Judgment — ECLI:EU:C:2026:184
Date: 2026-03-12
Language of the case: Hungarian
Court formation: Second Chamber
Procedure: Reference for a preliminary ruling
Origin: Hungary

Käännös C-514/24 - 1 
Asia C-514/24 
Ennakkoratkaisupyyntö 
Jättämispäivä: 
24.7.2024 
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin: 
Kúria (ylin tuomioistuin, Unkari) 
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan päätöksen tekemispäivä: 
26.6.2024 
Valittaja: 
Magyar Telekom Nyrt. 
Vastapuoli: 
Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke (kansallisen 
viestintäviranomaisen pääjohtaja, Unkari) 
    
Kúrian (ylin tuomioistuin, Unkari) 
kassaatiotuomioistuimena tekemä 
päätös 
[– –] 
Valittaja: Magyar Telekom Nyrt. ([– –] [– –] Budapest) 
[– –] 
Vastapuoli: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke (kansallisen 
viestintäviranomaisen pääjohtaja) ([– –] [– –] Budapest) 
[– –] 
Asian kohde: Viestintää koskeva hallinto-oikeudellinen menettely 
Valittaja kassaatiotuomioistuimessa: valittaja [– –] 
FI 
ENNAKKORATKAISUPYYNTÖ – ASIA C-514/24 
 
2  
Valituksenalainen ratkaisu: Fővárosi Törvényszékin (Budapestin alioikeus, 
Unkari) 6.12.2023 antama tuomio [– –] 
Päätösosa: 
Kúria (ylin tuomioistuin, Unkari) esittää Euroopan unionin tuomioistuimelle 
seuraavat ennakkoratkaisukysymykset: 
1) Voidaanko katsoa, että unionin tuomioistuimen tuomio vastaa 
eurooppalaisesta sähköisen viestinnän säännöstöstä annetun Euroopan parlamentin 
ja neuvoston direktiivin (EU) 2018/1972 (jäljempänä säännöstö) 105 artiklan 
4 kohdassa tarkoitettua välittömästi velvoittavaa unionin oikeuden säännöstä, vai 
onko katsottava, että kyse on laintulkinnasta, joka ei merkitse aiemman sääntelyn 
muutosta säännöstön 105 artiklan 4 kohdan kannalta? 
2) Voidaanko katsoa, että Euroopan sähköisen viestinnän 
sääntelyviranomaisten yhteistyöelimen (jäljempänä BEREC) 30.8.2016 antamat 
suuntaviivat (BoR (16) 127) (jäljempänä vuoden 2016 BERECin suuntaviivat), 
jotka on tämän asian kannalta merkityksellisiltä osin korvattu 9.6.2022 annetuilla 
BERECin suuntaviivoilla (BoR (22) 81) (jäljempänä vuoden 2022 BERECin 
suuntaviivat), erityisesti säännöstön 10 artiklan 2 kohdan ja 11.12.2018 annetun 
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1971 (jäljempänä 
BERECistä annettu asetus) 4 artiklan 4 kohdan valossa, ovat osa unionin oikeutta 
tai välittömästi velvoittavia unionin oikeuden säännöksiä ja että ne sellaisina 
merkitsevät sääntelyn muutosta, jonka vuoksi on perusteltua soveltaa säännöstön 
105 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua poikkeusta, vai onko kyse – erityisesti jos 
niissä sovelletaan unionin tuomioistuimen tuomiota – pelkästä laintulkinnasta, 
joka ei merkitse aiemman sääntelyn muutosta säännöstön 105 artiklan 4 kohdan 
kannalta? 
3) Jos säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen 
soveltaminen ei ole perusteltua unionin tuomioistuimen tuomion tai vuoden 2022 
BERECin suuntaviivojen nojalla, voidaanko katsoa, että kansallisen 
sääntelyviranomaisen päätös, jossa sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajan osalta 
sovelletaan yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen 
ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22/EY sekä verkkovierailuista 
yleisissä matkaviestinverkoissa unionin alueella annetun asetuksen (EU) N:o 
531/2012 muuttamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 
(EU) 2015/2120 (jäljempänä asetus 2015/2120) 3 artiklan 3 kohtaa koskevaa 
oikeuskäytäntöön perustuvaa muutettua kriteeriä unionin tuomioistuimen tuomion 
perusteella muutettujen vuoden 2022 BERECin suuntaviivojen mukaisesti, on 
säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu välittömästi velvoittava kansallisen 
oikeuden säännös, kun otetaan huomioon, että asetuksen 2015/2120 säännös on 
pysynyt samana eikä sitä ole muutettu asiassa kyseessä olevana ajanjaksona? 
[– –] [kansallista prosessioikeutta koskevia seikkoja] 
Perustelut 
MAGYAR TELEKOM 
 
3 
Oikeudenkäynnin kohde, ennakkoratkaisupyynnön kannalta merkitykselliset 
tosiseikat ja asianosaisten väitteet 
1 Asetuksessa 2015/2120, joka tuli voimaan 29.11.2015, ei viitata nimenomaisesti 
tarjouksiin, jotka sisältävät niin sanottua nollatariffia koskevia elementtejä, mutta 
sen 3 artiklan 3 kohdassa säädetään, että ”internetyhteyspalvelujen tarjoajien on 
kohdeltava internetyhteyspalveluja tarjotessaan kaikkea tietoliikennettä 
yhdenvertaisesti, syrjimättömästi, rajoituksitta ja häiriöittä ja riippumatta 
lähettäjästä, vastaanottajasta, saadusta tai jaetusta sisällöstä, käytetyistä tai 
tarjotuista sovelluksista tai palveluista tai käytetystä päätelaitteesta”. 
2 Vuoden 2016 BERECin suuntaviivoissa tätä asetusta tulkittiin siten, että 
nollatariffia koskevat tarjoukset ovat sallittuja, minkä seurauksena valittaja laati 
jotkin palvelusopimuksistaan tällaisen tulkinnan mukaisesti. 
3 Unionin tuomioistuimen 2.9.2021 antamissa tuomioissa Vodafone (C-854/19, 
EU:C:2021:675), Vodafone (C-5/20, EU:C:2021:676) ja Telekom Deutschland 
(C-34/20, EU:C:2021:677) (jäljempänä unionin tuomioistuimen tuomiot) todettiin, 
että asetuksen 2015/2120 3 artiklaa on tulkittava siten, että yhteyden jakamisen 
rajoittaminen niin sanottua nollatariffia koskevan hinnoitteluvaihtoehdon 
aktivoimisen vuoksi, kaistanleveyden rajoittaminen videoiden suoratoistoon 
sovelletun niin sanottua nollatariffia koskevan hinnoitteluvaihtoehdon 
aktivoimisen vuoksi riippumatta siitä, onko kyse yhteistyökumppanien vai muiden 
sisällöntarjoajien videoiden suoratoistosta, ja vierailuverkossa tapahtuvan käytön 
rajoittaminen niin sanottua nollatariffia koskevan hinnoitteluvaihtoehdon 
aktivoimisen vuoksi ovat ristiriidassa kyseisen artiklan 3 kohdasta johtuvien 
velvollisuuksien kanssa. 
4 Tämän seurauksena BEREC tarkisti vuoden 2016 suuntaviivojaan ja julkaisi 
uudet, vuoden 2022 suuntaviivat, joiden perusteella ensimmäisen asteen 
viestintäviranomainen kehotti 21.12.2021 valittajaa laatimaan vuoden 2022 
tarjouksensa unionin tuomioistuimen tuomioiden mukaisesti. 
5 Tämän jälkeen ensimmäisen asteen viestintäviranomainen teki yleisenä 
valvontaviranomaisena erityisiä yksittäistapauksia koskevia päätöksiä, jotka 
velvoittivat kutakin markkinatoimijaa. Kaikki nämä päätökset tehtiin samana 
päivänä (6.9.2022), ja ne olivat asia- ja oikeuskysymyksen osalta samansisältöisiä. 
Tämän oikeudenkäynnin kohteena olevan päätöksen mukaan valittaja ei 
noudattanut asetuksen 2015/2120 3 artiklan 3 kohtaa, koska se ei kohdellut 
tietoliikennettä syrjimättömästi, rajoituksitta ja häiriöittä eikä varmistanut 
yhdenvertaista kohtelua, sillä se ei laskenut tiettyjen sovellusten liikennettä tai 
tietyntyyppistä liikennettä internetyhteyspalvelunsa datansiirtomäärän 
enimmäismäärään (nollatariffin käyttö). Kyseisen viranomaisen mukaan valittajan 
oli asetuksen 2015/2120 3 artiklan 3 kohdan noudattamiseksi lopetettava 
15.11.2022 mennessä ”sosiaalinen media ja selauspalvelu” ja ”chat-palvelu” -
nimisten palvelujen tarjoaminen nollatariffilla sekä minkä tahansa muun palvelun 
tarjoaminen nollatariffilla. Lisäksi valittaja velvoitettiin 15 päivän kuluessa 
ENNAKKORATKAISUPYYNTÖ – ASIA C-514/24 
 
4  
päätöksen lainvoimaiseksi tulosta lopettamaan ”sosiaalinen media ja 
selauspalvelu” ja ”chat-palvelu” -nimisten palvelujen nollatariffitarjousten 
sisällyttäminen kyseisiin tariffipaketteihin tariffipakettiensa ehtojen 
houkuttelevana osana. Valittaja velvoitettiin myös muuttamaan 31.3.2023 
mennessä kaikki kyseessä olevat liittymäsopimukset – mukaan lukien yleiset 
sopimusehdot ja yksittäiset liittymäsopimukset – kaikkien syrjintäkiellon 
vastaisten nollatariffia koskevien elementtien poistamiseksi. Ensimmäisen asteen 
viranomainen pyysi valittajaa ilmoittamaan sille toteutetuista toimenpiteistä tätä 
varten asetetussa määräajassa. 
6 Siltä osin kuin kyse on päätöksen riidanalaisesta kohdasta, ensimmäisen asteen 
viranomainen totesi, että päätös tai siitä johtuva velvollisuus ei oikeuta 
sähköisestä viestinnästä vuonna 2003 annetun lain C (az elektronikus hírközlésről 
szóló 2003. évi C. törvény, jäljempänä LCE) 132 §:n 6 momentin c kohdassa, 
jolla säännöstön 105 artiklan 4 kohdan loppuosa on saatettu osaksi Unkarin 
lainsäädäntöä, tarkoitettua sopimuksen muuttamista, koska asetuksen 2015/2120 
3 artiklan 3 kohdan osalta sääntelyä ei ole muutettu ja koska muutos, joka 
valittajan on toteutettava, ei perustu nimenomaisesti viranomaisen päätökseen 
vaan vuosien ajan samanlaisena säilyneen oikeussäännön sisältöön ja siihen, että 
palveluntarjoajan käytäntö on kyseisen oikeussäännön vastainen. Jos siis valittaja 
muuttaa voimassa olevia liittymäsopimuksia yksipuolisesti tilaajien vahingoksi, 
tilaajilla on oikeus irtisanoa kyseiset sopimukset LCE:n 132 §:n 5 momentin 
mukaisesti. 
7 Vastapuoli, joka ratkaisi valittajan tekemän oikaisuvaatimuksen, pysytti 
27.10.2022 tekemällään päätöksellä [– –] ensimmäisen asteen päätöksen. 
Päätöksen perustelujen II/3 kohta sisältää vastapuolen päätelmät, jotka koskevat 
mahdollisuutta soveltaa LCE:n 132 §:n 6 momentin c kohtaa, joka koskee 
sopimuksen yksipuolista muuttamista. 
8 Vastapuoli totesi valittajan myöntävän, että tuolloin voimassa olleita yksittäisiä 
liittymäsopimuksia oli muutettava, jotta ne olisivat asetuksen 2015/2120 mukaisia. 
Vastapuoli selitti päätöksensä perusteluissa, että unionin tuomioistuimen tuomiot, 
joissa täsmennettiin asetuksen 2015/2120 3 artiklan 3 kohdan oikeaa tulkintaa, 
olivat merkinneet perustavanlaatuista muutosta nollatariffitarjousten laillisuuden 
arvioinnissa. Unionin tuomioistuimen tuomioiden jälkeen muutettiin asiaa 
koskevia BERECin suuntaviivoja. Ensimmäisen asteen päätöksellä pyrittiin 
varmistamaan, että palveluntarjoajat soveltavat asetusta 2015/2120 unionin 
tuomioistuimen tuomioiden ja vuoden 2022 BERECin suuntaviivojen mukaisesti. 
9 Ensimmäisen asteen päätös oli tarpeen, koska siitä huolimatta, että valittajan olisi 
pitänyt unionin tuomioistuimen tuomioiden erga omnes -vaikutuksen vuoksi 
tarkistaa ja poistaa soveltamansa nollatariffipaketit ja noudattaa vapaaehtoisesti 
oikeudellista velvollisuutta, se ei ollut tehnyt niin. 
10 Vastapuolen mukaan valittajan tekemästä oikaisuvaatimuksesta voidaan myös 
päätellä, että valittaja pyrkii poistamaan nollatariffipaketit muuttamalla 
MAGYAR TELEKOM 
 
5 
sopimuksia yksipuolisesti tilaajien vahingoksi LCE:n 136 §:n 5 momentin 
perusteella, mutta se pyrkii myös siihen, että tilaajat eivät voisi irtisanoa itselleen 
epäedullisia sopimuksia LCE:n 132 §:n 6 momentin c kohdan nojalla. 
11 Yksi tapauksista, joissa LCE:n 132 §:n 6 momentin c kohta on sovellettavissa, on 
nimenomaan lainsäädännön muutokseen perustuva sopimusmuutos. Vastapuolen 
mukaan kyse ei ole tällaisesta tilanteesta, koska asetuksen 2015/2120 3 artiklan 
3 kohdan eli oikeussäännön, jossa vahvistetaan nollatariffin kielto, sanamuotoa ei 
ole muutettu kyseisen asetuksen voimaantulon jälkeen. 
12 Vastapuoli pitää perusteettomana valittajan väitettä, joka liittyy säännöstön 
johdanto-osan 275 perustelukappaleeseen ja jonka mukaan kyseisessä 
perustelukappaleessa tarkoitetut ”sääntelyn” (tai lainsäädännön) muutokset 
käsittäisivät myös laintulkintaa koskevat muutokset. Säännöstön 105 artiklan 
4 kohdasta ilmenee päinvastoin, että laintulkinta tai soveltamiskäytännön 
muutokset eivät nimenomaisesti sisälly lainsäädännön tai sääntelyn muutosten 
piiriin. 
13 Toinen tilanne, jossa ei ole LCE:n 132 §:n 6 momentin c kohdassa tarkoitettua 
irtisanomisoikeutta, on se, että palveluntarjoaja muuttaa sopimusta yksipuolisesti 
erityisesti hallinnollisen päätöksen tai tuomioistuinratkaisun perusteella. 
Palveluntarjoajan lainvastainen menettely ja velvollisuus sopimuksen 
muuttamiseen tämän sääntöjenvastaisuuden korjaamiseksi eivät johdu unionin 
tuomioistuimen tuomioista vaan asetuksen 2015/2120 säännöksestä, jota ei ole 
muutettu. On riidatonta, että ensimmäisen asteen viranomaisen päätöksessä 
valittaja velvoitettiin muuttamaan menettelyään sääntelyn mukaiseksi, koska se ei 
ollut tehnyt niin vapaaehtoisesti, mutta itse velvollisuus sopimuksen 
muuttamiseen ei johdu tämän viranomaisen päätöksestä vaan asetuksen 2015/2120 
3 artiklan 3 kohdan sanamuodosta. Edellä esitetyn perusteella on selvää, että 
valittajan velvollisuus muuttaa sopimusta yksipuolisesti ei perustu hallinnolliseen 
päätökseen tai tuomioistuinratkaisuun. 
14 Valittaja nosti vastapuolen päätöksestä kanteen Fővárosi Törvényszékissä 
(Budapestin alioikeus, Unkari), joka on ensimmäisen asteen tuomioistuin. 
Valittajan mukaan sillä ei ollut ennen päätöksen tekemistä velvollisuutta panna 
täytäntöön unionin tuomioistuimen tuomioita. Valittaja väittää, että muiden 
Euroopan unionin palveluntarjoajien tavoin se oli saattanut käytäntönsä vuoden 
2016 BERECin suuntaviivojen mukaiseksi, mutta koska unionin tuomioistuimen 
tuomioilla – ottaen huomioon Kúrian ratkaisun Jpe.II.60 027/2021/8 40 kohdan, 
joka sitoo kaikkia sen jaostoja – ei ole erga omnes -vaikutusta eikä niistä seuraa 
valittajalle mitään suoraa velvollisuutta, se ei ole tässä suhteessa syyllistynyt 
minkäänlaiseen laiminlyöntiin. Vuoden 2022 BERECin suuntaviivat on osoitettu 
sääntelyviranomaisille, eikä siksi myöskään niistä seuraa valittajalle minkäänlaista 
oikeudellista velvollisuutta muuttaa sopimuksiaan. Riidanalaista päätöstä voidaan 
pitää säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuna kansallisena 
lainsäädäntönä, jossa asetetaan suoraan velvollisuus valittajalle. 
ENNAKKORATKAISUPYYNTÖ – ASIA C-514/24 
 
6  
15 Fővárosi Törvényszék hylkäsi kanteen antamallaan lopullisella tuomiolla. 
16 Kyseinen tuomioistuin totesi, että LCE:n 132 §:n 6 momentin c kohdalla, joka on 
pääasian kohteena, saatettiin säännöstön 105 artiklan 4 kohdan [ensimmäisen 
alakohdan] loppuosassa tarkoitettu kolmas poikkeus osaksi kansallista 
lainsäädäntöä. Säännöstön johdanto-osan 275 perustelukappaleessa esitetty 
sääntelytarkoitus on ymmärrettävä säännöstön 105 artiklan 4 kohdan mukaisesti, 
ja siinä vahvistetaan positiivinen velvollisuus. Säännös sisältää selvästi muotoillun 
poikkeuksen, jossa viitataan unionin oikeudessa tai kansallisessa lainsäädännössä 
suoraan edellytettyyn muutokseen, joten 275 perustelukappaleessa olevaa sanaa 
”sääntely” voidaan tulkita tässä merkityksessä, kuten kyseisessä 
perustelukappaleessa annettu esimerkki vahvistaa. Näin ollen ei jää järkevää 
epäilyä siitä, että säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu poikkeus – kun 
otetaan huomioon myös säännöstön 101 artiklan 1 kohdassa säädetty rajoitus – 
koskee yksinomaan SEUT 288 artiklassa määriteltyjä unionin oikeuden toimia ja 
jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvia kansallisia lainsäädäntötoimia. 
17 Riidanalainen hallinnollinen päätös on tehty yksittäistapauksessa, eikä se ole 
lainsäätäjän toimivallan piirissä annettu oikeussääntö tai myöskään unionin 
oikeutta tai kansallista lainsäädäntöä vaan päätös, jonka viranomainen on tehnyt 
lain soveltamista koskevan toimivaltansa rajoissa tämän lain soveltamiseksi ja 
joka ei kuulu säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa vahvistettujen poikkeusten 
soveltamisalaan. 
18 Säännöstön ja LCE:n sanamuoto ei ole identtinen, mutta LCE:ssä käytettyjä 
ilmaisuja ”sääntelyn muutos” ja ”hallinnollinen päätös tai tuomioistuinratkaisu” 
voidaan tulkita vain säännöstön säännösten mukaisesti. Kun otetaan huomioon 
unionin oikeus, joka on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, ”hallinnollista 
päätöstä” ei voida rinnastaa mihin tahansa julkishallinnon yleisestä järjestämisestä 
vuonna 2016 annetun lain CL (az általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016. 
évi CL. Törvény, jäljempänä julkishallinnosta annettu laki) 80 §:ssä tarkoitettuun 
hallinnolliseen päätökseen. LCE:n 132 §:n 6 momentin c kohdassa tarkoitetulla 
hallinnollisella päätöksellä voidaan tarkoittaa unionin oikeuden mukaisesti 
ainoastaan hallinnollista päätöstä, joka on suoraan seurausta unionin oikeuden tai 
kansallisen lainsäädännön muutoksesta ja joka on siis tehty ilman, että 
viranomaisen olisi yksittäistapauksessa arvioitava ja sovellettava lakia. 
19 Asetuksen 2015/2120 3 artiklan 3 kohtaa, joka on vastapuolen päätöksen 
oikeusperustana, ei ole muutettu, vaikka viranomaisten ja palveluntarjoajien 
käytäntö, joka määräytyy tämän säännöksen tulkinnan perusteella, muuttui 
unionin tuomioistuimen tuomioissa esitetyn oikeudellisen tulkinnan mukaisesti. 
Laintulkinnan ja soveltamiskäytännön muutoksia ei kuitenkaan voida rinnastaa 
sääntelyn muutoksiin. Se, että BEREC ja vastapuoli noudattivat asetuksen 
2015/2120 vastaista käytäntöä ennen unionin tuomioistuimen tuomioiden 
julistamista, ei sinänsä tee samasta valittajan menettelystä lainmukaista. 
Asetuksessa 2015/2120 säädetyt velvollisuudet olivat valittajaa velvoittavia ja 
MAGYAR TELEKOM 
 
7 
välittömästi sovellettavissa, myös ilman mitään muuta lainsäädäntötoimea tai 
hallinnollista toimea. 
20 Valittaja valitti lopullisesta tuomiosta ylimpään tuomioistuimeen. Valittaja väittää, 
että säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa mainitaan unionin oikeudessa tai 
kansallisessa lainsäädännössä suoraan edellytetyt muutokset ja että tässä 
yhteydessä 275 perustelukappaleessa viitataan lainsäädännön tai sääntelyn 
muutoksiin. Sen mukaan on kuitenkin täysin ilmeistä, että LCE:n 132 §:n 
6 momentin c kohdan ilmaisu ”hallinnollinen päätös tai tuomioistuinratkaisu” 
sisällytettiin tarkoituksellisesti säännöksen sanamuotoon saatettaessa säännöstö 
osaksi kansallista lainsäädäntöä. Valituksenalaisessa tuomiossa on näin ollen 
rajoitettu virheellisesti hallinnollisen päätöksen käsitettä. 
21 Valittaja pitää virheellisenä Fővárosi Törvényszékin perustelua, jonka mukaan 
silloin, jos tehdään unionin oikeuden tai kansallisen lainsäädännön muutoksesta 
suoraan johtuva hallinnollinen päätös, se, mikä on esteenä irtisanomisoikeuden 
käyttämiselle, olisi nimenomaan LCE:n 132 §:n 6 momentin c kohdassa 
tarkoitettu lainsäädännön muutos, sillä valittajan väitteen mukaan tällaisessa 
tapauksessa ”hallinnollista päätöstä” ei olisi tarpeen sisällyttää mainittuihin 
tapauksiin. 
22 Unionin oikeuden määritelmän osalta Fővárosi Törvényszék mainitsee ainoastaan 
unionin johdetun oikeuden toimet ja jättää mainitsematta primaarioikeuden 
toimet, SEUT 290 artiklassa mainitut muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä 
hyväksytyt toimet ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä kehitetyt yleiset 
ja erityiset oikeusperiaatteet, joita niin ikään voidaan pitää unionin oikeuslähteinä. 
23 Vaikka BERECin julkaisemat suuntaviivat eivät ole unionin oikeuden toimia, 
Kúrian aiempien toteamusten mukaisesti ne auttavat osaltaan laintulkinnassa ja 
voivat synnyttää perusteltuja odotuksia valittajalle. Tämä vaatimus koskee myös 
vastapuolta, jolla on velvollisuus ottaa huomioon BERECin antamat suuntaviivat. 
24 Tässä asiassa unionin tuomioistuimen tuomiot saivat BERECin muuttamaan 
suuntaviivojaan, minkä seurauksena oli ”sääntelyn muutos”, joka ilmeni 
vastapuolen päätöksenä velvoittaa valittaja muuttamaan sopimussuhdettaan 
tilaajiin. 
25 Fővárosi Törvényszék ei tulkinnut asianmukaisesti säännöstön 
275 perustelukappaleen ja 105 artiklan 4 kohdan välistä suhdetta todetessaan, että 
ilmaisulla ”sääntely” (lainsäädännön merkityksessä) ei voida viitata lain 
soveltamista koskevan toimivallan nojalla tehtyyn päätökseen. 
Perustelukappaleiden tarkoituksena on vähentää epävarmuutta ja helpottaa toimen 
tulkintaa. Tulkitessaan ilmaisua ”sääntely” Fővárosi Törvényszék ei ottanut 
huomioon unionin tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä 
vahvistettuja kriteerejä. Sillä, että ilmaisu ”sääntely” ulotetaan koskemaan 
tuomioistuinratkaisuja ja hallinnollisia päätöksiä, ei poiketa säädöksen 
säännöksistä, eikä sitä voida pitää ilmeisen ristiriitaisena tulkintana. Tätä kantaa 
ENNAKKORATKAISUPYYNTÖ – ASIA C-514/24 
 
8  
tukee myös se, että Unkarin lainsäätäjä on saattanut säännöstön 105 artiklan 
säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä LCE:llä siten, että ne kattavat paitsi 
lainsäädännön, sellaisena kuin se ilmaistaan oikeussäännössä, myös sääntelyn 
kehitykseen vaikuttavan oikeus- ja viranomaiskäytännön. Tämä on sopusoinnussa 
sen kanssa, että säännöstön säännösten sanamuodon perusteella tilaajien 
irtisanomisoikeus voidaan sulkea pois, jos sopimukseen tehdään muutoksia, jotka 
voivat johtua paitsi unionin tai valtion oikeussäännöistä tai lainsäädäntötoimista, 
myös unionin oikeudesta tai kansallisesta lainsäädännöstä laajemmassa 
merkityksessä. Riidan kohteena oleva vastapuolen päätös kuuluu tähän 
laajempaan lainsäädännön käsitteeseen. 
26 Valittaja korostaa, että sääntelyn muutos ei merkitse ainoastaan asetuksen 
2015/2120 muuttamista. Säännöstön johdanto-osan 275 perustelukappaleen 
englanninkielisessä toisinnossa käytetään ilmaisua ”regulatory”, joka kuvaa 
tarkemmin sitä, mitä ”sääntelyllä” (tai lainsäädännöllä) on ymmärrettävä. SEUT 
288 artiklassa tarkoitettujen toimien lisäksi on olemassa muitakin unionin 
oikeuslähteitä, joilla tehtävät muutokset ovat luonteeltaan ”regulatory” tai 
normatiivisia. Tällainen on SEUT 291 artiklaan perustuvassa sähköisen viestinnän 
lainsäädännössä säädetty täytäntöönpanoasetus sopimustiivistelmän mallista, jota 
sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien on määrä käyttää. Kyseisellä asetuksella 
toteutetaan suhteessa säännöstöön sääntelyn muutos, jonka valittaja katsoo 
kuuluvan kategoriaan ”regulatory change”, mutta ei unionin oikeuden 
soveltamisalaan, sellaisena kuin Fővárosi Törvényszék sen ymmärtää. 
27 Vastapuoli vaatii valitukseen antamassaan vastauksessa valituksenalaisen tuomion 
pysyttämistä. 
28 Vastapuoli väittää, että valittaja ei ole vaatinut ennakkoratkaisupyynnön 
esittämistä Fővárosi Törvényszékissä käydyssä menettelyssä eikä myöskään 
valituksessaan ja että tässä menettelyssä ei ole kyse asetuksen 2015/2120 
tulkinnasta, BERECin suuntaviivojen sisällöstä tai LCE:n 132 §:n 6 momentin 
c kohdan yhdenmukaisuudesta unionin oikeuden kanssa, minkä vuoksi unionin 
tuomioistuin ei ole toimivaltainen ratkaisemaan tätä viimeksi mainittua seikkaa. 
29 LCE 132 §:n 6 momentin c kohta (säännöstön 105 artiklan 4 kohdan loppuosa) on 
sovellettavissa vain, jos muutos perustuu nimenomaisesti lainsäädännön 
muutokseen taikka hallinnolliseen päätökseen tai tuomioistuinratkaisuun, eikä 
sellaisesta ole kyse. Asian kannalta on merkityksetöntä, luetellaanko lopullisessa 
tuomiossa täydellisesti ja tyhjentävästi unionin oikeuden toimet ja oikeuslähteet. 
Toisin kuin valituksessa todetaan, vastapuolen päätös ei perustunut vuoden 2022 
BERECin suuntaviivoihin vaan asetukseen 2015/2120, jota on tulkittu unionin 
tuomioistuimen tuomioissa, ja tämä tulkinta on sittemmin otettu huomioon myös 
vuoden 2022 BERECin suuntaviivoissa. 
Sovellettavat oikeussäännöt  
A) Unionin oikeus 
MAGYAR TELEKOM 
 
9 
30 Säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Loppukäyttäjillä on 
oltava oikeus sanoa sopimus irti ilman lisäkuluja, kun muiden yleisesti saatavilla 
olevien sähköisten viestintäpalvelujen kuin numeroista riippumattomien 
henkilöiden välisten viestintäpalvelujen tarjoaja ilmoittaa sopimusehtojen 
muuttamisesta, paitsi jos ehdotetuista muutoksista on yksinomaan etua 
loppukäyttäjälle, tai ne ovat luonteeltaan puhtaasti hallinnollisia eikä niillä ole 
kielteisiä vaikutuksia loppukäyttäjiin tai jos unionin oikeudessa tai kansallisessa 
lainsäädännössä suoraan edellytetään niitä.” 
31 Lisäksi asian ratkaisemisen kannalta merkityksellisiä unionin oikeuden säännöksiä 
ovat BERECistä annetun asetuksen 4 artiklan 4 kohta, säännöstön 10 artiklan 
2 kohta ja tosiseikkoja koskevassa selostuksessa mainittu perustelukappale. 
B) Kansallinen oikeus 
32 LCE:n 132 §:n 5 momentin mukaan tilaaja voi irtisanoa liittymäsopimuksen 
välittömin oikeusvaikutuksin ja ilman muita oikeudellisia seurauksia 45 päivän 
kuluessa saatuaan yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen 
tarjoajalta ilmoituksen sopimuksen yksipuolisesta muuttamisesta. 
33 Saman pykälän 6 momentissa säädetään, että tilaajalla ei ole 5 momentissa 
tarkoitettua sopimuksen irtisanomisoikeutta, jos muutos a) merkitsee 
liittymäsopimuksen tai palvelun käytön ehtojen muutosta, josta on yksinomaan 
etua tilaajalle, b) on luonteeltaan hallinnollinen eikä sillä ole kielteisiä vaikutuksia 
tilaajaan tai c) perustuu nimenomaisesti sääntelyn muutokseen taikka 
hallinnolliseen päätökseen tai tuomioistuinratkaisuun. 
34 Julkishallinnosta annetun lain 80 §:n mukaisesti ”päätöksellä” tarkoitetaan sekä 
viranomaisen aineellisesta ratkaisusta tekemää lopullista päätöstä (”hatarozat”) 
että menettelyn kuluessa tehtyä päätöstä (”végzés”). 
35 Kúrian ratkaisun Jpe.II.60 027/2021/8 40 kohdassa todetaan seuraavaa: 
”Ennakkoratkaisumenettelyssä unionin tuomioistuin antaa ratkaisun unionin 
johdetun oikeuden tulkinnasta ja pätevyydestä ja perussopimusten tulkinnasta eli 
unionin primaarioikeuden tulkinnasta. Unionin tuomioistuimen antamalla 
ennakkoratkaisulla – lukuun ottamatta pätemättömyyden arviointia koskevia 
ennakkoratkaisuja – on suhteellinen vaikutus, koska se koskee vain pääasian 
asianosaisia, joten unionin oikeuden tulkinnan yhteydessä annetulla ratkaisulla ei 
pääsääntöisesti ole erga omnes -vaikutuksia eli vaikutuksia, jotka ulottuvat 
kaikkiin henkilöihin pääasian asianosaisten lisäksi (tuomio Elchinov, C-173/09, 
EU:C:2010:581 ja tuomio Gauweiler ym., C-62/14, EU:C:2015:400).” 
Ennakkoratkaisupyynnön perustelut 
36 Kúria on tutkinut ennakkoratkaisumenettelyn käynnistämisen edellytykset, jotka 
on esitetty tuomiossa CILFIT ym. (C-283/81, ECLI:EU:C:1982:335) ja joita on 
täsmennetty tuomiossa Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi (C-
561/19, EU:C:2021:799), ja todennut kyseisten edellytysten täyttyvän, koska 
ENNAKKORATKAISUPYYNTÖ – ASIA C-514/24 
 
10  
säännöstön 105 artiklan 4 kohtaan sisältyvän ilmaisun ”unionin oikeudessa tai 
kansallisessa lainsäädännössä suoraan edellytetään niitä” oikeasta tulkinnasta 
riippuu se, onko tilaajilla mahdollisuus irtisanoa sopimus ilman muita ehtoja, kun 
otetaan huomioon, että valittajana oleva palveluntarjoaja on muuttanut 
sopimusehtoja hallinnollisessa päätöksessä edellytetyn mukaisesti. Unionin 
tuomioistuin ei myöskään ole vielä antanut asian kannalta merkityksellistä 
oikeuskäytäntöä, joka koskisi säännöstön 105 artiklan 4 kohdan loppuosaa. 
Asiakirja-aineistossa ei ole tietoja kansallisten sääntelyviranomaisten ja 
palveluntarjoajien käytännöistä muissa jäsenvaltioissa, ja voidaan perustellusti 
epäillä, voidaanko hallinnollista päätöstä pitää sähköisen viestinnän sääntelyn 
muutoksena tilanteessa, jossa nollatariffia koskeva oikeudellinen tulkinta, joka 
liittyy asetuksen 2015/2120 3 artiklan 3 kohtaan ja jota aiemmin sekä 
sääntelyviranomaiset että toimijat noudattivat vuoden 2016 BERECin 
suuntaviivojen perusteella – ja joka oli yhtenäinen unionin tasolla –, muuttuu 
unionin tuomioistuimen tuomioiden seurauksena ja jossa kansallisten 
sääntelyviranomaisten on otettava huomioon BERECin suuntaviivat 
varmistaakseen tämän säännöksen johdonmukaisen tulkintakäytännön kaikissa 
unionin jäsenvaltioissa. On epäselvää, minä ajankohtana tai ajanjaksona Euroopan 
unionin tasolla yhtenäinen oikeuskäytäntöön perustuva kriteeri otetaan käyttöön ja 
milloin palveluntarjoajat tekevät oikeudelliset johtopäätökset tästä 
oikeuskäytäntöön perustuvasta kriteeristä, kun otetaan huomioon, että 
palveluntarjoajat eivät voi muuttaa sopimuksia taannehtivasti ja että kyseisen 
kriteerin soveltamista koskevat määräajat vahvistetaan tulevaisuuteen kohdistuvin 
vaikutuksin (ex nunc) yksittäistapauksissa tehtävillä eri päätöksillä, jotka 
osoitetaan asianomaisille palveluntarjoajille tietyn jäsenvaltion markkinoiden 
osalta.  
Kúrian kanta ennakkoratkaisukysymyksiin 
37 Aluksi on huomattava, että tässä asiassa ei ole kyse asetuksen 2015/2120 
3 artiklan 3 kohdan tulkinnasta. Kúria ei myöskään kiistä sitä, että LCE:n 132 §:n 
6 momentin c kohdalla on saatettu säännöstön 105 artiklan 4 kohta 
asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, koska LCE:ssä käytettyjen 
ilmaisujen ”sääntelyn muutos”, ”tuomioistuinratkaisu” ja ”hallinnollinen päätös” 
huomattavan tulkinnanvaran vuoksi niitä voidaan tulkita säännöstön säännösten 
mukaisesti. 
38 Jos valittajan esittämän tulkinnan mukaisesti katsotaan, että säännöstön 
105 artiklan 4 kohdan ilmaisu ”unionin oikeudessa tai kansallisessa 
lainsäädännössä suoraan edellytetään niitä” käsittää unionin primaarioikeuden ja 
johdetun oikeuden, unionin oikeuteen perustuvan Unkarin lainsäädännön, 
sääntelyviranomaisten kyseisen lainsäädännön nojalla tekemät luonteeltaan 
normatiiviset hallinnolliset päätökset ja niitä koskevat tuomioistuinratkaisut, mutta 
unionin tuomioistuimen tuomioita tai sitomattomiin toimiin kuuluvien BERECin 
suuntaviivojen muutoksia ei pidetä sääntelyn muutoksina, on selvitettävä, mistä 
ajankohdasta lukien valittajan sopimuksiin on sovellettava unionin 
tuomioistuimen tuomioissa esitettyä oikeaa laintulkintaa. 
MAGYAR TELEKOM 
 
11 
39 Jos kyse ei ole sääntelyn muutoksesta – kuten vastapuoli väittää –, se merkitsee 
sitä, että tähän asti sekä palveluntarjoajat (valittaja mukaan lukien) että 
viranomaiset (vastapuoli mukaan lukien) ovat tulkinneet asetusta 2015/2120 
virheellisesti koko Euroopan unionissa ja että siinä tapauksessa palveluntarjoajien 
olisi pitänyt noudattaa unionin tuomioistuimen esittämää asetuksen 2015/2120 
oikeaa tulkintaa heti sen tuomioiden antamisesta lähtien, ja vielä taannehtivin 
vaikutuksin.   
40 Jotta unionin oikeutta sovellettaisiin yhtenäisesti koko unionissa, säännöstöllä 
otettiin käyttöön sääntelymekanismi, jolla varmistetaan – muun muassa – 
asetuksen 2015/2120 järjestelmän yhtenäisyys turvautumalla BERECin, joka on 
kansallisten sääntelyviranomaisten tekemien laintulkintojen 
yhdenmukaistamisesta vastaava unionin elin, sääntelyyn. Tämä merkitsee sitä, että 
unionin tuomioistuimen tuomioiden ja BERECin suuntaviivojen antamisen 
välisenä aikana asianomaiset palveluntarjoajat eivät voineet varmuudella tietää, 
miten oikeudellinen käytäntö tarkalleen kehittyisi unionin tuomioistuimen 
tuomioissa esitetyn tulkinnan perusteella. Lisäksi myös tämän jälkeen, ennen kuin 
kansallinen sääntelyviranomainen on määritellyt täsmällisesti odotuksensa 
konkreettisissa päätöksissä, uuden tulkinnan laajamittaiseen soveltamiseen 
sopimussuhteissa liittyy riskejä. 
41 Vastapuoli väittää, että unionin tuomioistuimen tuomioita ei voida pitää 
säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina unionin oikeuden säännöksinä, 
joilla asetetaan suoraan velvollisuuksia, vaikka valittajan olisi pitänyt ottaa ne 
huomioon saatuaan tietää niistä – tarkemmin määrittelemättömästä ajankohdasta 
lähtien – sopimustarjoustensa laatimisessa ja jo tekemiensä sopimusten 
muutoksissa. Sitä vastoin BERECin suuntaviivoja ei ole osoitettu valittajalle vaan 
vastapuolena olevalle kansalliselle sääntelyviranomaiselle, joka – vaikka se 
olisikin ottanut ne huomioon – ei kuitenkaan vedonnut niihin tehdessään 
päätöksensä, joka olisi varmasti voitu tehdä – vuoden 2016 BERECin 
suuntaviivoista riippumatta – jo ennen unionin tuomioistuimen tuomioiden 
julistamista. Sen sijaan valittajana olevan palveluntarjoajan asema on 
lähtökohtaisesti edullinen, jos sääntelyviranomainen vaatii siltä asetuksen 
2015/2120 oikeaa soveltamista vasta tulevaisuudessa. 
42 Kúria katsoo, että tämä perustelu on ristiriitainen ja herättää perusteltuja epäilyjä, 
sillä jos unionin tuomioistuimen tuomioista seuraa suoraan, että valittajan olisi 
pitänyt muuttaa sopimuksiaan, sopimusten muuttamisen perusteena näyttää olevan 
tuomioistuinratkaisu, ja sitä tuskin voidaan pitää valittajana olevan 
palveluntarjoajan vapaaehtoisena muutosehdotuksena, josta seuraa tilaajan oikeus 
irtisanoa sopimus. 
43 Unionin oikeuden tuomiot ovat kiistatta unionin oikeuslähteitä, mutta valittajan 
tulkintaa puoltaa myös vahva argumentti, jonka mukaan valittajalle ei aiheudu 
näistä tuomioista mitään suoraa velvollisuutta eikä sen tulkinnan mukaan voida 
näin ollen katsoa, että unionin tuomioistuimen tuomiot olisivat säännöstön 
ENNAKKORATKAISUPYYNTÖ – ASIA C-514/24 
 
12  
105 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja välittömästi velvoittavia unionin oikeuden 
säännöksiä. 
44 Kúrian mukaan se, että BERECin suuntaviivoissa vahvistetut säännöt ovat 
välttämättä unionin tuomioistuimen tuomioiden mukaiset ja että kansallisen 
viranomaisen päätökset, jotka on tehty asetuksen 2015/2120 oikeaa tulkintaa 
noudattaen ja samaan aikaan kaikkien asianomaisten palveluntarjoajien osalta ex 
nunc -vaikutuksin, ovat puolestaan välttämättä näiden suuntaviivojen mukaiset, 
viittaa siihen, että jossain tämän menettelyn vaiheessa on täytynyt olla jokin 
normatiivinen elementti, joka mahdollistaa ex nunc -vaikutuksin molempien 
asianosaisten hyväksymän ja riidattoman tulkinnan, mikä ei ole lain soveltamiseen 
vaan sääntelyyn liittyvä piirre. 
45 Voidaan pitää selvänä, että unionin tuomioistuimen tuomioissa on täsmennetty 
asetuksen 2015/2120 3 artiklan 3 kohtaa ja että tässä merkityksessä – ja vain tässä 
merkityksessä – nollatariffikielto on asetettu ensimmäistä kertaa näissä 
tuomioissa. Tämä vaatimus ei kuitenkaan merkitse erityistä velvollisuutta 
valittajalle, minkä vuoksi vastapuolen kanta voidaan ymmärtää siten, että nämä 
suorat vaatimukset velvoittavat abstraktisti oikeussubjekteja samalla tapaa kuin 
”oikeussäännöt”. Jotta näiden oikeussääntöjen perusteella voisi syntyä erityisiä 
velvollisuuksia, oli ensin muutettava BERECin suuntaviivoja sääntelynä, koska 
sääntelyviranomaisen on huolehdittava siitä, että erityistä velvollisuutta 
noudatetaan nimenomaan nämä suuntaviivat huomioon ottaen, millä taataan 
yhtenäiset säännöt koko Euroopan unionissa. 
46 BERECin suuntaviivat eivät kylläkään ole SEUT 288 artiklassa tarkoitettuja 
sitovia toimia, mutta ei voida jättää huomiotta sitä, että sekä BERECistä annetussa 
asetuksessa että säännöstön 10 artiklan 2 kohdassa viitataan niihin ja siten 
velvoitetaan ottamaan ne huomioon. Näin ollen sitovina toimina niiden 
soveltaminen on – pääsääntöisesti – pakollista, ja vaikka ne eivät olekaan 
välittömästi ja nimenomaisesti velvoittavia, kuten lainsäädäntö, ne antavat joka 
tapauksessa aiheen perusteluihin odotuksiin (ks. tuomio Grimaldi, C-322/88, 
EU:C:1989:646 ja sähköisen viestinnän alalla tuomio Koninklijke KPN ym., C-
28/15, EU:C:2016:692; ks. soft law’n yleisestä sovellettavuudesta sähköisen 
viestinnän ja kilpailun alalla A. Gy. Kovács, T. Tóth ja A. Forgács, Effects of 
European Soft Law at National Administrative Courts, Loyola University Chicago 
International Law Review 2016, osa 14(1), ja The Legal Effects of European Soft 
Law and Their Recognition at National Administrative Courts, ELTE Law Journal 
2016, osa 2). Valittajalle tällainen perusteltu odotus syntyi vuoden 2016 BERECin 
suuntaviivoista, joiden perusteella se saattoi kohtuudella odottaa, että kansallisen 
sääntelyviranomaisen käytäntö olisi kyseisten suuntaviivojen mukainen. 
47 Kun otetaan huomioon luottamuksensuojan periaate ja se, että BERECin 
suuntaviivojen väitetään olevan oikeudellisesti sitovia, nämä suuntaviivat 
näyttävät siten selvästi olevan luonteeltaan normatiivisia. Ne eivät kuitenkaan 
velvoita valittajaa suoraan eivätkä varsinkaan erityisesti, mikä vahvistaa myös 
MAGYAR TELEKOM 
 
13 
sen, että kyse on sääntelystä, jonka soveltaminen edellyttää kansallisen 
sääntelyviranomaisen toimea. 
48 Näin ollen voidaan päätellä, että jos unionin tuomioistuimen tuomioita tai vuoden 
2022 BERECin suuntaviivoja on pidettävä luonteeltaan normatiivisina, ne ovat 
unionin oikeuden konkreettisia säännöksiä tai määräyksiä, mutta niillä ei ole 
välitöntä oikeusvaikutusta ilman unionin oikeuden soveltamiseksi tehtyä 
nimenomaista päätöstä, minkä vuoksi ne edellyttävät hallinnollista päätöstä. 
Vaikka hallinnollinen päätös merkitsisi tämän sääntelyn soveltamista, itse päätös 
on soveltamispäivän määrittämisen osalta osa säännöstön 105 artiklan 4 kohdassa 
tarkoitettua sääntelyä. Päätöksen normatiivista luonnetta vahvistaa se, että se on 
tehty samaan aikaan ja samansisältöisenä kuin muut asianomaisille toimijoille 
osoitetut päätökset, joten kyse on päätöksistä, jotka toimivat olennaisesti 
lainsäädäntötoimen tavoin. Yhdessä unionin oikeutta ja kansallista lainsäädäntöä, 
jotka tukeutuvat toisiinsa, voidaan pitää ”välittömästi velvoittavina”. 
49 Tästä voidaan päätellä, että sekä unionin tuomioistuimen tuomiot, joissa tulkitaan 
asetusta 2015/2120, että vuoden 2016 ja vuoden 2022 BERECin suuntaviivat 
muodostavat yhdessä asetuksen 2015/2120 kanssa sääntelykokonaisuuden ja että 
myös se, että viranomainen soveltaa lakia vahvistaessaan velvollisuuksien 
määräaikoja, on välttämätön osa tätä sääntelyä. Sääntelyn muutos ilmenee 
BERECin suuntaviivojen muuttamisesta, mutta kukin luetelluista oikeudellisista 
toimista (unionin tuomioistuimen tuomiot tuomioistuinratkaisuina ja vastapuolen 
päätös hallinnollisena päätöksenä) on erottamaton osa sääntelyä. Abstraktin 
velvollisuuden ajallisen soveltamisen ex nunc -vaikutusta – joka muuttaa sen 
konkreettiseksi velvollisuudeksi – ei voida määrittää asetuksen 2015/2120 
3 artiklan 3 kohdan perusteella sellaisenaan. 
50 Jos unionin tuomioistuin kuitenkin toteaa, että sen tuomiot tai BERECin 
suuntaviivat eivät ole luonteeltaan normatiivisia ja että ainoastaan asetuksen 
2015/2120 3 artiklan 3 kohtaa voidaan pitää välittömästi velvoittavana unionin 
oikeuden säännöksenä – jota viranomainen soveltaa –, Kúria katsoo, että itse 
hallinnollinen päätös, tässä tapauksessa valituksen kohteena oleva sitova päätös, 
kuuluu välttämättä lain soveltamisen eikä sääntelyn piiriin, koska viranomainen 
on tehnyt sen käyttäessään yleistä hallinnollista valvontavaltaansa eikä LCE:n 
mukaista markkinavalvontaa koskevaa toimivaltaansa ja koska sillä pyritään 
ainoastaan varmistamaan, että valittaja noudattaa asetuksen 2015/2120 mukaisia 
velvollisuuksiaan, mikä voi tosin tapahtua ainoastaan tulevaisuuden osalta, 
mahdollisesti kohtuullisuussyistä tai luottamuksensuojan periaatteeseen liittyvistä 
syistä, mutta tällaiseen seikkaan ei ole vedottu tässä oikeudenkäynnissä eikä se 
kuulu sen kohteeseen. 
Loppumääräykset 
51 [– –] [kansallista prosessioikeutta koskevia seikkoja] Ratkaisunsa perusteluissa 
Kúria on ottanut huomioon unionin tuomioistuimen suositukset (2019/C 380/01) 
ENNAKKORATKAISUPYYNTÖ – ASIA C-514/24 
 
14  
ennakkoratkaisupyyntöjen tekemisestä ja tunnistetietojen poistamisen osalta 
suositusten 21 kohdan. 
52 [kansallista prosessioikeutta koskevia seikkoja] 
Budapestissä 26 päivänä kesäkuuta 2024 
[– –] 
[allekirjoitukset]