Judgment;Abstract — ECLI:EU:C:2026:55
Date: 2026-01-29
Language of the case: Slovenian
Court formation: Fifth Chamber
Procedure: Reference for a preliminary ruling
Origin: Slovenia

Překlad C-562/24 – 1 
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Věc C-562/24 [Munik]i 
Řízení o předběžné otázce 
Datum doručení:  
20. srpna 2024 
Předkládající soud:  
Okrožno sodišče v Kopru (Slovinsko) 
Datum předkládacího rozhodnutí:  
5. června 2024 
Za účasti:  
S. H. d.o.o. 
M. A. d.o.o. 
  
  
R E P U B L I K A 
S L O V E N I J A 
O K R O Ž N O 
S O D I Š Č E 
K O P E R   
[omissis] 
USNESENÍ 
Krajský soud v Koperu (Okrožno sodišče v Kopru, Slovinsko) [omissis], 
ve věci uznání a výkonu cizího rozsudku o konfiskaci výnosů společnosti S. H. 
d.o.o., zastoupené jejím likvidátorem [omissis], 
 
i Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádného z účastníků řízení. 
CS 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 5. ČERVNA 2024 – VĚC C-562/24 
 
2  
za trestné činy praní špinavých peněz, účasti na zločinném spolčení a podvodu ve 
smyslu trestního zákoníku Italské republiky,  
rozhodující o žalobách likvidátora společnosti S. H. d.o.o., [omissis] 
a společnosti M. A. d.o.o. proti usnesení [omissis] ze dne 30. listopadu 2022 
o uznání pravomocného rozhodnutí o konfiskaci – rozsudek vyšetřujícího soudce 
Tribunale di Pordenone (soud v Pordenone, Itálie) [omissis] ze dne 9. března 
2019, 
na jednání dne 5. června 2024  
ROZHODL: 
I. S ohledem na článek 267 Smlouvy o fungování Evropské unie žádá Soudní 
dvůr Evropské unie, aby rozhodl o následující předběžné otázce: 
Musí být čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcového rozhodnutí 2006/783/SVV a čl. 17 
odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že za 
třetí osoby, jejichž práva je třeba zohlednit v řízení o výkonu příkazu ke 
konfiskaci majetku pocházejícího z trestné činnosti, jsou považováni rovněž 
nositelé soudcovských zástavních práv zapsaných před uznáním rozhodnutí 
soudu jiného členského státu nebo před zmrazením majetku pro účely 
výkonu rozhodnutí? 
II. Podle článku 113a zákona o soudech (zakon o sodiščih) se řízení přerušuje 
do rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie. 
ODŮVODNĚNÍ: 
1 Usnesením ze dne 31. ledna 2023 vyšetřující senát krajského soudu v Koperu 
(Okrožno sodišče v Kopru) (dále jen „senát“) zamítl jako neopodstatněné žaloby 
podané likvidátorem společnosti S. H. d.o.o. – v úpadku1 a společnosti M. A. 
d.o.o. proti usnesení vyšetřujícího soudce [omissis] ze dne 30. listopadu 2022, 
kterým se uznává a vykonává pravomocné rozhodnutí italského soudu 
o konfiskaci majetku, tj. rozhodnutí vyšetřujícího soudce Tribunale di Pordenone 
(soud v Pordenone) [omissis] ze dne 9. března 2019, v části, v níž se týká 
konfiskace, společnosti S. H. d.o.o, [omissis] Pula, nemovitého majetku 
v katastrální obci Koper [omissis] a v katastrální obci Plavje [omissis] [údaje 
o nemovitostech], a to s tím, že se vlastnické právo k uvedenému nemovitému 
majetku zapisuje ve prospěch Slovinské republiky. 
 
1 V Chorvatské republice bylo zahájeno úpadkové řízení proti společnosti S H. d.o.o. [omissis] u obchodního soudu v Pazinu (Trgovački 
sud v Pazinu, Chorvatsko) dne 15. října 2018, které bylo pravomocně skončeno dne 9. prosince 2020. Právnická osoba S. H. d.o.o. 
byla po ukončení hlavního úpadkového řízení zrušena výmazem z obchodního rejstříku ke dni 9. února 2021 a v době vydání tohoto 
rozhodnutí již neexistuje. Ve Slovinské republice bylo před krajským soudem v Koperu (Okrožno sodišče v Kopru) zahájeno vedlejší 
úpadkové řízení s cílem zpeněžit majetkovou podstatu – nemovitý majetek nacházející se ve Slovinské republice [omissis]. Toto řízení 
bylo pravomocně skončeno. 
MUNIK 
 
3 
2 Podle slovinského práva nelze proti rozhodnutí senátu podat řádný opravný 
prostředek, neboť senát rozhoduje jako orgán druhého stupně [čl. 25 odst. 2 
trestního řádu (Zakon o kazenskem postopku) (ZKP)]. Proti usnesení senátu 
podala společnost M. A. d.o.o. ústavní stížnost. Ústavní soud (Ustavno sodišče, 
Slovinsko) rozhodnutím [omissis] ze dne 10. října 2023 zrušil usnesení senátu 
a vrátil věc k novému projednání. 
Skutkový stav 
3 F. G., N. R. a obchodní společnost S. H. d.o.o. byli v Itálii pravomocně odsouzeni 
za spáchání trestných činů účasti na zločinném spolčení, podvodu s přitěžujícími 
okolnostmi a praní špinavých peněz, neboť poškozeným slibovali, že jejich peníze 
budou investovány do platformy Forex, ve skutečnosti však byly rozděleny mezi 
pachatele a použity pro osobní účely, včetně nákupu nemovitostí v Itálii, 
Slovinsku a Chorvatsku. Rozsudkem vyšetřujícího soudce Tribunale di Pordenone 
(soud v Pordenone) [omissis] ze dne 9. března 2019, který nabyl právní moci dne 
18. dubna 2019, bylo rozhodnuto o konfiskaci nemovitostí tvořících „corpus 
delicti“ trestného činu praní špinavých peněz nebo jiných výnosů z trestné 
činnosti, nebo pokud to není možné, veškerého majetku, peněz nebo jiných 
výnosů v držení odsouzených osob, a to až do výše hodnoty nezákonně získaných 
výnosů. Dvě z nemovitostí, jejichž konfiskace byla nařízena italským soudem, a to 
nemovitosti nacházející se v katastrální obci Plavje [omissis] a v katastrální obci 
Koper [omissis] [údaje o nemovitostech], se nacházejí na území Slovinské 
republiky, takže italské orgány v souladu s ustanoveními rámcového rozhodnutí 
Rady 2006/783/SVV o uplatňování zásady vzájemného uznávání příkazů ke 
konfiskaci, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV, předaly příkaz 
ke konfiskaci slovinským orgánům pro účely výkonu. Tento majetek byl následně 
zkonfiskován dalším rozsudkem ze dne 3. července 2019 vyšetřujícím soudcem 
Tribunale di Pordenone (soud v Pordenone) v trestním řízení proti F. G. 
V průběhu trestního řízení, které probíhalo v Itálii, bylo na základě výše 
uvedených ustanovení rámcového rozhodnutí, v návaznosti na předané rozhodnutí 
o předběžném zajištění nemovitostí ve Slovinské republice, nařízeno zmrazení 
majetku prostřednictvím zákazu zcizení a zápisu věcných břemen do katastru 
nemovitostí. Pokud jde o nemovitost nacházející se v katastrálním území Plavje, 
bylo před zápisem zákazu zcizení a zápisem věcných břemen do katastru 
nemovitostí zapsáno soudcovské zástavní právo ve prospěch společnosti M. A. 
d.o.o., jak bude objasněno níže. 
4 Rozhodnutím ze dne 5. dubna 2019 [omissis] bylo na návrh společnosti M. A. 
d.o.o., věřitelky, zahájeno ve vztahu ke společnosti S. H. d.o.o. vedlejší úpadkové 
řízení ohledně nemovitostí zapsaných v katastru nemovitostí jako majetek 
společnosti S. H. d.o.o., které měly být jako takové zahrnuty do konkursní 
podstaty. Hlavní úpadkové řízení bylo vedeno v Chorvatské republice, kde byla 
vytvořena společnost S. H. d.o.o. Ještě před zahájením vedlejšího úpadkového 
řízení (a před zápisem zákazu zcizení a zápisu věcných břemen vyplývajících 
z uznaného italského rozsudku nařizujícího předběžného zajištění) získala 
společnost M. A. d.o.o., v rámci řízení o nuceném výkonu proti společnosti S. H. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 5. ČERVNA 2024 – VĚC C-562/24 
 
4  
d.o.o., dvě soudcovská zástavní práva k nemovitostem [omissis] v Plavje 
[omissis], a to: dne 12. února 2019 jako zajištění pohledávky ve výši 5 335,12 eur 
s úroky a náklady podle usnesení o nařízení exekuce okresního soudu v Lublani 
(Okrajno sodišče v Ljubljani, Slovinsko) [omissis] ze dne 24. září 2018 a dne 
18. října 2018 jako zajištění pohledávky ve výši 42 861,00 eur s úroky a náklady 
podle usnesení o nařízení exekuce okresního soudu v Lublani (Okrajno sodišče 
v Ljubljani) [omissis] ze dne 4. června 2018. Oba exekuční příkazy jsou 
pravomocné a představují titul pro nucený výkon zajištěného peněžitého závazku. 
Společnost M. A. d.o.o. rovněž přihlásila svá přednostní práva2 do úpadkového 
řízení [omissis] krajského soudu v Koperu (Okrožno sodišče v Kopru). Nucený 
výkon rozhodnutí byl nařízen na základě veřejné listiny. Podle slovinské právní 
úpravy o nuceném výkonu může věřitel na základě veřejné listiny [omissis] [druhy 
veřejných listin] podat návrh na nucený výkon rozhodnutí, na jehož základě 
exekuční soud vydá usnesení o nařízení exekuce, přičemž stačí, aby věřitel ve 
svém návrhu pouze přesně uvedl veřejnou listinu a datum splatnosti pohledávky, 
aniž by bylo nutné přiložit uvedenou veřejnou listinu. 
5 Ve vedlejším úpadkovém řízení, které probíhalo souběžně s trestním řízením 
a nezávisle na něm, povolil insolvenční soud prodej nemovitostí, a to i přes zápis 
zákazu zcizení a zápis věcných břemen, avšak z důvodu rozhodnutí napadeného 
v tomto sporu (uznání rozhodnutí italského soudu, na jehož základě se obě 
nemovitosti ve vlastnictví společnosti S. H. d.o.o. staly majetkem Slovinské 
republiky) bylo řízení o prodeji obou nemovitostí zrušeno. 
6 Likvidátor zastupující společnost S. H. d.o.o. ve své žalobě proti usnesení 
vyšetřujícího soudce, kterým bylo uznáno rozhodnutí italského soudu, tvrdil, že 
napadeným usnesením byla v rozporu se zákonem dotčena vlastnická a jiná věcná 
práva ve vedlejším úpadkovém řízení, jakož i práva třetích osob. Uvedl, že 
Slovinská republika měla přihlásit svou pohledávku nebo přednostní právo do 
úpadkového řízení. 
7 Hlavní argument společnosti M. A. d.o.o. v žalobě proti usnesení vyšetřujícího 
soudce, kterým byl uznán italský příkaz ke konfiskaci, spočíval v tom, že ve 
vztahu k zabavenému majetku měla postavení třetí osoby oprávněné v dobré víře, 
neboť nabyla zástavní právo k tomuto majetku, což byl podle jejího názoru důvod, 
proč vyšetřující soudce a senát neměli uznat italské rozhodnutí o konfiskaci 
majetku z důvodu uvedeného v čl. 210 odst. 1 bodě 8 zákona o spolupráci 
v trestních věcech s členskými státy Evropské unie (Zakon o sodelovanju 
v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije) (dále jen 
„ZSKZDČEU-1“)3, který stanoví, že vnitrostátní soud nevykoná rozhodnutí 
 
2 Přednostní právo je právo věřitele na úhradu jeho pohledávky z určitého majetku dlužníka v platební neschopnosti před úhradou 
pohledávek ostatních dlužníků tohoto dlužníka z tohoto majetku (článek 9 ZFPPIPP). 
3 ZSKZDČEU-1 vychází mimo jiné z ustanovení rámcového rozhodnutí Rady 2006/783/SVV ze dne 6. října 2006 o uplatňování zásady 
vzájemného uznávání příkazů ke konfiskaci, naposledy pozměněného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 
2009, kterým se mění rámcová rozhodnutí 2002/584/SVV, 2005/214/SVV, 2006/783/SVV, 2008/909/SVV a 2008/947/SVV, a kterým 
se posilují procesní práva osob a podporuje uplatňování zásady vzájemného uznávání rozhodnutí na rozhodnutí vydaná v soudním 
jednání, kterého se dotyčná osoba nezúčastnila osobně. Ustanovení čl. 210 odst. 1 bodu 8 ZSKZDČEU-1 je věcně v souladu s čl. 8 
odst. 2 písm. d) rámcového rozhodnutí Rady 2006/783/SVV 
MUNIK 
 
5 
příslušného soudu jiného členského státu o konfiskaci majetku a výnosů z trestné 
činnosti, pokud by takový výkon poškodil práva třetích osob v dobré víře. 
K tomuto bodu senát uvádí, že společnost M. A. d.o.o. získala soudcovské 
zástavní právo pouze na nemovitosti v katastrální obci [omissis] Plavje [omissis]. 
8 Věřitelská společnost M. A. d.o.o. podala u krajského soudu v Koperu (Okrajno 
sodišče v Kopru) návrh na nucený výkon pohledávek zajištěných soudcovským 
zástavním právem na nemovitostech v katastrální obci [omissis] Plavje [omissis] 
proti skutečnému dlužníkovi, Slovinské republice. Řízení o výkonu rozhodnutí se 
přerušuje. 
Právní rámec: 
22. Kapitola zákona o spolupráci v trestních věcech s členskými státy 
Evropské unie (ZSKZDČEU-1): Uznání a výkon příkazu ke konfiskaci 
majetku a výnosů z trestné činnosti vydaného v jiném členském státě 
Článek 209 
Požadavky na výkon 
1 Vnitrostátní justiční orgán vykoná v souladu s ustanoveními této 
kapitoly pravomocný příkaz ke konfiskaci vydaný justičním orgánem jiného 
členského státu v průběhu trestního řízení týkajícího se majetku nebo výnosů 
z trestné činnosti nebo majetku či peněžní částky odpovídající těmto 
výnosům. 
2 Vnitrostátní justiční orgán rovněž vykoná v souladu s ustanoveními 
této kapitoly pravomocný příkaz ke konfiskaci majetku, o němž justiční 
orgán rozhodne, že pochází z trestné činnosti spáchané před odsouzením za 
trestný čin spáchaný v rámci zločinného spolčení. 
3 Pokud příslušný orgán vydávajícího členského státu v souladu se svým 
vnitrostátním právem požaduje, aby byl příkaz ke konfiskaci vykonán 
zaplacením peněžní částky odpovídající tomuto majetku, justiční orgán toto 
rozhodnutí vykoná a použije obdobně ustanovení práva Slovinské republiky 
týkající se způsobu konfiskace výnosů z trestné činnosti. 
Článek 210 
Důvody k odmítnutí uznání a výkonu 
(1) Justiční orgán nevykoná příkaz ke konfiskaci majetku nebo výnosů 
z trestné činnosti příslušného justičního orgánu jiného členského státu, 
pokud bylo zjištěno, že: 
1 majetek, na který se vztahuje toto rozhodnutí, představuje kulturní 
dědictví Slovinské republiky; 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 5. ČERVNA 2024 – VĚC C-562/24 
 
6  
2 trestný čin, pro který bylo rozhodnutí vydáno, nebo pokud se jednalo 
o předchozí trestný čin, který byl souzen společně s trestným činem praní 
peněz: 
a) byl spáchán na území Slovinské republiky, 
b) byl spáchán mimo území jiného členského státu, který vydal 
rozhodnutí uvedené v předchozím článku, za předpokladu, že takový 
čin spáchaný mimo území Slovinské republiky není trestný podle 
práva Slovinské republiky; 
3 proti téže osobě byl na území Slovinské republiky vydán pravomocný 
příkaz ke konfiskaci pro tytéž skutečnosti, nebo pokud byl takový 
pravomocný příkaz vydán a vykonán v jiném členském státě; 
4 skutek, na jehož základě se žádá o konfiskaci, není trestným činem 
podle práva Slovinské republiky, pokud se nejedná o trestný čin uvedený 
v čl. 9 odst. 2 tohoto zákona; 
5 výkon příkazu ke konfiskaci ve Slovinské republice by byl promlčen, 
pokud by podle práva Slovinské republiky byly ke stíhání trestného činu 
příslušné její orgány: 
6 proti téže osobě byla na území vydávajícího členského státu nebo 
Slovinské republiky vydána amnestie nebo milost pro takovou konfiskaci: 
7 výkon podle práva Slovinské republiky by byl v rozporu s pravidly 
o imunitách nebo výsadách; 
8 výkonem jsou porušena práva třetích osob v dobré víře; 
9 na základě osvědčení uvedeného v příloze 12 tohoto zákona nebyla 
osoba osobně přítomna soudnímu jednání, na jehož základě byl příkaz ke 
konfiskaci vydán, pokud nejsou splněny podmínky stanovené tímto 
zákonem pro výkon příkazu vydaného na základě soudního jednání 
v nepřítomnosti (čl. 13 odst. 1 tohoto zákona); 
10 existují objektivní skutečnosti nasvědčující tomu, že toto rozhodnutí 
bylo vydáno za účelem stíhání určité osoby z důvodu jejího pohlaví, rasy, 
náboženství, etnického původu, státní příslušnosti, jazyka, politického 
přesvědčení nebo sexuální orientace, nebo že tato osoba může být z těchto 
důvodů znevýhodněna; 
11 příkaz stanoví konfiskaci, která nemůže být podle práva Slovinské 
republiky nařízena v rámci trestního řízení. 
(2) [omissis] [ustanovení o trestních věcech týkajících se daní, cel 
a směnných kurzů] 
MUNIK 
 
7 
Článek 212 
Řízení 
(1) Vnitrostátní justiční orgán rozhoduje o uznání na základě těchto 
dokumentů: 
1 rozhodnutí, které má být vykonáno: 
2 formulář uvedený v příloze 12 tohoto zákona, vyplněný a potvrzený 
příslušným orgánem vydávajícího státu; 
3 překlad osvědčení do slovinštiny nebo angličtiny. 
2 Vnitrostátní justiční orgán může vyzvat osobu, vůči níž byla 
konfiskace nařízena, aby se na jednání vyjádřila k zákonnosti výkonu, 
k částce, ve vztahu k níž výkon směřuje, a k již provedené konfiskaci. 
3 Příslušný vnitrostátní justiční orgán musí stanovit orgánu vydávajícího 
státu přiměřenou lhůtu k předání nebo doplnění osvědčení nebo k poskytnutí 
dalších informací nezbytných pro dané rozhodnutí a musí jej upozornit, že 
po marném uplynutí této lhůty výkon zcela nebo zčásti odmítne, jestliže: 
1 osvědčení nebylo předáno, je v podstatné části neúplné nebo je zjevně 
v rozporu s rozhodnutím: 
2 existují dostatečné důvody se domnívat, že se jedná o jeden z důvodů 
nepřípustnosti výkonu uvedených v čl. 210 odst. 1 bodech 2, 3, 8, 9, 10 a 11 
tohoto zákona; 
3 dotyčná osoba prokáže, že konfiskace byla v kterékoli zemi zcela nebo 
zčásti vykonána nebo že hodnota výnosu již byla zabavena nebo zaplacena. 
4 Je-li pro rozhodnutí o výkonu nezbytný překlad rozhodnutí 
o konfiskaci, musí být pořízen na náklady vnitrostátního justičního orgánu. 
5 Nejsou-li informace obsažené v osvědčení dostatečné pro nařízení 
výkonu, vnitrostátní justiční orgán si vyžádá doplňující informace nezbytné 
pro výkon. 
Článek 213 
Usnesení o uznání 
1 Vnitrostátní justiční orgán rozhodne usnesením o výkonu rozhodnutí 
nebo o odmítnutí výkonu. 
2 Usnesení uvedené v předchozím odstavci musí obsahovat: název 
orgánu, jehož rozhodnutí má být vykonáno, referenční číslo rozhodnutí, 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 5. ČERVNA 2024 – VĚC C-562/24 
 
8  
stručný popis skutkového stavu, včetně místa a času aktu, název aktu, 
použité předpisy vydávajícího státu a označení nařízených opatření; 
v případě odmítnutí výkonu se uvedou důvody odmítnutí. K usnesení je 
připojena kopie rozhodnutí. 
(3) [omissis] [ustanovení použitelné v případě, že se konfiskace výnosů 
týká peněžité částky] 
4 Usnesení se oznámí osobě, vůči níž se konfiskace provádí, osobám, 
jejichž práva byla porušena, a příslušnému státnímu zástupci. 
5 Osoby uvedené v předchozím odstavci mohou podat opravný 
prostředek proti usnesení ve lhůtě osmi dnů od jeho doručení. V opravném 
prostředku nelze napadnout věcnou správnost rozhodnutí příslušného orgánu 
státu, který vydal příkaz ke konfiskaci. Včas podaný a přípustný opravný 
prostředek staví běh lhůt pro výkon rozhodnutí do doby, než rozhodnutí 
o opravném prostředku nenabude právní moci. Nové řízení a kasační 
opravný prostředek v zájmu zákona nejsou přípustné. 
6 Pokud je výkon rozhodnutí s konečnou platností odmítnut na základě 
čl. 210 odst. 1 uvedeného zákona, je příslušný státní zástupce povinen o tom 
informovat ministerstvo a nejvyššího státního zástupce Slovinské republiky 
prostřednictvím kopie přiložené k usnesení. 
7 Na výkon konfiskace se obdobně použijí pravidla upravující výkon 
konfiskace majetku pocházejícího z trestné činnosti nebo výnosů z trestné 
činnosti v rámci trestního řízení ve Slovinské republice. 
Rámcové rozhodnutí Rady 2006/783/SVV ze dne 6. října 2006 o uplatňování 
zásady vzájemného uznávání příkazů ke konfiskaci, naposledy pozměněné 
rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, kterým 
se mění rámcová rozhodnutí 2002/584/SVV, 2005/214/SVV, 2006/783/SVV, 
2008/909/SVV a 2008/947/SVV 
Článek 8 
Důvody k odmítnutí uznání nebo výkonu 
1 Příslušný orgán vykonávajícího státu může odmítnout uznat a vykonat 
příkaz ke konfiskaci, pokud není předloženo osvědčení podle článku 4 nebo pokud 
není úplné nebo zjevně neodpovídá příkazu ke konfiskaci. 
2 Příslušný justiční orgán vykonávajícího státu, jak je vymezen právem tohoto 
státu, může rovněž odmítnout uznat a vykonat příkaz ke konfiskaci, pokud se 
zjistí, že: 
a) výkon příkazu ke konfiskaci by byl v rozporu se zásadou překážky věci 
pravomocně rozhodnuté; 
MUNIK 
 
9 
b) v některém z případů podle čl. 6 odst. 3 se příkaz ke konfiskaci týká činu, 
který není trestným činem umožňujícím konfiskaci podle práva vykonávajícího 
státu; pokud se však příkaz ke konfiskaci týká daňových, celních a devizových 
věcí, nesmí být jeho výkon odmítnut z toho důvodu, že právní předpisy 
vykonávajícího státu neukládají stejný druh daně nebo poplatku nebo neobsahují 
stejná daňová, celní a devizová ustanovení jako právní předpisy vydávajícího 
státu; 
c) právo vykonávajícího státu stanoví imunitu nebo výsadu, která brání výkonu 
vnitrostátního příkazu ke konfiskaci předmětného majetku; 
d) práva některé zúčastněné osoby včetně třetích osob v dobré víře neumožňují 
podle právních předpisů vykonávajícího státu výkon příkazu ke konfiskaci, včetně 
případu, kdy se jedná o následek použití právních prostředků podle článku 9; 
e) podle osvědčení uvedeného v čl. 4 odst. 2 se dotyčná osoba osobně 
neúčastnila řízení, jehož výsledkem bylo vydání příkazu ke konfiskaci, ani v něm 
nebyla právně zastoupena, pokud se v osvědčení neuvádí, že tato osoba byla 
o řízení v souladu s právem vydávajícího státu vyrozuměna osobně nebo 
prostřednictvím zástupce určeného nebo přiděleného v souladu s vnitrostátním 
právem anebo že tato osoba dala najevo, že příkaz ke konfiskaci nenapadne; 
f) příkaz ke konfiskaci se zakládá na trestním řízení ve věci trestných činů, 
které 
– jsou podle práva vykonávajícího státu považovány za činy zcela nebo 
částečně spáchané na jeho území nebo na místě rovnocenném jeho území, 
nebo 
– byly spáchány mimo území vydávajícího státu a právo vykonávajícího 
státu nepřipouští soudní řízení ve věci těchto činů, jsou-li spáchány mimo 
jeho území; 
g) podle názoru daného orgánu byl příkaz ke konfiskaci vydán za okolností, 
kdy byl příkaz ke konfiskaci majetku vydán na základě rozšířených konfiskačních 
pravomocí uvedených v čl. 2 písm. d) bodě iv); 
h) výkon příkazu ke konfiskaci je podle zákonných lhůt vykonávajícího státu 
promlčen, pokud na základě trestního práva tohoto státu spadá daný čin do jeho 
soudní pravomoci. 
3 Pokud se příslušnému orgánu vykonávajícího státu jeví, že: 
– příkaz ke konfiskaci byl vydán za okolností, kdy byl příkaz ke 
konfiskaci vydán na základě rozšířených konfiskačních pravomocí 
uvedených v čl. 2 písm. d) bodě iii), a 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 5. ČERVNA 2024 – VĚC C-562/24 
 
10  
– příkaz ke konfiskaci je mimo oblast působnosti varianty, kterou 
vykonávající stát přijal podle čl. 3 odst. 2 rámcového rozhodnutí 
2005/212/SVV, vykoná příkaz ke konfiskaci alespoň v rozsahu stanoveném 
pro podobné vnitrostátní případy v jeho právu. 
4 Příslušné orgány vykonávajícího státu zvláště zváží možnost konzultovat 
vhodným způsobem příslušné orgány vydávajícího státu předtím, než se 
rozhodnou odmítnout uznání a výkon příkazu ke konfiskaci podle odstavce 2 
anebo omezit jeho výkon podle odstavce 3. Konzultace je povinná, pokud se 
rozhodnutí může zakládat na: 
– odstavci 1, 
– odst. 2 písm. a), e), f) nebo g), 
– odst. 2 písm. d) a nejsou poskytnuty informace podle čl. 9 odst. 3 
nebo 
– odstavci 3. 
5 Není-li možné vykonat příkaz ke konfiskaci z důvodu, že majetek určený ke 
konfiskaci již byl konfiskován, ztratil se, byl zničen, nelze jej nalézt na místě 
uvedeném v osvědčení anebo místo, kde se nachází, nebylo uvedeno dostatečně 
přesně, a to ani po konzultaci s vydávajícím státem, je to neprodleně oznámeno 
příslušným orgánům vydávajícího státu. 
Shrnutí rozhodnutí senátu o usnesení [omissis] ze dne 31. ledna 2023, které 
bylo zrušeno rozhodnutím Ústavního soudu (Ustavno sodišče). 
9 Při rozhodování o žalobách likvidátora a společnosti M. A. d.o.o. senát podrobně 
a v plném rozsahu posoudil unijní právní předpisy o vzájemném uznávání 
a výkonu příkazů ke konfiskaci majetku z trestné činnosti a vnitrostátní právní 
předpisy o konfiskaci majetku z trestné činnosti. Senát vycházel především 
z hlavního cíle ustanovení upravujících justiční spolupráci mezi členskými státy 
Evropské unie v trestních věcech, tedy zjednodušení postupů a vzájemného 
uznávání a výkonu soudních rozhodnutí. V souladu se zásadou vzájemného 
uznávání zakotvenou v článku 3 ZSKZDČEU-1 v řízeních zahájených podle části 
II a kapitol 8, 9, 9a, 12, 14, 16, 17a, 18, 20 a 22 ZSKZDČEU-1 vykonají příslušné 
orgány Slovinské republiky rozhodnutí příslušných orgánů ostatních členských 
států na základě vzájemného uznávání rozhodnutí a při rozhodování z hlediska 
lidských práv a základních svobod zkoumají pouze to, zda jsou předloženy 
příslušné dokumenty a zda jsou splněny ostatní podmínky stanovené 
v ZSKZDČEU-1. Z bodu 8 odůvodnění rámcového rozhodnutí Rady 
2006/783/SVV ze dne 6. října 2006 o uplatňování zásady vzájemného uznávání 
příkazů ke konfiskaci vyplývá, že účelem rámcového rozhodnutí Rady 
2006/783/SVV je usnadnit spolupráci mezi členskými státy při vzájemném 
uznávání a výkonu příkazů ke konfiskaci majetku tak, aby byl členský stát 
MUNIK 
 
11 
povinen na svém území uznávat a vykonávat příkazy ke konfiskaci vydané 
příslušným trestním soudem jiného členského státu. 
10 Senát nesdílel názor žalobců, že vyšetřující soudce měl zamítnout žádost italských 
orgánů o uznání a výkon příkazu ke konfiskaci majetku z toho důvodu, že ve 
prospěch společnosti M. A. d.o.o. již bylo zapsáno soudcovské zástavní právo 
k nemovitosti v katastrální obci Plavje, a to ještě před zápisem zákazu zcizení 
a zápisu věcných břemen ve prospěch Slovinské republiky, a protože nemovitosti 
v katastrální obci Koper byly prodány v úpadkovém řízení a Slovinská republika 
nepřihlásila pohledávku do úpadkového řízení, v důsledku čehož napadené 
rozhodnutí vyšetřujícího soudce poškodilo práva třetích osob. Jak vyplývá 
z usnesení senátu [omissis] ze dne 31. ledna 2023, senát vysvětlil, že nemovitost, 
která je předmětem konfiskace, byla získána trestným činem praní špinavých 
peněz a podvodu ve zločinném spolčení a jako taková nikdy neměla být součástí 
konkurzní podstaty, protože nikdo si nesmí ponechat výnosy z trestné činnosti 
nebo získané v jejím důsledku [čl. 74 odst. 1 trestního zákoníku (Kazenski 
zakonik – KZ-1)]. Pokud tedy byly výnosy získány z trestného činu nebo v jeho 
důsledku, je soud povinen je zkonfiskovat. V tomto ohledu senát odkázal také na 
judikaturu, konkrétně na stanovisko Nejvyššího soudu (Vrhovno sodišče, 
Slovinsko) vyjádřené v rozhodnutí I Ips 4621/2015 ze dne 23. července 2020 
a rozsudek odvolacího soudu v Lublani (Višje sodišče v Ljubliani, Slovinsko) VI 
Kp 27777/2016 ze dne 27. března 2018, v němž soud výslovně uvedl, že na 
správnost příkazu ke konfiskaci nezákonně získaných výnosů v trestním řízení 
nemohou mít vliv ustanovení zákona o finančních operacích, úpadkovém řízení 
a nucené likvidaci (Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi 
insolventnosti in prisilnem prenehanju) (ZFPPIPP)4, neboť soud je po zjištění, že 
právnická osoba v úpadku získala výnosy z trestné činnosti, povinen je 
zkonfiskovat na základě výslovného zákonného ustanovení. Jedná se totiž 
o rozpor mezi soukromým zájmem a veřejným zájmem, který musí být 
upřednostněn. Veřejný zájem spočívá v zabránění pachatelům, aby si ponechali 
výnosy z trestné činnosti, a obnovit majetkovou situaci, která existovala před 
spácháním trestného činu, zatímco soukromým zájmem věřitele v úpadkovém 
řízení je úhrada pohledávky, ale věřitel nemůže být uspokojen z majetku, který 
pachateli trestného činu nikdy neměl patřit. Skutečnost, že KZ-1, který upravuje 
konfiskaci výnosů z trestné činnosti, představuje ve srovnání se ZFPPIPP 
speciální normu, vyplývá i z usnesení odvolacího soudu v Lublani (Višje sodišče 
v Ljubljani) II KP 25228/2018 ze dne 7. února 2020, v němž tento soud upřesnil, 
že konkursní podstata se nemůže obohatit ani zvětšit o majetek protiprávně 
převedený na společnost, a že tedy věřitelé nemohou mít z této části konkursní 
podstaty prospěch. Takové stanovisko zaujal i odvolací soud v Koperu (Višje 
sodišče v Kopru) ve věci [omissis], když měl za to, že skutečnost, že výnosy 
z trestné činnosti nejsou součástí konkurzní podstaty, vyplývá obdobně i 
z ustanovení čl. 6 odst. 1 zákona o odpovědnosti právnických osob za trestné činy 
(Zakon o odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja), podle něhož může být 
 
4 ZFPPIPP upravuje úpadkové řízení. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 5. ČERVNA 2024 – VĚC C-562/24 
 
12  
právnická osoba v úpadku trestně odpovědná bez ohledu na to, zda byl trestný čin 
spáchán před nebo v průběhu úpadkového řízení, avšak neuloží se jí pokuta, nýbrž 
pouze konfiskace majetku z trestné činnosti a výnosů z trestné činnosti 
prostřednictvím předběžného opatření. Také podle odvolacího soudu v Lublani 
(Višje sodišče v Ljubljani), který v úpadkovém řízení proti společnosti S. H. d.o.o. 
usnesením [omissis] ze dne 22. února 2023 zamítl jako neopodstatněné odvolání 
podané společností M. A. d.o.o,, jako věřitelky úpadce, proti rozhodnutí soudu 
prvního stupně, jímž byl zamítnut její návrh na vydání usnesení o zpřístupnění 
nemovitostí nabyvateli, nemohli být věřitelé úpadce v žádném případě uspokojeni 
z výtěžku, získaného nezákonným způsobem z trestného činu, a z takového 
výtěžku, včetně nájemného, nemohli hradit ani náklady úpadkového řízení. 
Konečně, výše uvedené stanovisko může být založeno také na zásadě, že nikdo 
nemůže převést více práv, než má, protože odsouzené osoby nenabyly legálně 
výnosy, za které koupily nemovitosti, které jsou předmětem konfiskace5. 
11 Podle senátu, s ohledem na výše uvedené, neměla skutečnost, že společnost M. A. 
d.o.o. zapsala zástavní právo k nemovitostem nacházejícím se v katastrální obci 
Plavje, které patřily společnosti S. H. d.o.o., před zápisem zákazu zcizení a zápisu 
věcných břemen ve prospěch Slovinské republiky do katastru nemovitostí, vliv na 
zákonnost rozhodnutí o uznání a výkonu příkazu ke konfiskaci, tudíž potvrdil 
rozhodnutí vyšetřujícího soudce o uznání a výkonu italského příkazu ke 
konfiskaci. Senát dále uvedl, že mohlo dojít k tomu, že by společnost S. H. d.o.o. 
prodala majetek a převedla vlastnictví na třetí osobu před zahájením trestního 
řízení v Italské republice nebo před zápisem zákazu zcizení a zápisu věcných 
břemen, v takovém případě by se jednalo o situaci ve smyslu čl. 75 odst. 2 KZ-16 
a v takovém případě by odsouzené osoby byly povinny zaplatit částku 
odpovídající výnosu. O takový případ se však v projednávané věci nejednalo, 
neboť zkonfiskované nemovitosti byly majetkem v naturáliích, který byl stále 
zapsán v katastru nemovitostí jako majetek společnosti S. H. d.o.o. V reakci na 
tvrzení likvidátora společnosti S. H. d.o.o. v žalobě senát uvedl, že řízení 
o závazné nabídce na nemovitost v Plavje a následný prodej této nemovitosti 
v rámci úpadkového řízení neměly proběhnout, dokud byl majetek předběžně 
zmrazen nebo byl zapsán zákaz zcizení a zápis věcných břemen ve prospěch 
Slovinské republiky. Stejné stanovisko následně zaujal i odvolací soud v Lublani 
(Višje sodišče v Ljubljani) v úpadkovém řízení dlužníka S. H. d.o.o., když ve výše 
uvedeném usnesení [omissis] ze dne 22. února 2023 vyjádřil obavu, že 
přinejmenším obezřetnost mohla zavazovat likvidátora, aby nepožádal soud 
o vydání příkazu k prodeji těchto nemovitostí, a to ani poté, co nebyl k dispozici 
žádný právní prostředek ke zrušení účinků předběžného opatření. Zdůraznil, že 
výnos z prodeje každopádně nemůže sloužit k uspokojení věřitelů a nákladů 
tohoto úpadkového řízení. 
 
5  Rozsudek VSRS Ips 24608/2013 ze dne 2. června 2016. 
6  Nemůže-li být pachatel nebo jiný příjemce zbaven výtěžku nebo majetku odpovídajícího tomuto výtěžku, je povinen zaplatit peněžitou 
částku odpovídající tomuto výtěžku. 
MUNIK 
 
13 
12 Senát dospěl k závěru, že neexistuje důvod pro odmítnutí uznání zahraničního 
příkazu ke konfiskaci ve smyslu čl. 210 odst. 1 bodu 8 ZSKZDČEU-1, jak tvrdí 
žalobci, jelikož napadené rozhodnutí vyšetřujícího soudce podle jeho názoru 
neporušilo práva třetích osob. Z výše uvedených důvodů nepovažoval senát 
otázku dobré víry za spornou. 
Stanovisko Ústavního soudu (Ustavno sodišče): 
13 Jak bylo uvedeno výše, rozhodnutí senátu potvrzující rozhodnutí vyšetřujícího 
soudce o uznání a výkonu italského rozhodnutí bylo zrušeno Ústavním soudem 
(Ustavno sodišče). Ve svém rozhodnutí Ústavní soud uvedl, že ZSKZDČEU-1 
výslovně neupravuje postavení nositelů soudcovských zástavních práv ke 
konfiskovanému majetku a že zákon nedefinuje pojem „práva třetích osob v dobré 
víře“ a neupřesňuje, zda tato práva zahrnují i práva zástavních věřitelů v dobré 
víře, zákon rovněž nestanoví, že konfiskace nemovitosti, která je nezákonným 
výnosem, má za následek automatické zrušení existujících zástavních práv nebo 
jiných věcných břemen na této nemovitosti. Ani v případě prodeje nemovitostí 
podle čl. 216 odst. 1 ZSKZDČEU-17 tento zákon nestanoví, že po prodeji 
nezanikají zástavní práva na konfiskovaném majetku. Ústavní soud (Ustavno 
sodišče) rovněž zdůraznil, že obsah vlastnického práva uvedeného v článku 33 
Ústavy závisí v projednávané věci na výkladu čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcového 
rozhodnutí 2006/783/SVV a čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie 
(dále jen „Listina“). Podle posouzení Ustavního soudu (Ustavno sodišče) vyvstává 
otázka, zda podle unijního práva mají být nositelé soudcovských zástavních 
práv zapsaných před uznáním příkazu soudu jiného členského státu nebo 
před zmrazením majetku pro účely jeho výkonu považováni za třetí osoby, 
jejichž práva mají být zohledněna v řízení o výkonu příkazu ke konfiskaci 
majetku nezákonného původu. 
14 Podle Ústavního soudu (Ustavno sodišče) spadá jednotný výklad unijního práva 
do výlučné pravomoci Soudního dvora Evropské unie. Pokud rozhodnutí soudu 
členského státu, které nemůže být předmětem řádného opravného prostředku 
podle vnitrostátního práva, závisí na výkladu unijního práva, musí se tento soud 
obrátit na Soudní dvůr Evropské unie, což neplatí, pokud příslušné ustanovení 
unijního práva již bylo předmětem výkladu Soudního dvora Evropské unie nebo 
pokud je správné použití unijního práva natolik zřejmé, že nevzbuzuje důvodné 
pochybnosti. Ústavní soud (Ustavno sodišče) shledal, že tyto dvě výjimky se 
v projednávané věci neuplatní, neboť otázka zástavních věřitelů jako třetích osob 
v dobré víře nebyla dosud Soudním dvorem Evropské unie vyřešena a správné 
uplatnění unijního práva není tak jasné, aby nevznikl prostor pro důvodné 
pochybnosti. Dodal, že výklad pojmu „třetí osoba v dobré víře“ závisí rovněž na 
cílech rámcového rozhodnutí 2006/783/SVV, jako je zlepšení nuceného výkonu 
konfiskace, zejména za účelem navrácení majetku oběti trestného činu, což může 
vyžadovat restriktivnější definici tohoto pojmu. Připomněl, že ačkoli práva 
 
7 Pokud jde o jiné předměty a majetek než peníze, vnitrostátní soud jedná podle vlastního uvážení a může je prodat v souladu s právem 
Slovinské republiky a výtěžek použít za podmínek stanovených v čl. 216 odst. [1] ZSKZDČEU-1. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 5. ČERVNA 2024 – VĚC C-562/24 
 
14  
poškozených nejsou v rámcovém rozhodnutí výslovně upravena, toto rozhodnutí 
neomezuje členské státy, pokud jde o účel použití konfiskovaného majetku, ani 
nevyžaduje navrácení majetku jeho oprávněnému vlastníkovi, a naopak k ochraně 
zájmů zástavního věřitele postačuje, aby mu bylo umožněno získat přednostní 
uspokojení zajištěné pohledávky, takže k ochraně jeho zájmů není nutné 
odmítnout výkon příkazu ke konfiskaci v plném rozsahu. 
15 Ústavní soud (Ustavno sodišče) vytkl senátu, že přijal názor, že zástavní věřitelé 
nejsou třetími osobami v dobré víře ve smyslu čl. 210 odst. 1 bodu 8 
ZSKZDČEU-1, když sám vyložil obsah čl. 8 odst. 2 písm. d) rámcového 
rozhodnutí 2006/783/SVV, aniž by byly splněny podmínky stanovené unijním 
právem, a že se nevyjádřil k otázce posouzení dobré víry. 
16 V souladu se stanoviskem, které zaujal Ústavní soud (Ustavno sodišče), se proto 
senát v souladu s článkem 267 Smlouvy o fungování Evropské unie obrátil na 
Soudní dvůr Evropské unie s otázkou správného použití unijního práva, která je 
uvedena v bodě I výroku tohoto usnesení [omissis]. 
[omissis] 
Koper, dne 5. června 2024 
[omissis]