Order — ECLI:EU:T:2015:912
Date: 2015-11-23
Language of the case: Slovenian
Subject matter: Agriculture and Fisheries;European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF)
Procedure: Action for annulment - inadmissible;Application to intervene - decision unnecessary
Origin: Slovenia

SKLEP SPLOŠNEGA SODIŠČA (deveti senat) z dne 23. novembra 2015(*) „Ničnostna tožba – EKUJS – Jamstveni oddelek – EKJS in EKSRP – Rok za vložitev tožbe – Začetek – Zamuda – Nedopustnost“ V zadevi T‑118/15, Republika Slovenija, ki jo zastopa L. Bembič, agent, tožeča stranka, proti Evropski komisiji, ki jo zastopata B. Rous Demiri in D. Triantafyllou, agenta, tožena stranka, zaradi predloga za razglasitev ničnosti Izvedbenega sklepa Komisije 2014/950/EU z dne 19. decembra 2014 o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL L 369, str. 71) v delu, ki se nanaša na izključitev nekaterih odhodkov Republike Slovenije, SPLOŠNO SODIŠČE (deveti senat), v sestavi G. Berardis, predsednik, O. Czúcz in A. Popescu (poročevalec), sodnika, sodni tajnik: E. Coulon, sprejema naslednji Sklep Dejansko stanje 1 Komisija je 19. decembra 2014 sprejela Izvedbeni sklep 2014/950/EU o izključitvi nekaterih odhodkov držav članic iz naslova Jamstvenega oddelka Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) iz financiranja Evropske unije (UL L 369, str. 71) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep). Komisija je z izpodbijanim sklepom med drugim za Republiko Slovenijo uporabila finančni popravek v zvezi z ukrepom Sladkor – Sklad za prestrukturiranje. 2 Člen 1 izpodbijanega sklepa določa: „V Prilogi navedeni odhodki akreditiranih plačilnih agencij držav članic, prijavljeni v okviru Jamstvenega oddelka EKUJS, EKJS ali EKSRP, so izključeni iz financiranja Evropske unije, ker niso skladni s predpisi Evropske unije.“ 3 Člen 2 izpodbijanega sklepa določa: „Ta sklep je naslovljen na […] Republiko Slovenijo.“ 4 Stalno predstavništvo Republike Slovenije pri Evropski uniji je bilo o izpodbijanem sklepu uradno obveščeno 22. decembra 2014. Izpodbijani sklep je bil 24. decembra 2014 objavljen v Uradnem listu Evropske unije. Postopek in predlogi strank 5 Republika Slovenija je 6. marca 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo. 6 Komisija je z ločenim aktom, ki ga je v sodno tajništvo Splošnega sodišča vložila 4. maja 2015, podala ugovor nedopustnosti na podlagi člena 114 Poslovnika z dne 2. maja 1991. 7 Italijanska republika je 5. junija 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila predlog, naj se ji dovoli intervencija v podporo predlogom Republike Slovenije. Republika Slovenija temu predlogu za intervencijo ni ugovarjala. Komisija je navedla, da glede na to, da navedeni predlog predpostavlja dopustnost tožbe, o njem ni treba odločiti. 8 Republika Slovenija je 16. junija 2015 predložila stališče glede ugovora nedopustnosti, ki ga je podala Komisija. 9 Francoska republika in Madžarska sta 22. oziroma 25. junija 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložili predlog, naj se jima dovoli intervencija v podporo predlogom Republike Slovenije. Republika Slovenija tema predlogoma za intervencijo ni ugovarjala. Komisija je navedla, da glede na to, da navedena predloga predpostavljata dopustnost tožbe, o njiju ni treba odločiti. 10 Republika Slovenija v tožbi Splošnemu sodišču predlaga, naj: – izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem je z njim zanjo uporabljen finančni popravek v višini 8.700.815,25 EUR zaradi nepravilnosti za proračunsko leto 2009 v zvezi z ukrepom Sladkor – Sklad za prestrukturiranje; – podredno, izpodbijani sklep razglasi za ničen v delu, v katerem ji je z njim naložen finančni popravek v višini 8.700.815,25 EUR zaradi nepravilnosti za proračunsko leto 2009 v zvezi z ukrepom Sladkor – Sklad za prestrukturiranje v znesku, ki presega 4.350.407,62 EUR; – Komisiji naloži plačilo stroškov. 11 Komisija v ugovoru nedopustnosti Splošnemu sodišču predlaga, naj: – tožbo zavrže kot nedopustno; – Republiki Sloveniji naloži plačilo stroškov. 12 Republika Slovenija v stališču glede ugovora nedopustnosti Splošnemu sodišču predlaga, naj ugovor nedopustnosti, ki ga je podala Komisija, zavrne in ugotovi, da je tožba dopustna. Pravo 13 Splošno sodišče lahko v skladu s členom 130(1) Poslovnika Splošnega sodišča na predlog tožene stranke odloči o nedopustnosti, ne da bi odločalo o zadevi po vsebini. V obravnavanem primeru Splošno sodišče meni, da je na podlagi listin v spisu dejansko stanje dovolj razjasnjeno, in bo odločilo, ne da bi nadaljevalo postopek. 14 Komisija v utemeljitev ugovora nedopustnosti trdi, da je tožba nedopustna, ker je bila vložena prepozno. Ker je bila Republika Slovenija o izpodbijanem sklepu uradno obveščena 22. decembra 2014, naj bi se rok za vložitev tožbe iztekel 5. marca 2015. 15 Republika Slovenija v stališču glede ugovora nedopustnosti trdi, da je tožba dopustna. Zatrjuje, da je za računanje roka za vložitev tožbe v obravnavanem primeru odločilna objava izpodbijanega sklepa v Uradnem listu Evropske unije, in ne uradno obvestilo o tem sklepu. 16 Republika Slovenija namreč navaja, da predpisi Evropske unije Komisiji sicer ne nalagajo obveznosti objave sklepa o izključitvi odhodkov iz financiranja kmetijskih skladov Unije v Uradnem listu, vendar hkrati trdi, da je praksa Komisije taka že desetletja. Zato meni, da je treba zaradi objave izpodbijanega sklepa v Uradnem listu za računanje roka za vložitev tožbe upoštevati datum te objave. 17 V zvezi s tem je treba poudariti, da je treba v skladu s členom 263, šesti odstavek, PDEU ničnostno tožbo vložiti v dveh mesecih od objave izpodbijanega akta ali uradnega obvestila tožeči stranki o tem aktu, če tega ni bilo, pa od dneva, ko je zanj izvedel. 18 Poleg tega se v skladu s členom 102(2) Poslovnika z dne 2. maja 1991 procesni roki zaradi oddaljenosti podaljšajo za enkratno obdobje desetih dni. 19 Kot je bilo ugotovljeno v ustaljeni sodni praksi, je ta rok za vložitev tožbe kogenten, saj je bil določen zaradi zagotovitve jasnosti in varnosti pravnih položajev ter za preprečitev vsakršne diskriminacije in samovoljne obravnave pri izvajanju sodne oblasti (sodba z dne 23. aprila 2013, Gbagbo in drugi/Svet, od C‑478/11 P do C‑482/11 P, ZOdl., EU:C:2013:258, točka 71; glej v tem smislu tudi sklep z dne 18. decembra 2012, Nemčija/Komisija, T‑205/11, EU:T:2012:704, točka 40 in navedena sodna praksa). 20 Opozoriti je še treba, da je uradno obvestilo v smislu člena 263, šesti odstavek, PDEU ravnanje, s katerim avtor posamičnega akta, kakršen je sklep, sprejet na podlagi člena 297(2), tretji pododstavek, PDEU, ta akt sporoči njegovim naslovnikom in jim tako omogoči, da se seznanijo z njegovo vsebino in razlogi, na katerih ta temelji (sklep z dne 18. decembra 2012, Madžarska/Komisija, T‑320/11, EU:T:2012:705, točka 19; glej v tem smislu tudi sodbo z dne 15. junija 2005, Olsen/Komisija, T‑17/02, ZOdl., EU:T:2005:218, točka 74). 21 Poleg tega člen 297(2), tretji pododstavek, PDEU določa, da se o sklepih uradno obvestijo naslovljenci, učinkovati pa začnejo s takim obvestilom (zgoraj v točki 20 navedeni sklep Madžarska/Komisija, EU:T:2012:705, točka 20). 22 V obravnavani zadevi pa je bila Republika Slovenija o izpodbijanem sklepu – v katerem je izrecno navedena kot naslovnica, kot je razvidno iz člena 2 tega sklepa – uradno obveščena 22. decembra 2014. Republika Slovenija sicer ne izpodbija, niti da je naslovnica izpodbijanega sklepa niti da je bila o njem uradno obveščena 22. decembra 2014. 23 Zato je v skladu s členom 297(2), tretji pododstavek, PDEU izpodbijani sklep kot posamičen akt za Republiko Slovenijo začel veljati, ko je bila o njem uradno obveščena 22. decembra 2014. 24 Torej je bilo Republiki Sloveniji z uradnim obvestilom o izpodbijanem sklepu omogočeno, da se seznani z njegovo vsebino in razlogi, na katerih temelji. Iz tega izhaja, da je rok za vložitev tožbe zoper izpodbijani sklep začel teči z navedenim obvestilom, in ne z objavo v Uradnem listu. 25 Trditve Republike Slovenije te ugotovitve ne morejo ovreči. 26 Republika Slovenija na prvem mestu zatrjuje, da je treba v skladu s sodbo z dne 15. septembra 1998 v zadevi BP Chemicals/Komisija (T‑11/95, Recueil, EU:T:1998:199, točke od 49 do 51) v primeru ustaljene prakse objave sklepov Komisije v Uradnem listu za računanje roka za vložitev tožbe zoper ta sklep upoštevati datum te objave. Zato naj bi bilo treba člen 263, šesti odstavek, PDEU razlagati tako, da začne, če je akt objavljen v Uradnem listu, tožeča stranka pa je bila pred tem o njem tudi uradno obveščena, rok za vložitev tožbe teči z objavo navedenega akta v Uradnem listu. 27 Ugotoviti je treba, da je Sodišče v zgoraj v točki 26 navedeni sodbi BP Chemicals/Komisija (EU:T:1998:199, točke od 49 do 51), ki jo navaja Republika Slovenija, ugotovilo, da obstaja ustaljena praksa Komisije, da objavlja sklepe, kakršen je ta v tej zadevi, in sicer sklep na področju državnih pomoči, in menilo, da je tožeča stranka lahko upravičeno štela, da bo sporni sklep objavljen v Uradnem listu. Vendar čeprav je res, da je Sodišče v bistvu štelo, da je torej rok za vložitev tožbe zoper zadevni sklep začel teči s to objavo, je pojasnilo, da to velja, če tožeča stranka o spornem sklepu pred tem ni bila uradno obveščena (zgoraj v točki 26 navedena sodba BP Chemicals/Komisija, EU:T:1998:199, točka 48). 28 Zato je iz zgoraj v točki 26 navedene sodbe BP Chemicals/Komisija (EU:T:1998:199) razvidno, da je treba v nasprotju s trditvami Republike Slovenije – tudi če bi se predpostavljalo, da obstaja ustaljena praksa Komisije, da objavlja sklepe, kakršen je ta v obravnavani zadevi, o izključitvi odhodkov iz financiranja kmetijskih skladov Unije – za namene računanja roka za vložitev tožbe upoštevati uradno obvestilo Republiki Sloveniji o navedenem sklepu, in ne objavo tega sklepa v Uradnem listu, do katere je prišlo pozneje. Poleg tega Republika Slovenija ne more veljavno zatrjevati, da je Komisija ustvarila okoliščine, v katerih lahko naslovniki v vseh primerih sprejetja tovrstnih sklepov Komisije legitimno pričakujejo objavo v Uradnem listu in zaradi objave tudi nastop posledic, ki sicer nastopijo ob objavi sklepov, za katere predpisi Unije izrecno določajo obveznost objave. Republika Slovenija namreč ne predlaga ničesar, kar bi potrjevalo, da ji je Komisija v zvezi s tem dala natančna zagotovila (glej v tem smislu sodbo z dne 16. decembra 2010, Kahla Thüringen Porzellan/Komisija, C‑537/08 P, ZOdl., EU:C:2010:769, točka 63 in navedena sodna praksa). 29 Na drugem mestu se Republika Slovenija sklicuje na nedoločnost in nejasnost člena 263, šesti odstavek, PDEU. Ta določba naj bi bila za tožeče stranke zavajajoča in naj je zato ne bi bilo mogoče razlagati v njihovo škodo. 30 Prvič, Republika Slovenija ob opiranju na tri jezikovne različice člena 263, šesti odstavek, PDEU, in sicer angleško, francosko in slovensko, meni, da je mogoče trenutek, v katerem začne teči rok za vložitev ničnostne tožbe zoper akt, če je bil ta akt objavljen v Uradnem listu, tožeča stranka pa je bila o njem tudi uradno obveščena, določiti na dva načina. Tako naj bi se rok za vložitev tožbe lahko računal bodisi od objave navedenega akta bodisi od uradnega obvestila o tem aktu, pri čemer se ti dve navezni okoliščini izključujeta. Vendar naj bi bilo prav tako mogoče šteti, da ima prednost navezna okoliščina, ki je navedena na prvem mestu, torej objava v Uradnem listu, kar pomeni, da rok teče od te objave. 31 V zvezi s tem zadošča ugotoviti, da Republika Slovenija ni navedla, da je v členu 263, šesti odstavek, PDEU, med drugim v vseh treh jezikovnih različicah, ki jih navaja, pojasnjeno, da se ničnostna tožba glede na posamezni primer vloži v dveh mesecih od objave akta ali uradnega obvestila tožeči stranki o tem aktu, če tega ni bilo, pa od dneva, ko je zanj izvedela. Zato iz besedila te določbe, zlasti iz izraza „glede na posamezni primer“ izhaja, da se začetek teka roka za vložitev tožbe določi glede na zadevni položaj in da navedeni rok teče zlasti bodisi od objave izpodbijanega akta bodisi od uradnega obvestila o tem aktu. Vendar pa iz besedila te določbe nikakor ne izhaja, da ima datum objave zadevnega akta kot merilo za začetek teka roka za vložitev tožbe prednost pred datumom uradnega obvestila o navedenem aktu. 32 Drugič, Republika Slovenija zatrjuje, da je razlaga člena 263, šesti odstavek, PDEU, v skladu s katero je rok za vložitev tožbe, če je akt objavljen v Uradnem listu, tožeča stranka pa je bila o njem pred tem tudi uradno obveščena, dopustno šteti le od datuma tega obvestila, v nasprotju z načelom pravne varnosti. Republika Slovenija meni, da je treba ugotoviti, da je cilj tega splošnega načela prava Unije zagotoviti predvidljivost pravnih situacij in pravnih razmerij na področju uporabe prava Unije. Zato Republika Slovenija meni, da bi morale biti določbe v zvezi z uveljavljanjem pravnih sredstev dovolj jasne, da naslovniki ugotovijo njihov pomen že na podlagi jezikovne razlage. V nasprotnem primeru naj naslovniki ne bi mogli nedvoumno ugotoviti, kako morajo v določenem položaju ravnati in kakšne so posledice njihovega ravnanja, za naslovnike pa naj bi bilo nepredvidljivo tudi ravnanje institucij pri izvrševanju njihovih pristojnosti. Hkrati naj bi nejasne določbe institucijam omogočale arbitrarno ravnanje. 33 V zvezi s tem je treba šteti, da je Republika Slovenija – v nasprotju s svojimi trditvami – lahko nedvoumno ugotovila, da je na podlagi člena 263, šesti odstavek, PDEU (glej točko 31 zgoraj) in v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 27 zgoraj, v okoliščinah obravnavanega primera rok za vložitev tožbe zoper izpodbijani sklep dva meseca od uradnega obvestila o njem, in ne od njegove objave v Uradnem listu. Zato v obravnavanem primeru ni mogoče ugotoviti, da je prišlo do kršitve načela pravne varnosti zaradi uporabe pravil Unije o rokih za vložitev tožbe, katerih cilj je, nasprotno, da se izpolni zahteva po pravni varnosti (glej v tem smislu sklep z dne 16. novembra 2010, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert/Komisija, C‑73/10 P, ZOdl., EU:C:2010:684, točka 52). 34 Tretjič, Republika Slovenija meni, da je treba za izvrševanje pravice do učinkovitega sodnega varstva nejasne določbe o roku za vložitev tožbe, v katerih so urejene procesne predpostavke javnega reda, razlagati v korist upravičencem do sodnega varstva. Le tako naj bi bilo mogoče zagotoviti to pravico in „nepristranskost postopka“. 35 V zvezi s tem se Republika Slovenija, kot je bilo navedeno, ne more sklicevati na domnevno nejasnost določb o roku za vložitev ničnostne tožbe zoper izpodbijani sklep (glej točko 33 zgoraj). 36 Zato je treba ugotoviti, da je bila pravica do učinkovitega sodnega varstva ustrezno varovana z možnostjo Republike Slovenije, da zoper akt, ki posega v njen položaj, vloži tožbo v roku, določenem v členu 263, šesti odstavek, PDEU, in da ta pravica ni v ničemer ogrožena zaradi uporabe pravil Unije o rokih za vložitev tožbe. 37 Poleg tega, ker se Republika Slovenija sklicuje na tveganje za „nepristranskost postopka“, zadošča spomniti, da je cilj pravil Unije o rokih za vložitev tožbe ravno zadostiti potrebi po preprečevanju vsakršne diskriminacije in samovoljne obravnave pri izvajanju sodne oblasti (glej v tem smislu zgoraj v točki 33 navedeni sklep Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert/Komisija, EU:C:2010:684, točka 52). 38 Zato se je glede na vse zgornje ugotovitve ter v skladu s členoma 101(1)(a) in (b) ter (2) in 102(2) Poslovnika z dne 2. maja 1991 rok za vložitev tožbe iztekel 4. marca 2015 ob polnoči, vključno s podaljšanjem zaradi oddaljenosti, ne pa 5. marca 2015, kot zatrjuje Komisija. 39 V nasprotju s tem, kar zatrjuje Komisija, se namreč člen 101(2) Poslovnika z dne 2. maja 1991 uporabi le, če je zadnji dan skupnega roka, vključno s podaljšanjem zaradi oddaljenosti, sobota, nedelja, praznik ali dela prost dan (glej v tem smislu sklep z dne 20. novembra 1997, Horeca-Wallonie/Komisija, T‑85/97, Recueil, EU:T:1997:180, točka 25; glej po analogiji tudi sklep z dne 15. maja 1991, Emsland‑Stärke/Komisija, C‑122/90, EU:C:1991:209, točka 9), to pa v tem primeru ni bilo tako. 40 Ker je Republika Slovenija tožbo vložila šele 6. marca 2015, je bila ta vsekakor vložena po izteku roka za vložitev tožbe in je zato prepozna. 41 Poleg tega Republika Slovenija ni dokazala – niti se ni na to sklicevala – obstoja nepredvidenih okoliščin ali višje sile, na podlagi katerih bi bilo mogoče odstopiti od zadevnega roka na podlagi člena 45, drugi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije, ki se na podlagi člena 53 tega statuta uporablja za postopek pred Splošnim sodiščem. 42 Iz vsega navedenega izhaja, da je ta tožba nedopustna in jo je zato treba zavreči. 43 V teh okoliščinah ni treba odločiti o predlogih za intervencijo, ki so jih vložile Italijanska republika, Francoska republika in Madžarska. Stroški 44 V skladu s členom 134(1) Poslovnika se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker Republika Slovenija s svojimi predlogi ni uspela, se ji glede postopka v glavni stvari v skladu s predlogi Komisije naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je ta priglasila. 45 Poleg tega Republika Slovenija, Komisija, Italijanska republika, Francoska republika in Madžarska v skladu s členom 144(10) Poslovnika nosijo vsaka svoje stroške, povezane s predlogi za intervencijo. Iz teh razlogov je SPLOŠNO SODIŠČE (deveti senat) sklenilo: 1. Tožba se zavrže kot nedopustna. 2. O predlogih za intervencijo, ki so jih vložile Italijanska republika, Francoska republika in Madžarska, ni treba odločiti. 3. Republika Slovenija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila Evropska komisija. 4. Republika Slovenija, Komisija, Italijanska republika, Francoska republika in Madžarska nosijo vsaka svoje stroške, povezane s predlogi za intervencijo. V Luxembourgu, 23. novembra 2015 Sodni tajnik Predsednik E. Coulon G. Berardis * Jezik postopka: slovenščina.