Opinion of the Advocate General — ECLI:EU:C:2026:63
Date: 2026-02-02
Language of the case: Bulgarian

Překlad C-712/25 PPU – 1 
Věc C-712/25 PPU [Rastošev]i 
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce 
Datum podání: 
11. listopadu 2025 
Předkládající soud: 
Аpelativen sad Sofia (Bulharsko) 
Datum předkládacího rozhodnutí: 
11. listopadu 2025 
Navrhovatel v odvolacím řízení a vyžádaná osoba v rámci řízení o výkonu 
evropského zatýkacího rozkazu: 
XM 
Zástupce státního zastupitelství: 
Sofijska apelativna prokuratura 
  
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Odvolacím soudem v Sofii 
(Аpelativen sad Sofia, Bulharsko), trestním oddělením, 6. senátem, 
v soukromožalobní trestní věci ve stádiu odvolání č. 1387/25, se žádostí, aby byla 
věc projednána v naléhavém řízení o předběžné otázce zakotveném v článku 
107 jednacího řádu Soudního dvora. 
1 Předběžná otázka: 
„Je judikatura vykonávajícího státu, podle níž skutečnost, že trestný čin, pro 
který byl vydán evropský zatýkací rozkaz (EZR), byl spáchán zcela nebo 
zčásti na území Bulharské republiky jakožto vykonávajícího státu, 
představuje dostatečný a samostatný důvod k vydání rozhodnutí, kterým se 
s ohledem na územní pravomoc Bulharské republiky k zahájení trestního 
stíhání pro týž trestný čin odmítá výkon vydaného EZR v souladu 
s ustanoveními čl. 4 odst. 7 písm. a) rámcového rozhodnutí Rady 
2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu 
a postupech předávání mezi členskými státy?“ 
 
i  Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran. 
CS 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 11. 11. 2025 – VĚC C-712/25 PPU – 1 
 
2  
2 Předkládající soud: 
Odvolací soud v Sofii (Apelativen sad Sofia), trestní oddělení, 6. senát 
[omissis] 
3 Řízení před předkládajícím soudem a právně relevantní skutečnosti: 
4 Na Odvolací soud v Sofii (Apelativen sad Sofia) se obrátila Pepa Penevilova, 
advokátka vyžádané osoby XM, s odvoláním proti rozhodnutí Městského soudu 
v Sofii (Sofijski gradski sad, Bulharsko), trestního oddělení, 13.. senátu, ze dne 
20. října 2025, v soukromožalobní trestní věci č. 6534/2025, kterým se povoluje 
výkon evropského zatýkacího rozkazu ze září 2025 vydaného justičními orgány 
Francouzské republiky a předání vyžádané osoby XM, narozené [omissis] v Sofii 
[omissis], za účelem trestního stíhání v rámci věci zahájené proti ní [číslo věci 
u francouzského státního zastupitelství] [omissis] pro šest trestných činů 
spáchaných na území Francouzské republiky a v dalších zemích, a to: 1. Podvod 
spáchaný v organizované skupině, což je trestný čin, na který se vztahují 
ustanovení Code pénal (trestní zákoník) Francouzské republiky podrobně uvedená 
v EZR; 2. Podplácení: nabídnutí výhody účastníkovi sportovní události vedoucí 
k sázení za účelem pozměnění obvyklého a spravedlivého průběhu události, což je 
trestný čin, na který se vztahují ustanovení trestního zákoníku Francouzské 
republiky podrobně uvedená v EZR; 3. Přechovávání věci pocházející ze zločinů 
v organizované skupině, což je trestný čin, na který se vztahují ustanovení 
trestního zákoníku Francouzské republiky podrobně uvedená v EZR; 4. Rozsáhlé 
praní peněz: pomoc v organizované skupině při klamném prokazování původu 
věcí nebo příjmů pachatele zločinů, což je trestný čin, na který se vztahují 
ustanovení trestního zákoníku Francouzské republiky podrobně uvedená v EZR; 
5. Rozsáhlé praní peněz: pomoc v organizované skupině při investiční operaci, 
zakrytí nebo převodu výnosů ze zločinů, což je trestný čin, na který se vztahují 
ustanovení trestního zákoníku Francouzské republiky podrobně uvedená v EZR; 
6. Účast na zločinném spolčení za účelem přípravy zločinů, což je trestný čin, 
který se trestá trestem odnětí svobody na 10 let a na který se vztahují ustanovení 
trestního zákoníku Francouzské republiky podrobně uvedená v EZR vydaném na 
základě zatýkacího rozkazu ze dne 18. září 2025, jenž byl vystaven 
místopředsedou Tribunal judiciaire de Marseille (Soud prvního stupně 
v Marseille, Francie) pověřeným vyšetřováním. Týmž rozhodnutím bylo na 
základě čl. 44 odst. 7 zákona o vydávání a evropském zatýkacím rozkazu (Zakon 
za ekstradicjata i evropejskata zapoved za arest, „ZEEZA“) proti vyžádané osobě 
XM přijato zajišťovací opatření „uvalení předběžné vazby“, a to až do skutečného 
předání uvedené osoby vystavujícímu státu. 
5 V odvolání podaném advokátkou [vyžádané] osoby se tvrdí, že existovaly důvody 
pro odmítnutí předání, a to zejména okolnost, že tvrzené skutky byly spáchány na 
území Bulharské republiky a že v souladu s čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 bulharského 
trestního zákoníku se tento trestní zákoník vztahuje na všechny trestné činy 
spáchané na bulharském území, jakož i na činy spáchané v zahraničí bulharskými 
      
RASTOŠEV 
 
3 
státními příslušníky. Navrhuje se, aby bylo napadené rozhodnutí zrušeno a aby byl 
výkon evropského zatýkacího rozkazu odmítnut. 
6 Vyžádaná osoba, XM, je bulharským státním příslušníkem. 
7 Dne 15. října 2025 bylo u Městského soudu v Sofii (Sofijski gradski sad) zahájeno 
soukromožalobní trestní řízení č. 6534/25 poté, co Odvolací státní zastupitelství 
v Sofii (Sofijska apelativna prokuratura, Bulharsko) předložilo evropský zatýkací 
rozkaz vystavený justičními orgány Francouzské republiky za účelem předání 
XM, bulharského státního příslušníka, k vedení trestního stíhání pro trestné činy 
zmíněné v bodě 4. V uvedeném evropském zatýkacím rozkazu je upřesněno, že 
tyto trestné činy byly spáchány na území Francouzské republiky a v dalších 
zemích, včetně Bulharska. 
8 Řízení v této věci bylo skončeno rozhodnutím ze dne 20. října 2025, kterým byl 
nařízen výkon evropského zatýkacího rozkazu a předání vyžádané osoby 
francouzským justičním orgánům, přičemž odůvodnění rozhodnutí uvádělo, že 
neexistují důvody k odmítnutí výkonu evropského zatýkacího rozkazu. 
9 Týmž rozhodnutím bylo ve vztahu k vyžádané osobě XM nařízeno zajišťovací 
opatření „uvalení předběžné vazby“ až do jejího skutečného předání 
vystavujícímu státu. 
10 Rozhodnutí Městského soudu v Sofii (Sofijski gradski sad) nenabylo právní moci, 
a to z důvodu odvolání podaného advokátkou vyžádané osoby XM, odvolání, 
které nemělo za následek odklad výkonu rozhodnutí v části, ve které se nařizuje 
zajišťovací opatření „uvalení předběžné vazby“ ve vztahu k vyžádané osobě, která 
se v současnosti nachází ve vazbě. 
11 Účastníci řízení: 
– Sofijska apelativna prokuratura [omissis]; 
– XM, státní příslušník Bulharské republiky, zástupci: Pepa Penevilova 
[omissis] a Nikolaj Bajdakov [omissis]. 
12 Unijní právo: 
Článek 4 odst. 7 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 
13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi 
členskými státy 
13 Relevantní vnitrostátní právní rámec: 
Zákon o vydávání a evropském zatýkacím rozkazu (zakon za ekstradicjata 
i evropejskata zapoved za arest) 
…………………………………………………………………………………… 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 11. 11. 2025 – VĚC C-712/25 PPU – 1 
 
4  
Důvody umožňující odmítnutí výkonu evropského zatýkacího rozkazu 
Článek 40 (1) [omissis] Krajský soud (Okražen sad) může výkon evropského 
zatýkacího rozkazu odmítnout, pokud: 
…………………………………………………………………………………… 
5 byl trestný čin spáchán zcela nebo zčásti na území Bulharské republiky nebo 
byl spáchán mimo území vystavujícího členského státu a bulharské právní 
předpisy stíhání pro tento trestný čin spáchaný mimo území Bulharské republiky 
nepovolují; 
Článek 44 
(7) [omissis] Soud o předání vyžádané osoby nebo o odmítnutí výkonu 
evropského zatýkacího rozkazu rozhodne bez zbytečného prodlení. Ve všech 
případech, kdy soud s výkonem evropského zatýkacího rozkazu souhlasí, se na 
vyžádanou osobu uvalí předběžná vazba až do jejího skutečného předání 
vystavujícímu státu. 
…………………………………………………………………………………… 
(12) Proti rozhodnutí krajského soudu (Okražen sad) lze podat odvolání 
k příslušnému odvolacímu soudu, jehož rozhodnutí je konečné. 
14 Relevantní vnitrostátní judikatura: 
14.1. První skupina soudních rozhodnutí: 
Rozhodnutí č. 425 ze dne 12. prosince 2023 v soukromožalobní trestní věci ve 
stádiu odvolání č. 1464/2023 z rejstříku Odvolacího soudu v Sofii (Apelativen 
sad Sofia), 2. trestního senátu: 
„Tento popis skutků a okolností, za nichž byla dotčená trestná činnost spáchána, 
vede nepochybně k závěru, ke kterému dospěl i Městský soud v Sofii (Sofijski 
gradski sad), že tato činnost byla zčásti spáchána na bulharském území. Je však 
třeba poznamenat, že dotčená činnost byla dokonána na německém území, kde 
vznikla poškozeným hmotná újma. Mimoto je třeba poznamenat, že v této věci 
spis neobsahuje žádné informace, které by naznačovaly, že pro trestný čin 
spáchaný na bulharském území bylo zahájeno trestní stíhání, a že vzhledem 
k popsaným okolnostem vztahujícím se k přeshraniční trestné činnosti vyžaduje 
řádné objasnění skutků, aby bylo vedeno jediné vyšetřování, a to vyšetřování 
zahájené v Německu. V tomto smyslu je posouzení soudu prvního stupně 
protiprávní, což je důvod, proč Odvolací soud v Sofii (Sofijski apelativen sad) 
napadené rozhodnutí zrušil a vydal nové.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
      
RASTOŠEV 
 
5 
Rozhodnutí č. 267 ze dne 29. července 2024 v soukromožalobní trestní věci ve 
stádiu odvolání č. 882/2024 z rejstříku Odvolacího soudu v Sofii (Apelativen 
sad Sofia), 11. trestního senátu: 
„S ohledem na to, co bylo uvedeno výše, se tento senát odvolacího soudu 
domnívá, že všechny podmínky pro předání [omissis] na základě vydaného EZR 
jsou splněny, a nesdílí stanovisko prvního stupně ohledně vydaného odmítnutí, 
které se opírá o fakultativní důvod uvedený v čl. 40 odst. 1 bodu 5 ZEEZA. EZR 
je nástrojem spolupráce mezi členskými státy EU založeným na zásadě vzájemné 
důvěry v právní řády a vzájemném uznávání soudních rozhodnutí při respektování 
všech základních práv obviněných a stíhaných. Takzvaná klauzule o územní 
působnosti stanoví dva případy, kdy je odmítnutí možné. První, který je případ, 
o který jde, se týká případů, kdy byl trestný čin, pro který byl EZR vydán, spáchán 
zcela nebo zčásti na území Bulharské republiky, což zakládá konflikt pravomocí 
mezi vystavujícím státem a vykonávajícím státem. Možnost konfliktu mezi soudy 
vystavujícího státu a vykonávajícího státu musí být vyřešena právě posouzením 
účinnosti vyšetřování v závislosti na konkrétním případu, a proto nelze důvod pro 
odmítnutí stanovený v čl. 40 odst. 1 bodu 5 ZEEZA považovat za absolutní. 
V tomto smyslu jsou námitky vznesené v odvolání státního zástupce, totiž že 
skutky zakládající trestný čin popsané v EZR a zahrnující četné případy podvodů 
v rámci trvajícího trestného činu byly dokonány na území Spolkové republiky 
Německo, kde byly provedeny platby související s podvodným jednáním 
vyžádané osoby, a že újma vzniklá z celé trestné činnosti byla způsobena i na 
území vystavujícího státu, rozhodně oprávněné. Tam má bydliště i všech 47 obětí 
skutků, které byly dosud zjištěny. Tento soud se domnívá, že v rozsahu, ve kterém 
je uplatnění dotčeného fakultativního důvodu odmítnutí ponecháno na posouzení 
vykonávajícího justičního orgánu, může být účinné a úplné vyšetřování dotčených 
trestných činů s ohledem na jejich mezinárodní přeshraniční povahu v rámci 
jurisdikce vystavujícího státu provedeno s úspěchem. Tvrzení obhajoby, že 
příslušné bulharské orgány by mohly zahájit vyšetřování za účelem získání 
informací o spáchaných trestných činech (i když jsou informace již dostupné 
v rámci vyšetřování zahájeného ve vystavujícím státě) a že je třeba žádost na 
základě tohoto argumentu odmítnout, aniž by se zohlednily objektivní možnosti 
budoucího vyšetřování v naší zemi, mezinárodní spolupráci, na které se naše země 
souhlasila účastnit, zcela zbavuje jejího smyslu. V kontextu všeho, co bylo 
uvedeno výše, je tvrzení, že suverenita naší země vyžaduje, aby byl bulharský 
občan za trestné činy spáchané zčásti na bulharském území vzhledem ke 
zvláštním rysům dotčené věci přednostně stíhán v Bulharsku, obtížně hajitelné... 
Pokud jde o odkaz na rozhodnutí vydaná Městským soudem v Sofii (Sofijski 
gradski sad) a Odvolacím soudem v Sofii (Sofijski apelativen sad) v obdobných 
věcech, který činí obhajoba, není třeba, aby se k nim tento senát vyjadřoval, 
neboť, zaprvé, nejsou tato rozhodnutí pro tento senát závazná a, zadruhé, jsou 
v rozporu se zásadami mezinárodní spolupráce, na které soud odkazuje ve svém 
odůvodnění výše.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 11. 11. 2025 – VĚC C-712/25 PPU – 1 
 
6  
Rozhodnutí č. 220 ze dne 24. června 2024 v soukromožalobní trestní věci ve 
stádiu odvolání č. 767/2024 z rejstříku Odvolacího soudu v Sofii (Apelativen 
sad Sofia), 8. trestního senátu: 
„Úvahy prvního stupně uvedené výše jsou v zásadě správné, a to vzhledem tomu, 
že s ohledem na popis skutků v EZR nelze dospět k závěru, že trestná činnost, 
která je předmětem vyšetřování, souvisí jen a výlučně s územím vystavujícího 
státu. To však neznamená, že je třeba uplatnit hypotézu uvedenou v čl. 40 odst. 1 
bodu 5 ZEEZA, který stanoví fakultativní důvod odmítnutí předání vyžádané 
osoby, a to zejména skutečnost, že jeden z trestných činů uvedených v čl. 2 odst. 2 
rámcového rozhodnutí byl zčásti spáchán na území Bulharské republiky a druhý 
byl na území Bulharské republiky spáchán zcela. Je třeba zdůraznit, že článek 40 
ZEEZA zaprvé stanoví důvody odmítnutí výkonu EZR, které jsou fakultativní. 
V projednávaném případě z obsahu EZR jasně plyne, že hlavním trestným činem 
jsou podvody (podvod) a že kybernetická trestná činnost a trestná činnost 
související s kyberprostorem přímo souvisejí s hlavní trestnou činností a přispěly 
k jejímu uskutečnění. Zadruhé, ve Spolkové republice Německo, jejímiž státními 
příslušníky poškození uvedení v EZR jsou, již bylo ohledně popsané trestné 
činnosti řízení zahájeno, zatímco v Bulharské republice žádné neexistuje. 
S ohledem na to, co bylo uvedeno výše, nelze mít za to, že územní kritérium se 
území Bulharské republiky jakožto státu vykonávajícího EZR týká výrazněji. 
Případné odmítnutí předání z tohoto důvodu je totiž stanoveno v článku 4 odst. 7 
písm. a) rámcového rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002, avšak z hlediska 
vykonávajícího státu jde pouze o možnost, a nikoli i o povinnost.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
Rozhodnutí č. 133 ze dne 6. října 2022 v soukromožalobní trestní věci ve 
stádiu odvolání č. 394/2022 z rejstříku Odvolacího soudu v Sofii (Apelativen 
sad Sofia), 1. trestního senátu: 
„Soud měl správně za to, že výkon evropského zatýkacího rozkazu německých 
justičních orgánů nemusí být, pokud jde o fakultativní důvody odmítnutí ve 
smyslu čl. 40 odst. 1 bodů 4 a 5 ZEEZA, odmítnut jen proto, že vyžádaná osoba 
má bydliště nebo trvale pobývá v Bulharské republice, nebo proto, že trestný čin, 
jak plyne ze zatýkacího rozkazu, byl zcela nebo zčásti spáchán na území 
Bulharské republiky. V tomto ohledu první soud ve svém rozhodnutí správně 
uvedl, že v Bulharské republice nebylo proti vyžádané osobě pro dotčený trestný 
čin žádné trestní řízení zahájeno a že za těchto podmínek by měla být dána 
přednost trestní pravomoci vystavujícího státu, a to vzhledem k tomu, že trestní 
řízení v něm již bylo zahájeno, že byly shromážděny důkazy a že osoba bude mít 
možnost, aby se s ohledem na trestný čin, pro který se její předání požaduje, 
obhájila.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
      
RASTOŠEV 
 
7 
Rozhodnutí č. 8 ze dne 30. ledna 2024 v soukromožalobní trestní věci ve 
stádiu odvolání č. 417/2023 z rejstříku Odvolacího soudu ve Varně 
(Apelativen sad Varna), 1. senátu: 
„Je pravda, že část skutkových podstat trestných činů popsaných v EZR byla 
spáchána na území naší země („call centrum v Sofii nebo ve Varně“), avšak nejen: 
EZR jasně uvádí, kde nastal škodlivý výsledek, což je území Spolkové republiky 
Německo. Právě tam, ve Spolkové republice Německo, bylo zahájeno trestní 
řízení a podle EZR jde o trestné činy spáchané v Německu, jejichž oběťmi jsou 
němečtí státní příslušníci. Nelze se proto ztotožnit se závěrem Krajského soudu 
(Okražen sad), že existují skutečnosti nasvědčující výlučné územní pravomoci 
bulharského státu k vyšetřování trestného činu uvedeného v EZR – takovou 
pravomoc si v této věci nelze nárokovat, a to proto, co bylo výše uvedeno ohledně 
místa, kde byl trestný čin dokonán. Je zřejmé, že veškerá [omissis] trestná činnost 
souvisí s vystavujícím státem, takže není žádný důvod mít za to, že případné 
vyšetřování v Bulharsku by mohlo být přiměřeným důvodem pro odmítnutí 
předání vyžádané osoby německým orgánům. Je třeba upřesnit i to, že podle 
dokumentů předložených krajským státním zastupitelstvím (Okražna prokuratura) 
ve Varně (Bulharsko) nebylo k dnešnímu dni proti vyžádané osobě pro týž trestný 
čin na území Bulharské republiky zahájeno žádné trestní řízení; takové řízení je 
zahájeno jen na území vystavujícího státu. Odvolací soud proto nesdílí posouzení 
soudu prvního stupně, podle něhož je dán fakultativní důvod odmítnutí předání.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
14.2. Druhá skupina soudních rozhodnutí: 
Rozhodnutí č. 415 ze dne 5. prosince 2023 v soukromožalobní trestní věci ve 
stádiu odvolání č. 1289/2023 z rejstříku Odvolacího soudu v Sofii (Apelativen 
sad Sofia), 10. trestního senátu: 
„V rozporu s tím, co ve svém odvolání zpochybňuje státní zástupce, je 
v projednávaném případě dán fakultativní důvod uvedený v čl. 40 odst. 1 bodu 5 
ZEEZA. Z obsahu EZR plyne, že v něm uvedené skutky byly spáchány nejen na 
území Bulharské republiky, kde se nacházelo call centrum, v němž pracovali 
[omissis] a ostatní obžalovaní, nýbrž též na území Německa, kde mají bydliště 
poškození [omissis] [místa v Německu] a kde byla způsobena újma vyvolaná 
jedním z trestných činů, totiž podvody, což je hmotný trestný čin. S ohledem na 
to, co bylo uvedeno výše, se tento senát domnívá, že trestná činnost má 
přeshraniční povahu, jelikož byla zčásti spáchána na území Bulharské republiky. 
V tomto případě, i když byly trestné činy uvedené v EZR na území Bulharské 
republiky spáchány jen zčásti, a nikoli zcela, je skutečně dán fakultativní důvod 
podle čl. 40 odst. 1 bodu 5 ZEEZA. Tento důvod sice nemá kategorickou povahu, 
avšak vzhledem k tomu, že vyžádaná osoba [omissis] je bulharským státním 
příslušníkem a že call centrum se nacházelo právě na bulharském území, se tento 
senát domnívá, že [omissis] dostatečně účinné vyšetřování by mohlo být 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 11. 11. 2025 – VĚC C-712/25 PPU – 1 
 
8  
provedeno i v Bulharské republice. A to tím spíše, že z dokumentů ve spisu plyne, 
že městské státní zastupitelství v Sofii (Sofijska gradska prokuratura) obdržela 
podnět, kterým se požaduje zahájení vyšetřování a v případě existence právních 
podmínek za tímto účelem i zahájení trestního stíhání pro trestné činy, které jsou 
uvedeny v EZR, proti [omissis].“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
Rozhodnutí č. 221 ze dne 24. června 2024 v soukromožalobní trestní věci ve 
stádiu odvolání č. 0505/2024 z rejstříku Odvolacího soudu v Sofii (Apelativen 
sad Sofia), 1. trestního senátu: 
„Shrnuto, je třeba poznamenat, že dva ze tří trestných činů byly spáchány na 
území Bulharské republiky, zatímco třetí byl spáchán i na území vystavujícího 
státu. Na základě „ryze kvantitativních“ kritérií převažuje z územního hlediska 
skutečnost, že trestný čin byl spáchán na území Bulharské republiky. Územní 
zásada rozsahu trestní odpovědnosti [čl. 3 odst. 1 bulharského trestního zákoníku 
(Nakazatelen kodeks, dále jen „NK“)] přitom stanoví, že NK se vztahuje na 
všechny trestné činy spáchané na území Bulharské republiky bez výjimky, a to 
i při existenci mezinárodněprávního aktu nebo mezinárodní smlouvy, kterou země 
ratifikovala. V souladu s čl. 4 odst. 1 NK se přitom ustanovení čl. 3 odst. 1 použije 
i na bulharské státní příslušníky a na trestné činy, které spáchají v zahraničí. Jako 
podpůrný argument vzal tento senát v úvahu i několik rozhodnutí, která nabyla 
právní moci a byla vydána v totožných věcech, v nichž jiná soudní kolegia 
Městského soudu v Sofii (Sofijski gradski sad) odmítla předání bulharských 
státních příslušníků na základě EZR vydaného soudem v Bamberku (Německo).“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
14.3. Třetí skupina soudních rozhodnutí 
Rozhodnutí č. 88 ze dne 29. ledna 2025 v soukromožalobní trestní věci 
č. 2945/2022 z rejstříku Městského soudu v Sofii (Sofijski gradski sad), 
trestního oddělení, 24. senátu: 
„Většina tohoto soudního kolegia se domnívá, že na základě čl. 3 odst. 1 trestního 
zákoníku Bulharské republiky spadají trestné činy, pro které byl vydán dotčený 
evropský zatýkací rozkaz, zcela do pravomoci bulharských soudů, neboť skutky 
byly spáchány na území Bulharské republiky. Zásada teritoriality stanoví, že 
trestní zákoník Bulharské republiky se vztahuje na všechny trestné činy spáchané 
na území Bulharské republiky, aniž by existovalo ustanovení umožňující se od 
tohoto pravidla odchýlit, pokud existuje mezinárodněprávní akt nebo mezinárodní 
smlouva, která byla ratifikována bulharským státem. Jde o základní zásadu pro 
uplatňování trestní spravedlnosti v Bulharské republice, od které se nelze vůbec 
odchýlit a kterou soud vždy přezkoumává z úřední povinnosti v každém soudním 
řízení, jelikož tato norma se dotýká veřejného pořádku a je nedílnou součástí 
      
RASTOŠEV 
 
9 
suverenity Bulharské republiky. Zákonodárce výslovně uvedl a dal bulharským 
soudům právní možnost, aby posoudily, zda je třeba předání povolit nebo 
odmítnout, pokud byl trestný čin, pro který byl EZR vydán, zcela nebo zčásti 
spáchán na území Bulharské republiky, soud se přitom domnívá, že uvedené 
skutky byly jako celek spáchány na území Bulharské republiky a konkrétněji ve 
městě Sofii. I když se připustí, že trestný čin „podvodů“, jak je formulován, byl 
spáchán na území Bulharské republiky, avšak byl dokonán jinde, aniž by bylo 
upřesněno kde, a že v tomto případě byl trestný čin „podvodů“ zčásti spáchán na 
území Bulharské republiky, byly oba ostatní trestné činy uvedené v EZR jako 
celek nepochybně spáchány na území Bulharské republiky. Stejně je tomu 
s trestným činem „účasti na zločinném spolčení“ tvrzeném německými úřady 
(čl. 321 odst. 3 bulharského trestního zákoníku). Z EZR opět plyne, že [omissis] 
byl členem zločinecké skupiny působící na území Bulharské republiky. Stručně 
řečeno, je třeba poznamenat, že dva ze tří trestných činů (většina tohoto soudního 
kolegia dovozuje z popisu obsaženého v EZR, že to je i případ třetího trestného 
činu) byly nepochybně spáchány na území Bulharské republiky, zatímco třetí byl 
případně spáchán jinde. V teritoriální rovině převažuje výklad, že skutky byly 
spáchány na území Bulharské republiky. Územní zásada rozsahu trestní 
odpovědnosti (čl. 3 odst. 1 NK) stanoví, že NK se vztahuje na všechny trestné 
činy spáchané na území Bulharské republiky bez výjimky, a to i při existenci 
mezinárodněprávního aktu nebo mezinárodní smlouvy, kterou země ratifikovala. 
Městský soud v Sofii (Sofijský gradski sad) již v tomto smyslu vydal řadu 
rozsudků v obdobných věcech týkajících se EZR vydaných Spolkovou republikou 
Německo, a to včetně těch, které pocházely z jiných soudních obvodů, které byly 
potvrzeny odvolacím soudem.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
Rozhodnutí č. 645 ze dne 31. srpna 2023 v soukromožalobní trestní věci 
č. 4653/2023 z rejstříku Městského soudu v Sofii (Sofijski gradski sad), 
trestního oddělení, 33. senátu: 
„Z obsahu evropského zatýkacího rozkazu plyne, že trestný čin, pro který se 
požaduje předání osoby, byl jako celek spáchán na území Bulharské republiky, 
a to následovně: oddíl „e“ EZR uvádí, že osoba, jejíž předání se požaduje 
[omissis], pracovala v bulharském call centru a místo spáchání je uvedeno jakožto 
„call centrum v Sofii nebo ve Varně“. Jedná se o případ použití čl. 40 odst. 1 bodu 
5 ZEEZA – trestný čin byl podle současných informací jako celek spáchán na 
území Bulharské republiky a je třeba uplatnit ustanovení článku 3 NK, podle 
něhož je třeba, byl-li trestný čin spáchán na území Bulharské republiky, použít 
bulharský trestní zákoník.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 11. 11. 2025 – VĚC C-712/25 PPU – 1 
 
10  
Rozhodnutí č. 339 ze dne 10. května 2023 v soukromožalobní trestní věci 
č. 4069/2022 z rejstříku Městského soudu v Sofii (Sofiyski gradski sad), 
trestního oddělení, 15. senátu: 
„Vyšetřování provedené na území Bulharské republiky ohledně trestných činů 
uvedených v zatýkacím rozkazu by bylo mnohem účinnější [...] tento trestný čin 
se dotkl společenských vztahů, které jsou důležité z hlediska bulharského státu, 
jenž je sám s to naplňovat svou trestní politiku a obnovit předcházející stav. 
Předání vyžádané osoby německým justičním orgánům by rozhodně nepřispělo 
k odhalení objektivní pravdy, a to vzhledem k tomu, že v projednávaném případě 
je její účast v trestním řízení v Bulharské republice a její případné odsouzení pro 
dosažení cílů trestu, jak jsou stanoveny v článku 36 trestního zákoníku Bulharské 
republiky, důležitější;... pro účely úplného a účinného vyšetřování dotčeného 
trestného činu musí být s ohledem na jeho zvláštní přeshraniční rysy dána 
přednost trestní pravomoci vykonávajícího státu.“  
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
Rozhodnutí č. 246 ze dne 29. září 2023 v soukromožalobní trestní věci 
č. 996/2023 z rejstříku Odvolacího soudu ve Varně (Apelativen sad Varna), 
III. senátu: 
„Z obsahu předloženého evropského zatýkacího rozkazu plyne, že trestný čin, pro 
který se požaduje předání osoby, byl jako celek spáchán na území Bulharské 
republiky, a to následovně: oddíl „e“ EZR uvádí, že osoba, jejíž předání se 
požaduje [omissis], pracovala v bulharském call centru a místo spáchání je 
uvedeno jakožto „call centrum v Sofii nebo ve Varně“. Jedná se o případ použití 
čl. 40 odst. 1 bodu 5 ZEEZA – trestný čin byl podle současných informací jako 
celek spáchán na území Bulharské republiky a je třeba uplatnit ustanovení článku 
3 NK, podle něhož, pokud byl trestný čin spáchán na území Bulharské republiky, 
je třeba použít bulharský trestní zákoník.“ 
Úplné znění rozhodnutí se k této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
přikládá. 
15 Nezbytnost předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
16 Spor, o němž má tento senát rozhodnout, se týká otázky, zda existovaly důvody 
odmítnutí výkonu EZR vydaného francouzskými justičními orgány, s tím, že 
jedním z důvodů, kterých se za účelem zpochybnění rozhodnutí z prvního stupně, 
kterým se nařizuje výkon EZR a předání vyžádané osoby, advokátka této osoby 
dovolává, je to, že Bulharsko je uvedeno jako jeden ze států, na jehož území byl 
trestný čin, pro který byl EZR vydán, spáchán. 
17 K této otázce existuje protichůdná judikatura: podle některých rozsudků vydaných 
odvolacími soudy, z nichž některé jsou zmíněny v bodě 14.1, není skutečnost, že 
celá nebo část trestné činnosti byla dokonána na území Bulharska, sama o sobě 
      
RASTOŠEV 
 
11 
důvodem pro odmítnutí výkonu EZR, přičemž musí převážit nutnost vést trestní 
řízení ve vystavujícím státě. Podle jiných rozhodnutí vydaných odvolacími soudy, 
z nichž některá jsou zmíněna v bodě 14.2, je skutečnost, že trestná činnost byla 
dokonána na území Bulharské republiky, dostatečným důvodem odmítnutí výkonu 
EZR, a to vzhledem k tomu, že dotčená trestná činnost spadá do pravomoci 
bulharských trestních orgánů. V témže smyslu vydaly soudy prvního stupně 
rozhodnutí, jako jsou ta, která jsou zmíněna v bodě 14.3, která nebyla 
zpochybněna státním zastupitelstvím a která tedy nabyla právní moci, podle nichž 
je pravomoc plynoucí z územního uplatňování bulharského trestního zákoníku 
k trestnímu stíhání skutků spáchaných na území Bulharska dostatečným důvodem 
odmítnutí výkonu EZR. Tento senát nemá povědomí o žádných trestních řízeních 
zahájených v Bulharské republice po vydaných odmítnutích, která by vedla 
k podání obžalob proti osobám, kterých se EZR týká, k soudu. 
18 Takovou protichůdnou judikaturu bulharských odvolacích soudů, výňatky z níž 
jsou uvedeny v bodech 14.1 a 14.2, nemůže sladit Nejvyšší kasační soud 
(Varchoven kasacionen sad, Bulharsko), jelikož rozhodnutí odvolacích soudů ve 
věcech týkajících se výkonu EZR jsou konečná a nemůže proti nim být podán 
kasační opravný prostředek, a to ani ze strany státního zástupce, ani ze strany 
obžalovaného. Neexistence odvolání ze strany státních zástupců proti 
rozhodnutím soudů prvního stupně, jako jsou ty, které jsou zmíněny v bodu 14.3, 
neumožňuje ve stádiu odvolání výkon soudního přezkumu odmítnutí výkonu EZR 
z uvedeného důvodu. 
19 Podle tohoto senátu je za účelem nápravy toho, že existuje taková protichůdná 
judikatura, třeba požádat Soudní dvůr Evropské unie, aby rozhodl v rámci žádosti 
o rozhodnutí o předběžné otázce, jelikož existence takové protichůdné vnitrostátní 
judikatury se přímo dotýká účinného a řádného uplatňování práva Evropské unie. 
20 Předmět této věci přímo souvisí s uplatňováním práva Evropské unie, jelikož 
soudu prvního stupně byl předložen evropský zatýkací rozkaz vydaný 
Francouzskou republikou a mezi otázkami, o kterých má tento senát rozhodnout, 
se nachází otázka, zda jsou dány důvody pro odmítnutí výkonu stanovené v čl. 4 
odst. 7 písm. a) rámcového rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2022 o evropském 
zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy. 
21 Tento senát se domnívá, že rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie 
o předběžné otázce k vznesené otázce, týkající se výkladu ustanovení práva 
Evropské unie zmíněného v otázce, by tomuto senátu poskytlo vodítka k tomu, 
aby mohl o věci rozhodnout, a přispělo by k překonání odlišností ve vnitrostátní 
judikatuře. 
22 Rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie o předběžné otázce by umožnilo 
vyvarovat se protichůdné vnitrostátní judikatury i v rámci přezkumu evropských 
zatýkacích rozkazů vydaných v rámci téhož trestního řízení francouzskými 
justičními orgány ve vztahu k dalším osobám (bulharským státním příslušníkům), 
EZR, jejichž existence je tomuto senátu z úřední povinnosti známa. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 11. 11. 2025 – VĚC C-712/25 PPU – 1 
 
12  
23 Vyjádření účastníků řízení 
24 Účastníci řízení nepožádali, aby byla Soudnímu dvoru předběžná otázka 
předložena, a tuto otázku proto tento senát předkládá z úřední povinnosti. 
25 Žádost o projednání věci v naléhavém řízení o předběžné otázce podle článku 
107 jednacího řádu Soudního dvora: 
26 Tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce vyvolává otázky týkající se oblastí, 
které se řídí částí třetí hlavou V SFEU. 
27 Lhůty vztahující se na řízení u tohoto soudu jsou stanoveny v čl. 17 odst. 3 a 4 
rámcového rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2022 o evropském zatýkacím 
rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy. 
28 Na vyžádanou osobu se vztahuje zajišťovací opatření „uvalení předběžné vazby“ 
vydané soudem prvního stupně a v souladu s čl. 44 odst. 7 ZEEZA se toto 
opatření vykonává až do skutečného předání osoby. 
29 Existuje souvislost mezi předmětem žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce 
a procesní situací osoby, na níž je uvalena vazba, jelikož v případě potvrzení 
rozhodnutí z prvního stupně se zajišťovací opatření „uvalení předběžné vazby“ 
vykonává až do skutečného předání vyžádané osoby a v případě zrušení tohoto 
rozhodnutí odvolacím soudem je třeba zrušit i toto zajišťovací opatření. 
30 Přílohy: [seznam příloh k této žádosti, včetně kasačního opravného prostředku 
podaného advokátkou XM proti rozhodnutí vydanému v prvním stupni, kopie 
vydaného EZR a kopií soudních rozhodnutí týkajících se uvedené judikatury] 
[omissis]