Opinion of the Advocate General — ECLI:EU:C:2023:400
Date: 2023-05-11
Language of the case: Finnish
Subject matter: Right of establishment;Intellectual, industrial and commercial property;Approximation of laws;Freedom to provide services;Fundamental rights;Copyright and related rights;Charter of Fundamental Rights
Procedure: Reference for a preliminary ruling
Origin: Finland

K O R K E I N   O I K E U S P Ä Ä T Ö S Diaarinro 1 (15)
S2019/486
Antopäivä Nro
15.3.2022 463
MUUTOKSENHAKIJA Kopiosto r.y.
VASTAPUOLI Telia Finland Oyj
ASIA Tekijänoikeutta koskeva riita
KORKEIMMAN OIKEUDEN RATKAISU
Oikeudenkäynnin kohde
1. Asiassa on kysymys teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta anne-
tun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY (täytäntöönpanodirektiivi)
4 artiklan c alakohdan tulkinnasta. Asiassa on ratkaistavana, onko tekijänoikeuksien halti-
joita kollektiivisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston tekijänoikeuden ja lähioikeuksien
kollektiivisesta hallinnoinnista annetun direktiivin (2014/26/EU) 3 artiklan a alakohdan
perusteella niin sanottuna yhteishallinnointiorganisaationa edustavalla järjestöllä (jäljem-
pänä sopimuslisenssijärjestö) katsottava olevan täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c ala-
kohdassa tarkoitettu asiavaltuus eli oikeus ajaa omissa nimissään tekijänoikeuksien louk-
kaukseen perustuvaa kannetta.
2. Unionin tuomioistuin on tulkinnut täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohtaa si­
ten, että oikeudenhaltijoita kollektiivisesti edustavalle sopimuslisenssijärjestölle on myön­
nettävä oikeus nostaa omissa nimissään edustamiensa oikeudenhaltijoiden tekijänoikeuk­
sien loukkaukseen perustuva kanne, edellyttäen, että tällaisella järjestöllä katsotaan kansal­
lisen lainsäädännön mukaan olevan välitön intressi kysymyksessä olevien oikeuksien suo­
jelemiseen ja että sillä on kansallisen lainsäädännön mukaan kelpoisuus esiintyä asianosai­
sena tässä tarkoituksessa (tuomio 7.8.2018, C-521/17, SNB-REACT, EU:C:2018:639, 34­
35 ja 38-39 kohdat).
3. Tulkinnanvaraista on, onko täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohdassa tarkoite­
tun oikeuden syntymiseksi riittävää, että sopimuslisenssijärjestöllä on kansallisen lain mu­
kaisesti yleinen kelpoisuus esiintyä asianosaisena oikeudenkäynnissä ja että sillä on kan­
sallisen tekijänoikeuslain 25 h (821/2005) ja 26 §:n (607/2015) mukaisesti oikeus kaikkien 
kysymyksessä olevan alan oikeudenhaltijoiden puolesta neuvotella ja myöntää sopimusli- 
senssejä tv-lähetysten edelleen lähettämiseen vai onko tällaisen asiavaltuuden syntymisen 
edellytyksenä se, että sopimuslisenssijärjestöllä on kansallisen oikeuden mukaan oikeus 
ajaa omissa nimissään nimenomaisesti kysymyksessä olevien oikeuksien loukkaukseen pe­
rustuvaa kannetta.
4. Asian arvioinnin kannalta olennaista on, onko täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c 
alakohtaa tulkittaessa välittömän intressin sisältöä käsillä olevan asian kaltaisissa tilanteis­
sa tulkittava yhdenmukaisesti eri jäsenvaltioissa. Tulkinnanvaraisena voidaan pitää sitä, 
perustaako sopimuslisenssijärjestölle kansallisen lain nojalla annettu tehtävä myöntää lu­
pia teosten määrättyyn käyttöön sille välittömän intressin myös tällaisen tekijänoikeuden 
loukkaukseen perustuvan kanteen ajamiseen omissa nimissään ilman sopimuslisenssiä ta­
pahtuvaa teosten käyttöä vastaan. Tältä osin ei ole myöskään selvää, mikä merkitys täytän- 
töönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohdassa tarkoitetun asiavaltuuden tulkinnassa on an­
nettava Euroopan unionin perusoikeuskaan 17 artiklassa tarkoitetulle omaisuudensuojal­
2
-
-
-
-
-
-
–
–
-
-
-
-
-
lti i .
-
-
-
s ikeuskirj -
3
le, kun otetaan erityisesti huomioon, että kysymys on sopimuslisenssijärjestön oikeudesta
ajaa tekijänoikeuden loukkaamista koskevaa kannetta myös sellaisten tekijöiden puolesta,
joiden teokset tulevat suoraan lain nojalla järjestön myöntämän käyttöluvan piiriin, mutta
joka eivät ole antaneet järjestölle hallinnointi- tai oikeudenkäyntivaltuutusta.
5. Tulkinnanvaraista on toissijaisesti myös se, perustavatko tekijöiden tekijänoikeuksia
kollektiivisesti hallinnoivalle järjestölle antamat hallinnointi- ja oikeudenkäyntivaltuutuk-
set järjestölle välittömän intressin niiden oikeuksien puolustamiseen, joita valtuutukset
koskevat.
Asian kannalta merkitykselliset tosiseikat
Vireillä oleva asia
6. Kopiosto r.y. (Kopiosto) on yhteishallinnointidirektiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoi-
tettu tekijänoikeuksien haltijoita edustava yhteishallinnointiorganisaatio, jonka opetus- ja
kulttuuriministeriö on hyväksynyt kansallisen tekijänoikeuslain (404/1961) 26 §:ssä
(607/2015) tarkoitettuna sopimuslisenssijärjestönä sopimaan teosten käyttäjien kanssa
muun ohella tekijänoikeuslain 25 h §:n 1 momentin (821/2005) mukaisesta radio- tai tele-
visiolähetykseen sisältyvän teoksen edelleen lähettämisestä. Kopiosto hallinnoi ja myöntää
käyttölupia lukuisien tekijöiden puolesta myös tekijöiden sille antamien valtuutusten pe-
rusteella.
7. Telia Finland Oyj:llä (Telia) on kaapelitelevisioverkko, jossa siirretään kotimaisten va-
paasti vastaanotettavien televisiokanavien lähetyssignaalia yleisön vastaanotettavaksi. Te-
lia ei ole hankkinut menettelylleen Kopiostolta tekijänoikeuslain 25 h §:n 1 momentin mu-
kaista sopimuslisenssiä.
4
8. Kopiosto on Korkeimman oikeuden nyt käsiteltävänä olevassa asiassa omissa nimissään
vaatinut vahvistettavaksi, että Telia loukkaa Kopioston edustamien tekijöiden tekijänoi-
keuksia sekä vaatinut loukkaukseen perustuvaa hyvitystä ja vahingonkorvausta. Kanteen
perusteena Kopiosto on vaatinut vahvistettavaksi, että Telian menettely on tekijänoikeus-
lain 25 h §:ssä tarkoitettua televisiolähetysten edelleen lähettämistä ja että ilman sopimus-
lisenssiä tapahtunut edelleen lähettäminen on merkinnyt sen ensisijaisesti sopimuslisenssi-
järjestönä tai toissijaisesti tekijänoikeuden haltijoiden sille antamien valtuutusten perus-
teella edustamien tekijänoikeuksien loukkausta.
9. Telia on kiistänyt Kopioston asiavaltuuden ajaa tekijöiden oikeuksien loukkaukseen pe-
rustuvaa kannetta. Kopioston asiavaltuus vaatia sen vahvistamista, että Telian menettelys-
sä on kysymys televisiolähetysten edelleen lähettämisestä, on ollut riidaton.
Markkinaoikeuden välituomio 18.6.2019
10. Markkinaoikeus on valituksen kohteena olevalla ratkaisullaan hylännyt Kopioston vaa-
timuksen sen vahvistamisesta, että Telian menettelyssä olisi kysymys televisiolähetysten
edelleen lähettämisestä ja jättänyt tekijänoikeuden loukkaukseen perustuvat vaatimukset
tutkimatta. Markkinaoikeus on katsonut, että Kopiostolla ei ollut oikeutta omissa nimis-
sään ajaa loukkauskannetta sellaisten oikeudenhaltijoiden puolesta, joita se sopimuslisens-
sijärjestönä edustaa tekijänoikeuslain 26 §:ssä säädetyissä tilanteissa. Markkinaoikeus on
katsonut, ettei Kopiostolla ollut asiavaltuutta loukkauskanteen ajamiseen myöskään niiden
oikeudenhaltijoiden osalta, jotka ovat antaneet Kopiostolle oikeuksiensa hallinnointi- ja
oikeudenkäyntivaltuutuksen.
5
Valitus Korkeimmassa oikeudessa
11. Korkein oikeus on myöntänyt Kopiostolle valitusluvan ja ottanut tutkittavakseen ky-
symyksen siitä, onko Kopiostolla sopimuslisenssijärjestönä oikeus omissa nimissään esit-
tää asiassa Teliaan kohdistuvia vaatimuksia sillä perusteella, ettei Telia ollut sopinut Ko-
pioston kanssa sopimuslisenssistä. Korkein oikeus ei vielä ole ratkaissut Kopioston vaati-
musta valitusluvasta siltä osin kuin kysymys on vaatimuksista vahvistaa, että Telian me-
nettelyssä on kysymys televisiolähetysten edelleen lähettämisestä.
12. Kopioston mukaan sillä on oikeus esittää tekijänoikeuden loukkaukseen perustuvia
vaatimuksia ensisijaisesti sillä perusteella, että sillä on sopimuslisenssijärjestöasemansa
johdosta täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohdassa edellytetty välitön intressi
puuttua edustamiensa tekijöiden teosten oikeudettomaan käyttöön (esimerkiksi Kopioston
muutoksenhakemus kohta 50 sekä 119-120). Kopiosto myöntää laajennettuja kollektiivisia
käyttölupia teosten käyttöön edelleen lähettämisessä sekä kerää ja jakaa tekijöille käytöstä
sopimusten perusteella maksettavat korvaukset. Teosten massakäytön tilanteissa yksittäi-
sillä oikeudenhaltijoilla ei ole tosiasiallista mahdollisuutta puuttua teostensa luvattomaan
käyttöön ja sopimuslisenssijärjestön kanneoikeus turvaa tekijöiden oikeuksien tehokkaan
toteutumisen. Kopioston mukaan sen oikeus ajaa kannetta omissa nimissään koskee siten
myös sellaisten kysymyksessä olevan alan tekijöiden teosten luvatonta käyttöä, joiden
teokset tulevat tekijänoikeuslain nojalla Kopioston myöntämän laajennetun kollektiivisen
käyttöluvan piiriin. Kopioston mukaan järjestön oikeus ajaa omissa nimissään kannetta te-
kijänoikeuden loukkausta koskevissa asioissa on kansallisessa oikeuskäytännössä hyväk-
sytty.
13. Kopiosto vetoaa toissijaisesti siihen, että sillä on oikeus esittää vaatimuksia ainakin
niiden tekijöiden teosten luvattoman käytön perusteella, joiden tekijänoikeuksia se hallin-
noi tekijöiden antamien hallinnointi- ja oikeudenkäyntivaltuutusten nojalla.
6
14. Telian mukaan Kopiostolla ei ole sopimuslisenssijärjestönä oikeutta omissa nimissään
esittää edustamiensa tekijöiden yksinoikeuksien loukkaukseen perustuvia vaatimuksia.
Sopimuslisenssijärjestönä Kopiostolle on annettu oikeus myöntää käyttölupia televisiolä-
hetysten edelleen lähettämiseen ja periä siihen liittyviä korvauksia. Sopimuslisenssijärjes-
telmä merkitsee tekijänoikeuden rajoitusta eikä sen alaa tai sopimuslisenssijärjestöjen toi-
mivaltaa voida tulkinnalla laajentaa oikeudenhaltijoiden vahingoksi. Tekijänoikeusjärjes-
tön kanneoikeutta ei vakiintuneiden prosessioikeudellisten periaatteiden mukaan voida pe-
rustaa myöskään prosessivaltuutuksesta sopimalla, vaan yksinomaan kysymyksessä olevan
yksinoikeuden siirtämisellä. Telian mukaan täysin vakiintuneen oikeustilan mukaisesti te-
kijänoikeuden loukkauskanteen voi nostaa vain alkuperäinen oikeudenhaltija tai se, jolle
oikeus on siirretty. Oikeuskäytännössä tekijänoikeuksia kollektiivisesti hallinnoivat järjes-
töt ovat ajaneet kanteita oikeudenhaltijoiden asiamiehinä tai niille siirrettyjen oikeuksien
perusteella.
Sovellettavat oikeusohjeet
Unionin oikeus
15. Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan pääasian arvioinnin kannalta on olen-
naista, miten täytäntöönpanodirektiivin johdanto-osan 18 perustelukappaletta sekä 1, 3 ja
erityisesti 4 artiklan c alakohtaa on tulkittava, kun huomioon otetaan Euroopan unionin pe-
rusoikeuskirjan 17 ja 47 artikla.
7
Kansalliset oikeusohjeet
Asiavaltuutta koskevat oikeusohjeet
16. Oikeudenkäyntiä yleisissä tuomioistuimissa koskevassa oikeudenkäymiskaaressa
(4/1734) ei ole yleistä säännöstä oikeudesta kanteen ajamiseen omissa nimissään. Kansal-
lisessa oikeudessa omaksutun tulkinnan mukaisesti tavanomaisesti asiavaltuus riita-
asioissa kuuluu riitautetun oikeussuhteen osapuolille. Oikeuskäytännössä on katsottu, että
asianosaiset eivät pääsääntöisesti voi määräämistoimillaan luoda kolmannelle asemaa, jos-
sa tämä omissa nimissään käy oikeutta asianosaisen oikeudesta (niin sanottu prosessiman-
daatin kielto, KKO 2018:8, kohta 16).
17. Prosessimandaatin kieltoa on käytännössä sovellettu tiukasti ja siitä poikkeamiseen on
suhtauduttu pidättyvästi. Prosessimandaatin kielto ei kuitenkaan ole täysin ehdoton ja oi-
keuskäytännössä (KKO 2018:8, kohdat 17–18) on määrätyin edellytyksin hyväksytty sel-
lainen oikeuksien siirto, jonka nojalla siirronsaajalla on oikeus ajaa omissa nimissään esi-
merkiksi perittäväksi siirrettyä saatavaa koskevaa velkomuskannetta.
18. Kansalliseen lakiin ei sisälly myöskään nimenomaisia säännöksiä siitä, ketkä voivat
tuomioistuimessa esittää tekijänoikeuden loukkaukseen perustuvia vaatimuksia, kuten vaa-
tia tekijänoikeuslain nojalla kieltomääräystä (tekijänoikeuslain 56 g §, 607/2015) tai hyvi-
tystä ja korvausta (lain 57 §, 607/2015). Vakiintuneesti on katsottu, että asiavaltuus teki-
jänoikeuden loukkausta koskevassa asiassa on väitetyn loukkauksen kohteena olevan yk-
sinoikeuden alkuperäisellä haltijalla tai sillä, jolle kysymyksessä oleva yksinoikeus on
luovutettu sekä yksinomaisen käyttöoikeuden haltijalla.
19. Oikeudenhaltijoita edustavilla järjestöillä on oikeuskäytännössä katsottu olevan asia-
valtuus vaatimusten esittämiseen niille luovutettujen yksinomaisten käyttöoikeuksien pe-
8
rusteella (KKO 1942 II 192). Näin on katsottu myös tilanteessa, jossa oikeudenhaltijoita
edustavan järjestön puhevallasta esitetty selvitys oli ollut osittain aukollista ja esimerkin-
omaista, kun aukottoman selvityksen esittäminen olisi ollut teosten suuren määrän ja nii-
den levitysoikeuksia koskevan selityksen monitahoisuuden vuoksi erittäin vaikeaa, eikä
kysymyksessä ollutta levitystapaa koskien teosten levitysoikeuden haltijasta ollut kiistaa
(KKO 1989:87). Oikeudenhaltijoita edustavilla järjestöillä on rikosasioissa katsottu käräjä-
ja hovioikeuskäytännön mukaan olevan oikeus tekijänoikeuksien loukkaukseen perustu-
vien yksityisoikeudellisten vaatimusten esittämiseen. Mainitun ratkaisukäytännön ohjaa-
vaa merkitystä heikentää kuitenkin se, että ratkaisuista ei yleensä ole pääteltävissä, mihin
sopimusjärjestelyihin asiavaltuus on perustettu. Korkein oikeus ei ole ratkaisukäytännös-
sään nimenomaisesti arvioinut sopimuslisenssijärjestön oikeutta ajaa omissa nimissään ja
ilman tekijänoikeuden haltijan nimenomaista valtuutusta tekijänoikeuksien loukkaukseen
perustuvaa kannetta.
Sopimuslisenssiä koskeva sääntely
20. Tekijänoikeus on erityisesti säännelty osa perustuslain 15 §:n 1 momentin mukaista
omaisuuden suojaa. Omaisuutta suojataan esimerkiksi turvaamalla oikeutta käyttää omai-
suutta hyväkseen ja vapautta sopia sen käytöstä. Tällaiset sopimukset ovat myös loukkaa-
mattomia, millä tarkoitetaan sitä, ettei pätevästi syntyneisiin sopimuksiin voida ulkopuolis-
ten toimesta puuttua.
21. Tekijänoikeuslaissa on säädetty eräiden teosten käyttötapojen osalta sopimuslisenssis-
tä, jossa on kysymys laajennetusta kollektiivisesta käyttöluvasta. Tekijänoikeuslain 26 §:n
1 momentin mukaan lain sopimuslisenssiä koskevia säännöksiä sovelletaan sopimukseen,
joka on tehty tietyn alan tekijöiden teosten käyttämisestä käyttäjän ja opetus- ja kulttuuri-
ministeriön hyväksymän, lukuisia tämän alan Suomessa käytettyjen teosten tekijöitä edus-
tavan järjestön välillä. Hyväksyttyä järjestöä pidetään tämän sopimuksen osalta oikeutet-
9
tuna edustamaan muitakin saman alan teosten tekijöitä. Mainitulla sopimuksella laajenne-
tun kollektiivisen käyttöluvan saanut voi luvan mukaisin ehdoin käyttää kaikkia tämän
alan tekijöiden teoksia.
22. Pykälän 4 momentin mukaan mitä 1 momentissa tarkoitettu järjestö määrää teoksen
kappaleiden valmistamisesta taikka teoksen välittämisestä tai lähettämisestä suoritettavien
korvausten jakamisesta järjestön suoraan edustamille tekijöille tai käyttämisestä tekijöiden
yhteisiin tarkoituksiin, sovelletaan myös muihin 1 momentissa tarkoitettuihin saman alan
tekijöihin, joita järjestö ei suoraan edusta.
23. Sopimuslisenssijärjestön myöntämän lisenssin perusteella käyttäjä saa näin ollen luvan
käyttää myös niiden saman alan tekijöiden teoksia, jotka eivät ole antaneet kysymyksessä
olevalle järjestölle valtuutusta oikeuksiensa hallinnointiin. Sopimuslisenssijärjestelmän
tarkoituksena on muun ohella helpottaa teosten käyttäjien mahdollisuuksia hankkia teki-
jänoikeuslainsäädännön edellyttämät luvat etenkin aineiston massaluonteisia käyttötilan-
teita varten.
24. Sopimuslisenssijärjestöllä on asiavaltuus asianosaisasemansa perusteella sopimusli-
senssisuhdetta koskevissa asioissa, kuten esimerkiksi käytöstä maksettavan korvauksen
määrää tai käyttöluvan muita ehtoja taikka sovittujen korvausten perimistä koskevissa rii-
ta-asioissa.
25. Televisiolähetysten edelleen lähettäminen on säädetty sopimuslisenssijärjestelmän pii-
riin tekijänoikeuslain 25 h §:n 1 momentissa, jonka mukaan radio- tai televisiolähetykseen
sisältyvän teoksen saa lähetystä muuttamatta sopimuslisenssin nojalla, siten kuin 26 §:ssä
säädetään, lähettää edelleen yleisön vastanotettavaksi samanaikaisesti alkuperäisen lähe-
tyksen kanssa.
10
Ennakkoratkaisupyynnön tarve
26. Korkeimman oikeuden käsiteltävänä on tekijänoikeuden loukkausta koskeva asia, jossa
kantajana olevan Kopioston oikeutta ajaa omissa nimissään kannetta koskevan kysymyk-
sen ratkaiseminen edellyttää erityisesti täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohdan
tulkintaa tilanteessa, jossa kannetta omissa nimissään ajava Kopiosto on yhteishallinnoin-
tidirektiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitettu yhteishallinnointijärjestö. Unionin tuomio-
istuimen oikeuskäytännöstä ei ilmene selvää vastausta siihen, voidaanko Kopioston kal-
taista yhteishallinnointidirektiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitettua yhteishallinnointi-
järjestöä pitää täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohdassa tarkoitettuna tahona.
Ennakkoratkaisukysymysten tausta
27. Unionin tuomioistuin on tuomiossa SNB-REACT täsmentänyt täytäntöönpanodirektii-
vin 4 artiklan c alakohdan ilmaisujen ”sovellettava lainsäädäntö” ja ”sen sallii” merkitystä
ja ulottuvuutta (30 kohta). Unionin tuomioistuin on todennut ilmaisun sovellettava lain-
säädäntö viittaavan sekä asiassa merkitykselliseen kansalliseen lainsäädäntöön että tapauk-
sen mukaan unionin lainsäädäntöön (31 kohta). Ilmaisun ”sen sallii” osalta unionin tuo-
mioistuin on todennut, että säännöstä ei voida tulkita siten, että siinä annettaisiin jäsenval-
tioille rajoittamaton oikeus tunnustaa tai olla tunnustamatta teollis- ja tekijänoikeuksia kol-
lektiivisesti hallinnoiville järjestöille oikeutta pyytää omissa nimissään direktiivissä sää-
dettyjen oikeussuojakeinojen soveltamista mainittujen oikeuksien suojaamiseksi. Tällainen
tulkinta nimittäin jättäisi täysin ilman tehokasta oikeusvaikutusta kyseisen säännöksen,
jonka tarkoituksena on jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen (32 kohta).
28. Tuomioistuin on määrittänyt täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohdan sovelta-
misen edellytykseksi, että oikeudenhaltijoita kollektiivisesti edustavalla järjestöllä katso-
taan kansallisen lainsäädännön mukaan olevan välitön intressi näiden oikeuksien puolus-
11
tamiseen, ja että sillä on kansallisen lainsäädännön mukaan kelpoisuus esiintyä asianosai-
sena tässä tarkoituksessa (39 kohta).
29. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella ei kuitenkaan ole selvää, tarkoi-
tetaanko jälkimmäisellä, kelpoisuutta koskevalla edellytyksellä sopimuslisenssijärjestön
yleistä kelpoisuutta toimia tuomioistuimessa asianosaisena, vai edellytetäänkö siinä, että
kansallisessa laissa on nimenomaisesti säädetty tai kansallisessa oikeudessa muutoin salli-
taan, että sopimuslisenssijärjestöllä on oikeus ajaa tekijänoikeuden loukkaukseen perustu-
vaa kannetta. Edellä todetun mukaisesti kansalliseen lainsäädäntöön ei sisälly nimen-
omaista säännöstä sopimuslisenssijärjestöksi hyväksytyn tekijänoikeusjärjestön oikeudesta
ajaa omissa nimissään tekijänoikeuden loukkaamista koskevaa kannetta. Kansallisessa oi-
keuskäytännössä omaksutun prosessimandaatin kiellon mukaisesti sopimuslisenssijärjes-
tön asemasta ei sellaisenaan seuraa järjestölle oikeutta nostaa tekijänoikeuden loukkausta
koskevaa kannetta omissa nimissään. Oikeuskäytännössä ei ole käsitelty tekijänoikeusjär-
jestöjen asiavaltuuden oikeudellista perustaa. Oikeuskäytännöstä käy kuitenkin ilmi, että
tekijänoikeusjärjestöt ovat saattaneet yksittäisissä asioissa ajaa tekijänoikeuden loukkaa-
mista koskevia kanteita omissa nimissään edustamiensa tekijänoikeuksien haltijoiden puo-
lesta ilman, että asiavaltuuskysymykseen olisi otettu ratkaisuissa nimenomaisesti kantaa.
30. Selvää ei ole myöskään se, onko täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohtaa tul-
kittava siten, että sillä on tarkoitettu yhdenmukaistaa se, mitä järjestön välittömällä edulla
edustamiensa oikeudenhaltijoiden oikeuksien puolustamiseen tarkoitetaan, vai jääkö välit-
tömän edun sisältö määritettäväksi yksinomaan kansallisen oikeuden perusteella. Välittö-
män edun vaatimus on todettu täytäntöönpanodirektiivin johdanto-osan 18 perustelukappa-
leessa. Tuomiossa SNB-REACT viitataan välittömän edun osalta kansalliseen lainsäädän-
töön (34 kohta), mikä sinänsä vaikuttaisi viittaavan siihen, että välitöntä etua koskeva ky-
symys olisi jätetty kansallisesti määriteltäväksi. Toisaalta mainitussa tuomiossa kansalli-
sesta oikeudesta lausutun perusteella saattaisi olla mahdollista päätellä myös, että jo siitä,
että tällaisen järjestön vastuulla on kansallisen oikeuden mukaan tekijänoikeuksien kollek­
tiivinen hallinnointi ja sillä on oikeus edustaa näiden oikeuksien haltijoita sekä oikeus 
esiintyä tuomioistuimessa näiden oikeuksien puolustamiseksi, seuraisi, että järjestölle on 
nimenomaisesti myönnettävä samanlainen kelpoisuus täytäntöönpanodirektiivissä säädet­
tyjen oikeussuojakeinojen pyytämiseksi (35 kohta).
31. Täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohdan perusteella, kun sitä luetaan yhdessä 
direktiivin johdanto-osan 18 perustelukappaleen kanssa, ei kuitenkaan ole selvää, onko te­
kijänoikeuksia kollektiivisesti hallinnoivalla järjestöllä välitöntä etua täytäntöönpanodirek- 
tiivissä tarkoitettujen oikeuksien puolustamisessa pelkästään sillä perusteella, että sillä on 
yhtäältä sopimuslisenssiä koskevien säännösten tai toisaalta oikeudenhaltijoiden antamien 
hallinnointivaltuutusten nojalla oikeus myöntää teoksiin käyttöoikeuksia ja käyttöoikeuk­
sien haltijoita edustaen kerätä niistä maksettavat korvaukset oikeudenhaltijoille tilitettä­
väksi.
32. Asiaa kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltäessä asian arvioinnin kannalta olennaisi­
na ovat lisäksi esiin nousseet eräät omaisuudensuojaa koskevat kysymykset. Kansallisesti 
lainsäädännön perustuslainmukaisuutta etukäteisesti arvioiva Eduskunnan perustuslakiva­
liokunta on katsonut, että sopimuslisenssijärjestelmästä aiheutuu muille kuin sopimusli- 
senssijärjestölle sopimusoikeuden luovuttaneille tekijänoikeuden haltijoille sopimusvapau­
den rajoitus, jollaisesta on säädettävä lailla. Tekijänoikeuslaissa säädetylle rajoitukselle on 
kuitenkin katsottu olevan hyväksyttävät, sananvapauteen ja sivistyksellisten oikeuksien 
edistämiseen liittyvät perusteet. Sääntelyä on pidetty myös oikeasuhteisena (PeVL 7/2005 
vp).
33. Erityisesti siltä osin kuin kysymys on sopimuslisenssijärjestön asemaan perustuvasta 
asiavaltuudesta, ei ole selvää, kuinka täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohtaa tulee 
tulkita ottaen huomioon yhtäältä perusoikeuskaan 17 artiklassa säädetty omistusoikeuden
12
-
-
-
-
-
-
-
-
 
vp).
s ikeuskirj
suoja, joka kattaa myös teollis- ja tekijänoikeudet, ja toisaalta perusoikeuskaan 47 artik­
lasta ilmenevä oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin. Mikäli sopimuslisenssijärjestöllä 
katsottaisiin olevan oikeus ajaa omissa nimissään tekijänoikeuden loukkaamista koskevaa 
kannetta, voitaisiin myös tämän katsoa osaltaan rajoittavan sellaisen tekijänoikeuden halti­
jan omaisuudensuojaan liittyvää oikeutta määrätä yksinoikeuteensa liittyvien oikeussuoja­
keinojen käytöstä, joka ei ole nimenomaisesti luovuttanut tätä koskevaa oikeutta sopimus- 
lisenssijärjestölle. Tältä osin on otettava huomioon, että sopimuslisenssijärjestölle laissa 
säädetty oikeus myöntää ja hallinnoida käyttölupia ulottuu myös sellaisten tekijöiden teok­
siin, jotka eivät ole antaneet järjestölle valtuutusta oikeuksiensa hallinnointiin ja puolusta­
miseen. Tulkinnanvaraista siten on, mikä merkitys sopimuslisenssijärjestön asiavaltuutta 
koskevan kysymyksen arvioinnissa on annettava unionin perusoikeuskaan 17 artiklan 
omaisuudensuojaa koskeva määräykselle. Tähän nähden kysymys on siitä, voisiko sopi- 
muslisenssijärjestölle myönnettävä asiavaltuus tekijänoikeuden loukkaamista koskevassa 
asiassa merkitä sellaisten tekijöiden osalta, jotka eivät ole luovuttaneet yksinoikeuksiaan 
sopimuslisenssijärjestölle, suhteetonta puuttumista heidän tekijänoikeuttaan koskevaan 
määräämisoikeuteensa.
34. Tekijän määräämisoikeuteen puuttumista voidaan perustella tarkoituksenmukaisuusnä- 
kökohdilla. Sopimuslisenssijärjestön asiavaltuus saattaa mahdollistaa sen, että järjestö voi 
sopimuslisenssijärjestönä yksittäistä tekijänoikeuden haltijaa tehokkaammin puuttua ilman 
sopimuslisenssiä tapahtuvaan tekijöiden yksinoikeuksia loukkaavaan toimintaan ja vaatia 
itselleen tästä menettelystä aiheutuvan vahingon korvaamista. Lisäksi lukuisten tekijöiden 
teosten massaluonteiseen käyttöön perustuvan loukkauskanteen ajamiseen voi liittyä pro­
sessuaalisia etuja. On epäselvää, missä määrin tulkinnassa voidaan tukeutua tällaisiin nä­
kökohtiin omaisuuden suojaa nauttivan tekijän määräämisoikeuden rajoittamisen peruste­
13
soikeuskirj -
-
-
-
-
s ikeuskirj
-
-
-
luna.
14
Ennakkoratkaisukysymykset
35. Korkein oikeus on varattuaan asianosaisille tilaisuuden lausua ennakkoratkaisupyyn-
nön sisällöstä päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää Euroopan unionin tuomioistuimel-
le seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
1. Onko teollis- ja tekijänoikeuksia kollektiivisesti hallinnoivien sopimuslisenssijär-
jestöjen osalta täytäntöönpanodirektiivin 4 artiklan c alakohtaan perustuvan asiaval-
tuuden edellytyksenä olevalla kelpoisuudella esiintyä asianosaisena näiden oikeuk-
sien puolustamiseksi tarkoitettu yksinomaan kansallisessa laissa säädettyä yleistä
kelpoisuutta esiintyä tuomioistuimessa asianosaisena riita-asioissa vai edellytetäänkö
siinä nimenomaisesti kansallisessa laissa hyväksyttyä oikeutta ajaa kannetta omissa
nimissään kyseisten oikeuksien puolustamiseksi?
2. Onko direktiivin 4 artiklan c alakohtaan perustuvassa tulkinnassa ilmaisua ”väli-
tön etu edustamiensa oikeudenhaltijoiden tekijänoikeuksien puolustamiseen” tulkit-
tava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa silloin, kun on kysymys yhteishallin-
nointidirektiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetun yhteishallinnointijärjestön oi-
keudesta ajaa tekijänoikeuden loukkauskannetta omissa nimissään tilanteessa, jossa:
(i) kysymys on teosten sellaisesta käytöstä, jonka osalta järjestöllä on teki-
jänoikeuslaissa tarkoitettuna sopimuslisenssijärjestönä oikeus myöntää
laajennettuja kollektiivisia käyttölupia, joiden perusteella käyttöluvan
saanut voi käyttää myös sellaisten tämän alan tekijöiden teoksia, jotka
eivät ole valtuuttaneet järjestöä hallinnoimaan oikeuksiaan;
(ii) kysymys on teosten sellaisesta käytöstä, jonka osalta tekijät ovat sopi-
muksin tai valtakirjoilla antaneet järjestölle oikeuksien hallinnointia
koskevan valtuutuksen, jolla tekijänoikeuksia ei ole siirretty järjestölle.
15
3. Mikäli järjestöllä katsotaan olevan välitön intressi ja asiavaltuutus sopimuslisens-
sijärjestönä ajaa kannetta omissa nimissään, mikä merkitys asiavaltuutta arvioitaes-
sa mahdollisesti on Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 ja 47 artiklan valossa sil-
lä, että järjestö edustaa sopimuslisenssijärjestönä myös sellaisia tekijöitä, jotka eivät
ole valtuuttaneet järjestöä hallinnoimaan oikeuksiaan ja ettei järjestön oikeudesta
ajaa kannetta näiden tekijöiden oikeuksien puolustamiseksi ole säädetty laissa?
Saatuaan ennakkoratkaisun Korkein oikeus antaa asiassa tuomion.
KORKEIN OIKEUS
Juha Häyhä Ari Kantor
Kirsti Uusitalo Juha Mäkelä
Alice Guimaraes-Purokoski
Sanna Holkeri