Information;Order — ECLI:EU:T:2021:467
Date: 2021-07-09
Language of the case: Bulgarian
Subject matter: Trade marks;Intellectual, industrial and commercial property
Procedure: Action for annulment - unfounded

ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (девети състав) 9 юли 2021 година(*) „Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Географски произход — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание“ По дело T‑357/20 Drushtvo za proizvodvsto, trgovija I uslugi Kozhuvchanka d.o.o. uvoz-izvoz Kavadarci, установено в Кавадарци (Северна Македония), представлявано от A. Иванова, адвокат, жалбоподател, срещу Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), представлявана от D. Hanf и П. Ангелова Георгиева, ответник, с предмет жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 2 април 2020 г. (преписка R 1729/2019‑1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „NASHE MAKEDONSKO PILSNER BEER MACEDONIAN PREMIUM BEER“ като марка на Европейския съюз, ОБЩИЯТ СЪД (девети състав), състоящ се от: M. J. Costeira (докладчик), председател, B. Berke и T. Perišin, съдии, секретар: E. Coulon, предвид жалбата, подадена в секретариата на Общия съд на 7 юни 2020 г., предвид писмения отговор, подаден в секретариата на Общия съд на 28 януари 2021 г., постанови настоящото Определение Обстоятелствата по спора 1 На 11 октомври 2018 г. жалбоподателят, Drushtvo za proizvodvsto, trgovija I uslugi Kozhuvchanka d.o.o. uvoz-izvoz Kavadarci, подава в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) заявка за регистрация на марка на Европейския съюз на основание Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (OВ L 154, 2017 г., стр. 1 и поправка в OB L 415, 2020 г., стр. 89). 2 Марката, чиято регистрация се иска, е следният фигуративен знак: 3 Стоките, за които се иска регистрация, са от клас 32 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г. и отговарят на следното описание: „Бира“. 4 С решение от 7 юни 2019 г. проверителят отхвърля заявката за регистрация на посочената марка на основание член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент 2017/1001 във връзка с член 7, параграф 2 от същия регламент. 5 На 6 август 2019 г. на основание членове 66—71 от Регламент 2017/1001 жалбоподателят подава жалба пред EUIPO срещу решението на проверителя. 6 С решение от 2 април 2020 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) първи апелативен състав на EUIPO отхвърля жалбата. По същество апелативният състав приема, че словните елементи, съставящи заявената марка, ясно информират потребителя за вида, естеството, характеристиките и географския произход на съответните стоки. Освен това той приема, че фигуративните елементи, съставящи тази марка, не могат да отклонят вниманието на потребителя от описателната информация, предоставена от словните елементи на марката, и дори подсилват описателния характер на последните. Искания на страните 7 Жалбоподателят иска по същество от Общия съд: – да отмени обжалваното решение, – да разреши регистрацията на заявената марка. 8 EUIPO иска от Общия съд: – да отхвърли жалбата, – да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски. От правна страна 9 Съгласно член 126 от Процедурния правилник на Общия съд, когато жалбата е явно недопустима или явно лишена от всякакво правно основание, Общият съд може по предложение на съдията докладчик във всеки един момент, без да провежда докрай производството, да реши да се произнесе с мотивирано определение. 10 В случая Общият съд счита, че делото е достатъчно изяснено от доказателствата по преписката, и в съответствие с член 126 от Процедурния правилник решава да се произнесе, без да провежда докрай производството. По второто искане на жалбоподателя 11 EUIPO повдига възражение за недопустимост на второто искане на жалбоподателя, с което от Общия съд се иска да разреши регистрацията на заявената марка за съответните стоки. 12 Въпросното искане може да се тълкува по два начина. 13 От една страна, то може да се разбира като целящо Общият съд да задължи EUIPO да регистрира заявената марка. Във връзка с жалба, подадена пред съд на Съюза срещу решение на апелативен състав на EUIPO, от EUIPO се изисква, съгласно член 72, параграф 6 от Регламент 2017/1001, да вземе мерките, които са необходими за съобразяване с решението на съда на Съюза. Ето защо Общият съд не е компетентен да дава задължителни указания на EUIPO, а последната е длъжна да направи съответните изводи въз основа на диспозитива и на мотивите на решенията на съда на Съюза (вж. решение от 11 юли 2007 г., El Corte Inglés/СХВП — Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños), T‑443/05, EU:T:2007:219, т. 20 и цитираната съдебна практика). 14 От друга страна, второто искане на жалбоподателя може да се разбира като целящо Общият съд да измени обжалваното решение по смисъла на член 72, параграф 3 от Регламент 2017/1001, като приеме решението, което апелативният състав е трябвало да приеме, в съответствие с разпоредбите на посочения регламент. 15 Действително Общият съд е компетентен да измени решението на апелативния състав по силата на член 72, параграф 3 от Регламент 2017/1001. Целта на това правомощие за изменение обаче е Общият съд да приеме решението, което е трябвало да приеме апелативният състав, в съответствие с разпоредбите на Регламент 2017/1001, което означава, че допустимостта на искането за изменение трябва да се преценява с оглед на правомощията, предоставени на посочения апелативен състав (вж. решение от 18 октомври 2016 г., Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft/EUIPO (Brauwelt), T‑56/15, EU:T:2016:618, т. 12 и цитираната съдебна практика). 16 В това отношение във връзка с подадена срещу решение на проверителя жалба по член 66, параграф 1 от Регламент 2017/1001 апелативният състав може да се произнесе с оглед на предоставените му с член 71, параграф 1 от същия регламент правомощия единствено по някои от предпоставките за регистрация на марката на Европейския съюз, а именно или по съответствието на заявката за регистрация с разпоредбите на въпросния регламент, или по последиците от евентуално направеното срещу тази заявка възражение (определение от 30 юни 2009 г., Securvita/СХВП (Natur-Aktien-Index), T‑285/08, EU:T:2009:230, т. 21). Следователно апелативният състав не е компетентен да се произнесе по искане да регистрира марка на Европейския съюз (вж. решение от 13 декември 2018 г., Knauf/EUIPO (upgrade your personality), T‑102/18, EU:T:2018:932, т. 13 и цитираната съдебна практика). 17 При това положение Общият съд съответно не е компетентен да разгледа искане за изменение на решението на апелативния състав в този смисъл (вж. решение от 13 декември 2018 г., upgrade your personality, T‑102/18, EU:T:2018:932, т. 14 и цитираната съдебна практика). 18 От изложеното следва, че второто искане на жалбоподателя трябва във всеки случай да се отхвърли поради явна липса на компетентност. По същество 19 Жалбоподателят изтъква едно-единствено основание, а именно нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001. Той посочва по същество, че в обжалваното решение апелативният състав е преценил неправилно описателния характер на заявената марка. 20 Съгласно член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 се отказва регистрацията на марките, които се състоят изключително от знаци или от означения, които могат да служат в търговската дейност за указване на вида, качеството, количеството, предназначението, стойността, географския произход или момента на производство на стоките или на предоставянето на услуга, или други характерни техни особености. Съгласно член 7, параграф 2 от същия регламент член 7, параграф 1 се прилага, независимо че основанията за отказ съществуват само в една част на Съюза. 21 Тези знаци или означения се считат за негодни да изпълняват основната функция на марката, а именно да установяват търговския произход на стоката или услугата (вж. в този смисъл решение от 23 октомври 2003 г., СХВП/Wrigley, C‑191/01 P, EU:C:2003:579, т. 30). 22 За да попадне в приложното поле на забраната, прогласена в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, знакът трябва да има достатъчно пряка и определена връзка със съответните стоки или услуги, която да даде възможност на заинтересованите потребители да получат незабавно и без други разсъждения описание на съответните стоки и услуги или на някоя от техните характерни особености (вж. решение от 22 юни 2005 г., Metso Paper Automation/СХВП (PAPERLAB), T‑19/04, EU:T:2005:247, т. 25 и цитираната съдебна практика). 23 Описателният характер на знака може да бъде преценен само от гледна точка на съответните стоки или услуги, от една страна, и на начина, по който го разбират съответните потребители, от друга страна (вж. решение от 25 октомври 2005 г., Peek & Cloppenburg/СХВП (Cloppenburg), T‑379/03, EU:T:2005:373, т. 37 и цитираната съдебна практика). 24 Именно с оглед на тези съображения следва да се прецени дали, както поддържа жалбоподателят, апелативният състав е нарушил член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, като е заключил, че заявената марка се състои изключително от знаци или означения, които могат да служат в търговската дейност за указване на вида, естеството, характеристиките и географския произход на съответните стоки. Относно съответните потребители 25 Предвид естеството на разглежданите стоки апелативният състав приема в точка 14 от обжалваното решение, че съответните потребители са както широкият кръг потребители, така и специализираните потребители, които са добре осведомени, в разумни граници наблюдателни и съобразителни. 26 В точка 15 от обжалваното решение апелативният състав посочва, че доколкото заявената марка включва предимно думи на български език, съответните потребители са българските потребители. 27 Тази преценка на апелативния състав, която впрочем е правилна, не е оспорена от жалбоподателя. Относно значението на словните елементи на заявената марка 28 Жалбоподателят поддържа по същество, че противно на посоченото от апелативния състав в точка 19 от обжалваното решение, словосъчетанието „nashe makedonsko pilsner beer“ не е изписано на български език, тъй като съставящите го думи са изписани на латиница, а не на кирилица. Освен това думите „pilsner“ и „beer“ били изписани на английски език. Той поддържа също, че противно на приетото от апелативния състав в точка 21 от обжалваното решение, не е възможно това словосъчетание, което е комбинация от думи на английски и български език, да бъде граматически правилно едновременно на английски и на български език. В допълнение, думата „beer“ се превеждала в говоримия език като „БИРА“, а не като „ПИВО“, като последната дума била остаряла и претенциозна форма. 29 EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. 30 С доводите си жалбоподателят по същество критикува възприетото от апелативния състав значение на някои словни елементи на заявената марка. В това отношение жалбоподателят поддържа, че словосъчетанието „nashe makedonsko pilsner beer“ няма да бъде разбрано от съответния български потребител. 31 Най-напред следва да се припомни, че в точка 19 от обжалваното решение апелативният състав приема, че заявената марка представлява правоъгълен зелен фон с мотив от шахматно подредени словни елементи на български език с букви на кирилица, а именно „НАШЕ МАКЕДОНСКО СВЕТЛО ПИВО“, в който централно е разположен овал в бял цвят, над който с бели букви е изписано на английски език „Macedonian brewery“ (в превод на български език „Македонска пивоварна“). Той също така приема, че в средата на овала е изписано „nashe makedonsko“, като думата „nashe“ е изписана в червен цвят, а думата „makedonsko“ е изписана в сив цвят върху обемен S-образен орнамент с по-голям шрифт, като под овалния елемент е изписано „pilsner beer“ в червен цвят. Освен това апелативният състав посочва, че в горната част на овала има изображение на улица с къщи, заедно със знак във формата на печат в златист цвят, на който е изписано „kozuvcanka quality guarantee“ с пет капковидни елемента в черно, а най-отдолу на овала има изображение на ечемични класове и шишарка от хмел (в златист цвят) и надпис в сив цвят „macedonian premium beer“ (в превод на български език „МАКЕДОНСКА ПЪРВОКЛАСНА БИРА“). 32 В точка 21 от обжалваното решение апелативният състав посочва, че словните елементи на заявената марка са граматически правилни както на български, така и на английски език и имат ясно и недвусмислено значение. Той приема, че тези словни елементи информират българския потребител с основни познания по английски език незабавно и без усилия, че става въпрос за първокачествена македонска (светла) бира. 33 В случая жалбоподателят не оспорва, че словосъчетанието „НАШЕ МАКЕДОНСКО СВЕТЛО ПИВО“ означава „наше македонско светло пиво“ на български език. Той не оспорва също, че словосъчетанието „nashe makedonsko pilsner beer“ представлява отчасти транслитерация на латиница на израза на български език „НАШЕ МАКЕДОНСКО“ и отчасти превод на английски език на израза на български език „СЕТЛО ПИВО“. В това отношение следва да се припомни, че транслитерацията на латиница на думи, изписани на кирилица — по-специално при разглеждането на абсолютните основания за отказ по член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент 2017/1001 — трябва да се приравни на думите, изписани на кирилица (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 16 декември 2010 г., Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer/СХВП (CHROMA), T‑281/09, EU:T:2010:537, т. 34 и цитираната съдебна практика). Жалбоподателят не оспорва и обстоятелството, че българският потребител, който има основни познания по английски език, ще разбере думите „pilsner beer“ като означаващи „светла бира“. Освен това, макар жалбоподателят да твърди, че думата „ПИВО“ е „остаряла“ и „претенциозна“ дума за обозначаване на бирата, безспорно е, че „СВЕТЛО ПИВО“ и „светла бира“ означават едно и също на български език, което впрочем не противоречи на извода на апелативния състав. 34 Видно от изложените по-горе съображения, апелативният състав правилно е приел, че тези словни елементи ще имат ясно и недвусмислено значение за българския потребител, като се има предвид, че словосъчетанието „nashe makedonsko pilsner beer“ представлява точно изписване (транслитерация или превод) на словосъчетанието „НАШЕ МАКЕДОНСКО СВЕТЛО ПИВО“. 35 Макар да е вярно, че както посочва жалбоподателят, словосъчетанието „nashe makedonsko pilsner beer“ не може да бъде правилно от граматическа гледна точка едновременно и на английски, и на български език, това не променя факта, че съответният български потребител с основни познания по английски език ще го разбере незабавно и без допълнителни разсъждения като означаващо „наше македонско светло пиво“. 36 Следователно доводите на жалбоподателя трябва да се отхвърлят като явно неоснователни. Относно описателния характер на словните елементи на заявената марка 37 Жалбоподателят поддържа по същество, че противно на приетото от проверителя и от апелативния състав, думата „makedonsko“ не информира пряко съответния потребител за географския произход на стоките, за които се отнася заявената марка. Всъщност тази дума не препращала към конкретна историко-географска област. Тя препращала към територия, намираща се в югоизточната част на Европа, поделена между няколко държави, чийто климат, географски особености, езици, култури, етнически състав и религии се различавали, поради което твърдението на апелативния състав, че този елемент определя конкретна географска и културна област, реферираща към специфични традиции и идентифицираща конкретни характеристики, било неоснователно и погрешно. 38 EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. 39 Най-напред следва да се припомни, че в точка 21 от обжалваното решение апелативният състав приема, че заявената марка ясно информира съответните потребители за вида, естеството, характеристиките и географския произход на съответните стоки. 40 В точка 22 от обжалваното решение апелативният състав посочва, че Македония е историко-географска област на Балканския полуостров с площ от около 69 000 km² и население от около 5 000 000 души, която се разпростира на територията на няколко държави. Той уточнява, че тази област е разположена на басейните на реките Бистрица, Вардар, Струма, Места, Колудей и отчасти Черни Дрин. Въз основа на това той стига до извода, че без значение коя точно част от съответната област идентифицира словният елемент „МАКЕДОНСКО“, сам по себе си той определя конкретен географски регион и културна област, които реферират към специфични традиции и идентифицират конкретни характеристики. Освен това според апелативния състав думата „НАШЕ“ би могла да се разбере от българския потребител като препращаща към частта от посочената област, обхваната от Република България, а от македонския потребител — като препращаща към Северна Македония. Според апелативния състав друго възможно значение на думата „НАШЕ“ на македонски език не е релевантно в настоящия случай. 41 В точка 23 от обжалваното решение апелативният състав добавя, че въпросната географска област описва специфични характеристики на пивоварните продукти и че пивоварната индустрия следва специфичен модел. Според него освен основните играчи на пазара има много по-малки производители, включващи локални и регионални пивоварни. Апелативният състав изтъква, че водата е основната съставка на бирата, представляваща 93 % от нейното тегло. Той подчертава, че поради минералните свойства на водата във всяка област определени области първоначално са били единствени производители на определени видове бира, всяка от които може да се идентифицира по регионални характеристики. Според него други характеристики също биха могли да изхождат от месното производство, чрез което са разработени нови техники, които след това са били възприети от конкурентите в тази област. Следователно според апелативния състав конкретният регион може да играе съществена роля за характеристиките на пивоварните продукти. Той допълва, че регионалните производители често изтъкват регионалните особености като социален компонент за насърчаване на местното производство. 42 С доводите си жалбоподателят по същество оспорва извода, че думата „МАКЕДОНСКО“, изписана на кирилица, или „makedonsko“, изписана на латиница, информира пряко съответните потребители за характеристиките и географския произход на стоките, за които се отнася заявената марка. 43 В това отношение следва да се отбележи, че думата „makedonsko“ препраща към историко-географска област в югоизточната част на Европа (Балканите), поделена между няколко държави, една от които е Република България, със специфични традиции и характеристики. 44 Безспорно е, че думата „НАШЕ“, изписана на кирилица, или „nashe“, изписана на латиница, е притежателно местоимение на български език (първо лице, множествено число на притежателя, среден род на притежавания предмет). 45 В точки 33 и 34 по-горе беше отбелязано, че словосъчетанието „nashe makedonsko pilsner beer“ представлява отчасти транслитерация на латиница на израза на български език „НАШЕ МАКЕДОНСКО“ и отчасти превод на английски език на израза на български език „СВЕТЛО ПИВО“, като това словосъчетание ще бъде разбрано от съответния потребител като означаващо „наше македонско светло пиво“. 46 От това следва, че тъй като е използвано притежателното местоимение „nashe“, българският потребител ще разбере елемента „makedonsko“ като препращащ към частта от областта Македония, обхваната от Република България, със своите специфични традиции и характеристики. 47 Освен това, както припомня EUIPO, не е необходимо да се доказва, че означението на мястото действително указва географския произход на стоките. Всъщност е достатъчно да се установи, че предвид връзката между означението на мястото и тези стоки съответните потребители биха могли да възприемат съответния знак като указание за произхода на стоките (вж. в този смисъл решение от 15 октомври 2003 г., Nordmilch/СХВП (OLDENBURGER), T‑295/01, EU:T:2003:267, т. 43; вж. също в този смисъл и по аналогия решение от 27 април 2016 г., Niagara Bottling/EUIPO (NIAGARA), T‑89/15, непубликувано, EU:T:2016:244, т. 34). 48 С оглед на тези съображения апелативният състав правилно е приел, че словните елементи на заявената марка информират пряко и незабавно съответния потребител по-специално за характеристиките и географския произход на стоките, за които се отнася заявената марка, а именно че тези стоки са бира от частта на областта Македония, обхваната от Република България. 49 Затова доводите на жалбоподателя относно липсата на описателен характер на заявената марка, които впрочем не са подкрепени с никакви доказателства, трябва да се отхвърлят като явно неоснователни, без да е необходимо да се вземат предвид документите, представени от EUIPO като приложение към писмените ѝ изявления, и следователно без да е необходимо да се разглежда тяхната допустимост. 50 Освен това, що се отнася до довода на жалбоподателя за необсъждане от апелативния състав на твърдението му, че на българския пазар думата „македонско/а/и“ традиционно се свързва с различни по вид стоки като наденица, салата или баница, а не с конкретен географски произход, следва да се припомни, че за да попадне в обхвата на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, е достатъчно даден знак или дадено означение — според най-малко едно от потенциалните му значения — да посочва характеристика на съответните стоки или услуги (вж. в този смисъл решение от 12 февруари 2004 г., Campina Melkunie, C‑265/00, EU:C:2004:87, т. 38 и цитираната съдебна практика). Относно отличителния характер на фигуративните елементи и на думата „kozuvcanka“ 51 Жалбоподателят поддържа по същество, че апелативният състав не е анализирал заявената марка като цяло, отчитайки всичките ѝ отличителни елементи. По-специално той изтъква, че апелативният състав не е взел предвид, първо, отличителното означение „kozuvcanka“, второ, фигуративния елемент, представляващ шахматно подредени словни елементи „NASHE“, „PILSNER BEER“ и „MAKEDONSKO“, и трето, централния фигуративен елемент, представляващ изображение на улица с къщи. 52 EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. 53 В това отношение е достатъчно да се посочи, че най-напред, в точка 24 от обжалваното решение апелативният състав правилно припомня принципа, че когато словните елементи на дадена марка са описателни, то тя е описателна като цяло, ако фигуративните елементи в нея не отклоняват вниманието на съответните потребители от описателното послание, предадено посредством словните елементи (вж. в този смисъл решение от 22 юни 2017 г., Biogena Naturprodukte/EUIPO (ZUM wohl), T‑236/16, EU:T:2017:416, т. 48 и цитираната съдебна практика). По-нататък, в точки 25 и 26 от обжалваното решение той приема, че фигуративните елементи на заявената марка или подсилват описателния характер на словните елементи, или не могат да привлекат непосредствено вниманието на потребителя, тъй като са твърде незабележителни или защото са обикновени и обичайни за съответните стоки. Апелативният състав приема още, че словният елемент „kozuvcanka quality guarantee“ е твърде незабележителен на фона на останалите елементи в разглеждания знак. Ето защо той заключава, че тези елементи не позволяват да се отклони вниманието на съответните потребители от описателното послание, предадено посредством словните елементи на заявената марка. 54 От гореизложеното следва, че противно на твърденията на жалбоподателя, апелативният състав е взел предвид всички словни и фигуративни елементи на заявената марка и е анализирал описателния характер на марката като цяло. 55 В допълнение, следва да се припомни, че фигуративните елементи на заявената марка са графично изображение на улица с къщи, графично изображение на ечемични класове и шишарка от хмел, правоъгълен зелен фон с мотив от шахматно подредени словни елементи „НАШЕ МАКЕДОНСКО СВЕТЛО ПИВО“, бял орнамент около бял овал, върху който орнамент е изписана думата „makedonsko“, и печат в златист цвят, на който е изписано „kozuvcanka quality guarantee“ с пет капковидни елемента в черно. 56 Следва да се приеме, подобно на апелативния състав, че от една страна, фигуративният елемент, изобразяващ ечемични класове и шишарка от хмел, ще бъде възприет от съответните потребители като описателен за естеството на стоката, за която се отнася заявената марка, а именно бирата. От друга страна, другите фигуративни елементи ще бъдат възприети от съответните потребители като чисто декоративни елементи. Всъщност, тъй като са обикновени и обичайни за съответните стоки или тъй като са твърде незабележителни, тези елементи не могат да предадат запомнящо се от потребителите послание. 57 По изложените съображения, противно на поддържаното от жалбоподателя, апелативният състав не е допуснал грешка в преценката, като е приел, че фигуративните елементи на заявената марка не са в състояние да отклонят вниманието на съответните потребители от описателното послание, предадено посредством словните елементи на тази марка. 58 Ето защо доводите на жалбоподателя трябва да се отхвърлят като явно неоснователни. Относно предходната практика на EUIPO при вземане на решения 59 Жалбоподателят посочва, че е представил пред апелативния състав редица марки с характеристики, аналогични на тези на заявената марка, включително марки, съдържащи думата „macedonian“, които са били регистрирани от EUIPO. 60 EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. 61 В това отношение е достатъчно да се припомни, че решенията, които EUIPO трябва да приема въз основа на Регламент 2017/1001 относно регистрацията на даден знак като марка на Европейския съюз, спадат към упражняването на обвързана компетентност, а не на оперативна самостоятелност. При това положение законосъобразността на решенията на апелативните състави трябва да се преценява единствено въз основа на този регламент, както е тълкуван от съда на Съюза, а не въз основа на предходната административна практика (вж. решение от 26 април 2007 г., Alcon/СХВП, C‑412/05 P, EU:C:2007:252, т. 65 и цитираната съдебна практика). 62 Освен това EUIPO е длъжна да упражнява правомощията си в съответствие с общите принципи на правото на Съюза, включително принципите на равно третиране и на добра администрация (решение от 10 март 2011 г., Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, т. 73). С оглед на посочените принципи EUIPO трябва да взема предвид вече постановени решения по подобни заявки и с особено внимание да разглежда въпроса дали трябва, или не да се произнесе по същия начин, като обаче прилагането на тези принципи трябва да се съчетае със спазването на принципа на законност (решение от 10 март 2011 г., Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, т. 74 и 75). 63 Следователно лице, което заявява регистрирането на даден знак като марка на Европейския съюз, не би могло да се позовава в своя полза на евентуално допусната неправомерност по отношение на друго лице, за да постигне постановяване на идентично решение. Наред с това по съображения за правна сигурност, и по-точно за добра администрация, проверката на всяка заявка за регистрация трябва да бъде стриктна и пълна, за да се избегне неправомерната регистрация на марки. Тази проверка трябва да се извършва във всеки конкретен случай. Всъщност регистрацията на даден знак като марка на Европейския съюз зависи от специфични, приложими към фактическите обстоятелства на съответния случай критерии, целта на които е да се провери дали спрямо разглеждания знак не е приложимо някое основание за отказ (вж. решение от 10 март 2011 г., Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, C‑51/10 P, EU:C:2011:139, т. 76 и 77 и цитираната съдебна практика). 64 В настоящия случай, както следва от всички изложени по-горе съображения, апелативният състав правилно е приел, че заявената марка попада в основанието за отказ по член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, така че жалбоподателят не може надлежно да се позовава на предходни решения на EUIPO, за да опровергае тази преценка. 65 От това следва, че доводите на жалбоподателя относно наличието на предходни решения на EUIPO трябва да се отхвърлят като явно неоснователни. 66 С оглед на всички изложени по-горе съображения единственото основание на жалбоподателя трябва да се отхвърли по същество и следователно жалбата следва да бъде изцяло отхвърлена, тъй като частично е подадена до юрисдикция, която очевидно няма компетентност да я разгледа, и частично е явно лишена от всякакво правно основание. По съдебните разноски 67 Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. 68 Тъй като е загубил делото, жалбоподателят следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на EUIPO. По изложените съображения ОБЩИЯТ СЪД (девети състав) определи: 1) Отхвърля жалбата. 2) Осъжда Drushtvo za proizvodvsto, trgovija I uslugi Kozhuvchanka d.o.o. uvoz-izvoz Kavadarci да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO). Съставено в Люксембург на 9 юли 2021 година. Секретар Председател E. Coulon M. J. Costeira * Език на производството: български.