Judgment — ECLI:EU:T:2008:597
Date: 2008-12-18
Language of the case: Finnish
Court formation: Fifth Chamber
Based on: Treaty establishing the European Economic Community (1957)
Subject matter: State aids;Competition
Concepts: Statement of reasons;Admissibility and examination of applications, forms of order sought and pleas in law;Commission decision following the formal investigation procedure;General
Procedure: Action for annulment - successful
Origin: Finland

YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS 25 päivänä huhtikuuta 2006 (*) Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus – Valtiontuet – Kiireellisyys Asiassa T-455/05 R, Componenta Oyj, kotipaikka Helsinki (Suomi), edustajanaan asianajaja M. Savola, hakijana, jota tukee Suomen tasavalta, asiamiehenään E. Bygglin, prosessiosoite Luxemburgissa, väliintulijana, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään C. Giolito ja M. Huttunen, prosessiosoite Luxemburgissa, vastapuolena, jossa hakija vaatii valtiontuesta C 37/2004 (ex NN 51/2004), jonka Suomen tasavalta on myöntänyt Componenta Oyj:lle, 20 päivänä lokakuuta 2005 tehdyn komission päätöksen K(2005) 3871 lopullinen täytäntöönpanon lykkäämistä, EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI on antanut seuraavan määräyksen Riidan taustalla olevat tosiseikat, menettely ja asianosaisten vaatimukset 1 Komissio teki 20.10.2005 päätöksen K(2005) 3871 lopullinen, joka koskee Suomen tasavallan Componenta Oyj:lle (jäljempänä hakija) myöntämää valtiontukea C 37/2004 (ex NN 51/2004). 2 Mainitussa päätöksessä (jäljempänä riidanalainen päätös) komissio katsoi, että hakija oli saanut Karkkilan kaupungin (Suomi) myöntämää tukea, jonka määrä oli enintään 2 383 276,5 euroa. 3 Tuki muodostui komission mukaan yhtäältä 713 092,5 euron suuruisesta määrästä, jonka Karkkilan kaupunki oli maksanut hakijalle tämän myytyä omistamansa osuuden (50 prosenttia) Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy ‑nimisestä yhtiöstä (jäljempänä KK), joka oli kiinteistösijoitusyhtiö, jonka osakkeista Karkkilan kaupunki omisti loput 50 prosenttia, ja toisaalta siitä, että KK maksoi takaisin hakijan KK:lle vuonna 1996 myöntämän 1 670 184 euron suuruisen korottoman osakaslainan. Takaisinmaksua varten Karkkilan kaupunki, joka oli itse myöntänyt KK:lle samansuuruisen lainan vuonna 1996, myönsi mainitulle yhtiölle uuden korottoman lainan. 4 Riidanalaisen päätöksen 1 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan mainittu tuki ei sovellu yhteismarkkinoille. 5 Riidanalaisen päätöksen 1 artiklan toisen kohdan mukaan 713 092,5 euron suuruista määrää, jonka Karkkilan kaupunki maksoi hakijalle tämän KK:sta omistamien osakkeiden myynnin johdosta, voidaan pienentää, mikäli Suomen tasavalta osoittaa, että KK:n varallisuuden muodostaneiden maa-alueiden yliarvostus alitti komission arvioimat 619 760 euroa. 6 Tuen sääntöjenvastaisuuden johdosta riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa asetetaan Suomen tasavallalle velvollisuus periä takaisin hakijalle myönnetty määrä korkoineen. 7 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 29.12.2005 saapuneeksi kirjatulla kannekirjelmällä nyt esillä olevan asian hakija nosti EY 230 artiklan nojalla kanteen, jossa vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista. 8 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 29.12.2005 saapuneeksi kirjatulla erillisellä asiakirjalla hakija esitti EY 242 artiklan nojalla nyt esillä olevan välitoimihakemuksen, jossa vaaditaan riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä. Hakija vaatii myös komission velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut. 9 Komissio esitti kirjalliset huomautuksensa esillä olevasta välitoimihakemuksesta 23.1.2006. Se vaatii täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen hylkäämistä ja hakijan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut. 10 Hakija vastasi näihin huomautuksiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 3.2.2006 jätetyllä asiakirjalla. 11 Komissio vastasi hakijan huomautuksiin kirjaamoon 10.2.2006 jätetyllä asiakirjalla. 12 Kirjaamoon 18.1.2006 jätetyllä asiakirjalla Suomen tasavalta pyysi saada osallistua esillä olevaan asiaan väliintulijana tukeakseen hakijan vaatimuksia. 13 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti hyväksyi 20.2.2006 antamallaan määräyksellä Suomen tasavallan väliintulopyynnön. 14 Osapuolten, mukaan luettuna väliintulijan, suulliset huomautukset kuultiin 9.3.2006 pidetyssä kuulemistilaisuudessa. 15 Hakijan kuulemistilaisuudessa ja kirjaamoon 24.3.2006 jättämässään asiakirjassa esittämä pyyntö eräiden tietojen käsittelemisestä luottamuksellisesti hyväksyttiin, koska vastaaja ja väliintulija eivät tätä vastustaneet. Oikeudellinen arviointi 16 EY 242 artiklan ja EY 225 artiklan 1 kohdan yhdessä luettujen määräysten nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi määrätä siinä riitautetun säädöksen tai päätöksen täytäntöönpanon lykättäväksi, jos se katsoo, että olosuhteet sitä edellyttävät. 17 Työjärjestyksen 104 artiklan 2 kohdassa määrätään, että hakemuksissa on ilmoitettava oikeudenkäynnin kohde ja seikat, joiden vuoksi asia on kiireellinen, sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset perusteet, joiden vuoksi vaadittujen välitoimien myöntäminen on ilmeisesti perusteltua (fumus boni juris). Nämä edellytykset ovat kumulatiivisia siten, että välitoimihakemus on hylättävä, jos yksi niistä ei täyty (asia C-268/96 P(R), SCK ja FNK v. komissio, määräys 14.10.1996, Kok. 1996, s. I‑4971, 30 kohta). Välitoimista päättävä tuomari vertailee myös tarvittaessa esillä olevia intressejä (asia C‑107/99 R, Italia v. komissio, määräys 29.6.1999, Kok. 1999, s. I‑4011, 59 kohta). 18 Haettujen toimien on lisäksi oltava väliaikaisia siten, ettei niillä oteta ennalta kantaa riidanalaisiin oikeus‑ tai tosiseikkoihin eikä tehdä etukäteen tyhjäksi pääasiassa myöhemmin annettavan ratkaisun vaikutuksia (asia C‑149/95 P(R), komissio v. Atlantic Container Line ym., määräys 19.7.1995, Kok. 1995, s. I‑2165, 22 kohta). 19 Lisäksi välitoimista päättävällä tuomarilla on kokonaisarvioinnissa laaja harkintavalta, ja hän voi asian ominaispiirteiden perusteella vapaasti päättää, miten ja millaisessa järjestyksessä hän tutkii nämä erilaiset edellytykset, sillä yhteisön oikeudessa ei ole oikeussääntöä siitä, miten tämän tuomarin on arvioitava sitä, onko asiassa tarpeen määrätä välitoimia (edellä 18 kohdassa mainittu asia komissio v. Atlantic Container Line ym., määräyksen 23 kohta). Asianosaisten lausumat 20 Hakija väittää, että kaikki täytäntöönpanon lykkäämisen edellytykset täyttyvät esillä olevassa asiassa. 21 Fumus boni jurista koskevan edellytyksen osalta hakija esittää hakemuksensa tueksi neljä perustetta. Ensinnäkin komissio on sen mukaan syyllistynyt olennaiseen menettelyvirheeseen ja harkintavallan väärinkäyttöön, koska se on arvioinut sille tutkintamenettelyn aikana esitettyä näyttöä ja muuta selvitystä ilmeisen virheellisesti. Toiseksi komission päätös on EY 87 artiklan määräysten vastainen. Kolmanneksi hakija väittää, että päätös johtaa kohtuuttomaan lopputulokseen ja loukkaa suhteellisuusperiaatetta. Neljänneksi päätös on hakijan mukaan puutteellisesti perusteltu ja epäselvä. 22 Perustellakseen hakemusperusteidensa merkityksellisyyttä hakija väittää, ettei komissio ole arvioinut oikein KK:n varallisuutta, joka koostui pääosin Karkkilassa sijaitsevista maa-alueista, ja että kyseisten maa-alueiden arvon johdosta yhtäältä hakijan omistamista osakkeista maksettu hinta ja toisaalta osakaslainan takaisinmaksu KK:n toimesta olivat perusteltuja. Hakija itse asiassa riitauttaa komission kannan, jonka mukaan sillä KK:ssa olevan omistusosuuden ja tältä olevan saatavan arvo olisi nolla. 23 Väitteensä tueksi hakija esittää kaksi asiantuntijanlausuntoa, joilla pyritään osoittamaan, että osapuolten sopimusta tehdessä huomioon ottama maa-alueiden arvo oli oikea ja että näin ollen ne ovat arvioineet asianmukaisesti KK:n osakkeiden ja hakijan tältä olevan saatavan arvon. 24 Hakija vetoaa lisäksi kolmeen perusteeseen hakemuksensa kiireellisyyttä koskevan edellytyksen osalta. 25 Ensinnäkin hakija väittää, että riidanalaisessa päätöksessä edellytetty tuen takaisinperiminen siltä heikentäisi huomattavasti sen investointi‑ ja kehitysmahdollisuuksia erityisesti vuoden 2006 aikana. Tämä puolestaan heikentäisi hakijan työllistämismahdollisuuksia Suomen tuotantoyksiköissä. 26 Toissijaisesti hakija vetoaa sillä merkityksellisillä markkinoilla olevan markkina-aseman vaarantumiseen suhteessa sen kilpailijoihin. Riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanolla vaarannettaisiin hakijan toimintasuunnitelmassa kaavailtujen investointien toteuttaminen, vaikka tällaiset investoinnit ovat välttämättömiä, jotta yhtiö voi säilyttää asemansa kyseisillä markkinoilla. 27 Toiseksi hakija väittää, että riidanalaisen päätöksen täytäntöönpano vaarantaisi sen oikeusturvan. Hakija täsmensi kuulemistilaisuudessa, että sen oikeusturva vaarantuu siitä syystä, että riidanalainen päätös ei ole luonteeltaan lopullinen, koska päätöksen 1 artiklan toisessa kohdassa annetaan Suomen tasavallalle tilaisuus osoittaa, että maa-alueiden yliarvostus on komission arvioimaa alhaisempi, ja täten määrä, joka kyseisen jäsenvaltion on perittävä takaisin hakijalle maksettuna tukena, on edelleen epävarma. 28 Kolmanneksi hakija väittää, että yhteisön oikeuskäytännössä on pidetty täytäntöönpanon lykkäämiseen oikeuttavana perusteena myös muunlaisia taloudellisia vahinkoja kuin niitä, joiden johdosta hakijan koko olemassaolo vaarantuu. Hakija viittaa – tosin ilman muita täsmennyksiä – yhdistetyissä asioissa 76/89 R, 77/89 R ja 91/89 R, RTE ym. vastaan komissio, 11.5.1989 annettuun määräykseen (Kok. 1989, s. 1141); asiassa T‑184/01 R, IMS Health vastaan komissio, 26.10.2001 annettuun määräykseen (Kok. 2001, s. II‑3193) ja asiassa T‑369/03 R, Arizona Chemical ym. vastaan komissio, 16.1.2004 annettuun määräykseen (Kok. 2004, s. II‑205). 29 Komissio ei ole esittänyt mitään huomautuksia hakijan fumus boni jurista koskevasta edellytyksestä esittämien väitteiden osalta, sillä se katsoo, että hakemus on joka tapauksessa ilmeisen perusteeton kiireellisyyden ja intressivertailun osalta. 30 Tältä osin komissio korostaa, ettei hakija ole esittänyt mitään seikkoja, joilla voitaisiin osoittaa hakemuksen kohteena olevan toimenpiteen kiireellisyys. Komission mukaan hakijan esittämät väitteet eivät ole merkityksellisiä pyrittäessä osoittamaan asian kiireellisyyttä hakijan omiin intresseihin nähden, mitä vakiintuneessa oikeuskäytännössä edellytetään. Hakija ei muun muassa ole osoittanut, että väitetty vahinko voisi vaarantaa sen olemassaolon markkinoilla. Joka tapauksessa väitetty vahinko on puhtaasti hypoteettista, eikä sen tueksi ole esitetty mitään asianmukaisia todisteita. 31 Intressivertailun osalta komissio toteaa, että kyseinen vertailu kallistuu selvästi sen eduksi, sillä väitetty vahinko on puhtaasti hypoteettista, kun taas riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoon liittyvällä yhteisön edulla on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan etusija tuensaajan etuun nähden. Välitoimista päättävän tuomarin arviointi asiasta 32 Välitoimista päättävä tuomari katsoo, että nyt esillä olevassa asiassa on ensimmäiseksi tutkittava, täyttyykö kiireellisyyttä koskeva edellytys. 33 Tältä osin vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa, että välitoimihakemuksen kiireellisyyttä on arvioitava sen perusteella, missä määrin asiassa on tarpeen määrätä välitoimia niitä hakeneelle asianosaiselle aiheutuvan vakavan ja korjaamattoman vahingon välttämiseksi. Kyseessä olevan asianosaisen kuuluu näyttää toteen, ettei se voi odottaa pääasiassa annettavaa ratkaisua tällaista vahinkoa kärsimättä (ks. asia T‑181/02 R, Neue Erba Lautex v. komissio, määräys 3.12.2002, Kok. 2000, s. II‑5081, 82 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja asia T‑316/04 R, Wam v. komissio, määräys 10.11.2004, 26 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). 34 Vahingon välitöntä uhkaa ei tarvitse näyttää toteen ehdottoman varmasti, sillä – varsinkin silloin, kun vahingon syntyminen riippuu useiden seikkojen yhteisvaikutuksesta – riittää, että vahingon syntyminen on ennustettavissa riittävän todennäköisesti. Hakijan on kuitenkin näytettävä toteen tosiseikat, joiden perusteella tällaista vahinkoa voidaan pitää vakavana ja korjaamattomana (ks. asia C‑278/00 R, Kreikka v. komissio, määräys 12.10.2000, Kok. 2000, s. I‑8787, 15 kohta; edellä 33 kohdassa mainittu asia Neue Erba Lautex v. komissio, määräyksen 83 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja edellä 33 kohdassa mainittu asia Wam v. komissio, määräyksen 27 kohta). 35 Lisäksi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sen toteennäyttämiseksi, että kiireellisyyttä koskeva edellytys täyttyy, hakijan on osoitettava, että haettu täytäntöönpanon lykkääminen on tarpeen hakijan omien etujen suojelemisen vuoksi. Kiireellisyyden osoittamiseksi hakija ei voi vedota vahinkoon, joka aiheutuu muulle kuin hänen omalle edulleen, kuten vahinkoon yleiselle edulle tai kolmansien oikeuksille, olivatpa nämä yksityisiä henkilöitä tai valtio. Tällaiset intressit voidaan tarvittaessa ottaa huomioon vain vertailtaessa esillä olevia intressejä (ks. edellä 33 kohdassa mainittu asia Wam v. komissio, määräyksen 28 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). 36 On vielä muistutettava, että vaikka vakiintuneesti on katsottu, että taloudellista vahinkoa ei voida pitää korjaamattomana tai edes vaikeasti korjattavana joitakin poikkeustilanteita lukuun ottamatta, koska siitä voidaan myöhemmin maksaa korvausta, niin on katsottu yhtä lailla vakiintuneesti, että välitoimi on perusteltu siinä tapauksessa, että tällaisen toimenpiteen puuttuessa hakija joutuisi sellaiseen tilanteeseen, joka voisi vaarantaa sen olemassaolon ennen pääasian käsittelyn päättävän ratkaisun antamista tai muuttaa peruuttamattomasti sen asemaa markkinoilla (edellä 33 kohdassa mainittu asia Neue Erba Lautex v. komissio, määräyksen 84 kohta; asia T‑169/00 R, Esedra v. komissio, määräys 20.7.2000, Kok. 2000, s. II‑2951, 45 kohta; asia T‑148/04 R, TQ3 Travel Solutions Belgium v. komissio, määräys 27.7.2004, 46 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja edellä 33 kohdassa mainittu asia Wam v. komissio, määräyksen 29 kohta). 37 Nyt esillä olevassa asiassa on heti aluksi todettava, että hakijalle asetettu velvollisuus tuen takaisinmaksamiseen muodostaa taloudellisen vahingon, joka voidaan korvata, mikäli sen nostama kanne hyväksytään, ja jota ei täten sinänsä voida pitää oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla korjaamattomana tai edes vaikeasti korjattavana vahinkona. 38 Näin ollen on selvitettävä, onko hakija osoittanut oikeudellisesti riittävästi, että riidanalaisen päätöksen täytäntöönpano saattaa loukata sen omia etuja siinä määrin, että sen olemassaolo vaarantuu tai että sen asema markkinoilla muuttuu peruuttamattomasti ennen kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antaa ratkaisun pääasiassa nostetusta kanteesta. 39 Tältä osin on todettava, ettei hakija ole esittänyt mitään todisteita, joiden perusteella välitoimista päättävä tuomari voisi päätyä mainitunlaiseen johtopäätökseen. Päinvastoin on todettava, että hakijan välitoimihakemuksessa esittämät kiireellisyyttä koskevat väitteet ovat yleisluonteisia ja hypoteettisia eikä niiden tueksi ole esitetty riittävää näyttöä. 40 Ensinnäkin hakija väittää hakemuksessaan, että tuen takaisinmaksu johtaisi sen investointi‑ ja kehitysmahdollisuuksien heikkenemiseen erityisesti vuoden 2006 aikana. Hakija ei kuitenkaan esitä todisteita väitteensä tueksi eikä osoita – tai edes väitä –, ettei se kykenisi maksamaan takaisin tuen määrää. Sen perustelun osalta, jonka mukaan mainittu takaisinmaksu saattaisi haitata sen investointi‑ ja kehityssuunnitelmia, on todettava, ettei tämä riitä perusteluksi sille hakijan väitteelle, jonka mukaan kyseisenlainen tilanne on omiaan vaarantamaan hakijan koko olemassaolon. 41 Hakija väittää myös, että edellä mainittu investointi‑ ja kehitysmahdollisuuksien heikkeneminen johtaisi hakijan työllistämismahdollisuuksien heikkenemiseen Suomen tuotantoyksiköissä. Tämä seikka ei ole kuitenkaan omiaan osoittamaan, että riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkääminen on tarpeen hakijan omien etujen suojelemiseksi, kuten edellä 35 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä edellytetään. Kiireellisyyden osoittamiseksi hakija ei voi vedota vahinkoon, joka aiheutuu muulle kuin hänen omalle edulleen, kuten vahinkoon yleiselle edulle tai kolmansien oikeuksille, olivatpa nämä yksityisiä henkilöitä tai valtio. Niinpä hakijan väitteiden vähintäänkin hypoteettisen luonteen lisäksi kolmannella osapuolella – eli esimerkiksi Karkkilan kaupungilla tai niillä yksityisillä henkilöillä, joille mahdollisesti tarjottaisiin työtä – olevaa intressiä työpaikkojen luomiseksi ei voida pitää hakijan omana intressinä täytäntöönpanon lykkäämisen saamiseksi. Kolmansien etu tai tilanteen mukaan yleinen etu voidaan ottaa huomioon ainoastaan intressivertailussa. 42 Perustellakseen tätä ensimmäistä kiireellisyyttä koskevaa perustetta hakija mainitsi komission huomautuksiin antamassaan vastauksessa taloudellisista vaikeuksistaan ja erityisesti 15.12.2005 annetusta tulosvaroituksesta, joka hakijan mukaan perustui siihen, että sen liikevaihto vuoden 2005 viimeisellä neljänneksellä oli noin 10 prosenttia alhaisempi kuin edellisvuoden vastaavalla jaksolla ja tulos rahoituserien jälkeen ilman kertaluonteisia kuluja oli tappiollinen. 43 Vastaaja väittää, että näitä tietoja eivät tue hakijan julkaisemat pörssi-ilmoitukset eivätkä sen Internet-sivuilla olevat taloudelliset tiedot ja että näin ollen hakija ei osoita, että yhtiön koko olemassaolo voisi vaarantua riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon johdosta. 44 Vastauksena näihin väitteisiin hakija on kuulemistilaisuudessa vedonnut kahteen uuteen seikkaan, joiden johdosta komissio on esittänyt huomautuksia 15.3.2006. 45 Nämä seikat perustuvat kahteen hakijan kuulemistilaisuudessa esittämään luottamukselliseen asiakirjaan. Ensimmäinen asiakirja – – ?(1). Toinen asiakirja koskee – – . 46 Näihin asiakirjoihin perustuen hakija väittää, että riidanalaisen tuen takaisinmaksu saattaisi – – . Hakijan mukaan – – . 47 Vastaaja riitauttaa perustellusti hakijan väitteet. Ensinnäkin on epätodennäköistä, että yhtiö, – –, joutuisi lopettamaan toimintansa siitä syystä, että sen on maksettava takaisin Suomen tasavallalle enintään 2,4 miljoonan euron suuruinen velka. Toiseksi – – . Kolmanneksi, – – , hakijan esittämät asiakirjat eivät osoita, että tämä vaarantaisi sen koko olemassaolon. Neljänneksi – – . 48 On todettava, että hakija ei ole esittänyt mitään seikkoja, joilla voitaisiin osoittaa oikeiksi sen väitteet – – . 49 Tämän johdosta hakijan esittämä vaara on hypoteettinen, ja sen toteutuminen vaikuttaa entistäkin epätodennäköisemmältä, koska sen tueksi ei ole esitetty mitään seikkoja, joilla voitaisiin osoittaa – – . 50 Näin ollen on katsottava, että niiden seikkojen perusteella, jotka hakija esitti taloudellisesta tilanteestaan, ei voida todeta, että yhtiön koko olemassaolo voisi vaarantua, jos sen vaatimaa riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäystä ei myönnettäisi. Vahinko, jota hakijalle voisi aiheutua riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon johdosta, ei nimittäin ole ensinnäkään vakavaa, sillä sen olemassaololle aiheutuvaa vaaraa, jota sen taloudellinen tilanne ja velkojien asenne aiheuttaisivat tältä osin, ei ole näytetty toteen, eikä myöskään korjaamatonta, sillä kyse on taloudellisesta vahingosta, joka voidaan korvata siitä tapauksessa, että hakijan kanne hyväksytään. 51 Hakija on tämän jälkeen toiseen tässä yhteydessä esittämäänsä luottamukselliseen asiakirjaan vedoten väittänyt kuulemistilaisuudessa – – . 52 Vaikka oikeuskäytännössä myönnetään, että mainitunlainen seikka voidaan ottaa huomioon kiireellisyyttä arvioitaessa (ks. edellä 36 kohta), siinä myös vaaditaan, että hakija osoittaa väitteidensä pitävän paikkansa. Kun hakijaa pyydettiin kuulemistilaisuudessa esittämään muita seikkoja väitteidensä tueksi, se kykeni ainoastaan toistamaan esittämänsä väitteet, jotka koskevat tuen takaisinmaksun investointisuunnitelmille aiheuttamia vaikeuksia, kykenemättä osoittamaan sitä, että mainitut vaikeudet vaarantaisivat peruuttamattomasti sen markkinaosuudet, tai sitä, missä määrin markkinaosuudet mahdollisesti vaarantuisivat, taikka että se ei voisi hankkia näitä markkinaosuuksia takaisin, jos ne oletettaisiin menetetyiksi (ks. vastaavasti edellä 28 kohdassa mainittu asia Arizona Chemical ym. v. komissio, määräyksen 84 kohta). 53 Täten nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että hakija ei ole osoittanut, että mikäli riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa ei lykätä, sen markkinaosuudet voisivat muuttua peruuttamattomalla tavalla. 54 Hakija on lisäksi kuulemistilaisuudessa todennut, että – – . 55 Täten hakijan väitteet, joilla pyritään osoittamaan ensimmäisen sen esittämän kiireellisyyttä koskevan perusteen hyväksyttävyys, on hylättävä. 56 Toiseksi hakija väittää, että riidanalaisen päätöksen täytäntöönpano vaarantaa sen oikeusturvan, koska riidanalainen päätös on sen mukaan puutteellinen ja keskeneräinen. On todettava, että kun hakijaa pyydettiin kuulemistilaisuudessa täsmentämään tätä väitettä, se toisti perustelunsa, jolla pyrittiin osoittamaan, että täytäntöönpanon lykkäys on välttämätöntä, koska se tuen määrä, joka Suomen tasavallan on riidanalaisen päätöksen mukaan perittävä takaisin, ei ole lopullinen. 57 On kuitenkin todettava, että riidanalaisessa päätöksessä asetetaan enimmäismäärä, jonka Suomen tasavalta voi periä takaisin hakijalta, eli 2 383 276,5 euroa, mikäli Suomen tasavalta ei esitä KK:lle kuuluneiden maa-alueiden yliarvostusta koskevia todisteita, joiden perusteella voidaan alentaa komission arvioimaa tuen määrää. Täten, koska komission asettama enimmäismäärä oli hakijan tiedossa, se ei voi väittää, että sille jäi riidanalaisen päätöksen johdosta epävarmaksi kysymys määrästä, joka sen oli maksettava takaisin Suomen tasavallalle. Sitä vastoin on todettava, että päätöksessä jätetään avoimeksi se mahdollisuus, että hakijalta vaadittavaa määrää alennetaan. Väite, jonka mukaan komission päätös on luonteeltaan puutteellinen tai keskeneräinen, ei täten ole merkityksellinen. 58 Lisäksi hakija ei yhtäältä ole osoittanut, kuinka sen oikeusturva vaarantuisi, mikäli sen hakemaa täytäntöönpanon lykkäystä ei myönnetä, kun otetaan huomioon riidanalaiseen päätökseen luonnostaan kuuluva täytäntöönpanokelpoisuus ja hakijalla oleva mahdollisuus – jota se on käyttänyt – nostaa kyseisestä päätöksestä kumoamiskanne ja pyytää sen täytäntöönpanon lykkäystä. Toisaalta se ei osoita, minkälainen yhteys vallitsee päätöksen väitetyn keskeneräisyyden ja puutteellisuuden – mikäli ne oletetaan toteen näytetyiksi – ja sen, että hakijan on välttämättä saatava riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoon lykkäystä, välillä. Tämän johdosta hakijan esittämä toinen kiireellisyyttä koskeva peruste on hylättävä. 59 Lopuksi hakija väittää kolmanneksi, että täytäntöönpanon lykkäys voi olla perusteltua muiden taloudellisten vahinkojen johdosta kuin niiden, joilla vaarannetaan hakijan koko olemassaolo. On kuitenkin todettava, ettei hakija ole osoittanut, mitä muuta taloudellista vahinkoa sille voisi aiheutua, mikäli riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanoa ei lykätä, eikä kyennyt kuulemistilaisuudessa täsmentämään, kuinka sen kirjelmissään mainitsema oikeuskäytäntö tuki näitä väitteitä. 60 Täten hakijan esittämä kolmas kiireellisyyttä koskeva peruste on niin ikään hylättävä. 61 Edellä esitetyillä perusteilla, koska hakija ei ole esittänyt mitään selvitystä niiden väitteidensä tueksi, jotka koskevat riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanosta aiheutuvia seurauksia, on todettava, että se ei ole osoittanut, että jos riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevaa hakemusta ei hyväksytä, sille aiheutuu vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa. 62 Tämän johdosta täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan hakemuksen kiireellisyysedellytyksen täyttymistä ei ole näytetty riittävällä tavalla. Näin ollen välitoimihakemus on hylättävä, eikä ole tarpeen arvioida, täyttyvätkö muut välitoimien myöntämistä koskevat edellytykset. Näillä perusteilla YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI on määrännyt seuraavaa: 1) Välitoimihakemus hylätään. 2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin. Annettiin Luxemburgissa 25 päivänä huhtikuuta 2006. E. Coulon Bo Vesterdorf kirjaaja presidentti * Oikeudenkäyntikieli: suomi. 1? Luottamukselliset tiedot poistettu.