Order — ECLI:EU:T:2000:38
Date: 2000-02-15
Language of the case: German
Court formation: President of the Chamber
Based on: Treaty establishing the European Economic Community (1957)
Subject matter: Agriculture and Fisheries;Animal feedingstuffs
Concepts: Application for interim measures: suspension of operation of the contested measure and other interim measures
Procedure: Action for annulment;Application for interim measures - inadmissible
Origin: Germany

BESLUT MEDDELAT AV FÖRSTAINSTANSRÄTTENS ORDFÖRANDE den 15 februari 2000 (1) Ansökan om interimistiska åtgärder - Upptagande till sakprövning av talan rörande huvudsaken I mål T-1/00 R, Gustav Hölzl, Damme (Tyskland), Günter Wiegert, Velen (Tyskland), Firma Molkerei Wagenfeld Karl Niemann GmbH & Co. KG, Wagenfeld (Tyskland), Josef Brüninghoff, Bocholt (Tyskland), och Lüdger Nienhaus, Borken-Gemen (Tyskland), företrädda av advokaterna U. Schrömbges och L. Harings, Hamburg, delgivningsadress: advokatbyrån Arendt och Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt, Luxemburg, sökande, mot Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av M. Niejahr och G. Braun, rättstjänsten, båda i egenskap av ombud, delgivningsadress: rättstjänsten, C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg, svarande, angående en ansökan om dels uppskov med verkställigheten av kommissionens förordning (EG) nr 2799/1999 av den 17 december 1999 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1255/1999 beträffande beviljande av stöd för skummjölk och skummjölkspulver avsedda att användas till foder samt försäljning av sådant pulver (EGT L 340, s. 3), dels att kommissionens förordning (EEG) nr 1105/68 av den 27 juli 1968 om närmare bestämmelser om beviljande av stöd för skummjölk som används som foder (EGT L 184, s. 24; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 119), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1802/95 av den 25 juli 1995 om anpassning och ändring av de bestämmelser inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter som innan den 1 februari 1995 fastställde vissa priser och belopp vars värde i ecu har ändrats till följd av avskaffandet av korrigeringsfaktorn för jordbruksomräkningskursen (EGT L 174, s. 27), skall fortsätta att tillämpas fram till dess att förstainstansrätten har prövat talan i sak, meddelar FÖRSTAINSTANSRÄTTENS ORDFÖRANDE följande Beslut Tillämpliga bestämmelser, bakgrund och förfarande 1. Med stöd av artikel 10.2 i rådets förordning (EEG) nr 804/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter(EGT L 148, 1968, s. 13; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 52), antog rådet förordning (EEG) nr 986/68 av den 15 juli 1968 om fastställande av allmänna bestämmelser för beviljande av stöd för skummjölk och skummjölkspulver till foderbruk (EGT L 169, 1968, s. 4; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 100), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1802/95 av den 25 juli 1995 om anpassning och ändring av de bestämmelser inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter som innan den 1 februari 1995 fastställde vissa priser och belopp vars värde i ecu har ändrats till följd av avskaffandet av korrigeringsfaktorn för jordbruksomräkningskurserna (EGT L 174, s. 27). 2. Artikel 2 i förordning nr 986/68 föreskrev att dessa stöd beviljades såväl för skummjölk som används till foder eller till tillverkning av foderblandningar som för skummjölkspulver som har denaturerats eller använts för tillverkning av foderblandningar. Förordningen innehöll även bestämmelser beträffande förfarandet vid utbetalning av stöden. 3. För tillämpningen av dessa allmänna regler antog kommissionen flera förordningar, däribland förordning (EEG) nr 1105/68 av den 27 juli 1968 om närmare bestämmelser om beviljande av stöd för skummjölk som används som foder (EGT L 184, 1968, s. 24; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 119), senast ändrad genom förordning nr 1802/95. 4. Slutligen fastställdes stödbeloppet för skummjölk och skummjölkspulver genom kommissionens förordning (EEG) nr 1634/85 av den 17 juni 1985 om fastställande av stödbeloppet för skummjölk och skummjölkspulver avsett som djurfoder (EGT L 158, 1985, s. 7; svensk specialutgåva, område 3, volym 18, s. 191), vilken senare ändrats. 5. Den 17 maj 1999 antog rådet förordning (EG) nr 1255/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter (EGT L 160, s. 48), tillämplig från och med den 1 januari 2000. Såsom föreskrivs i dess artikel 46 upphävde förordning nr 1255/1999 bland andra förordningarna nr 804/68 och 986/68. 6. Artikel 11.1 i förordning nr 1255/99 föreskriver: 1. Stöd skall beviljas för skummjölk och skummjölkspulver avsett att användas som foder, om dessa produkter uppfyller vissa normer. Vid tillämpningen av denna artikel skall kärnmjölk och kärnmjölkspulver betraktas som skummjölk och skummjölkspulver. 7. Den 17 december 1999 antog kommissionen förordning (EG) nr 2799/1999 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 1255/1999 beträffande beviljande av stöd för skummjölk och skummjölkspulver avsedda att användas till foder samtförsäljning av sådant skummjölkspulver (EGT L 340, s. 3; nedan kallad den omtvistade förordningen). 8. Den omtvistade förordningen, som trädde i kraft den 1 januari 2000, föreskriver att stöd skall beviljas för skummjölk och skummjölkspulver om dessa produkter används till tillverkning av foderblandningar eller skummjölkspulver som denaturerats (artikel 8), under förutsättning att vissa däri angivna villkor uppfylls. 9. Enligt dess artikel 36 upphävs bland andra förordningarna nr 1105/68 och 1634/85. 10. Genom att förordningarna nr 986/68, 1105/68 och 1634/85 upphävdes, avskaffades stödet för skummjölk avsett att användas till djurfoder. 11. Gustav Hölzl, Josef Brüninghoff och Lüdger Nienhaus är uppfödare av kalvar, som föds upp på skummjölk. 12. Günter Wiegert driver ett mejeri som sedan flera år levererar skummjölk till kalvuppfödare. Mejeriet får stöd för sin produktion av skummjölk. 13. Bolaget Molkerei Wagenfeld Karl Niemann GmbH & Co. KG äger ett mejeri som producerar smörprodukter med syrlig grädde som huvudingrediens. Tillverkningen av dessa smörprodukter medför ett överskott på syrlig kärnmjölk. 14. Sökandena har genom ansökan, som kom in till förstainstansrättens kansli den 5 januari 2000, väckt talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen. 15. Sökandena har genom särskild handling, som gavs in samma dag, framställt föreliggande yrkande om dels uppskov med verkställigheten av den omtvistade förordningen, dels att förordning nr 1105/68 i dess ändrade lydelse skall fortsätta att tillämpas fram till dess att förstainstansrätten har prövat talan i sak. 16. Den 14 januari 2000 gav kommissionen in sitt yttrande avseende ansökan om interimistiska åtgärder. 17. Kommissionen framställde genom en särskild handling, som registrerades hos förstainstansrättens kansli den 20 januari 2000, en invändning om rättegångshinder avseende talan rörande huvudsaken. 18. Rätten finner att handlingarna i målet innehåller tillräckliga upplysningar för att avgöra ansökan om interimistiska åtgärder utan att först höra parternas muntliga förklaringar. Rättslig bedömning 19. Med stöd av bestämmelserna i artiklarna 242 EG och 243 EG samt artikel 4 i rådets beslut 88/591/EKSG, EEG, Euratom av den 24 oktober 1988 omupprättandet av Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt (EGT L 319, s. 1; svensk specialutgåva, område 1, volym 2, s. 89), i dess ändrade lydelse enligt rådets beslut 93/350/Euratom, EKSG, EEG av den 8 juni 1993 (EGT L 144, 1993, s. 21; svensk specialutgåva, område 1, volym 3, s. 21), kan förstainstansrätten, om omständigheterna så kräver, förordna om uppskov med verkställigheten av en omtvistad rättsakt eller förordna om nödvändiga interimistiska åtgärder. 20. Artikel 104.1 första stycket i rättegångsreglerna föreskriver att en ansökan om uppskov med verkställighet av en rättsakt endast kan prövas om sökanden har väckt talan om prövning av rättsakten vid förstainstansrätten. Denna bestämmelse är inte endast en vanlig formföreskrift utan förutsätter att talan i sak, utöver det interimistiska yrkandet, verkligen kan prövas av förstainstansrätten. 21. Enligt fast rättspraxis skall frågan huruvida talan kan tas upp till sakprövning i princip inte prövas i ett interimistiskt förfarande för att inte föregripa prövningen av saken i målet. Det kan emellertid visa sig nödvändigt att fastställa om vissa omständigheter föreligger som omedelbart gör det möjligt att dra slutsatsen att talan rörande huvudsaken, som ansökan om interimistiska åtgärder hänför sig till, kan prövas, när det, såsom i detta fall, har hävdats att det är uppenbart att en sådan talan skall avvisas (beslut av domstolens ordförande av den 27 januari 1988 i mål 376/87 R, Distrivet mot rådet, REG 1988, s. 209, punkt 21, och av den 13 juli 1988 i mål 160/88 R, Fédération européenne de la santé animale m.fl. mot rådet, REG 1988, s. 4121, punkt 22, samt beslut av förstainstansrättens ordförande av den 15 mars 1995 i mål T-6/95 R, Cantine dei colli Berici mot kommissionen, REG 1995, s. II-647, punkt 26, av den 22 december 1995 i mål T-219/95 R, Danielsson m.fl. mot kommissionen, REG 1995, s. II-3051, punkt 58, och av den 30 juni 1999 i mål T-13/99 R, Pfizer Animal Health mot rådet, REG 1999, s. II-0000, punkt 121). 22. I förevarande mål anser rätten att det finns anledning att pröva huruvida det är uppenbart att talan om ogiltighet inte kan tas upp till prövning. 23. Enligt artikel 230 fjärde stycket EG kan en fysisk eller juridisk persons talan om ogiltigförklaring av en förordning upptas till sakprövning under förutsättning att den ifrågasatta förordningen i själva verket är ett beslut som direkt och personligen berör personen. Enligt fast rättspraxis står kriteriet för att skilja mellan en förordning och ett beslut att finna i huruvida den ifrågavarande rättsakten har allmänn räckvidd eller inte (domstolens beslut av den 23 november 1995 i mål C-10/95 P, Asocarne mot rådet, REG 1995, s. I-4149, punkt 28 och av den 24 april 1996 i mål C-87/95 P, CNPAAP mot rådet, REG 1996, s. I-2003, punkt 33 samt förstainstansrättens beslut av den 26 mars 1999 i mål T-114/96, Biscuiterie-confiserie LOR et Confiserie du Tech mot kommissionen, REG 1999, s. II-0000, punkt 26). En rättsakt har allmän giltighet om den är tillämplig på objektivt fastställda situationer och medför rättsverkningar för en allmänt och abstrakt angiven personkrets (förstainstansrättens dom av den 10 juli 1996 i mål T-482/93,Weber mot kommissionen, REG 1996, s. II-609, punkt 55, samt förstainstansrättens beslut av den 8 december 1998 i mål T-39/98, Sadam Zuccherifici m.fl. mot rådet, REG 1998, s. II-4207, punkt 17). 24. I förevarande mål innehåller den omtvistade förordningen tillämpningsföreskrifter för rådets förordning nr 1255/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter. Elfte övervägandet i den omtvistade förordningen har följande lydelse: Erfarenheten har visat att den stödordning som föreskrivs i förordning ... nr 1105/68 ..., senast ändrad genom förordning ... nr 1802/95, ger upphov till många svårigheter både när det gäller genomförandet av ordningen och kontrollen av stödmottagarna. Dessutom har de mängder skummjölk som omfattas av denna ordning minskat så kraftigt de senaste åren att denna stödordnings inverkan på balansen på mjölkproduktmarknaden kommit att bli mycket liten. För övrigt kommer marknaden för skummjölk även i fortsättningen att vara försäkrad om stöd tack vare det stöd som beviljas för skummjölk som bearbetas till foderblandningar. Den stödåtgärd som föreskrivs i förordning ... nr 1105/68 bör därför avskaffas och den förordningen bör upphävas. 25. Upphävandet av förordning nr 1105/68, vilket uttryckligen föreskrivs i artikel 36 i den omtvistade förordningen, har medfört att stödåtgärderna för skummjölk avsedd att användas till foder avskaffats, utan att någon åtskillnad görs mellan de bolag som verkligen var stödmottagare och de bolag som endast var potentiella sådana. Av detta följer att den omtvistade förordningen, genom att den upphäver förordning nr 1105/68, är tillämplig på objektivt fastställda situationer och medför rättsverkningar för en allmänt och abstrakt angiven personkrets, nämligen samtliga mejerier och djuruppfödare inom gemenskapen som, direkt eller inte, fått det stöd som föreskrevs i förordning nr 1105/68 eller som uppfyllde villkoren för att kunna få sådant stöd. Denna bestämmelse framstår som en åtgärd med allmän giltighet i enlighet med artikel 249 andra stycket EG. 26. Det är emellertid inte uteslutet att en bestämmelse som genom sin art och giltighet är av normativ beskaffenhet kan leda till att en fysisk eller juridisk person är personligen berörd när den berör honom på grund av vissa egenskaper som är utmärkande för honom eller på grund av en faktisk situation som särskiljer honom i förhållande alla andra personer och därigenom försätter honom i en ställning som motsvarar den som gäller för en person som ett beslut är riktat till (domstolens dom av den 16 maj 1991 i mål C-358/89, Extramet Industrie mot rådet, REG 1991, s. I-2501, punkt 13 och av den 18 maj 1994 i mål C-309/89, Codorniu mot rådet, REG 1994, s. I-1853, punkt 19, svensk specialutgåva, volym 15, s. 141 samt domstolens beslut i det ovannämnda målet Biscuiterie-confiserie LOR et Confiserie du Tech mot kommissionen, punkt 30, samt i förstainstansrättens dom av den 8 juli 1999 i mål T-158/95, Eridania m.fl. mot rådet, REG 1999, s. II-0000, punkt 56). 27. Med beaktande av denna rättspraxis finns det anledning att pröva om omständigheterna i förevarande mål ger vid handen att sökandena är berörda av den omtvistade förordningen på grund av vissa egenskaper som är utmärkande för dem eller om det föreligger en faktisk situation som särskiljer dem i förhållande till alla andra personer vad gäller nu nämnda förordning. 28. Först finns det anledning att erinra om att möjligheten att mer eller mindre exakt fastställa antalet rättssubjekt som berörs av en rättsakt, eller till och med deras identitet, inte är tillräcklig för att ifrågasätta den allmänna giltigheten, och därmed den normativa beskaffenheten av denna rättsakt, och innebär inte att dessa rättssubjekt skall anses personligen berörda av rättsakten, om det framgår att den är tillämplig i objektiva rättsliga eller faktiska situationer som anges i rättsakten i fråga och som överensstämmer med dess syfte (domstolens beslut av den 24 maj 1993 i mål C-131/92, Arnaud m.fl. mot rådet, REG 1993, s. I-2573, punkt 13 samt förstainstansrättens beslut av den 15 september 1998 i mål T-100/94, Michailidis m.fl. mot kommissionen, REG 1998, s. II-3115, punkt 58). I förevarande mål är det tillräckligt att ange att den omtvistade förordningen inte specifikt avser sökandena. 29. Sökandena har vidare åberopat effekten av ikraftträdandet av den omtvistade förordningen på deras ekonomiska situation. Gustav Hölzl, Josef Brüninghoff och Lüdger Nienhaus har i huvudsak hävdat att den omtvistade förordningen kommer att medföra att deras djur inte kommer att kunna födas upp på skummjölk och att det samtidigt kommer att bli omöjligt att föda upp djuren på skummjölkspulver på grund av såväl materiella som finansiella anledningar som är specifika för var och en av dem. Günter Wiegert har gjort gällande att hans leveranser av mjölk till kalvuppfödare kommer att upphöra på grund av ikraftträdandet av den omtvistade förordningen. Slutligen har Molkerei Wagenfeld Karl Niemann GmbH & Co. KG hävdat att avskaffandet av stöd till skummjölk och till kärnmjölk avsedd att användas till flytande foder, särskilt kommer att äventyra bolagets ekonomiska situation på så sätt att bolaget inte längre på fodermarknaden kommer att kunna avsätta sin syrliga kärnmjölk som kommer från tillverkningen av smör av syrlig grädde. 30. Förstainstansrätten konstaterar i detta fall att även om förordningen är av sådan art att den kan påverka sökandenas ekonomiska situation på grund av de faktiska konsekvenser som den medför, är detta inte tillräckligt för att särskilja dem i förhållande till alla andra personer. Den omtvistade förordningen berör dem således endast i deras objektiva egenskap av ekonomiska aktörer som fått stöd för skummjölk avsedd att användas till foder och, eftersom de verkar inom mejerisektorn eller såsom kalvuppfödare, på samma sätt som alla andra ekonomiska aktörer som bedriver samma verksamhet inom Europeiska gemenskapen (förstainstansrättens beslut av den 25 juni 1998 i de förenade målen T-14/97 och T-15/97, Sofivo m.fl. mot rådet, REG 1998, s. II-2601, punkt 37). 31. Vad avser de särskilt allvarliga ekonomiska effekter som den omtvistade förordningen skulle medföra på sökandenas verksamheter, skall det observeras att den omständigheten att en normativ rättsakt kan ha olika faktiska verkningar för olika rättssubjekt inte är tillräcklig för att särskilja dem i förhållande till alla andra berörda aktörer, när denna rättsakt tillämpas på en objektivt bestämd situation (domstolens beslut av den 18 december 1997 i mål C-409/96 P, Sveriges Betodlares och Henriksson mot kommissionen, REG 1997, s. I-7531, punkt 37, och beslut i det ovannämnda målet Sadam Zuccherifici m.fl. mot rådet, punkt 22). 32. Slutligen är det viktigt att ange att gemenskapernas institutioner vid tidpunkten för antagandet av den omtvistade förordningen inte hade någon skyldighet att beakta sökandenas specifika situation. Det fanns nämligen inte någon bestämmelse av överordnad betydelse som innebar en skyldighet för kommissionen att beakta sökandenas specifika situation i förhållande till alla andra personer som berörs av rättsakten (domstolens dom av den 17 januari 1985 i mål 11/82, Piraiki-Patraiki m.fl. mot kommissionen, REG 1985, s. 207, punkterna 16-32, och av den 26 juni 1990 i mål C-152/88, Sofrimport mot kommissionen, REG 1990, s. I-2477, punkterna 11-13, samt förstainstanrättens dom av den 14 september 1995 i de förenade målen T-480/93 och T-483/93, Antillean Rice Mills m.fl. mot kommissionen, REG 1995, s. II-2305, punkterna 67-78, och av den 17 juni 1998 i mål T-135/96, UEAPME mot rådet, REG 1998, s. II-2335, punkt 90). 33. Det följer av dessa omständigheter att det i förevarande mål inte omedelbart är möjligt att fastställa att den omtvistade förordningen berör sökandena personligen och att de får väcka talan om ogiltigförklaring med stöd av artikel 230 fjärde stycket EG. Då sökandena inte förefaller uppfylla de villkor för att väcka talan som föreskrivs i artikel 230 fjärde stycket EG, saknas anledning att pröva huruvida de direkt berörs av den omtvistade förordningen. 34. Mot bakgrund av ovanstående förefaller det uppenbart att talan rörande huvudsaken angående ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen inte kan tas upp till prövning. 35. Föreliggande ansökan om interimistiska åtgärder skall följaktligen avslås. På dessa grunder fattar FÖRSTAINSTANSRÄTTENS ORDFÖRANDE följande beslut: 1. Ansökan om interimistiska åtgärder avslås. 2. Beslut om rättegångskostnader kommer att meddelas senare. Luxemburg den 15 februari 2000 H. Jung B. Vesterdorf Justitiesekreterare Ordförande 1: Rättegångsspråk: tyska.