Information;Order — ECLI:EU:C:2020:1024
Date: 2020-12-03
Language of the case: French
Court formation: Sixth Chamber
Subject matter: Asylum policy;Area of freedom, security and justice
Procedure: Reference for a preliminary ruling - decision unnecessary
Origin: Belgium

Překlad C-67/20 - 1 
Věc C-67/20  
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce 
Datum doručení: 
10. února 2020 
Předkládající soud: 
Cour du travail de Liège (pracovněprávní soud v Lutychu, Belgie) 
Belgie) 
Datum předkládacího rozhodnutí: 
10. února 2020 
Žalobce: 
Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Federální 
agentura pro přijímání žadatelů o azyl, Fedasil) 
Žalovaný: 
M.M. 
  
Cour du travail de Liège 
Division Liège (Oddělení Lutych) 
Senát S 
Rozsudek 
[omissis]  
VE VĚCI: 
L’Agence fédérale d’Accueil des Demandeurs d’Asile, (Federální agentura pro 
přijímání žadatelů o azyl, FEDASIL) [omissis] 
Odvolatel: 
[omissis] 
PROTI: 
CS 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 10. 2. 2020 – VĚC C–67/20  
 
2  
panu [omissis] 
dále jen M. M., odpůrce, 
[omissis]  
[omissis] [řízení] 
I. SKUTKOVÉ OKOLNOSTI A SKUTEČNOSTI PŘEDCHÁZEJÍCÍ 
ŘÍZENÍ 
[omissis] 
M. M. se narodil 6. srpna 1988 a [je] alžírským státním příslušníkem. Dne 16. 
července 2019 podal žádost o mezinárodní ochranu v Belgii, na jejímž základě 
získal ubytování v kolektivním ubytovacím zařízení při středisku Červeného kříže 
v Rocourt [Centre de la Croix-Rouge de Rocourt, Belgie]. 
Předtím však již požádal o vízum platné pro členské státy schengenského prostoru 
španělské orgány, které mu jej udělily. 
[omissis], [Španělské orgány] souhlasily s převzetím M. M. dne 15. října 2019 v 
souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady [(EU)] č. 604/2013 ze dne 26. 
června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu 
příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním 
příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z 
členských států a které vstoupilo v platnost 1. ledna 2014 (dále jen „nařízení 
Dublin III“). 
Dne 6. listopadu 2019 vydal Office des étrangers (Cizinecký úřad, Belgie; dále jen 
„Cizinecký úřad“) rozhodnutí o zamítnutí pobytu s příkazem opustit území, které 
bylo doručeno téhož dne, s odůvodněním, že k posouzení věci M. M. je příslušné 
Španělsko, a nařídil uvedené osobě, aby do 10 dnů opustila Belgii a dostavila se 
před příslušné orgány ve Španělsku.  Uvedené rozhodnutí je v cizineckém právu 
obecně označováno jako příloha 26c. 
Proti uvedené příloze 26c podal M. M. [omissis] [skutečnosti, které jsou pro 
projednávanou věc irelevantní] žalobu na neplatnost s návrhem na odklad 
vykonatelnosti. 
Dne 10. listopadu 2019 vzal úřad Fedasil na vědomí rozhodnutí o zamítnutí 
pobytu s příkazem opustit území. Informoval M. M., že se může do Španělska 
buď dopravit sám, nebo požádat o pomoc Cizinecký úřad. V návaznosti na to se 
uvedený úřad rozhodl změnit povinné místo registrace M. M. a určil mu místo pro 
žadatele podle nařízení Dublin v přijímacím středisku v Jodoigne, „kde mu bude 
poskytnuta pomoc při zajištění jeho přemístění do státu příslušného k vyřízení 
jeho žádosti o azyl“, a kde mu bude poskytována podpora do doby, než skutečně 
FEDASIL 
 
3 
dojde k jeho přemístění. Účastníci řízení se shodují v tom, že dotčené středisko je 
otevřeným zařízením. 
Uvedené rozhodnutí je sporným rozhodnutím. 
M. M. [podal] dne 16. prosince 2019 jednostranný návrh [omissis], kterým se 
domáhal, aby mohl nadále zůstat v ubytovacím zařízení při středisku Červeného 
kříže [omissis]. [řízení] 
Usnesením ze dne 16. prosince 2019 prohlásila předsedkyně tribunal du travail de 
Liège, division Liège (pracovněprávní soud v Lutychu, oddělení Lutych, Belgie) 
uvedený návrh za přípustný a opodstatněný. Uložila úřadu Fedasil, aby ponechal 
dotyčného v uvedeném ubytovacím zařízení [omissis] za podmínky, že proti 
rozhodnutí úřadu Fedasil bude ve lhůtě jednoho měsíce po vydání zmíněného 
usnesení podán opravný prostředek ve věci samé, a to do doby, než bude vydáno 
rozhodnutí ve věci samé. [omissis] [řízení] 
[omissis] [řízení] Usnesením ze dne 10. ledna 2020 vydaným ve sporném řízení 
bylo v plném rozsahu potvrzeno usnesení vydané na základě jednostranného 
návrhu. 
Proti tomuto vydanému rozhodnutí podal úřad Fedasil odvolání [omissis] [řízení].  
II. PŘEDMĚT ODVOLÁNÍ 
Fedasil [omissis] [irelevantní] zdůrazňuje skutečnost, že materiální pomoc je 
zachována až do doby, kdy skutečně dojde k přemístění, a to za obdobných 
podmínek, jaké platí v přijímacím středisku spravovaném Červeným křížem. 
Zmíněný úřad uvádí, že přemístěním není dotčena možnost podat opravný 
prostředek proti rozhodnutí „příloha 26c“ a že ve skutečnosti existuje účinný 
opravný prostředek proti rozhodnutím o zamítnutí pobytu s příkazem opustit 
území vydaným Cizineckým úřad (avšak že takové spory spadají do soudní 
příslušnosti Conseil du contentieux des étrangers [Rada pro sporné záležitosti 
cizinců, Belgie], a nikoliv do příslušnosti pracovních soudů). 
Uvedený úřad se domáhá, aby bylo jím podané odvolání prohlášeno za přípustné a 
opodstatněné, aby bylo usnesení vydané předsedkyní tribunal du travail de Liège 
(pracovněprávní soud v Lutychu, Belgie) dne 16. prosince 2019 zrušeno, aby byl 
původní jednostranný návrh prohlášen za přípustný, avšak ve vztahu k němu za 
neopodstatněný, a aby bylo tudíž jím vydané sporné rozhodnutí potvrzeno. 
[omissis] [řízení] 
M. M. zdůrazňuje, že došlo k porušení jeho práva podat účinný opravný 
prostředek ve smyslu článku 27 nařízení Dublin III. Obává se, že přemístění do 
„zařízení pro žadatele podle nařízení Dublin“ by pro něj znamenalo ztrátu jakékoli 
naděje na kladné vyřízení jeho opravného prostředku, neboť bude nucen odejít do 
Španělska, buď z důvodu psychologického nátlaku, kterému bude vystaven, nebo 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 10. 2. 2020 – VĚC C–67/20  
 
4  
v rámci vyhoštění, které je podle něj ve středisku, do kterého má být přemístěn, 
pravděpodobnější než ve středisku Červeného kříže, ve kterém se nachází. 
[omissis] [irelevantní] 
[omissis] [řízení] [Navrhovatel] se domáhá, aby bylo vydané usnesení potvrzeno.  
III. ROZHODNUTÍ SOUDU 
III.  [omissis] 
[omissis] [řízení] 
III.2. Právní základ 
[omissis] 
[omissis] 1 
[omissis] 
[omissis] 2 [omissis] 
[omissis] [omissis]  
[omissis] 3 [omissis] 4 
[omissis] 5 [omissis]6, [omissis]7 
[omissis]8 
[omissis] 9 
 
1– [omissis] 
2– [omissis] 
3– [omissis] 
4– [omissis] 
5– [omissis] 
6– [omissis] 
7– [omissis] 
8– [omissis] 
9– [omissis] 
FEDASIL 
 
5 
[omissis] 10 [omissis] 11 [omissis]  
[omissis] 12 [omissis] 13 [omissis] 
[omissis] 14 [omissis] 15 [omissis] 16 
[omissis] [řízení] 
[omissis] 
[omissis] [řízení] 
[omissis]  
[omissis] 
[omissis] [irelevantní skutečnosti] 
Právo na účinný opravný prostředek 
V souladu s čl. 580 odst. 8 písm. f Code judiciaire (občanský soudní řád) 
pracovněprávní soudy rozhodují ve sporech souvisejících s loi du 12 janvier 2007 
relative à l’accueil des demandeurs d’asile et de certaines autres catégories 
d’étrangers (zákon o přijímání žadatelů o azyl a dalších kategorií cizinců), týkají-li 
se práv zaručených přijímaným osobám v částech II a III výše uvedeného zákona. 
Pracovněprávní soudy jsou příslušné v části týkající se přijímání osob na základě 
žádosti o mezinárodní ochranu. 
Naopak nejsou příslušné rozhodovat o udělení práva k pobytu žadatelů, a to 
včetně vydávání a výkonu příkazu opustit území nebo přemístění do jiného 
členského státu. Spor mezi M. M. a Cizineckým úřadem ohledně přípustnosti 
přemístění prvně uvedeného do Španělska je veden před Conseil du contentieux 
des étrangers (Rada pro sporné záležitosti cizinců, Belgie; dále jen „Rada pro 
sporné záležitosti cizinců") s tím, že Cour [du travail] (pracovněprávní soud 
vyššího stupně, Belgie) nemá pravomoc do něj zasahovat. 
 
10– [omissis] 
11– [omissis] 
12– [omissis] 
13– [omissis] 
14– [omissis] 
15– [omissis] 
16– [omissis] 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 10. 2. 2020 – VĚC C–67/20  
 
6  
Na druhou stranu určení, zda má být opravnému prostředku proti rozhodnutí o 
přemístění (příloha 26c) podanému k Radě pro sporné záležitosti cizinců, a 
případně určení rozsahu takového odkladného účinku, sice v zásadě nespadá do 
pravomoci pracovněprávních soudů, avšak je rozhodující pro zodpovězení otázky, 
zda je namístě potvrdit rozhodnutí o přemístění do místa, odkud má dojít k 
navrácení (tzv „zařízení pro žadatele podle nařízení Dublin“), či nikoliv.  
Zařízení, odkud má dojít k navrácení, se totiž od běžného zařízení liší právě tím, 
že je v něm poskytována pomoc za účelem připravit přemístění do jiného státu. 
Pokud by měl být, jak tvrdí M. M., žalobě, kterou podal proti rozhodnutí o 
zamítnutí pobytu s příkazem opustit území podle článku 27 nařízení Dublin III, 
přiznán absolutní odkladný účinek, nebyl by důvod pro poskytnutí pomoci v 
souvislosti s přemístěním do jiného členského státu. 
Co se tím rozumí? Jak vyplývá z dokumentu nadepsaného „Informace k zařízení 
pro žadatele podle nařízení Dublin“ ze dne 13. července 2018, jenž byl založen do 
spisu vedeného úřadem Fedasil, zapsání do programu „zařízení pro žadatele podle 
nařízení Dublin“ „představuje určitou fázi v procesu přijímání oprávněných osob, 
u kterých bylo vyžádáno a schváleno převzetí podle dublinského nařízení 
(rozhodnutí 26c + propustka). Klíčovým prvkem této fáze je ochota nabídnout 
pomoc, která je co nejlépe přizpůsobena administrativní situaci rezidenta“. V 
tomto přijímacím středisku je přítomen styčný úředník z Cizineckého úřadu. 
Konkrétně se dotčené osoby účastní minimálně tří setkání, jejichž cílem je 
„poskytnout jasné informace o důsledcích doručení rozhodnutí „příloha 26c“, 
zodpovědět veškeré otázky, které rezidenta v uvedené zajímají, a připravit [je] co 
nejlépe na další průběh událostí“. 
Z téhož dokumentu vyplývá, že již od prvního setkání jsou dotčeným osobám 
nabídnuty tři možnosti: 
„Možnost 1: využít pomoci s organizací přemístění, kterou poskytuje Cizinecký 
úřad 
Možnost 2: dopravit se do členského státu vlastními prostředky ve lhůtě stanovené 
OQT (dále jen příkaz opustit území) 17 
Možnost 3: nespolupracovat při přemisťování podle dublinského nařízení a 
vystavit se tak riziku, že OE (Cizinecký úřad) přistoupí k nucenému vyhoštění18“. 
Rovněž je předána informace o tom, že žaloba podaná ke Conseil du contentieux 
des étrangers proti rozhodnutí „příloha 26c“ (zamítnutí pobytu s příkazem opustit 
území a příkaz přihlásit se v jiném členském státu) nemá automatický odkladný 
účinek. V tomto směru je sice nesporné, že podle současného stavu vnitrostátního 
 
17– Zkratka pro příkaz opustit území. 
18– Zkratka pro Office des étrangers (Cizinecký úřad, Belgie). 
FEDASIL 
 
7 
práva nemá uvedená žaloba odkladný účinek, nicméně právě tato neexistence 
odkladného účinku je zvlášť sporným bodem.  K tomu se vrátíme níže. 
Pokud jde o vyjádření účastníků, právní zástupce M. M. vyjádřil názor, podle 
kterého by takový dohled představoval určitou formu psychologického nátlaku a 
bránil by výkonu práva dotyčné osoby na podání účinného opravného prostředku 
k Radě pro sporné záležitosti cizinců. 
V tomto ohledu ovšem nepředkládá žádný konkrétní důkaz. Kromě toho je třeba 
konstatovat, že plán návratu i spolupráce s Cizineckým úřadem v souvislosti 
s plánem návratu jsou upraveny a stanoveny zákonem ze dne 12. ledna 2007, ve 
smyslu jeho čl. 2 odst. 6, 12 a 13, čl. 6/1, a článků 31, 54 a 58. 
Článek 31 odst. 2 zákona ze dne 12. ledna 2007 [omissis] stanoví, že sociální 
pomoc spočívá zejména v předávání informací přijímané osobě ohledně 
jednotlivých fází azylového řízení, včetně případných opravných prostředků a 
obsahu a přínosu programů dobrovolného návratu. 
Článek 6/1 odst. 1 stanoví, že žadatel o azyl má vždy možnost uzavřít individuální 
plán návratu vypracovaný na základě dohody s úřadem [Fedasil], a že v rámci 
navrácení je upřednostňován dobrovolný návrat. Podle odstavce 3 téhož 
ustanovení však platí, že pokud byl žadateli o azyl doručen příkaz opustit území, 
musí být návrat naplánován a vykonán ve lhůtě stanovené k provedení uvedeného 
příkazu, a od této chvíle je návrat řízen společně úřadem [Fedasil] a Cizineckým 
úřadem. Pokud úřad [Fedasil] nebo Cizinecký úřad dospějí k závěru, že žadatel o 
azyl dostatečně nespolupracuje, předají řízení návratu a související správní spis 
Cizineckému úřadu za účelem provedení nuceného návratu. 
Otázka je, zda úřad Fedasil zahájil tuto fázi návratu M. M. oprávněně, když 
posledně uvedený podal žalobu proti rozhodnutí o zamítnutí pobytu s příkazem 
opustit území. 
Článek 27 nařízení č. 604/2013 [omissis] stanoví:  
Článek 27 
Opravné prostředky 
1. Žadatel nebo jiná osoba uvedená v čl. 18 odst. 1 písm. c) nebo d) má 
právo na podání účinného opravného prostředku k soudu co do skutkové i 
právní stránky ve formě odvolání proti rozhodnutí o přemístění nebo jeho 
přezkumu. 
2. Členské státy stanoví přiměřenou lhůtu, v níž může dotyčná osoba 
uplatnit své právo na podání účinného opravného prostředku podle odstavce 
1. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 10. 2. 2020 – VĚC C–67/20  
 
8  
3. Pro účely odvolání proti rozhodnutí o přemístění nebo přezkumu 
tohoto rozhodnutí, členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech 
stanoví: 
a) že na základě podání odvolání nebo žádosti o přezkum získává dotčená 
osoba právo zůstat v daném členském státě, dokud nebude rozhodnuto o 
odvolání nebo o přezkumu; nebo 
b) automatický odklad přemístění na určitou a přiměřenou dobu, během 
níž soud po důkladném a pečlivém posouzení rozhodne, zda má být s 
odvoláním nebo přezkumem spojen i nadále odkladný účinek; nebo 
c) že dotčená osoba může v přiměřené lhůtě požádat soud o odložení 
výkonu rozhodnutí o přemístění, dokud nebude rozhodnuto o jejím odvolání 
nebo o přezkumu. Členské státy zajistí, aby účinný opravný prostředek v 
podobě odkladu přemístění byl v platnosti až do přijetí rozhodnutí o první 
žádosti o odklad. Jakékoli rozhodnutí o odložení výkonu rozhodnutí o 
přemístění musí být přijato v přiměřené lhůtě, která zároveň umožní 
důkladné a pečlivé posouzení žádosti. Rozhodnutí neodložit výkon 
rozhodnutí o přemístění musí obsahovat důvody, na nichž je založeno. 
4. Členské státy mohou stanovit, že příslušné orgány mohou z úřední 
moci rozhodnout o odložení výkonu rozhodnutí o přemístění do doby, než 
bude rozhodnuto o odvolání nebo o přezkumu. 
(…) 
Řešení upřednostňované vnitrostátním právem je zcela zjevně inspirováno 
ustanovením písmene c) výše. Byly však splněny požadavky uvedené ve 
zmíněném ustanovení? 
Není zpochybňováno, že sporné rozhodnutí „příloha 26c“ vydané Radou pro 
sporné záležitosti cizinců představuje rozhodnutí o přemístění.  
Dále je nesporné, že ani žaloba na neplatnost upravená v čl. 39/2 odst. 2, ani návrh 
na odklad vykonatelnosti upravený v čl. 39/89 loi du 15 décembre 1980 sur 
l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers 
(zákon ze dne 15. prosince 1980 o vstupu na území, pobytu, usazení a ukončení 
pobytu cizinců), který podal M. M., neodkládají výkon přílohy 26c. Právě tato 
skutečnost je ostatně důvodem, proč se úřad Fedasil domnívá, že je oprávněn 
přemístit osoby, které podaly takový opravný prostředek, do „zařízení pro žadatele 
podle nařízení Dublin“. Návrh na „odklad vykonatelnosti“ v řádném řízení, jakým 
je i návrh, který podal M. M., je ve skutečnosti označen nepříliš šťastně, na rozdíl 
od návrhu na odklad vykonatelnosti ve zvlášť naléhavém řízení. Pouze rozhodnutí 
o takovém opravném prostředku, bude-li vyhověno návrhu na přiznání 
odkladného účinku, bude ve svém účinku bránit výkonu o rozhodnutí o 
přemístění. V této souvislosti zákon nestanoví žádnou lhůtu pro vyřízení žádosti o 
přiznání odkladného účinku v řádném řízení. 
FEDASIL 
 
9 
Článek 39/82 odst. 4 zákona ze dne 15. prosince 1980 [omissis] nicméně stanoví, 
že pokud bylo proti cizinci vydáno rozhodnutí o vyhoštění či navrácení, které má 
být bezprostředně vykonáno, může cizinec podat návrh na odklad vykonatelnosti 
tohoto rozhodnutí ve zvlášť naléhavém řízení, ovšem za podmínky, že ještě 
nepožádal o odklad vykonatelnosti v řádném řízení. Podal-li již cizinec návrh na 
odklad vykonatelnosti v řádném řízení a má být bezprostředně vykonáno 
rozhodnutí o vyhoštění, může podat návrh na vydání předběžného opatření s 
žádostí, aby Rada pro sporné záležitosti cizinců rozhodla o již podané žádosti o 
odklad vykonatelnosti v řádném řízení bez zbytečného prodlení. Po doručení 
takového návrhu již nelze přistoupit k nucenému výkonu rozhodnutí o vyhoštění 
(články 39/84 a 39/85 téhož zákona). 
Ačkoliv má návrh na odklad vykonatelnosti ve zvlášť naléhavém řízení skutečně 
odkladný účinek, nelze jej podat ve všech případech a je podmíněn tím, že 
bezprostředně hrozí výkon opatření směřujícího k vyhoštění či navrácení. Obvykle 
právní zástupci cizinců tvrdí, že pojem „bezprostředně hrozící“ vykládá Rada pro 
sporné záležitosti cizinců v tom smyslu, že takový návrh je prohlášen za 
přípustný, pouze je-li dotčená osoba zbavena svobody za účelem jejího vyhoštění. 
Uvedená teorie se určitým způsobem odrazila v judikatuře pracovněprávních 
soudů, již cituje M. M. Kromě toho je v dopise Cizineckého úřadu ze dne 12. 
července 2019, který je založen ve spise úřadu Fedasil (a týká se obdobné věci), 
uveden jako příklad bezprostředně hrozícího rizika „nucený přesun“, což silně 
zavání eufemismem pro zbavení svobody. 
Ve stejném dopise Cizinecký úřad potvrzuje, že výkon vyhoštění přeruší pouze v 
případě, že bude podán návrh na odklad vykonatelnosti ve zvlášť naléhavém 
řízení, a nikoliv návrh na odklad vykonatelnosti v řádném řízení. Dodává, že v 
souladu s judikaturou Conseil d‘État (Rada státu, Belgie) by dotčená osoba 
nepozbyla přemístěním do jiného členského státu zájem na podání opravného 
prostředku, neboť v případě zrušení rozhodnutí o přemístění by se příslušným 
státem opět stala Belgie.  
Je tedy nesporné, že návrh na odklad vykonatelnosti podaný v řádném řízení 
žadatelem o azyl podle nařízení „Dublin“, kterému bezprostředně nehrozí 
navrácení, nemá odkladný účinek a že takovou povahu má pouze návrh na odklad 
vykonatelnosti podaný ve zvlášť naléhavém řízení, který je podmíněn 
bezprostředně hrozícím výkonem. 
[omissis] [řízení] je třeba uznat, že dokud má M. M. možnost svobodně se 
pohybovat, nemůže podat proti rozhodnutí o přemístění opravný prostředek 
s odkladným účinkem. 
Navíc belgický Cour constitutionnelle (Ústavní soud, Belgie) 19, byť v podstatně 
jiném kontextu, dospěl k závěru, že návrh na odklad vykonatelnosti ve zvlášť 
 
19– Nález belgického Ústavního soudu č. 3/2016 ze dne 27. ledna 2016, www.const-court.be. Tento 
[pracovněprávní] soud odkazuje na bod B.8.6, který se týká žadatelů o azyl pocházejících z 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 10. 2. 2020 – VĚC C–67/20  
 
10  
naléhavém řízení nepředstavuje účinný opravný prostředek ve smyslu článku 13 
Evropské úmluvy o lidských právech. 
Tento [pracovněprávní] soud si klade otázku, zda je opravný prostředek bez 
odkladného účinku, kterému by byl přiznán odkladný účinek pouze v případě, že 
by bezprostředně hrozilo nebezpečí přemístění spojené se zadržením, v souladu s 
článkem 27 nařízení Dublin III. 
Soudní dvůr Evropské unie ve dvou rozsudcích vydaných ve velkém senátu 20 
rozhodl, že restriktivní výklad rozsahu práva na opravný prostředek, které je 
stanoveno v čl. 27 odst. 1 nařízení Dublin III, by mohl bránit dosažení cíle 
ochrany udělené žadatelům o azyl, jež je zejména zaručena prostřednictvím 
účinné a úplné soudní ochrany. Požadavky účinného opravného prostředku je tedy 
třeba vykládat v jejich plném rozsahu. 
Je nicméně třeba objasnit jeden klíčový bod: v čem je tato otázka, která spadá 
v zásadě do oblasti cizineckého práva, relevantní pro rozhodnutí sporu vedeného 
před Cour du travail (pracovněprávní soud vyššího stupně, Belgie)? 
Pokud bychom předpokládali, že z důvodu přednosti evropského práva je třeba 
přiznat návrhu na odklad vykonatelnosti v řádném řízení směřujícímu proti 
rozhodnutí „příloha 26c“ (kterým byl zamítnut pobyt v Belgii, vydán příkaz 
opustit území a nařízeno, aby se dotyčná osoba přihlásila v jiném členském státě 
za účelem přezkumu žádosti o mezinárodní ochranu) absolutní odkladný účinek, 
bránil by takový návrh dočasně přemístění do jiného členského státu.  
Pokud by přemístění ještě nebylo aktuální, nebylo by namístě vypracovávat plán 
návratu. 
To znamená, že v takovém případě by bylo přemístění do zařízení, z nějž má dojít 
k návratu, s cílem připravit dotčené osoby na jejich přemístění do jiného 
členského státu (což je spojeno se změnou střediska a ztrátou určitých záchytných 
bodů, které nově příchozí osoby získaly po často vyčerpávajícím procesu) 
předčasné. 
Pokud by byla změna střediska, jejímž účelem je připravit žadatele o azyl na 
základě nařízení „Dublin“ na přemístění, před rozhodnutím o opravném 
prostředku s odkladným účinkem předčasná, musely by pracovněprávní soudy 
přehodnotit taková rozhodnutí vydaná úřadem Fedasil – ledaže by dospěly 
k závěru, že i když byl výkon přemístění jako takového přerušen, lze přesto 
vypracovat plán návratu. 
      
bezpečných zemí, ve vztahu, k nimž bylo vydáno rozhodnutí, že jejich žádost nebude 
projednána. 
20– [ Rozsudky ze dne 26. července 2017, Mengesteab, C-670/16, EU:C:2017:587, body 46 a 47, a 
ze dne 7. června 2016, Ghezelbash, C-63/15, EU:C:2016:409, body 52 a 53]. 
FEDASIL 
 
11 
Lze tedy shrnout, že pokud se účinným právním prostředkem ve smyslu článku 27 
nařízení Dublin III nutně rozumí opravný prostředek s absolutním odkladným 
účinkem, je rozhodnutí úřadu Fedasil protiprávní a musí být změněno. Lze si však 
představit i odkladný účinek v omezeném rozsahu, který by bránil výkonu 
rozhodnutí o přemístění, avšak nikoliv vypracování plánu návratu v zařízení „pro 
žadatele na základě nařízení Dublin“. 
Potřeba položit předběžnou otázku 
Tento [pracovněprávní] soud  uvedl, z jakého důvodu pro rozhodnutí v otázce, 
která spadá do její pravomoci, potřebuje výklad pojmu „účinná právní ochrana“, 
jak je uveden v článku 27 směrnice Dublin III. Ostatně není jediným belgickým 
soudem, který naráží na problémy, pokud jde o výklad článku 27. Sama Conseil 
d‘État (Rada státu, Belgie) položila Soudnímu dvoru Evropské unie předběžnou 
otázku v rozsudku č. 243.673 ze dne 12. února 201921.  
[omissis] [otázky uvedené rovněž ve výroku rozhodnutí] 
Žádost o urychlené vyřízení 
M. M. je v současnosti stále ubytován na náklady Fedasilu ve středisku Červeného 
kříže (které si nepřeje opustit) v souladu s usnesením vydaným k námitce třetí 
osoby předsedkyní tribunal du travail de Liège (pracovněprávní soud v Lutychu, 
Belgie), ale nadále se na něj vztahuje příkaz opustit území, proti němuž podal 
opravný prostředek bez odkladného účinku a který může být kdykoli vykonán. Je 
pravda by nutně nepozbyl zájem na podání opravného prostředku k Radě pro 
sporné záležitosti cizinců, nicméně takové opatření by mu mohlo způsobit 
závažnou újmu. M. M. má zjevně zájem na tom, aby bylo o jeho právech 
rozhodnuto co nejrychleji 22.  
 
21– Předmět zmíněné předběžné otázky je jiný  a zní: „Musí být článek 27 nařízení Evropského 
parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a 
postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu 
podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z 
členských států (přepracované znění), posuzovaný samostatně a ve spojení s článkem 47 Listiny 
základních práv Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že ukládá vnitrostátnímu soudu 
povinnost případně zohlednit skutkové okolnosti, jež nastaly po vydání rozhodnutí o ,přemístění 
podle nařízení Dublin‘, aby bylo zaručeno právo na účinný ochranný prostředek?“ [věc C-
194/19] 
22– Ačkoliv má M. M. zřejmě za to, že v souladu se zásadou neutrality, ke které se hlásí Červený 
kříž, je ve středisku chráněn před zatčením, nemá tento [pracovněprávní] soud k dispozici žádný 
konkrétní důkaz, který by toto tvrzení potvrzoval. Osoby ubytované v jakémkoli přijímacím 
středisku jsou nutně zaregistrovány a orgánům je známo, kde se nacházejí. Mohou být zatčeny 
za účelem přemístění v prostorách střediska nebo při vycházce mimo něj za velmi podobných 
podmínek. M. M. neprokázal, že pobyt ve středisku jej chrání před výkonem opatření 
směřujícího k vyhoštění. 
ŽÁDOST O ROZHODNUTÍ O PŘEDBĚŽNÉ OTÁZCE ZE DNE 10. 2. 2020 – VĚC C–67/20  
 
12  
Kromě toho španělské orgány uvedly, že souhlasí s převzetím věci M. M. dne 15. 
října 2019. Na základě čl. 29 odst. 2 nařízení Dublin III se Belgie stane opět 
příslušnou k vyřízení žádosti o mezinárodní ochranu dne 15. dubna 2019 a otázka 
relevantnosti předběžné otázky a zájmu na podání opravného prostředku ve 
vnitrostátním právu se tím stane ještě naléhavější. 
Proto je zapotřebí získat rychlou odpověď. 
Tento [pracovněprávní] soud má za to, že v projednávané věci vyvstává 
jedna či více otázek týkajících se oblastí spadajících pod hlavu V třetí části 
Smlouvy o fungování Evropské unie. 
Z tohoto důvodu navrhuje, aby byla věc projednána v naléhavém řízení 
podle článku 108 jednacího řádu Soudního dvora Evropské unie. 
Pokud nebude návrhu vyhověno, tento [pracovněprávní] soud navrhuje, aby 
bylo alespoň uplatněno zrychlené řízení podle článku 105 téhož jednacího 
řádu. 
Z TĚCHTO DŮVODŮ 
[PRACOVNĚPRÁVNÍ] SOUD 
[omissis] [řízení] 
– Přerušuje řízení a pokládá na základě čl. 267 třetího pododstavce 
Smlouvy o fungování Evropské unie Soudnímu dvoru Evropské unie 
tyto předběžné otázky: 
– Představuje opravný prostředek stanovený ve vnitrostátním právu pro 
žadatele o azyl,  kterým se má přezkoumat jeho žádost o mezinárodní 
ochranu v jiném členském státě, který nemá odkladný účinek a takový 
účinek mu může být přiznán pouze v případě zbavení svobody za 
účelem okamžitého přemístění, účinný opravný prostředek ve smyslu 
článku 27 nařízení Dublin III?  
– Je nutné chápat účinný opravný prostředek upravený v článku 27 
nařízení Dublin III v tom smyslu, že brání pouze výkonu rozhodnutí o 
nuceném přemístění během přezkumu opravného prostředku podaného 
proti uvedenému rozhodnutí o přemístění, nebo že vylučuje jakékoli 
přípravné kroky směřující k vyhoštění, jako je přesun do střediska, 
které zajišťuje přípravu plánu návratu pro žadatele o azyl, kteří byli 
vyzváni, aby požádali o přezkum své žádosti o mezinárodní ochranu v 
jiném evropském státě? 
– Navrhuje, aby Soudní dvůr Evropské unie projednal tuto věc v 
naléhavém řízení, nebo případně alespoň ve zrychleném řízení. 
FEDASIL 
 
13 
– [omissis] [řízení] 
[omissis]  
[omissis] [řízení, složení senátu]