Judgment;Summary — ECLI:EU:C:2022:421
Date: 2022-06-02
Language of the case: Lithuanian
Court formation: Second Chamber
Subject matter: Approximation of laws
Procedure: Reference for a preliminary ruling
Origin: Lithuania

Administracinė bylaNr. eA-154-1062/2021 
Teisminio proceso Nr. 3-61-3-03124-2018-4 
Procesinio sprendimo kategorijos: 41; 52.1.9.
(S)
LIETUVOS VYRIAUSIASIS ADMINISTRACINIS TEISMAS
NUTARTIS
2021 m. vasario 24 d.
Vilnius
Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjų kolegija, susidedanti iš teisėjų Audriaus 
Balcavecko (kolegijos pirmininkas), Ramūno Gadliausko ir Ramutės Ruškytės (pranešėja),
teismo posėdyje apeliacine rašytinio proceso tvarka išnagrinėjo administracinę bylą pagal 
pareiškėjo Get Fresh Cosmetics Limited apeliacinį skundą dėl Vilniaus apygardos administracinio 
teismo 2020 m. spalio 2 d. sprendimo administracinėje byloje pagal pareiškėjo Get Fresh Cosmetics 
Limited skundą atsakovui Valstybinei vartotojų teisių apsaugos tarnybai, trečiajam suinteresuotam 
asmeniui V. U. dėl sprendimų panaikinimo.
Teisėjų kolegija 
nustatė:
I.
L Byloje nagrinėjamas ginčas tarp pareiškėjo Get Fresh Cosmetics Limited (toliau - ir 
pareiškėjas) ir Valstybinės vartotojų teisių apsaugos tarnybos (toliau - ir Tarnyba) dėl 2018 m. 
rugpjūčio 29 d. Tarnybos priimtų sprendimų Nr.: 1IŠ-54, 1IŠ-55, 1IŠ-56, 1IŠ-57, 1IŠ-58 (toliau - ir 
Sprendimai) dėl pareiškėjo gaminių: „101 Hydrations“ (110 g), „Coco Beach“ (110 g), „Distant 
Shores“ (110 g), „Pink Polka“ (110 g), „Skin Candy“ (110 g) (toliau - ir Gaminiai). Ginčijamais 
Sprendimais Gaminiai uždrausti tiekti į rinką, o platintojas (Lietuvoje pareiškėjo kosmetikos gaminius 
pastaraisiais metais platino inter alia trečiasis suinteresuotas asmuo V. U.; toliau - ir platintojas) 
įpareigotas pašalinti juos iš rinkos, įspėti vartotojus apie su pavojingais Gaminiais susijusią riziką, 
informuoti vartotojus apie galimybę šiuos Gaminius grąžinti pardavėjui bei teikti informaciją dėl 
tolimesnės veiksmų eigos.
Teisinis pagrindas. Sąjungos teisė
2. 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1223/2009 dėl 
kosmetikos gaminių (toliau - ir Reglamentas 1223/2009) preambulės 9-10 konstatuojamosiose dalyse 
nurodyta, kad „laikantis įprastų ar pagrįstai numanomų naudojimo sąlygų, kosmetikos gaminiai turėtų 
būti saugūs. Ypač pavojaus žmonių sveikatai negalima pateisinti potencialios rizikos ir naudos
2
vertinimu. Pagal 1987 m. birželio 25 d. Tarybos direktyvą 87/357/EEB dėl valstybių narių įstatymų, 
skirtų produktams, kurie, atrodydami kitokie, nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų sveikatai ar 
saugai, suderinimo <„.>, kosmetikos gaminio pateikimas, visų pirma jo forma, kvapas, spalva, 
išvaizda, pakuotė, ženklinimas, tūris ar dydis, neturėtų kelti pavojaus vartotojų sveikatai ar saugai dėl 
panašumo į maisto produktus.“.
3. Reglamento 1223/2009 3 straipsnio a punktas nustato, kad „rinkai tiekiami kosmetikos 
gaminiai turi būti saugūs žmonių sveikatai, jei naudojami laikantis įprastų ar numanomų naudojimo 
reikalavimų, ypač atsižvelgiant į: a) pateikimą, įskaitant atitiktį Direktyvai 87/357/EEB“.
4. Reglamento 1223/2009 4 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad „atsakingas fizinis arba juridinis 
asmuo (toliau - „atsakingas asmuo“) užtikrina, kad kiekvienas kosmetikos gaminys rinkai būtų 
pateiktas laikantis tam tikrų šiame reglamente išvardytų prievolių“. To paties straipsnio 3 dalis nustato, 
kad „už Bendrijoje pagamintą gaminį, kuris po to nebuvo eksportuotas ir vėl importuotas į Bendriją, 
atsako Bendrijoje įsisteigęs gamintojas“.
5. Reglamento 1223/2009 5 straipsnio 1 dalis nustato, jog „atsakingas asmuo užtikrina, kad 
laikomasi 3, <...> 10 <...> straipsnio, <...> nuostatų“.
6. Reglamento 1223/2009 10 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta, kad „siekdamas įrodyti, kad 
kosmetikos gaminys atitinka 3 straipsnio reikalavimus, atsakingas asmuo, prieš pateikdamas 
kosmetikos gaminį rinkai, užtikrina, kad, remiantis susijusia informacija, būtų atliktas kosmetikos 
gaminio saugos įvertinimas ir kad vadovaujantis I priedu būtų parengta kosmetikos gaminio saugos 
ataskaitai...>“
7. Reglamento 20 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „ženklinant, pateikiant rinkai ir 
reklamuojant kosmetikos gaminius, draudžiama naudoti <...> vaizdinius ar kitus ženklus, kurie 
perkeltine ar kita prasme įteigtų, kad gaminiai turi savybių arba funkcijų, kurių iš tiesų neturi“.
8. Reglamento 1223/2009 22 straipsnio pirmoji pastraipa įtvirtina, kad „valstybės narės 
prižiūri, ar laikomasi šio reglamento nuostatų, atlikdamos rinkai pateikiamų kosmetikos gaminių 
kontrolę. Jos atitinkamai tikrina gaminius ir ekonominės veiklos vykdytojus tam tikru mastu 
naudodamosi kosmetikos gaminio informacijos bylomis ir, prireikus, fiziškai laboratorijose tikrinami 
atitinkamų gaminių mėginiai. Valstybės narės taip pat tikrina, ar laikomasi geros gamybos praktikos 
principų. Valstybės narės suteikia rinkos priežiūros institucijoms įgaliojimų, išteklių ir žinių, kurių 
reikia, kad šios institucijos tinkamai atliktų savo užduotis. <...>“.
9. Reglamento 1223/2009 28 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „Visuose sprendimuose, 
priimtuose laikantis 25 ir 27 straipsnių nuostatų, nurodomos tikslios priežastys, dėl kurių jie buvo 
priimti. Kompetentinga institucija apie tai nedelsdama praneša atsakingam asmeniui, kuriam taip pat 
nurodoma, iki kada ir kokiomis teisės gynimo priemonėmis jis gali naudotis pagal atitinkamos 
valstybės narės teisės aktus“.
10. 1987 m. birželio 25 d. Tarybos direktyvos 87/357/EEB dėl valstybių narių įstatymų, 
skirtų produktams, kurie, atrodydami kitokie, nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų sveikatai ar 
saugai, suderinimo (toliau - ir Direktyva 87/357/EEB) preambulėje teigiama, jog „skirtingose 
valstybėse narėse turėtų būti vienodai saugoma vartotojų sveikata ir užtikrinama sauga; kadangi dėl to 
būtina uždrausti prekiauti, importuoti ir gaminti bei eksportuoti produktus, kurie kelia pavojų vartotojų 
sveikatai ar saugai, kadangi jie gali būti supainioti su maisto produktais.“.
11. Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio 1 dalis įtvirtina, kad ji taikoma „2 dalyje 
apibrėžtiems produktams, kurie, atrodydami kitokie nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų sveikatai 
ar saugai“. To paties straipsnio 2 dalyje apibrėžta, kad „1 dalyje paminėti tokie produktai, kurie, 
nebūdami maisto produktais, turi tokią formą, kvapą, spalvą, išvaizdą, pakuotę, etiketę, tūrį ar dydį, 
kad vartotojai, o ypač vaikai, painioja juos su maisto produktais ir dėl to įsideda juos į burną, čiulpia 
ar praryja, o tai gali būti pavojinga, nes dėl to galima, pavyzdžiui, uždusti, apsinuodyti arba gali būti 
virškinimo trakto perforacija ar obstrukcija“.
12. Direktyvos 87/357/EEB 2 straipsnis įpareigoja valstybės nares imtis „visų būtinų 
priemonių, kad būtų uždrausta prekiauti šioje direktyvoje nurodytais produktais, juos importuoti, 
gaminti arba eksportuoti“.
Teisinis pagrindas. Nacionalinė teisė
13. Lietuvos Respublikos maisto įstatymo (toliau - ir Maisto įstatymas) 6 straipsnis 
reglamentuoja maisto ir kitų į maistą panašių gaminių pateikimo į rinką ribojimus. Šio straipsnio 2 dalis 
draudžia teikti į rinką gaminius, savo forma, kvapu, spalva, išvaizda, ženklinimu, pakuote, dydžiu ar 
kitaip panašius į maistą taip, kad vartotojai, ypač vaikai, galėtų būti klaidinami ir vartojant šiuos 
gaminius kaip maistą galėtų kilti pavojus sveikatai ar gyvybei.
14. Lietuvos Respublikos produktų saugos įstatymo (bylai aktuali redakcija, galiojusi iki 
2018 m. lapkričio 24 d.; toliau - ir Produktų saugos įstatymas) 9 straipsnis nustato pardavėjo pareigą 
užtikrinti gaminių saugą. Šio straipsnio 1 punktas įtvirtina, kad „pardavėjas privalo: 1) pateikti į rinką 
tik saugius gaminius“.
15. Produktų saugos įstatymo 3 straipsnio 5 dalies apibrėžia, kad „saugus gaminys - bet koks 
gaminys, kurio vartojimas įprastomis, gamintojo nustatytomis ar galimomis iš anksto pagrįstai 
numatyti vartojimo sąlygomis, įskaitant ir ilgalaikį vartojimą, nesukelia jokios rizikos arba kelia 
vartotojų gyvybei ir sveikatai ne didesnę riziką negu ta, kuri teisės aktuose nustatoma kaip leistina bei 
laikoma atitinkančia aukštą vartotojų apsaugos lygį, įvertinant: 1) gaminio parametrus, jo sandarą, 
pakuotę, surinkimo ir naudojimo tvarką, priežiūrą vartojant; 2) poveikį kitiems gaminiams, jei yra 
pagrindas numatyti, kad jis bus vartojamas su kitais gaminiais; 3) gaminio pateikimą vartotojui, užrašus 
ant gaminio ar pakuotės, vartojimo ir sunaikinimo po vartojimo instrukciją ir kitą gamintojo pateiktą 
informaciją; 4) vartotojų kategoriją, ypač vaikų, kuriems gaminio vartojimas gali sukelti didesnę 
riziką“.
Reikšmingos faktinės aplinkybės
16. Tarnybos Telšių apskrities skyrius 2018 m. gegužės 2 d. raštu Nr. 4T-198 „Dėl ūkio 
subjekto patikrinimo“ kreipėsi į platintoją ir nurodė, kad vykdydamas Gaminių, panašių į maisto 
produktus, tikrinimo programą, patvirtintą Tarnybos direktoriaus 2018 m. balandžio 13 d. įsakymu 
Nr. 1-76 „Dėl Gaminių, panašių į maisto produktus, tikrinimo programos patvirtinimo“, 2018 m. 
gegužės 15 d. internetinėje svetainėje http://www.shop4top.lt/ pradės parduodamų kosmetikos gaminių 
patikrinimą, bei paprašė pateikti atsitiktinės atrankos būdu tikrinimui atrinktų kosmetikos gaminių - 
tirpių vonios sūkurių „101 Hydrations“, „Coco Beach“, „Distant Shores“, „Pink Polka“, „Polkadot 
Princess“, „Skin Candy“ ir „Twilinght Bloom“ - gamintojo (atsakingo asmens) pavadinimą bei adresą, 
ženklinimo etiketes lietuvių ir originalo kalba, papildomus identifikavimo duomenis (brūkšninius 
kodus, artikulą, partijos Nr.), ingredientų (INCI) sąrašus, šių prekių gavimo dokumentus ir likučius 
įmonės sandėlyje bei kitus patikrinimui reikalingus duomenis. Platintojas 2018 m. gegužės 3 d. 
elektroniniu laišku informavo Tarnybą, kad minėti produktai yra pašalinti iš internetinės svetainės prieš 
porą savaičių, gavus informaciją apie jų panašumą į maisto produktus. Nurodė, kad laukia informacijos 
iš gamintojo, ar galima šiuos produktus pardavinėti. Taip pat nurodė, kad visi produktai turi Pranešimo 
apie kosmetikos gaminius portalo (angį. Cosmetic Products Notification P ortai, toliau - ir CPNP) 
kodus ir yra užregistruoti ES, ant visų produktų yra etiketės, kuriose nurodyta, kad nuryti ar dėti 
produktus į burną negalima, ir pateikė Tarnybai jos prašytus dokumentus.
17. Tarnyba, patikrinusi pateiktų į rinką kosmetikos gaminių „101 Hydrations“, „Coco Beach“, 
„Distant Shores“, „Pink Polka“, „Polkadot Princess“, „Skin Candy“ ir „Twilinght Bloom“ atitiktį 
Reglamento 1223/2009 ir Produktų saugos įstatymo reikalavimams, 2018 m. rugpjūčio 29 d. 
patikrinimo akte Nr. 1IM-46 (toliau - ir Patikrinimo aktas) padarė išvadą, kad šie gaminiai yra panašūs
4
į populiarius maisto produktus taip, kad vartotojai, o ypač vaikai, galėtų būti klaidinami, irtai neatitinka 
Reglamento 1223/2009 3 straipsnio a dalies bei 20 straipsnio 1 dalies reikalavimų, draudžiančių tiekti 
j rinką gaminius, neatitinkančius Direktyvos 87/357/EEB nuostatų. Dėl kosmetikos gaminių, 
imituojančių populiarius maisto produktus, kyla vartotojų, ypač vaikų, apsinuodijimo tokiais gaminiais 
rizika, kuri pagal Produktų saugos įstatymo 3 straipsnio 5 dalį negali būti laikoma priimtina bei 
atitinkančia aukštą vartotojų saugos ir sveikatos apsaugos lygį. Platintojas, tiekdamas rinkai 
kosmetikos gaminius, neatitinkančius minėtų teisės aktų reikalavimų, pažeidė Produktų saugos 
įstatymo 9 straipsnio 1 dalies reikalavimą - tiekti į rinką tik saugius gaminius. Patikrinimo metu rasti 
pavojingi kosmetikos gaminiai - tirpus vonios sūkurys iš kakavos sviesto „Polkadot Princess“ ir tirpus 
vonios sūkurys iš kakavos sviesto „Twilinght Bloom“ - skelbti RAPEX sistemoje. Tarnyba dėl 
Produktų saugos įstatymo 9 straipsnio 1 punkto pažeidimo platintojui surašė 2018 m. rugpjūčio 29 d. 
Lietuvos Respublikos produktų saugos įstatymo pažeidimo protokolą.
18. Vadovaudamasi Patikrinimo aktu, Tarnyba skundžiamais 2018 m. rugpjūčio 29 d. 
Sprendimais konstatavo, kad Gaminiai neatitinka Reglamento 1223/2009 3 straipsnio a punkto 
reikalavimų - rinkai tiekiami kosmetikos gaminiai turi būti saugūs žmonių sveikatai, jei naudojami 
laikantis įprastų ar numanomų naudojimo reikalavimų, ypač atsižvelgiant į pateikimą, įskaitant atitiktį 
Direktyvos 87/357/EEB reikalavimams, ir 20 straipsnio 1 dalies nuostatų, kad ženklinant, pateikiant 
rinkai ir reklamuojant kosmetikos gaminius, draudžiama naudoti formuluotes, pavadinimus, prekės 
ženklus, vaizdinius ar kitus ženklus, kurie perkeltine ar kita prasme teigtų, kad gaminys turi savybių ar 
funkcijų, kurių iš tiesų neturi, nes Gaminiai pagal išorinę išvaizdą imituoja maisto produktus 
(konditerinius gaminius), kadangi jų išvaizda, kvapas, forma ir dydis panašūs į konditerinių gaminių 
ir, atrodydami kitokie nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų, ypač vaikų ir pagyvenusių žmonių, 
sveikatai ar saugai. Skundžiamais Sprendimais Tarnyba nusprendė uždrausti tiekti Gaminius į rinką ir 
įpareigoti Platintoją juos pašalinti iš rinkos, įspėti vartotojus apie susijusią su pavojingais Gaminiais 
riziką, informuoti apie galimybę grąžinti pavojingą kosmetikos gaminį pardavėjui bei teikti informaciją 
dėl tolimesnės veiksmų eigos.
19. Pareiškėjas kreipėsi į Vilniaus apygardos administracinį teismą, prašydamas panaikinti 
Tarnybos priimtus Sprendimus. 2018 m. gruodžio 21 d. Vilniaus apygardos administracinis teismas 
priėmė sprendimą, kuriuo pareiškėjo skundą iš dalies tenkino, Sprendimus panaikino ir įpareigojo 
Tarnybą iš naujo nagrinėti klausimą dėl kosmetikos gaminių „101 Hydrations“, „Coco Beach“, 
„Distant Shores“, „Pink Polka“ ir „Skin Candy“ atitikties Europos Parlamento ir Tarybos reglamento 
(EB) Nr. 1223/2009 dėl kosmetikos gaminių 3 straipsnio a punkto reikalavimams. Tarnyba Lietuvos 
vyriausiajam administraciniam teismui pateikė apeliacinį skundą, kuris 2020 m. gegužės 27 d. buvo iš 
dalies patenkintas, Vilniaus apygardos administracinio teismo 2018 m. gruodžio 21 d. sprendimą 
panaikinant ir perduodant bylą nagrinėti pirmosios instancijos teismui iš naujo. 2020 m. spalio 22 d. 
Vilniaus apygardos administracinis teismas išnagrinėjo bylą iš naujo ir pareiškėjo skundą atmetė kaip 
nepagrįstą. Pareiškėjas su apeliaciniu skundu kreipėsi į Lietuvos vyriausiąjį administracinį teismą, 
kuriame inter alia nurodė, kad Vilniaus apygardos administracinis teismas Direktyvos 87/357/EEB 
1 straipsnio nuostatas aiškino netinkamai.
Teisėjų kolegija 
konstatuoja:
II.
20. Byloje kyla klausimai dėl 1987 m. birželio 25 d. Tarybos direktyvos 87/357/EEB dėl 
valstybių narių įstatymų, skirtų produktams, kurie, atrodydami kitokie nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų 
vartotojų sveikatai ar saugai, suderinimo, 1 straipsnio 2 dalies aiškinimo. Todėl yra reikalinga kreiptis 
Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą (Administracinių bylų teisenos įstatymo 
4 straipsnio 3 dalis).
5
21. Pagrindinėje byloje, atsižvelgdama į tai, kad patikrinti kosmetikos Gaminiai savo išorine 
išvaizda imituoja maisto produktus (konditerinius gaminius), Tarnyba nustatė, kad jie neatitinka 
Reglamento 1223/2009 3 straipsnio a punkto ir 20 straipsnio 1 dalies nuostatų ir, atrodydami kitokie 
nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų, ypač vaikų ir pagyvenusių žmonių, sveikatai ar saugai, todėl 
uždraudė tiekti Gaminius j rinką ir įpareigojo Platintoją juos pašalinti iš rinkos, įspėti vartotojus apie 
susijusią su pavojingais Gaminiais riziką, informuoti apie galimybę grąžinti pavojingą kosmetikos 
gaminį pardavėjui bei teikti informaciją dėl tolimesnės veiksmų eigos.
22. Reglamento 1223/2009 3 straipsnio a punktas nustato, kad „rinkai tiekiami kosmetikos 
gaminiai turi būti saugūs žmonių sveikatai, jei naudojami laikantis įprastų ar numanomų naudojimo 
reikalavimų, ypač atsižvelgiant į: a) pateikimą, įskaitant atitiktį Direktyvai 87/357/EEB". Direktyvos 
87/357/EEB 1 straipsnyje įtvirtinta, kad ji taikoma to straipsnio 2 dalyje apibrėžtiems produktams, 
kurie, atrodydami kitokie nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų sveikatai ar saugai. Pirmoje dalyje 
paminėti tokie produktai, kurie, nebūdami maisto produktais, turi tokią formą, kvapą, spalvą, išvaizdą, 
pakuotę, etiketę, tūrį ar dydį, kad vartotojai, o ypač vaikai, painioja juos su maisto produktais ir dėl to 
įsideda juos į burną, čiulpia ar praryja, o tai gali būti pavojinga, nes dėl to galima, pavyzdžiui, uždusti, 
apsinuodyti arba gali būti virškinimo trakto perforacija ar obstrukcija.
23. Pareiškėjo manymu, iš lingvistinės Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio analizės darytina 
išvada, kad ji gali būti taikoma tik tiems ne maisto produktams, kurie (išpildant visas ir kiekvieną iš 
toliau nurodytų sąlygų): turi maisto produkto formą, kvapą, spalvą, išvaizdą, pakuotę, etiketę, tūrį ar 
dydį, yra tokie, kad vartotojai juos painioja su maisto produktais, ir dėl šios priežasties gaminys 
dedamas į burną, čiulpiamas arba praryjamas, ir toks dėjimas į burną, čiulpimas ar prarijimas gali būti 
pavojingas, nes dėl to galima, pavyzdžiui, uždusti, apsinuodyti arba gali būti virškinimo trakto 
perforacija ar obstrukcija. Taigi, vertindama Gaminių atitiktį Direktyvai 87/357/EEB, pareiškėjo 
įsitikinimu, Tarnyba privalėjo ne tik nustatyti, kad (i) Gaminiai yra panašūs į maisto produktus ir gali 
būti supainioti su maisto produktais, bet ir tai, ar (ii) dėl tokio supainiojimo Gaminius įsidėjus į burną, 
pačiulpus ar prarijus, jie gali būti pavojingi vartotojams. Sprendžiant dėl produktų, tikėtina, keliamo 
pavojaus, pareiškėjo teigimu, turi būti atliekami įvairūs laboratoriniai tyrimai ir bandymai, pvz., 
tikrinama, ar gaminio galima lengvai atsikąsti ar atsilaužti, ar gaminiu arba nuo jo atskirta dalimi 
galima užspringti ar uždusti, susižeisti ar pan. Vertinant galimą apsinuodijimo Gaminiais pavojų ar 
Gaminių įtaką virškinamojo trakto obstrukcijai ar perforacijai, turėtų būti įvertinta Gaminių 
sudedamųjų dalių cheminė sudėtis - t. y. ar sudedamosios dalys gali kelti apsinuodijimo pavojų 
vartotojams jas įsidėjus į burną, prarijus ar pačiulpus, taip pat turėjo būti vertinami kiti Gaminių saugos 
aspektai. Siame kontekste pareiškėjas atkreipia dėmesį, kad ginčijami Sprendimai buvo priimti 
įvertinus vien Platintojo interneto svetainėje skelbiamas Gaminių nuotraukas, fiziškai Gaminių 
pavyzdžių nevertinus ir netyrus, todėl pareiškėjas ginčija, kad iš Gaminių nuotraukų Tarnyba niekaip 
negalėjo įvertinti, ar Gaminiai gali kelti, pavyzdžiui, springimo arba uždusimo pavojų, ar juo galima 
susižeisti arba apsinuodyti.
24. Remdamasi Vilniaus apygardos administracinio teismo ir Lietuvos vyriausiojo 
administracinio teismo praktika, Taryba laikosi nuomonės, kad nustačius, jog produktas yra panašus į 
maisto produktą bei jis gali būti painiojamas su maisto produktais ir dėl to gali būti įsidedamas į burną, 
galioja prezumpcija, kad toks produktas gali kelti pavojų vartotojų sveikatai, kadangi kosmetikos 
gaminių vartoti maistui negalima. Esant minimai prezumpcijai, nėra teisinio pagrindo vertinti tokių 
produktų (taigi, ir ginčo Gaminių) sudėties ir šiuo pagrindu įrodinėti keliamą pavojų vartotojų 
sveikatai.
25. Teisėjų kolegija, siekdama įvertinti nagrinėjamoje byloje aktualias ES teisės normas ir 
tokiu reglamentavimu siekiamą tikslą, pirmiausia atkreipia dėmesį į 1986 m. rugsėjo 29 d. Europos 
Komisijos pasiūlymo dėl direktyvos dėl valstybių narių įstatymų, skirtų produktams, kurie, atrodydami 
kitokie nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų sveikatai ar saugai, suderinimo aiškinamąjį 
memorandumą (COM(86) 499 finai). Šiame dokumente Komisija pabrėžė, jog parduodama vis 
daugiau produktų, kurie yra panašūs į kitus produktus, todėl būna panaudojami netinkamai, pakenkiant
6
vartotojų sveikatai ir saugai. Aptariami produktai imituoja maisto produktus (pavyzdžiui, saldumynus 
imituojantys trintukai, alaus, šampano ar gaiviųjų gėrimų butelius imituojančioje taroje parduodami 
kosmetikos gaminiai, kaip saldumynai atrodantys muilai), arba yra kitokios imituojančios prekės 
(pavyzdžiui, j dantų šepetėlius ar lūpų dažų tūbeles panašūs trintukai, elektros lemputes imituojančioje 
taroje parduodami alkoholiniai gėrimai ir kt.). Atkreiptas dėmesys, kad, siekdamos uždrausti ar 
reguliuoti kai kurias tokias imitacijas, kelios valstybės narės jau yra priėmę nacionalines priemones, 
tačiau šių priemonių taikymo sritis skiriasi, o kitos valstybės narės jokių priemonių nesiima, kol 
atitinkamas reglamentavimas nebus nustatytas Bendrijos lygiu. Dėl tokios padėties, Komisijos teigimu, 
atsiranda prekybos kliūčių ir kyla rimta rizika vartotojų saugai. Pasisakydama dėl šio direktyvos 
projekto 1 straipsnio Komisija nurodė, kad siūloma taikymo sritis yra pakankamai plati, siekiant 
atsižvelgti j nuolat kintančią ir įvairią pavojingų imitacijų rinką bei apimti visus esamus ar naujus 
produktus, kurie gali kelti pavojų vartotojų sveikatai ar saugumui. Nors, kaip matyti iš Komisijos 
siūlyto direktyvos 1 straipsnio turinio, buvo siekta į direktyvos taikymo sritį įtraukti ne tik maistą 
imituojančius pavojų keliančius produktus, priimant šią direktyvą vis tik buvo apsiribota būtent šios 
kategorijos produktais, tiesa, paliekant galimybę Komisijai ateityje priimti sprendimą dėl šios 
direktyvos nuostatų galimo patikslinimo. Vis dėlto analizuojant ir aiškinant Direktyvos 87/357/EEB 
1 straipsnio taikymo apimtį, teisėjų kolegijos manymu, svarbu atsižvelgti į nagrinėtame aiškinamajame 
memorandume Komisijos identifikuotą siekį nustatyti pakankamai plačią direktyvos taikymo sritį, kad 
inter alio būtų apimti visi esami ar nauji produktai, galintys kelti pavojų vartotojų sveikatai ar 
saugumui.
26. Siame kontekste teisėjų kolegija atkreipia dėmesį į Direktyvos 87/357/EEB preambulėje 
nurodytą būtinybę „uždrausti prekiauti, importuoti ir gaminti bei eksportuoti produktus, kurie kelia 
pavojų vartotojų sveikatai ar saugai, kadangi jie gali būti supainioti su maisto produktais“. Akivaizdu, 
kad minėtoje nuostatoje vartotojų sveikatai ar saugai kylantis pavojus tiesiogiai susietas su ne maisto 
produktų [dėl tam tikrų jų požymių] supainiojimu su maisto gaminiais arba, kitaip tariant, pavojus 
sveikatai ipso facto (savaime) kildinamas iš produktų supainiojimo rizikos. Direktyvos 87/357/EEB 
1 straipsnio 1 dalyje apibrėžiant, kad „ši direktyva taikoma 2 dalyje apibrėžtiems produktams, kurie, 
atrodydami kitokie nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų sveikatai ar saugai“ taip pat implikuojamas 
produkto imitavimo savaiminės grėsmės (pavojaus) egzistavimas.
27. Atkreiptinas dėmesys ir į Reglamento 1223/2009 preambulės 9 ir 10 konstatuojamąsias 
dalis, kuriose nurodyta, kad laikantis įprastų ar pagrįstai numanomų naudojimo sąlygų, kosmetikos 
gaminiai turėtų būti saugūs ir akcentuota, kad ypač pavojaus žmonių sveikatai negalima pateisinti 
potencialios rizikos ir naudos vertinimu. Taip pat aiškiai įtvirtinta, kad pagal Direktyvą 87/357/EEB 
kosmetikos gaminio pateikimas, visų pirma jo forma, kvapas, spalva, išvaizda, pakuotė, ženklinimas, 
tūris ar dydis, neturėtų kelti pavojaus vartotojų sveikatai ar saugai dėl panašumo į maisto produktus. 
Taigi, aptartas Reglamento 1223/2009, Direktyvos 87/357/EEB ir jos travauxpreparatoires nuostatas 
vertinant sisteminiu, loginiu ir teleologiniu metodais, darytina išvada, kad kosmetikos gaminių 
panašumas į maisto produktus ipso vertintinas kaip (bent jau potencialią) riziką vartotojų, o ypač vaikų, 
sveikatai ar saugai keliantis veiksnys.
28. Kita vertus, Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio 2 dalyje, patikslinant 1 dalyje nustatytą 
šio teisės akto taikymo sritį, apibrėžiama, kad „1 dalyje paminėti tokie produktai, kurie, nebūdami 
maisto produktais, turi tokią formą, kvapą, spalvą, išvaizdą, pakuotę, etiketę, tūrį ar dydį, kad 
vartotojai, o ypač vaikai, painioja juos su maisto produktais ir dėl to įsideda juos į burną, čiulpia ar 
praryja, o tai gali būti pavojinga, nes dėl to galima, pavyzdžiui, uždusti, apsinuodyti arba gali būti 
virškinimo trakto perforacija ar obstrukcija“. Taigi, iš šios nuostatos turinio yra aišku, kad į Direktyvos 
87/357/EEB taikymo sritį patenka ne maisto produktai, kurie dėl savo požymių (charakteristikų) 
vartotojų, ypač vaikų, supainioti su maisto produktais (ir todėl pavartoti kaip maisto produktai) gali 
sukelti tam tikrą pavojų. Normoje pateikiami keli tokio pavojaus pavyzdžiai (uždusimas, 
apsinuodijimas, virškinimo trakto perforacija ar obstrukcija), tačiau teisėjų kolegijos manymu, 
lingvistinė šios nuostatos analizė atskleidžia, kad tai nelaikytina išsamiu ir baigtiniu galimų pavojų
7
sąrašu1. Be kita ko, atkreiptinas dėmesys ir į nuostatoje vartojamą terminą „gali būti pavojinga“ (angį. 
„migli! be dangerouspranc. „peut comporter dės risąues“), kuris nuostatos apimtį, manytina, išplečia 
taip, jog būtų apimtas ir potencialus tokių produktų keliamas pavojus. Šiuo aspektu pažymėtina, kad 
Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas 1987 m. balandžio 14 d. pateiktos savo nuomonės 
dėl šios direktyvos projekto (OL 87/ C150/01) 1.2.1. punkte taip pat nurodė, kad vienas iš kriterijų, 
pagal kuriuos produktai priskirtini siūlomos direktyvos reguliavimo sričiai, yra faktinis ir potencialus 
tokių produktų keliamas pavojus.
29. Teisingumo Teismas savo praktikoje nėra aiškinęs Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio 
2 dalies turinio, todėl, atsižvelgus į nurodytas aplinkybes, teisėjų kolegijai kyla klausimų, ar 
vadovaujantis aptariama nuostata, kai kosmetikos gaminiai dėl savo formos, kvapo, išvaizdos ar dydžio 
yra panašūs j maisto produktus, gali būti taikoma prezumpcija, kad jų vartoti maistui negalima, nes jie 
gali kelti pavojų vartotojų sveikatai, ir todėl įrodinėti gaminių, panašių į maisto produktus, vartojimo 
pavojingo poveikio ar pasekmių sveikatai nereikia. Kitaip tariant, teisėjų kolegijai kyla abejonių dėl 
būtinybės nagrinėjamos bylos aplinkybėmis įrodyti faktinį Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio 
2 dalyje apibrėžiamų produktų pavojingumą.
30. Kita vertus, jei Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio 2 dalį reikėtų aiškinti taip, kad pagal 
ją būtina nustatyti ne tiktai, kad tikrinami produktai yra panašūs į maisto produktus ir todėl gali būti 
supainioti su maisto produktais, bet ir tai, kad dėl tokio supainiojimo produktus įsidėjus į burną, 
pačiulpus ar prarijus, egzistuoja objektyviais ir pagrįstais duomenimis įrodytas pavojus sveikatai ar 
saugai, teisėjų kolegija norėtų išsiaiškinti, kam tokiu atveju yra priskirtina atitinkama įrodinėjimo 
našta.
31. Pareiškėjas teigia, kad teisės aktai nustato aiškų įrodinėjimo naštos paskirstymo 
mechanizmą - ne pareiškėjas turi „paneigti, kad Gaminiai yra pavojingi“, o būtent Tarnyba turi įrodyti, 
kad Gaminiai yra pavojingi (t. y. atitinka visas Direktyvoje 87/357/EEB nustatytas kumuliatyvias 
sąlygas, įskaitant galimą realų pavojų pavartojus Gaminius). Tarnyba neatliko tyrimo dėl Gaminių 
saugos, be to, neinformavo pareiškėjo apie planuojamas taikyti rinkos ribojimo priemones, todėl 
pareiškėjas net neturėjo galimybių Gaminių saugos įrodymų Tarnybai pateikti prieš priimant 
ginčijamus Sprendimus. Atsižvelgiant į tai, kad Tarnyba nesiėmė iniciatyvos paprašyti, kad pareiškėjas 
pateiktų jai savo turimus įrodymus, o Gaminių saugą vertino tik iš nuotraukų internete, pareiškėjo 
manymu, priimti Sprendimai nepagrįsti, neteisėti ir klaidingi.
32. Remdamasi Vilniaus apygardos administracinio teismo ir Lietuvos vyriausiojo 
administracinio teismo praktika, Tarnyba laikosi pozicijos, kad pareigos pranešti pareiškėjui apie 
patikrinimo rezultatus pažeidimas, kai apie pažeidimą pareiškėjas platintojo yra informuotas, savaime 
nereiškia priimtų Sprendimų neteisėtumo. Salių ginčas yra pasiekęs teismą ir kilus ginčui dėl teisės, 
teismas turi įvertinti šalių argumentus bei dėl jų pasisakyti. Taigi, teismui nėra kliūčių įvertinti, ar tokie 
kaltinimai dėl Sprendimų neteisėtumo yra pagrįsti.
33. Teisėjų kolegija, apžvelgdama pareiškėjui kaip atsakingam asmeniui Reglamento 
1223/2009 prasme, pagal šį teisės aktą tenkančias pareigas, pažymi, kad pagal Reglamento 1223/2009 
4 straipsnio 2 dalį „atsakingas fizinis arba juridinis asmuo (toliau - „atsakingas asmuo“) užtikrina, kad 
kiekvienas kosmetikos gaminys rinkai būtų pateiktas laikantis tam tikrų šiame reglamente išvardytų 
prievolių“. To paties straipsnio 3 dalis nustato, kad „už Bendrijoje pagamintą gaminį, kuris po to 
nebuvo eksportuotas ir vėl importuotas į Bendriją, atsako Bendrijoje įsisteigęs gamintojas“. 
Reglamento 1223/2009 5 straipsnio 1 dalyje nurodyta, jog „atsakingas asmuo užtikrina, kad laikomasi 
3, <...>, 10 <...> straipsnio, <...> nuostatų“. Kaip jau minėta, Reglamento 1223/2009 3 straipsnio a 
punkte reikalaujama, kad rinkai tiekiami kosmetikos gaminiai turi būti saugūs žmonių sveikatai, jei 
naudojami laikantis įprastų ar numanomų naudojimo reikalavimų, ypač atsižvelgiant į pateikimą, 
įskaitant atitiktį Direktyvai 87/357/EEB. O Reglamento 1223/2009 10 straipsnio 1 dalis įtvirtina, kad 
„siekdamas įrodyti, kad kosmetikos gaminys atitinka 3 straipsnio reikalavimus, atsakingas asmuo, prieš
1 Tokią išvadą lemia nuostatoje vartojama formuluotė „<...> nes dėl to galima, pavyzdžiui, <...>“.
8
pateikdamas kosmetikos gaminį rinkai, užtikrina, kad, remiantis susijusia informacija, būtų atliktas 
kosmetikos gaminio saugos įvertinimas ir kad vadovaujantis I priedu būtų parengta kosmetikos 
gaminio saugos ataskaita“. Kitaip tariant, loginis ir sisteminis aptartų reglamento nuostatų aiškinimas 
suponuoja išvadą, kad kosmetikos gaminių atitiktį Direktyvos 87/357/EEB reikalavimams atsakingas 
asmuo privalo užtikrinti dar prieš pateikdamas tuos gaminius į rinką ir, be kita ko, turi disponuoti tokią 
atitiktį (gaminio saugos įvertinimą) pagrindžiančiais duomenimis. Be to, tokių duomenų patikimumo 
aspektu, teisėjų kolegijos nuomone, yra svarbu pažymėti, kad Europos Sąjungos Teisingumo Teismas 
yra aiškiai nurodęs, jog siekiant užtikrinti aukšto lygio žmonių sveikatos apsaugą, kosmetikos gaminio 
saugos vertinimas turi būti atliekamas tokių asmenų, kurie gali pagrįsti, jog turi tam reikiamų įgūdžių 
(2018 m. balandžio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimas byloje Fėdėrcition dės entreprises de la 
beautė, C-13/17, EU:C:2018:246, p. 48).
34. Rinkai pateikiamų gaminių kontrolės aspektu aktualus Reglamento 1223/2009 
22 straipsnis. Pirmoji šio straipsnio pastraipa įpareigoja valstybes nares prižiūrėti, ar laikomasi šio 
Reglamento nuostatų, atliekant rinkai pateikiamų kosmetikos gaminių kontrolę. Jos turi tikrinti 
gaminius ir ekonominės veiklos vykdytojus tam tikru mastu naudodamosi kosmetikos gaminio 
informacijos bylomis ir, prireikus, fiziškai laboratorijose tikrinant atitinkamų gaminių mėginius.
35. Taigi, jei Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio 2 dalį reikėtų aiškinti taip, kad pagal ją 
būtina nustatyti ne tik tai, kad tikrinami produktai yra panašūs į maisto produktus ir todėl gali būti 
supainioti su maisto produktais, bet ir tai, kad dėl tokio supainiojimo produktus įsidėjus į burną, 
pačiulpus ar prarijus, egzistuoja objektyviais ir pagrįstais duomenimis įrodytas pavojus sveikatai ar 
saugai, teisėjų kolegijai kyla klausimas, ar pareiga įrodyti minėtas kumuliatyvas sąlygas tenka 
kompetentingai kontroliuojančiai institucijai.
III.
36. Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas yra galutinės instancijos teismas 
administracinėms byloms (Administracinių bylų teisenos įstatymo 21 str.), todėl iškilus Europos 
Sąjungos institucijų priimtų teisės aktų aiškinimo klausimui, kurį išnagrinėti būtina, kad sprendimas 
byloje būtų priimtas, jis privalo kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą 
(SĖSV 267 straipsnio 3 dalis, Lietuvos Respublikos teismų įstatymo 401 str.).
37. Šiomis aplinkybėmis, siekiant išsklaidyti kilusias abejones dėl ginčo teisiniams santykiams 
aktualių Europos Sąjungos teisės normų aiškinimo bei taikymo, yra tikslinga kreiptis į Teisingumo 
Teismą su prašymu išaiškinti aptartas Sąjungos taisykles. Atsakymas į šios Nutarties rezoliucinėje 
dalyje nurodytus klausimus turėtų esminę reikšmę nagrinėjamai bylai, nes sudarytų prielaidas, be kita 
ko, užtikrinant Sąjungos teisės viršenybę, nedviprasmiškai ir aiškiai nuspręsti dėl valstybės narės 
kompetentingos kontroliuojančios institucijos diskrecijos konstatuoti į maistą panašių kosmetikos 
gaminių keliamą pavojų Direktyvos 87/357/EEB 1 straipsnio 2 dalies prasme, taip pat dėl šiuo atžvilgiu 
jai tenkančios įrodinėjimo naštos, be to, sudarytų prielaidas vienodai nacionalinių teismų praktikai.
Vadovaudamasi tuo, kas išdėstyta pirmiau ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 
267 straipsnio 3 dalimi, Lietuvos Respublikos teismų įstatymo 401 straipsniu, Lietuvos Respublikos 
administracinių bylų teisenos įstatymo 100 straipsnio 1 dalies 9 punktu, 137 straipsniu, Lietuvos 
vyriausiojo administracinio teismo teisėjų kolegija
nutaria:
Atnaujinti bylos nagrinėjimą iš esmės.
Kreiptis į Europos Sąjungos Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą šiais 
byloje reikšmingais klausimais:
9
1. Ar 1987 m. birželio 25 d. Tarybos direktyvos 87/357/EEB dėl valstybių narių įstatymų, 
skirtų produktams, kurie, atrodydami kitokie, nei yra iš tikrųjų, kelia pavojų vartotojų sveikatai ar 
saugai, suderinimo 1 straipsnio 2 dalį reikėtų aiškinti kaip apibrėžiančią, kad to straipsnio 1 dalyje 
paminėti tokie produktai, kurie, nebūdami maisto produktais, turi tokią formą, kvapą, spalvą, išvaizdą, 
pakuotę, etiketę, tūrį ar dydį, kad vartotojai, o ypač vaikai, painioja juos su maisto produktais ir dėl to 
įsideda juos į burną, čiulpia ar praryja, o tai gali būti pavojinga, nes objektyviais ir pagrįstais 
duomenimis įrodyta, jog dėl to galima, pavyzdžiui, uždusti, apsinuodyti arba gali būti virškinimo trakto 
perforacija ar obstrukcija?
2. Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar tokia įrodinėjimo našta tenka valstybės 
narės kompetentingai kontroliuojančiai institucijai?
Nagrinėjamą administracinę bylą sustabdyti iki bus gautas Europos Sąjungos Teisingumo 
Teismo prejudicinis sprendimas.
Nutartis neskundžiamą.
Teisėjai
Audrius Bakaveckas
nuorašas TIKRAS
Raktinės vedėja
Ramūnas Gadliauskas
Kristina Bieitnienė
Td'u, ouą
Ramutė Ruškytė