Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1950-08-25
Hostinny Dim
M
Napsal: KAREL KLOSTERMANN

nosti.
Kdyz V poledne ob6dval gu
ruizze", mlad1 PAM, jeho souse-
de u stolu, dobfrali 81 no trochu
pro vcerejsi vylet a pozdni ma
vrat, ale on hrd6 CELL jejich re-
Gem. Byl skutecn6 stasten; by
10 mu, jake by jasavy HAS v je-
no nitru volal: "Miluj tn d1vku,
je hodna I've lasky!"
Odpoledne, k pate iodine
vstoupil sud- Ease do jeho kan
celare a poslav Kotala kamsi
"a drednf zalezitost1, podal adj
junktovi nejaky spis, WHO'LL mu
jakem smyslu Sc v6c ma w
hotoviti. PAX odesel domG.
Adjunkt zGstav sam v kancela-
Fl dial Sc bez prodlen1 do prace,
zabral sc do nj, az zpozoroval,
re sv6tla nahle ubyva; netrva-
10 deset minut a " SIM Sc roz-
hostila tina, re musel prace ne
chat. PFistoupil k oknu a shle-
dial, re cel6 nebe je pokryto hus-
tymi cernymi mraky; hned po-
tom boure propukla. Modre
sv6tlo bleskGv pres tn chvili O.
zaTovalo jizbu, hrom rival, a z
nebe Sc lily proudly Sumavske-
no lijaku, jenz nem1va sobe row.
nych, leda V koncinach rovni-
kovych.
CO delat? Bylo mu nevolno
z t6 hrGzy, ale l6pe tn nez ven
ku. DON'T nemohl; usedl tedy
Ease ma sve m1sto, rozzal svic-
ku a jail Sc pokracovati zapo-
catem die; ale rachocen1 hro-
mu a crcenf deste bylo takove,
re nebylo mono osnovati kon-
cept. Vstal tedy a prochazel
Sc pc pokoji, naslouchaje dun1-
elm, tTfskaj1c1m ranam hromu.
Byl tn sam s mysl6nkami svymi,
ktere zaletaly, vSak vine kan.
A rama "a ranou, az zeme Sc O.
tTasala, a venku dlouhe modra-
We z1hy, ozaTui1cf s1rovym les
KEN sym tento-smutny, kobce
podobny pokoj. Bylo mu, re ce-
~ sv6t ma n6ho zapomnel, III
staviv no samotna V tie odlouce-
nosti. A zas rama ma ranu, hu-
koty, praskoty, jake by prkna
Sc lamala, a sykot a sum pada-
jic1ch vod. Pojala no hrGza,
Sejde dold do pr1zem1, kde by
dlf sluha; je to soudny den ven
ku, bGh sam vi, CO Sc Dude je-
ste dit; MONA, re co nevidet
uslys1 zvon6nf ma poplach.
Vysel ven ma chodbu. Tina
no obestTela. Klenuta prazdna,
chodba zdala sc mu nekonecne
dlouhou. Kroky jeho V nj pT1-
sern6 dumely.
Tu, jak vstoupil ma prvn1 stu
pen v cernou noe pohr1zenych
schodG, Zablesklo sc a We svetle
blesku COST Sc mihlo naproti ne
mu. A jiz dive m6kk6, teple ru-
ce uchvatily jeho pravici, kTe-
covit6 objaly jeho rame, oval
Sc tlumeny HAS: "Pro rany bo-
Ii pomozte! nedejte mi "a
hynout te hrGze!"
"Kdo jste? co chcete?" ptal
sc V odpoved.
Tu postava bl1ze Sc ~pTitulila
uc1til mekke zenske telo.
A opet Sc zablesklo, a v te
zari spatril krasnou tvaT, &C Sc
jevila modrav6 bledou, i poznal
il. "Pan1 Kotalova = Wy zde?"
"PTisla jsem pro muze - tn
Sc ia bouTe pTihnala ami nev1m,
jak jsem Sc dostala az sem =
hrGzou jsem bez sebe -"
"Upokojte Sc; Kotal uz je
davno pryc -"
"Takovy strach me pojal =
take O vas = ably Sc yam mic ne
stale = Wy jste tax dobry ="
Jak mluvila, jej1 ruce stale Sc
no drzely JEFF oci a tvafe plaly.
"D6kuji vam," Tekl adjunkt,
"ale strach vas je zbytecny ="
Zach mil boze, muslin Sc ba-
ii, muslin = Wy nevfte, Wy netu-
Site -"
"Kdo je tam nahofe?" "a
vznel p~ojednou zdola hfmotny
HAS sluhGv.
Dive postavy rychle cd sebe
odstoupily.
ga! Ja!" zvolal Roztocky.
Zach, pan adjunkt! Kde
nam hlavu, re jsem zapom-
n6l?" pravil dole 1Tednf sluha.
ga posvft1m, je tina jake V
noel"
"Neni tfeba - uz vidfm. Byl
jsem oslepen temi blesky."
Adjunkt sesel doru, vypHjcil
81 cd sluhy destnfk a ubfral Sc
domu v lijaku a boufi.
V pondelf byla ia boufka, a
We ctvrtek odpoledne Sc sud- a