Order;Summary — ECLI:EU:C:2019:110
Date: 2019-02-12
Language of the case: Bulgarian
Court formation: First Chamber
Subject matter: Judicial cooperation in criminal matters;Area of freedom, security and justice
Procedure: Preliminary reference - urgent procedure
Origin: Bulgaria

дата; 27.12.2018
07. 01. 2019
ОП р Е ДЕ ЛЕН И Е (). с ,}I. '1IIt4~.Il.li
Фad/ E-mail: _1.:.!?1.·1.!MirosIaV ,,,,,_._.
~П;О~~:НО~~:'~"~'~==='="'='=:~~~~~Град: С'
14 състав
Люксембург, дата: .
Вписано в регистъра на
Съда под Ng /110/1ff13
.................. __  Н _.
Специализиран наказателен съд
В закрито заседание в следния състав:
Председател: Иво Хинов
като разгледа н.ч.д . .N'2 4311 по опиеаза 2018 година, установи следното.
При решаване на въпросите, евързани със законността на задържането под стража на Т-
.н. Rtt 1 запитващата юрисдикция среща затруднения, вкл и в светлината на дадените
• разяснения в С-31 0/18 на Съда.
Поради което се налага отправяне на запитване до Съда наЕСотносно тълкуването на
чл.4 вр съобр.16 от ДирективаN2:2016/343от 09.03.2016 г относно укрепване на някои аспекти
на презумпцията заневииност И на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в
наказателното производство.
Отделно от това запитващата юрисдикция срещна и специфични допълнителни
затруднения, относно съществуването на правно госнование за задаване на настоящето
преюдициалнозапитване, което налага и тълкуването на чл. 267 ДФЕС.
Предвид това съдът
ОПРЕДЕЛИ:
СПИРА ПРОИЗВОДСТВОТО по главното дело.
ОТПРАВЯ ПРЕЮДИЦИАЛНО ЗАПИТВАНЕ до Съда на ЕС със следното• съдържание:
НАUИОНАЛНА ПРАВНАРАМКА
§1.1. Относно презумпцията за невинност. Съобразно чл.31 ал.3 от Конституцията и чл.
16 от Наказателно процесуалния кодекс (наричан "НПК") "обвиняемият се смята за невинен
до установяване на противното с влязла в сила присъда".
§1.2. Относно мярката за неотклонение "задържане под стража": Задължително
основание за взимането и продължаването на всяка една мярка за неотклонение е наличието на
"обосновано предположение"> а именно" ... когато от доказателствата по делотр.може да се
направи обосновано предположение, че (обвиняемият) е извършил престъплението .... " - чл. 56
ал.1 НПК.
Тази норма е преповторена и ко,нкретно, за мярката за неотклонение "задържане под
стража" в ЧЛ.63 аЛ.1 НПК - " ... мярка за неотклонение "заДqржане под стража" се взема, когато
е налице обосновано предположение, че обвиняемият е зтзвършип престъпление, което се
наказва с "лишаване о,тсвобода" или друго, по-тежконаказание ... "
§ 1.3. Относно съдържание на понятието, "обосновано предположение". Съобразно
Тълкувателно решеНJ:lе }(!! 110 f на Върховния касационен съд, под обосновано лредпо,ло,жение
се разбра висока степен на увереност, че обвинението е шоказано. Съобразно по-новата
практика ог края на 20) 7 г, под обосновано предпо,ло,жение се разбира преценка "на пръв
поглед", че обвинението е доказано.
§ 1.4. Относно съдебният контрол върхузако,J-Iно,стта на про,дъюкаване на задържането,.
Когато обвиняемият о,спо,ри пред съд? наличието на .всинки чаконови предпоставки за
продължаване на задържането, 1\1)', вкл и продължавашото наличие на обосновано
предпо,ло,жение,съдът е задължен да о,тго,во,ри на до,во,дитему и да прецени дали това
обосновано предположение продължава да съществува или е отпаднало "Ч.Jl.б5ал,4 впк.
§15. Относно задаване на преюдициално запитване. Съдебният акт, с който, се отправя
преюпициално запитване и се спира делото 'не Подлежи на обжалване пред по-горна
инстанция - чл. 486 аЛ.1 и чл. 488 НПК. Приотправено преюдициално вапитване, независимо
Ч~ производсгвото ло, главното дело пред запитващия съд е спряно" страните може да правят
искане за промяна на мярка за неотклонение "задържане под стража" .~чл. 489ал.2 НПК .. като,
съдът е задължен да се про,изнесе по това искане с ак'! по,същество.
Националният закон Не регулира изрично дали съдът трябва да се произнесе с ап по,
същество, по, искане за изменение на мярка за неотклонение "задържане под стража", ако
преюдициалното запитване е зададено, именно в рамките на производство по оспорване на
законността на тази МЯР1\аза неотклонение. По-долу (§8.) се посоува новата съдебна практика
в тази насока.
§1.6. Относно произнасянето в разумен срок. Съобразно чл. 22 НПК всяко наказателно
дело следва да се разгледа и реши в разумен срок, особено ако обвиняемият е задържан.
< ПРАВО НАЕС
•
•
8
8
§2. Чл. 267 от Договора за функциониране на Европейския съюз, чл.47 от Хартата на
Европейския съюз, чл.З, ЧJJА и съобр, 16 от Директива (ЕС) 2016/343 на ЕвропеЙския
парламент и на съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти-на
ьре;зумгщията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в
наказателното производство, ОВ L65/1. от 11.03.2016.
Практика на Съда на ЕС ~С~4З9/Iби С~З10/18.
I1РАВQЛQЕВРОПЕЙКАТАКОНВЕНUИЯЗА ЗАШИТА НАПРАВАТА НА ЧОВЕКА
("ЕКЧП").
§3.I. Съобразно чл. 5ал.4 от Конституцията ЕКЧП е част от вътрешното правона
страната - доколкото ератифиuйран<l, обнародвана и влязла в сила от 1992 година.
§3.2. Изискването за наличие. на "обосновано предположение" за законосъобразност на
задържането под стража се поставя ОТ чл. 5 ал.] 6."с" ЕКЧП.
Практика на Съда по ЕКЧП по чл.б ал.! б."с" ЕКЧП относно съдъ.ржанието на
"обоснованото предположение" ~.а именно в англоезичните решения: "Пте WОfds"геаsопаЫе
suspicion" гпеап Н1еexistence of facts Ог informatJon Wl1ich\vouldsatisfy ап оЪЗесйуе observer tl1at
tf1e регзоп солсетпес тау IlavecommItted tllе оffелсе" .~Kasparov v.Russia, N!! .53659/07, Т. 52;
Bandur У. Hungary N!! 50130Л2, Т. 48; RasuJ Jafarov У. Azerbaijan, Н!!69981114, т.Пб; УаguЫu У.
Azerbaijan,N!! З1709/IЗ,т. 54; I1gar Магпгпаёом У. Azerbaijan Н!!15172113, т,88;РiClшgiп v,Russia
}[!! 38623/03, т.124; Aliyevv~ Azerbaijan, }[!! 6876211 4 11200/14, T.152;Rasul Jafarovv. A:z:efbaijan
69981/14, т.] 16; Rashad Назапоу and ойтегз У. Azerbaijan, 48653/13, 52464113,65597/13 ..., т.93;
$al1in Alpay У. Turkey, Н!! 16538/17, т. 103; Gusinskiy У. Russia, 70276101, т. 53 ; Wloch У. Poland,
27785/95, TJ08 Krejcir с. RерuЫiquе Тспеоце, 39298104,8723105 т.75, както и цитираните в тях
допълнително решения.
Респективно във френскоезичните решения: "Г'ехгэтепсе de зопрсопэ plausibles
ргезцррозе сейе de faits оц renseignements ргоргез а persuader un оЪsегvаtеuг пешге et objectif que
I'individu еп сацзе реш avotr ассогпр]! 19infraction" ~АН Озптап Озгпеп с. Turquie,}[!! 42969164, т.
63; Аузе Yiiksel et autres с. Turquie 55835/09, 55836/09 et 55839/09, т51; Mergen et autres с.
Turquie 44062109, 55832/Q9, 55834/09, 55841109 et 55844109, т.46; 13ivolaru c.Roumanie,
28796104, т.95 и т.97- Т<а1<ТОицитираните в ТЯХ ДОПЪ.JiНИit:J1НО решения.
Практика на Съда по ЕКЧП, че "обоснованото предположение" следв
през цепия период на предваритедното задържане ~ 'Пте "геазопаые suspl9
",."., .. --'--------------------------
onJy а! tl1etime оЕ Птеапезг and '1nitial dеtепtiоп, Ьш it must also Ье sho\vn,in cases оЕ prolonged
detention, Н1а!the suspicion persisted and remained "геазопао'е' tl1гоuglюut - Urйins v.Latvia Н!!
16858/1], т32; УаguЫu У. Azerbaijan, N!? 3]709113, т.5.9; Ilgar Mammadov У. АzегЬаijап N!?
15172/13, T.90;Rasul Jafarov У. АzегЬаijап N!? 69981/14, T.119;RasJ1ad Hasanov апd otl1ers У.
Azerbaijan, 48653/13, 52464/13, 65597113 ... , т.93- както и цитираните в тях допълнително
решения.
§3.3. Изискването за реален и ефективен съдебен контрол върху законосъобразността на
задържането под стража се поставя от чл. 5 ал.4ЕКЧп.
Практика на Съда поЕКЧП по УЛ. 5 алА ЕКЧП - относно задължението на напионаяния
съдия ефективно и реално да се произнесе по възраженията на защитата, свързани със
законността на задържането.
j'Wl1ile Article 5 § 4 does пог impose ап оыgаtiопп оп the judge {о address in detail еуегу
argument coniainedin tJ1e арреlJапt's suЬmissiопs, its guarantees\vouldbe deprived оЕ tl1eir
suЪsfапсе it'the judge, reIying оп domesticlawand. ргасйсе, could treat as irrelevant, ог disregard,
сопсгеге facts relied оп Ьу the dеtаiпееапdсараЫеоfрuttiпgiп doubtthe existence oftl1e conditions
essential tortl1(~ "lawJulness"of tl1e deprivation ofJibertywithin the meaning oJ Article 5 § ]"-
Svipsta У. Latvia, N!? 66820/0J, т. ]29, б."]",
"И tl1erefore ассертз that а procedure оЕ thisMnd тау not al\vays Ье соптгагуто Article 5 § 4
о; the Сопуепйоп; 11О\уеуег,It wHI сегtаiпlу Ье in Ъгеасh ot' that provislon ifit retlects tl1e аЬsепсе of
апеffесtivе examination of the рагйев' оЬsеГvаtiопs.ТпthеСоuгI's view', the practice ot' tl1e соцп ot'
fitstiпstаhсе amounts to а classic case ot' denialof tl1е.fuщlаmепtа:1 guarahtees согпашео in Article 5
§ 4" - Svipsta У. Latvia, NQ66820/0] ,t.T3I-] 32.
В този смикъл е и Nikolova У. BuJgaria 31195/96, т.96; Emil Hristov у. BuIgaria, Н!? 8
52:389/99, т. 56-59; DоЬгеу У. Hulgaria, N!? .55389/РР, T.86j. Yordanovv. Btllgaria, И!:! 56856100, Т.
8
64-65; Wlocl1 У. Роlапd, И!! 27785/95, Т.] :25; Jeclusv. LIthuania, И2 34578/97, Т. 1оо-т 02; Ееха у,
Slovakia (No. 2), N2 3476] 103, т 66-69; PogllOsyanv. Armel1ia,N!! 44068/07, т, 76~ GrabO\vski У.
Poland, N!? 57722/] 2,58, както и цитираната в тях съдебна.практика.
§3.4. Относно значението на отговора, които съдът дава на отговора на защитата, за
законосъобразността на задържането и защита от съдебен произвол.
"Рцплеггпоге, [п tl1e совтехт of sпЪ~рагаgгарl1 (с) о( Article 5 § Г, tllereasoning ot' tl1e
decIsion ordering detention is а relevant tactor in determil1ing \Vl1etl1erа регзоп'з det
успешно се е укривал, което е довелодо две екстрадиционни процедури вПеру (като първата е
прекратена поради укриването му); приела е, че е налице реална опасност от извършване на
престъпления, предвид осъжданията му .за престъпления, св'Ьрзани с организираната
престъпност, във Францияи Италия, под друга Самоличност.
Поради което и въп.росът за. неговото освобождаване зависи само от това дали има
обосновано предположение, че е възможно да е автор на деянието.
§7. В процеса на обсъждане на въпросаза.обоснованото предположение, запитващата
юрисдикция СР~ЩI-lа.съществени затруднения относно това как следва да организира своя
словесен изказ, така, че едновременно да не представи г-н] 12. но. като виновен и да даде
8
отговор на поставените от защитата възражения. Поради това реши да отправи към Съда
опредепени въпроси .. §92.
8
§8. Същевременно, при взимане на решение да отправи настоящето запитване,
запитващага юрисдикция изпита съмнения дали поначало е съобразена с европейското право
възможността за отправяне на преюдициално запитване в рамките на производство, по което
обвиняемият е задържан под стража, ако самото запитване касае условията, при които това
задържане следва да бъде прието за законосъобразно или незаконосъобразно. Т.е. запитване,
при което от отговора на Съда зависи как съдът ще се произнесе по законността на
задържането.
Причина за тези съмнения е новата национална съдебна практика, която тълкува
националния закон по Такъв начин, че такова запитване се оказва невъзможно.
Тази напнонална практикасе формира-по главпото дело, по мето Съдът постапови С-
З10/18. Ло това дело, след отправяне на запитването и спиране на делото, обвиняемият е
отправил две нови молби за преразглеждане на задържайето му, на същото основание като
молбата, по която е отправено запитването. Съдът, отправил запитването, е отказал да се
произнесе по тях, като е изчакал отговора на Съда. Той е сторил това въпреки задължителните
указания на по-горната инстанция, която е приела, че националният закон задължава съда да се
произнесе.
Последица от това неподчинение е изготвянето на административен акт, в който е
констатирано нарушение на задължението за произнасяне в разумен срок. Този акт е изпратен
на Висшия съдебен съвет - органът, отговорен за кариерноторазвитие на съдииfе'~~
носене на дисциплинарна отговорност- чл.ЗО ал.эт.Т-з 01' Закона эасъдебнат .
сопэшегео as arbltraty.!! w Моогеп У. Germany, 11364103, Т.79. Също така иVаsПiсiuс У. Moldova,
15944/1 1, т. 36, както и цитираната втях съдебна практика.
§3.5. На последно място, Съдът по ЕКЧП разширява правото на "справедлив процес" ло
'Щ <5 ал.] БКЧГТ и относно процедурата по ЧЛ.5 ал.4 ЕКЧП, ако това е необходимо, за да се
осигури защита на реални, а не теоретични и илюзорни права- Nechiporuk and Yonkalo ч,
Ukraine,423TO/()4, т.240; Carmel Saliba У. Мапа, 2422'1/13, т. 65; Dulaurans с. France, 34553/97,
т.33 и множество други.
ФАКТИЧЕСКА ОБСТАНОВКА
§4.Спрямо г-н е повдигнато обвинение, че е участвал в
организирана престъпна група, поставила си за цел извършване на убийства- престъпление по
чл. 32\ ал.3 вр аЛ.2 нк. За това деяние се предвижда наказание "лишаване от свобода" от 3 до
Ютодини. Спрямо него е взета мярка за неотклонение "задържане под стража"от 22010.20:18 г,
като съдът (първа и втора инстанция) са приели, че е налице обосновано предположение, че е
извършилтези деяния.
§5. Запитващата юрисдикция на 20.12.20 18г е сезиран~ 9 искане от защитата за
освобождаване на г-н ~ц. !, която оспорва съществуването на обоснованото
предположение.
Защитата посочва, че е налице същественалромяна в показанията на основния свидетел
на обвинението, в сравнения с първоначалните му показания; с детайли и подроБНОСТИ
акцентирана определени противоречия, относно датата и обстоятелствата при запознанството
му с г-н ~+l i, относно естеството на взаимоотношенията на т-н 12-4 с останалите
членове на същата група, относно твърдяната вторична престъпна дейност;
Защитата коментира останалите доказателства, вкл и данна Ьт тепефоив лта Г.:А
R..\i, като счита, че те опровергават обвинението.
Защитата акцентира, че за основния свидетел е установена минала и настояща
престъпна дейност, като следва да се отчита зависимостта му отдържавното обвинение.
Защитата посочва че обвинението е скалъпено и има за предназначение да бъде
екстрадиран от Перу г-н J\2.U- " както ида бъде държан ПОД стража, за да бъде мотивиран да
даде показания като свидетел по друго дело - като се позовава на съответни доказателства.
§6. Запитващата юрисдикция е приела, че е налице реална опасност от укриване,
доколкото г-н \2..\.\- се представя под различни имена в различните l1'tржави1f~'
8
8
Въз основа на тази нова национална съдебна практика запитващият съд изпитва
съмнения даЛИ1 като отправя преюдициално запитваие и спира производството по делото,
спазва или нарушава европейското право, вкли правото на произнасяне. вразумен срок.
8
ПРЕЮL!ИЦИАЛНИ ВЪПРОСИ
§9.1. Съответна ли е на чл. 267 ДФЕСи чл.47 ал.2 от Хартата такова тълкуване на
националния закон .. чл. 489 ал.2 ИНК ~KoeTO задължава запитващата юрисдикция,
въпреки че е задала преюдициално запитване относно за конността на задържане под
стражаi3 нак~~а:гелно"роltЗводство, вместо да изчака да получи отговор от Съда,
иаправодасепроизнесе относно тази законност.
8
Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен:
§9.2.1, Въз основа на последното изречение на съображение 16 от Директива Х!!
343/2016, следва ли националният съдия така да тълкува националното си "раво, че
преди да вземе решение за продължаване на предварителното задържане, той "трябва
първо да се увери, че съществуват достатъчно елементи на уличаващи доказателства ... за
да бъде обосновано съответното решение".
§9.2.2. При аргументирано и сериозно оспорване от защитата именно на тези
"достатъчно елементи на уличаващи доказателства", дължи ли се отговор от
националния съдия, съобразно изискването на чл. 47 ал.1 от Хартата за осигуряване на
ефективно правно средство за защита в рамките на съдебния контрол върху
продължаване на задържането.
§9.2;3.Ще бъде ли нарушен чл.4 вр чл.з от Директивата, както е разтълкуван в с-
310118, ако националният съд, при взимане на решението сиза продължаване на
предварително задържане, се мотивира съобразно практиката на Съда по ЕКЧП по чл. 5
ал.] б."с" ЕКЧП - а именно установи наличието на доказателства в подкрепа на
обвинението, които по своето естество "може да убедят един независим наблюдател, че
лицето може да е нзвършил деянието" и по чл. 5 ал.4 ЕКЧП а. а имен но като ефективно и
реално се произнесе по възраженията на защитата, свързани със законността на
задържането ПОД стража.
МОТИВИ ЗА ВЪПРОСИТЕ
§IO. Относно тгьрвия въпрос. В рамките на главното производство по С-310/18 е
започнала да се формира национална практикаl въз основа на тълкуване на национален заКОН1
съобразно която, ако обвиняеrvlИЯТ направи второ подред оспорване пред съда на
законосъобразността зазадържанеl съдът е задължен да се произнесе по същество, независимо
че по първото оспорване е задал преюдициално запитване и е спрял делото и независимо че
двете оспорвания са идентични. Ако това тълкуване на националния закон се възприеме, то ще
се окаже, че самото задаване на преюдициално запитване е незаконосъобразно -тъй като
обвиняемият не получава в разумен срок отговор на оспорването си.
Запитващата юрисдикция се нуждае от отговор на така поставения въпрос, за да знае,
дал и - като е отправила лреюдициалното запитване ло §92. - нарушава правото на обвиняем ия 8
за разглеждане на искането му вразумен срок.
Поради товаи на първо място поставя този предварителен въпрос - и само ако се окаже,
че задаването на преюдициален въпрос при такива условия не е забранено от чл. 267 ДФЕС-
при условията на евентуалност задаваи въпроса по съществото на спора.
§ 11. Относно втория въпрос.
§II.I. Общи. пояснения
В C-310118 Съдът достигна до извод, че националният съд няма да наруши
презумпцията за невинност, ако вземе решение от процесуално естество, вкл и решение за
продължаване на задържане. Това е така дори и тези решения да "се основават на подозрения
или обвинителни доказателства". Единственото изискване, поставено ОТ Съда, етоварешение
"да не представя задържаното лице като виновно".
Съдът посочи, че гусловията, прилсоито се взимат тези решения, се уреждат от
националното право (т.48 изр.З), доколкото Директивата въвежда само общи минимални
правила (т,44-47).
Настоящите въпроси не касаят материалните и процесуалните предпоставки за
продължаване на задържането. Те касаят словесния изказ на националния съд, който се
произнася по законнсстта 1-Ш продължаване на задържането - така че обвиняемият да не бъде
представен за виновен.
§11.2. Пояснения по конкретните въпроси по §9.2.
8
8
8
Относно въпроса ЛО §9.2_}. Съдът вече посочи в С-301/18 (тАЗ-44), че съображение 1
от Директивата пояснява обхвата и съдържанието на чл. 4. Но не е съвсем ясно дали
националният съд следва да подчини словесния си изказ, при мотивиране на акта си
продължаване на задържането, на условията на съображение 1б, последно изречение.
Йпо-конкреТfrО, имттеративно ли е задължението на националния съдия, преди да вземе
решение за продължаване на задържането, да се увери, че съществуват достатъчно елементи на
уличаващи доказателства, Или е възможно националният С1>ДИЯ въобще да не се позовава на
такива елементи науличаващи .доказателства. ПРИВТОРИЯ'вариант 13 най-ттълна степен ще спази
1'Ълкуването по C~310Ilg, доколкото отказът на съда да се.занимава с въпроса за уличаващи
доказателства ще гарантира 100%, че съдът Няма да представи задържания обвиняем като
виновен. Обратното - само ако съдът коментира този въпрос,възниква опасността изказът му
да представи задържания обвиняем като виновен.
Относно §9.2.2, В С·310/18 Съдът подчерта императивното изискване -В нито една
хипотеза - обвиняемият да Не бъде представян като виновен. По настоящето дело е налице
аргументирано и сериозно оспорване от защитата на обвинителните доказателства, също така
позоваването на оправдателни доказателства и на трето място изрично искане националният
съд да гикоментира, Това повдига въпросът за припожението На чл. 47 от Хартата - а именно
дали ако съдът се позове на своето безспорното задължение да не представи обвиняемия като
виновен и на това основание откаже да даде какъвто ида е отговор на поставените от защитата
въпроси, няма да лиши обвиняемиятот ефективни правни средства за защита.
Респективно, ще бъде ли представен обвиняемият като виновен, в нарушение на чл. 4 вр
чл.З от Директивата, както са разтълкувани от Съда в С-З 10118,зконацйоналният съд отговори
на оспорването назащитата и - макар и без да достига до никакви категорични изводи - все пак
изложи аргументи дали приема елементите на уличаващи доказателства за "достатъчни" и дали
решението за продължаване на задържането е "обосновано".
Относно §9.2.З. Последният въпрос касае дали националният съд ще наруши чл.4 вр
ЧЛ.З от Директивата, както е разтълкуван в С·31 0/1 8, ако подчини своя словесен изказ на
изискванията на чл.5 ал.l б."с" и чл. 5 ал.4 ЕКЧП, както са разтълкувани от Съда в Страсбург.
В т. 48 и:зр.2 от С~Зl 0118 Съдът посочи, че националното право урежда условиятана
задържане. ЕКЧП е част от националното право ~ §3.1. Поради което при постановяване на
9
акта си по главното дело, запитващата юрисдикция следва да приложи чл, 5 ал.] б.ге" ЕКЧП,
отвоено условията за предварително задържане, както и ЧЛ.5 ал.4вр аЛ.1 б."с", относно
контрола върху продължаване на задържането.
1) Първата 01' тези Норми _.,'чл.5ал.! 6."с"· изисква установяването от националния съд
на "геаsопаЫе susрiсiоп" или "des raisons рlаusiЫеs de воцрсоппег'', както тези понятия са
разтълкувани от Съда.по ЕКЧП ~.§З.2.
Следователно ЕКЧП задължава националния съд да мотивира акта си за продължаване
на задържането, като установи съществуването на доказателства.лсоитоможе да убедят един
независим наблюдател, че лицето може да е извършило деянието. Поради което възниква
въпросът, дали спазвайки ЕКЧП и подчинявайки словесния си изказ на тези условия,
запитващият съд ще наруши чл. 40Т Директивата, както е разтълкуван от С·310/18, защото
(ако приеме, че са налице основанията за "обосновано подозрение) така ще представи
обвиняемия за виновен.
3.2.) Втората от тези норми - ЧЛ.5 ал.4 - изисква даване от съда на реален и ефективен
отговор на отправените от защитата възражения, ако те са конкретни и свързани с
обоснованото предположение· §3.З) така че да се избегне опасността от отказ от правосъдие>
§3.4·5.
Следователно ЕКЧП задължава националния съд да не игнорира сериозното и
убедително оспорване от защитата на обоснованото предположение, а да даде отговор.зсато в
такава хипотеза се прилага дори и правилото на чл. б вл.] ЕКЦПза справедливия процес,
относими в процеса по същество. Същевременно изискването за справедлив процес по чл. 47
ал.2 от Хартата се отнася до всички случаи, когато се провежда съдебно производство > т.е •.и
до решаване на предварителните решения от процесуално естество по Чл. 4от Директивата.
Поради което възниква въпросът, дали спазвайки ЕКЧП и подчинявайки словесния си изказ на
тези условия, запитващият съд ще наруши чл. 4 от Директивата, както е разтълкуван от С-
310/18, защото така (ако приеме защитните аргументи за неоснователни) ще представи
обвиняемия за виновен.
Определението е окончателно.
Съдия:
8