Kreis Gütersloh 
      
Předmět původního řízení 
Výklad směrnice 2011/92 zejména s ohledem na otázku, zda je za určitých 
okolností nezbytné posuzovat vliv na životní prostředí zařízení, které bude 
připojeno k již povolenému zařízení 
Předmět a právní základ žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
Výklad unijního práva, článek 267 SFEU, zejména 
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 
o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí 
(Úř. věst. 2012, L 26, s. 1) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 
2014/52/EU ze dne 16. dubna 2014, kterou se mění směrnice Rady 2011/92/EU o 
posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí 
(Úř. věst. 2014, L 124, s. 1) (dále jen „směrnice 2011/92“). 
CS 
SHRNUTÍ ŽÁDOSTI O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE – VĚC C-596/22 
 
2  
Předběžné otázky 
1. Musí být čl. 2 odst. 1 směrnice 2011/92 ve spojení s jejím čl. 4 odst. 1 a 
bodem 17 písm. a), jakož i bodem 24 přílohy I této směrnice resp. čl. 2 odst. 1 
směrnice 2011/92 ve spojení s jejím čl. 4 odst. 2 a 3 a bodem 1 písm. e) přílohy II, 
jakož i  bodem 1 písm. b) a bodem 3 písm. g) přílohy III této směrnice vykládány 
v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, podle nějž, pokud je 
zařízení na intenzivní chov kuřat a slepic přistavěno k podobnému již povolenému 
zařízení, musí být u těchto zařízení jako kumulujících se záměrů provedeno 
posouzení vlivu na životní prostředí nebo přezkoumání jednotlivého případu ve 
smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/92 pouze tehdy, pokud jsou propojena 
společnými provozními nebo stavebními zařízeními? 
2. Musí být čl. 2 odst. 1 směrnice 2011/92 ve spojení s jejím čl. 4 odst. 1 a 
bodem 17 písm. a), jakož i bodem 24 přílohy I této směrnice vykládány v tom 
smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, podle nějž, pokud 
a. se k již povolenému zařízení na intenzivní chov kuřat a slepic připojuje 
další takovéto zařízení, 
b. nově budované zařízení (29 990 míst) a již schválené zařízení (84 000 
míst) společně překračují prahovou hodnotu 85 000 míst pro kuřata a slepice 
podle bodu 17 písm. a) přílohy I směrnice 2011/92, 
c. nové zařízení nedosahuje vnitrostátní prahové hodnoty pro provedení 
šetření ve vazbě na umístění podle vnitrostátního práva (30 000 míst), ani 
vnitrostátní prahové hodnoty pro obecné šetření podle vnitrostátního práva 
(40 000 míst) a 
d. u již povoleného zařízení sice nebylo provedeno posouzení vlivů na 
životní prostředí, nýbrž proběhlo přezkoumání jednotlivého případu ve 
smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/92 (v podobě obecného šetření 
podle vnitrostátního práva) s tím, že pro již povolené zařízení nebylo 
nezbytné provést posouzení vlivů na životní prostředí, 
musí být posouzení vlivů na životní prostředí pro nové zařízení provedeno 
pouze, pokud z přezkoumání jednotlivého případu ve smyslu čl. 4 odst. 2 
písm. a) směrnice 2011/92 (v podobě obecného šetření podle vnitrostátního 
práva) vyplyne, že připojením nového zařízení mohou nastat významné 
nepříznivé vlivy nebo jiné významné nepříznivé důsledky pro životní 
prostředí? 
3.  Musí být čl. 2 odst. 1 směrnice 2011/92 ve spojení s jejím čl. 4 odst. 2 a 3 a 
bodem 1 písm. e) přílohy II této směrnice vykládány v tom smyslu, že brání 
takovému vnitrostátnímu ustanovení, které povinnost přezkoumání každého 
jednotlivého případu ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/92 (v podobě 
šetření ve vazbě na konkrétní umístění podle vnitrostátního práva), zda musí být 
záměr výstavby a provozu zařízení na intenzivní chov kuřat a slepic podroben 
KREIS GÜTERSLOH 
 
3 
posouzení vlivů na životní prostředí, podmiňuje pouze tím, zda toto zařízení má 
30 000 nebo více míst? 
Uplatňovaná ustanovení unijního práva 
Směrnice 2011/92, zejména čl. 2 odst. 1, čl. 4 odst. 1, 2 a 3, příloha I bod 17 písm. 
a) a bod 24, příloha II bod 1 písm. e) a příloha III bod 1 písm. b) a bod 3 písm. g) 
Uplatňovaná ustanovení vnitrostátního práva 
Baugesetzbuch (stavební zákoník) ve znění vyhlášeném dne 3. listopadu 2017 
(BGBl. I s. 3634) (dále jen „BauGB“) 
Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (zákon o posuzování vlivů na 
životní prostředí) ve znění ze dne 20. července 2017 (BGBl. I s. 2808) (dále jen 
„UVPG“) 
Gesetz über ergänzende Vorschriften zu Rechtsbefehlen in 
Umweltangelegenheiten nach der EG-Richtlinie 2003/35/ES (zákon o doplnění 
právních předpisů o opravných prostředcích v otázkách ochrany životního 
prostředí podle směrnice 2003/35/ES) (dále jen „UmwRG“) 
Skutkový stav a řízení 
1 Žalobce napadá předběžné rozhodnutí, které žalovaný vydal vedlejšímu 
účastníkovi. Toto předběžné rozhodnutí se týká přípustnosti výstavby a provozu 
stáje na chov drůbeže o kapacitě 29 990 zvířat včetně různých vedlejších zařízení 
podle práva upravujícího projektování staveb. 
2 Vedlejší účastník je zemědělec, který vlastní příslušné budovy a pozemek, na 
němž se tyto budovy nachází. Tento pozemek částečně zahrnuje pozemek, který 
patří synovi vedlejšího účastníka. Na posledně uvedeném pozemku stojí dvě stáje 
na chov drůbeže o celkové kapacitě 84 000 zvířat (dále jen „stáje 1 a 2“). Stavební 
povolení pro tyto stáje bylo uděleno v září 2013 bez posuzování vlivů na životní 
prostředí. 
3 Dne 11. prosince 2015 podal vedlejší účastník k žalovanému žádost o stavební 
povolení na výstavbu a provoz stáje na chov drůbeže o kapacitě 29 990 zvířat 
(dále jen „stáj 3“) včetně různých vedlejších zařízení na svém pozemku. 
Vzdálenost mezi již postavenou stájí 2 a novou stájí 3, která má být postavena, 
měla být zhruba 16 m. 
4 Rozhodnutím ze dne 5. srpna 2016 žalovaný odmítl udělit stavební povolení pro 
stáj 3. Proti tomuto rozhodnutí podal vedlejší účastník k předkládajícímu soudu 
žalobu na uložení povinnosti žalovanému vydat požadované stavební povolení. 
Předkládající soud uložil žalovanému rozsudkem ze dne 24. srpna 2018, aby s 
SHRNUTÍ ŽÁDOSTI O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE – VĚC C-596/22 
 
4  
ohledem na právní názor soudu rozhodl znovu. Rozhodnutím ze dne 20. listopadu 
2018 žalovaný vyhověl rozsudku a vedlejšímu účastníkovi vydal předběžné 
rozhodnutí o přípustnosti výstavby a provozu stáje 3. 
5 Žalobce má pozemek, který se nachází zhruba 230 m od stáje 3 a leží tak v oblasti 
jejího vlivu. Proti výše uvedenému rozhodnutí ze dne 20. listopadu 2018 podal 
dne 27. prosince 2018 žalobu, která je předmětem řízení o předběžné otázce. 
6 Žalobce má za to, že stáj 3, jakož i stáje 1 a 2 musí být posuzovány jako jednotný 
záměr a proto musí být provedeno posouzení vlivů na životní prostředí, k němž 
dosud nedošlo. Žalovaný a vedlejší účastník jsou naproti tomu toho názoru, že se 
na předmětnou stáj 3 nevztahuje povinnost provést posouzení vlivů na životní 
prostředí. Oblast vlivu stáje 3 se sice překrývá s oblastí vlivu stájí 1 a 2, mezi 
těmito stájemi ovšem není úzká vazba, protože nejsou spojeny společnými 
provozními nebo stavebními zařízeními. 
7 Rozhodnutím ze dne 18. března 2020 udělil žalovaný vedlejšímu účastníkovi 
stavební povolení k výstavbě stáje 3, kterou vedlejší účastník v mezidobí postavil 
a uvedl do provozu. 
8 Zhruba 800 m jižně od stájí 1 až 3 provozuje syn vedlejšího účastníka na 
pozemku, který na něj převedl vedlejší účastník, další stáj na chov drůbeže s 29 
990 místy. Stavební povolení pro tuto stáj mu bylo uděleno 13. listopadu 2017. 
9 Vedlejší účastník požádal v prosinci 2020 pro pozemek, který s ním bezprostředně 
sousedí, o schválení výstavby další stáje na chov drůbeže s 29 990 místy. 
Odůvodnění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
10 Úspěch žaloby závisí na rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie (dále jen 
„Soudní dvůr“) o výkladu Smluv. 
11 Posouzení vlivu na životní prostředí resp. místní nebo obecné šetření mělo být, je-
li dána povinnost takové posouzení provést, podle německého práva, mimo jiné 
podle § 4 ve spojení s § 2 odst. 6 bodem 1 a § 29 odst. 1 první větou UVPG, 
provedeno již před přijetím sporného předběžného rozhodnutí. 
Německé právo 
K první předběžné otázce 
12 Podle německého práva není pro výstavbu stáje 3 zapotřebí místní nebo obecné 
šetření ani posouzení vlivů na životní prostředí. Na základě vnitrostátního práva 
by tedy žaloba musela být zamítnuta. 
KREIS GÜTERSLOH 
 
5 
13 Stáj 3 s 29 900 místy sama o sobě nepřekračuje limitní hodnoty pro provedení 
místního (30 000 míst) nebo obecného (40 000 šetření) šetření, ani limity pro 
posouzení vlivů na životní prostředí (85 000 míst), které stanoví UVPG. 
14 Společně však stáje 1 a 2 (84 000 míst) a stáj 3 (29 900 míst) překračují prahovou 
hodnotu pro provedení posouzení vlivů na životní prostředí (85 000 míst). Podle 
vnitrostátního práva však nelze na tyto stáje nahlížet jako na jeden celek, protože 
nejsou splněny podmínky pro dodatečnou kumulaci. 
15 Je sice pravda, že tyto stáje představují záměr stejného druhu a rovněž spolu úzce 
souvisí. Stáje 1 a 2 na straně jedné a stáj 3 na straně druhé ale nejsou propojeny 
společnými provozními nebo stavebními zařízeními, viz § 10 odst. 4 třetí věta 
UVPG. 
16 Areály stájí 1 a 2 na straně jedné a stáje 3 na straně druhé jsou totiž od sebe 
dostatečným způsobem odděleny, pokud jde o prostorové členění a infrastrukturu 
v souvislosti se stájemi, nebo také o osobní odpovědnost. 
17 Stáje nemají společný provozní pozemek, který by přicházel do úvahy jako 
společné provozní nebo stavební zařízení. Stáje 1 a 2 na straně jedné a stáj 3 na 
straně druhé byly také postaveny na právně samostatných pozemcích, které jsou 
navíc ve vlastnictví různých osob. Dotčené pozemky nejsou používány společně, 
nýbrž pozemek vedlejšího účastníka je používán pouze pro stáj 3 a pozemek jeho 
syna pouze pro stáje 1 a 2. 
18 V případě, že by odpověď na první otázku byla kladná, pak by tedy § 10 odst. 4 
třetí věta UVPG porušoval unijní právo. Předkládající soud chápe judikaturu 
Soudního dvora v tom smyslu, že by musel upustit od použití § 10 odst. 4 třetí 
věty 3 UVPG, protože se žalobce může odvolávat na čl. 2 odst. 1 směrnice 
2011/92 ve spojení s jejím čl. 1 odst. 2 a článkem 4 (viz rozsudek ze dne 24. října 
1996, Kraaijeveld a další, C-72/95, EU:C:1996:404, bod 56 a násl., rozsudek ze 
dne 16. září 1999, WWF a další, C-435/97, EU:C:1999:418, bod 70, a rozsudek ze 
dne 21. března 2013, Salzburger Flughafen, C-244/12, EU:C:2013:203, bod 40). 
19 Tato ustanovení se zde použijí, protože stáje 1 a 2 jsou zařízeními k intenzivnímu 
chovu kuřat a slepic ve smyslu přílohy I bodu 17 písm. a) směrnice 2011/92 a stáj 
3 je zařízením k intenzivnímu chovu hospodářských zvířat podle příloh II bodu 1 
písm. e) směrnice 2011/92. 
20 V případě, že by se § 10 odst. 4 třetí věta 3 UVPG nepoužil, byly by splněny 
podmínky stanovené v § 11 odst. 3 a § 4, § 10 odst. 4 první a druhé větě UVPG 
pro dodatečnou kumulaci a stáje 1 a 2 (84 000 míst) a stáj 3 (29 900 míst) by bylo 
nutno posuzovat společně. Vzhledem k tomu, že tyto stáje společně překračují 
prahovou hodnotu pro provedení posouzení vlivů na životní prostředí (85 000 
míst), mělo být před vydáním napadeného předběžného rozhodnutí provedeno 
přinejmenším obecné šetření (§ 11 odst. 4 první věta UVPG) a pro případ, že § 11 
odst. 4 první věta 1 UVPG porušuje unijní právo (viz druhá otázka), mělo být 
SHRNUTÍ ŽÁDOSTI O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE – VĚC C-596/22 
 
6  
provedeno posouzení vlivů na životní prostředí (§ 11 odst. 3 první věta bod 1 
UVPG). Takové posouzení dosud provedeno nebylo. 
Ke druhé předběžné otázce 
21 S ohledem na výklad k první otázce, mělo být v projednávané věci provedeno 
podle § 11 odst. 4 první věty UVPG obecné šetření, ačkoliv stáje 1 a 2 a stáj 3 
společně přesahují prahovou hodnotu pro provedení posouzení vlivů na životní 
prostředí. Stáj 3 totiž nedosahuje vnitrostátní prahovou hodnotu pro místní (30 
000 míst) ani vnitrostátní prahovou hodnotu pro obecné (40 000 míst) šetření. 
22 V případě kladné odpovědi na druhou otázku, by se § 11 odst. 4 první věta UVPG 
nepoužil, takže podle § 11 odst. 3 první věty bodu 1 UVPG mělo být provedeno 
posouzení vlivů na životní prostředí. 
23 Otázka, zda mělo být provedeno posouzení vlivů na životní prostředí nebo obecné 
šetření, může v projednávané věci vyvstat pouze tehdy, pokud bude podán návrh 
na přerušení řízení podle § 4 odst. 1b třetí věty UmwRG. Aby bylo možno v 
případě takovéhoto návrhu rozhodnout, zda je přerušení řízení věcně 
opodstatněné, musí soud vědět, zda mělo být provedeno posouzení vlivů na 
životní prostředí nebo obecné šetření. 
Ke třetí předběžné otázce 
24 Podle německého práva nemusí být u stáje 3 při samostatném posouzení 
provedeno ani posuzování vlivů na životní prostředí ani místní či obecné šetření, 
protože s 29 900 místy nedosahuje ani vnitrostátní prahovou hodnotu (30 000 
míst) pro provedení místního šetření. 
25 V případě kladné odpovědi na třetí otázku se vnitrostátní prahová hodnota (30 000 
míst) pro provedení místního šetření nepoužije. V souladu s tím by se v 
projednávané věci muselo provést přezkoumání konkrétního záměru, k němuž 
dosud nedošlo, a to s přihlédnutím k relevantním kritériím výběru podle přílohy 
III směrnice 2011/92. 
26 Předkládající soud tak usuzuje z judikatury Soudního dvora. Podle ní je nezbytné 
v případě, že členský stát při provedení směrnice 2011/92 překročí jemu 
přiznanou posuzovací pravomoc, upustit od použití příslušných vnitrostátních 
ustanovení a vnitrostátní orgány veřejné moci musí v rozsahu svých pravomocí 
přijmout všechna nezbytná opatření, aby posoudily, zda je nutno se obávat 
závažných vlivů projektu na životní prostředí, a pokud ano, aby jeho vlivy 
posoudily (viz rozsudek ze dne 24. října 1996, Kraaijeveld a další, C-72/95, 
EU:C:1996:404, bod 61, jakož i rozsudek ze dne 16. září 1999, WWF a další, C-
435/97, EU:C:1999:418, bod 70). 
27 Platí to i v případě, že prahové hodnoty stanovené ve vnitrostátním právu 
nesprávně provádí čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 2011/92 ve spojení s jejím čl. 2 
KREIS GÜTERSLOH 
 
7 
odst. 1 a čl. 4 odst. 3. Příslušné vnitrostátní orgány tak mají podle čl. 2 odst. 1 
směrnice 2011/92 ve spojení s jejím čl. 4 odst. 2 písm. a) a odst. 3 povinnost 
zajistit, aby bylo nejprve posouzeno, zda záměr může mít závažný vliv na životní 
prostředí - a je-li tomu tak - provést posouzení vlivů na životní prostředí (viz 
rozsudek ze dne 21. března 2013, Salzburger Flughafen, C-244/12, 
EU:C:2013:203, body 42 a násl. a výrok v bodě 2.). 
28 Takovéto posouzení může být za účelem legalizace záměru provedeno i po jeho 
výstavbě a uvedení do provozu. Unijní právo tomu nebrání. Vnitrostátní pravidla 
umožňující takovou legalizaci ale nedávají provozovateli záměru příležitost ke 
zkreslování pravidel unijního práva nebo k vyhýbání se jeho použití. Dále se 
posouzení provedené v rámci legalizace nesmí týkat jen budoucích vlivů tohoto 
záměru na životní prostředí, nýbrž zohlední rovněž vlivy na životní prostředí, 
které vyvolalo od okamžiku své realizace (viz rozsudek ze dne 26. července 2017, 
Comune di Corridonia a další, C-196/16 a C-197/16, EU:C:2017:589, body 37 a 
41, jakož i rozsudek ze dne 28. února 2018, Comune di Castelbellino, C-117/17, 
EU:C:2018:129, bod 30). 
Stanovisko k odpovědím na předběžné otázky 
29 K formulovaným otázkám zaujímá předkládající soud toto stanovisko: 
K první předběžné otázce 
30 Předkládající soud se přiklání ke kladné odpovědi na první otázku. Článek 4 odst. 
3 směrnice 2011/92 stanoví, že při přezkoumávání každého jednotlivého případu 
nebo při stanovení prahových hodnot nebo kritérií pro účely čl. 4 odst. 2 směrnice 
2011/92 jsou brána v úvahu odpovídající kritéria výběru uvedená v příloze III. 
Bod 1 písm. b) a bod 3 písm. g) přílohy III směrnice 2011/92 stanoví jako jedno z 
těchto kritérií výběru kumulaci s ostatními existujícími nebo schválenými záměry 
a činnostmi. Judikatura Soudního dvora v souladu s tím tedy uznává, že musí být 
posouzeny účinky záměru společně s ostatními záměry. To je nezbytné zejména z 
toho důvodu, protože pouze takto lze zabránit obcházení unijní právní úpravy 
rozdělením záměrů, které společně mohou mít významný vliv na životní prostředí 
(viz rozsudek ze dne 21. března 2013, Salzburger Flughafen, C-244/12, 
EU:C:2013:203, bod 37, rozsudek ze dne 14. ledna 2016, Komise v. Bulharsko, 
C-141/14, EU:C:2016:8, bod 95, a rozsudek ze dne 13. ledna 2022, Regione 
Puglia, C-110/20, EU:C:2022:5, bod 52). 
31 Při posouzení, zda několik záměrů společně může mít významný vliv na životní 
prostředí, je nezbytné přihlédnout zejména k jejich prostorové blízkosti, jejich 
stejnorodosti a jejich vzájemnému působení (viz rozsudek ze dne 25. července 
2008, Ecologistas en Acción-CODA, C-142/07, EU:C:2008:445, bod 45). 
32 Posouzení, zda kumulované dopady záměrů mohou mít společně významný vliv 
na životní prostředí, není omezeno pouze na záměry stejného druhu. Při tomto 
posouzení je nezbytné posoudit zejména také, zda vlivy jednoho záměru mohou 
SHRNUTÍ ŽÁDOSTI O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE – VĚC C-596/22 
 
8  
mít díky vlivům jiných záměrů větší význam, než kdyby tyto záměry neexistovaly 
(viz rozsudek ze dne 11. února 2015, Marktgemeinde Straßwalchen a další, C-
531/13, EU:C:2015:79, bod 45). 
33 Předkládající soud má za to, že kritérium „propojení společnými provozními a 
stavebními zařízeními“ tyto požadavky nesplňuje. U tohoto kritéria chybí 
jakákoliv vazba na zásadní cíl směrnice 2011/92. Ten spočívá v tom, že záměry, 
které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své 
povahy, rozsahu nebo umístění, by měly být před vydáním povolení posouzeny 
z hlediska svých vlivů na životní prostředí (viz rozsudek ze dne 7. srpna 2018, 
Prenninger a další, C-329/17, EU:C:2018:640, bod 35, jakož i stanovisko 
generálního advokáta P. Pikamäe ve věci Česká republika v. Polsko [důl Turów], 
C-121/21, EU:C:2022:74). 
34 Odchylně od tohoto cíle vede kritérium „propojení společnými provozními nebo 
stavebními zařízeními“ k tomu, že záměry nejsou posuzovány v souhrnu, ačkoliv 
toto kritérium není z pohledu životního prostředí významné. Skutečnost, zda má 
několik záměrů společně významný vliv na životní prostředí nezávisí na tom, 
jestli jsou propojeny společnými provozními nebo stavebními zařízeními.  
35 Navíc lze splnění kritéria „propojení společnými provozními nebo stavebními 
zařízeními“ záměrně ovlivnit. Projednávaný případ není v Německu ojedinělý. 
Zařízení na chov hospodářských zvířat jsou v současnosti často koncipována za 
pomoci specializovaných advokátů tak, aby několik záměrů nebylo propojeno 
společnými provozními nebo stavebními zařízeními. Judikatura to považuje za 
model řízení provozu, který je podle vnitrostátního právního stavu přípustný. 
Stejně jako v projednávané věci, jsou často vynakládány značné vícenáklady na 
to, aby se propojení společnými provozními nebo stavebními zařízeními 
vyloučilo. 
Ke druhé předběžné otázce 
36 Rovněž odpověď na druhou otázku by podle názoru předkládajícího soudu měla 
být kladná. Předkládající soud nespatřuje v unijním právu žádné odůvodnění pro 
to, aby bylo provedeno „pouze“ obecné šetření, jestliže několik kumulujících se 
záměrů překročí prahovou hodnotu podle bodu 17 písm. a) přílohy I směrnice 
2011/9[2].  
37 Takovýto postup by spíš mohl představovat porušení čl. 4 odst. 1 směrnice 
2011/9[2], podle nějž s výhradou čl. 2 odst. 4 směrnice 2011/9[2], který se zde 
nepoužije, podléhají záměry uvedené v příloze I této směrnice posouzení vlivů na 
životní prostředí v souladu s články 5 až 10 směrnice 2011/9[2]. 
38 Režim, který v takovémto případě umožňuje upustit od posouzení vlivů na životní 
prostředí a místo toho provést „pouze“ obecné šetření, podle názoru 
předkládajícího soudu ze směrnice 2011/92 nevyplývá. Zejména takovýto postup 
nelze opřít o zohlednění kritérií uvedených v příloze III směrnice 2011/92, protože 
KREIS GÜTERSLOH 
 
9 
podle čl. 4 odst. 3 směrnice 2011/95 platí tato příloha pouze pro záměry uvedené v 
příloze II a nikoliv záměry z přílohy I této směrnice. 
Ke třetí předběžné otázce 
39 Odpověď na třetí předběžnou otázku by, každopádně na základě dosavadní 
judikatury Soudního dvora, mohla být rovněž kladná. Je pravda, že členské státy 
disponují značným prostorem pro uvážení při stanovení prahových hodnot 
založených na čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 2011/92. Takový prostor pro uvážení 
je však omezen povinností stanovenou v čl. 2 odst. 1 směrnice 2011/92 podrobit 
„posouzení vlivů“ záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí 
mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění. Členský stát tak 
překračuje jemu přiznaný prostor pro uvážení, pokud stanoví prahové hodnoty 
pouze na základě kvantitativních kritérií, aniž přihlédne k lokalizaci projektu (viz 
rozsudek ze dne 20. listopadu 2008, Komise v. Irsko, C-66/06, nezveřejněný, 
EU:C:2008:637, body 64 a 66, rozsudek ze dne 21. března 2013, Salzburger 
Flughafen, C-244/12, EU:C:2013:203, bod 29, rozsudek ze dne 14. ledna 2016, 
Komise v. Bulharsko, C-141/14, EU:C:2016:8, bod 92 a i stanovisko generálního 
advokáta P. Pikamäe ve věci Česká republika v. Polsko [důl Turów], C-121/21, 
EU:C:2022:74, bod 71). 
40 Prahové hodnoty stanovené v bodech 7.3.2 a 7.3.3 v příloze 1 k UVPG toto 
nesplňují. Tyto prahové hodnoty vychází pouze z kvantitativního kritéria, totiž z 
počtu míst pro hospodářská zvířata, nikoliv z umístění záměru. 
41 Článek 4 odst. 3 směrnice 2011/92 navíc stanoví, že jak při přezkoumávání 
každého jednotlivého případu ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/92, 
tak i při stanovení prahových hodnot resp. kritérií ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) 
směrnice 2011/92 musí být brána v úvahu odpovídající kritéria výběru uvedená v 
příloze III k této směrnice (viz rozsudek ze dne 21. března 2013, Salzburger 
Flughafen, C-244/12, EU:C:2013:203, bod 32). 
42 Tato příloha zahrnuje tři hlavní kritéria se čtyřmi až osmi dílčími kritérii. Dílčí 
kritérium 2. c) (únosné zatížení přírodního prostředí s tím, že zvláštní pozornost je 
věnována těmto územím) zahrnuje osm dalších pomocných kritérií. V této 
souvislost dává předkládající soud k zamyšlení, že zohlednění takto vysokého 
počtu kritérií vede k takovému množství různých prahových hodnot, které v praxi 
již nelze používat a které se blíží přezkoumávání každého konkrétního případu. 
Prahové hodnoty mají smysl pouze tehdy, je-li jejich použití jednoduché. K tomu 
je zapotřebí určitá míra paušalizace, pro kterou se hodí jasně definovaná 
kvantitativní kritéria. To je zjevné i v příloze I směrnice 2011/92, která sama často 
vychází z paušálních kvantitativních kritérií (viz např. bod 2 písm. a) a b), bod 5, 
bod 7 písm. a) a c), bod 8 písm. a) a b), jakož i bod 17´písm. a) až c) přílohy I této 
směrnice). 
43 Při stanovení prahových hodnot na základě velkého počtu kritérií by tyto hodnoty 
a čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 2011/92 pozbyly svého praktického významu. 
SHRNUTÍ ŽÁDOSTI O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE – VĚC C-596/22 
 
10  
44 Předkládající soud žádá Soudní dvůr, aby ve své odpovědi k tomuto aspektu 
přiměřeně přihlédl a provedl restriktivní výklad čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 3 
směrnice 2011/92 ve smyslu řešení použitelného v úřední a soudní praxi.