Judgment — ECLI:EU:C:2007:41
Date: 2007-01-18
Language of the case: Czech
Court formation: Sixth Chamber
Based on: Treaty establishing the European Economic Community (1957)
Subject matter: Right of establishment;Freedom to provide services;Free movement of workers
Concepts: General
Procedure: Action for failure to fulfil obligations - successful
Origin: Czechia

ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (šestého senátu) 18. ledna 2007 (*) „Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 93/16/EHS – Lékaři – Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci – Neprovedení ve stanovené lhůtě“ Ve věci C‑203/06, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 4. května 2006, Komise Evropských společenství, zastoupená K. Walkerovou a H. Støvlbækem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně, proti České republice, zastoupené T. Bočkem, jako zmocněncem, žalované, SOUDNÍ DVŮR (šestý senát), ve složení P. Kūris (zpravodaj), předseda senátu, K. Schiemann a J. Makarczyk, soudci, generální advokát: P. Mengozzi, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, s přihlédnutím k písemné části řízení, s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska, vydává tento Rozsudek 1 Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Česká republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci (Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 86, dále jen „směrnice“), nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 44 této směrnice. 2 Jak vyplývá z jejího prvního bodu odůvodnění, směrnice provedla kodifikaci a sloučení souboru směrnic. Podle jejího článku 44 měly členské státy povinnost uvést v účinek ustanovení směrnic uvedených v příloze III části B směrnice, zrušených a nahrazených posledně uvedenou směrnicí, v souladu se lhůtami uvedenými ve zmíněné příloze. Měly o tom rovněž uvědomit Komisi. 3 Podle článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2003, L 236, s. 33) byla Česká republika povinna uvést v účinek opatření nezbytná k tomu, aby bylo dosaženo souladu se směrnicí ode dne jejího přistoupení k Evropské unii, a sice dne 1. května 2004. 4 Vzhledem k tomu, že měla za to, že směrnice nebyla provedena do vnitrostátního práva ve stanovené lhůtě, zahájila Komise řízení pro nesplnění povinnosti upravené v článku 226 ES. Poté, co Komise vyzvala Českou republiku k předložení jejího vyjádření, vydala dne 13. července 2005 odůvodněné stanovisko, kterým vyzvala tento členský stát k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhověl tomuto stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho obdržení. Vzhledem k tomu, že Komise považovala odpověď české vlády na uvedené stanovisko za neuspokojivou a že neobdržela ze strany této vlády žádnou jinou informaci, která by umožnila dojít k závěru, že opatření nezbytná pro dosažení plného souladu se směrnicí byla přijata, rozhodla se podat projednávanou žalobu. 5 Česká vláda nepopírá vytýkané nesplnění povinnosti, ale uplatňuje, že legislativní proces, jímž má být dovršeno provedení směrnice do vnitrostátního práva právě probíhá. 6 V tomto ohledu stačí připomenout, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti posuzuje vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku (viz zejména rozsudek ze dne 14. dubna 2005, Komise v. Řecko, C‑299/04, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 6 a uvedená judikatura). 7 V projednávaném případě je nesporné, že v okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nebyla opatření nezbytná k zajištění úplného provedení směrnice přijata. 8 Za těchto podmínek je namístě považovat žalobu podanou Komisí za opodstatněnou. 9 S ohledem na předcházející úvahy je třeba určit, že Česká republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 44 této směrnice. K nákladům řízení 10 Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Česká republika neměla ve věci úspěch, je namístě posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení. Z těchto důvodů Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl takto: 1) Česká republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 44 této směrnice. 2) České republice se ukládá náhrada nákladů řízení. Podpisy. * Jednací jazyk: čeština.