Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1950-07-21
E1ostinny Dim
ROMAN
NapsaI: ARE K~LOSTERMANN

STONE, jak Sc slusi ma prisneho
soudce, ozyval sc v nitru jeho
posm6sny HAS: lille, Drevo-
hryzsky soud st1zeny kocovi-
nou! Soud Sc vcera pekne ba-
vii, pop1jel, tancil!"
A z vedlejSf sine zaznfval k
nemu HAS pana sudfho, hro-
mujfc1ho jak obycejne, pesku-
|jiciho sedlaky. "Zavfit vas
dam, Wy chrapoune! Nevite, CO
je soud? Soud je wanna vec!
Co soud fekne, plati, nikoli to,
co wy blabol1te svym ochlasta-
nym jazykem!"
Kdyz odbila jedenacta, sud-
primal Sc do kancelare adj
.junktovy.
"Nu, CO jsem YAM neTekl, re
Sc vrat1te teprve dnes? Mluvte,
nemel jsem pravdu? Neni BoTi-
ia znamenity chlap1k? Nejsou
dcery jeste znamenitejsi? Ne
zije Sc tam jake v rail-? Nebavil
jste Sc kapitalne?"
"Vsecko je pravda, pane SUI
d1, ale dnes mi pravf svedom1."
sud- Sc dial do hlucneho sm1-
chu. "Svedomi yam prav1, re
jste mlad, re tam byly hezke
dfvciny, a re jste ST S mimi sko-
Gil. = Prfteli, kdyz jsem ia byl
jiz o deset let starsi nez Wy, "a
tancil jsem 81 jeste, kdykoli Sc
mi ~naskytela pr1lezitost. NJ, a
ktera z tech dfvek Sc yam vkra-
ola do srdce? CO Sc mne tyce,
rozhodl bych Sc spise pro Bo-
zu = mne Sc ty ohnive vice "a
mlouvajf. Kdybyste byl znal
mou starou pred petadvaceti le-
ty, pochopoval byste, proc jsem
81 il tenkrat wal. Ted j ovsem
z tehdejsfho ohne nezbyl leda
ohnivy jazyk. NJ, jakaz po-
moe! ia jsem take nezmladl. A
lie O to ted nebezf; ven S bar
YOU: ktera z tech holek je po-
die vaseho srdce?"
"Snad byste nemyslil, re to u
mne chod1 tax rychle ="
"Mne nepov1dejte, re mGze
clovek, jake Wy, videt ty
dive d1vciny a nezamilovati Sc
do jedne!"
"Byli tam JIM mladf PAM ia
Ike ="
az tech Sc kazdy take zami-
Nastane yam zapas. A
lie Wy Sc nechcete priznat, a ia
vas nebudu k tomu mutt. Mluv-
me O necem jinem. Dovoluji 81
doufat, re Racenska komise a
vse, co z nj poslo, n~esetTelo S
vasf pameti slib, re dnesni We
Ger strav1te v nasem domaclm
krouzku a vypijete sklenici pi-
va S Drevohryzskym sudfm."
Adjunkt Sc uklonil.
Jaky rozdfl, vcerejsf vecer a
dnesnf! Obdelny stolek upro-
sired pokoje, mad MIN visaci
Tampa; ctyfi kresla kolem sto-
lu, jedno velke a tri mala; We
velkem hovel 81 pan sud-, jemu
naproti sedel adjunkt, v pravo
cd tohoto PAM soudcova, v levo
slecna Marta. Pan sud- byl v
dobre m1re, vypravOval RUNE
svanky a pr1behy re sve praxe;
milostpanf byla sladka, jen Sc
rozplyvala, a slecinka klopila
oci, prisvedcujfc ma kladene O.
tazky, a kdyz pfisv6dciti memo
hla, stydlive Sc usmivala, jake
by sc bala Tfci ne. Caste Sc mi
sto nj chapala slova matinka.
Zach, ami neveTfte, pane ad-
junkte, jak to devce je nesme-
lie. Nedivte Sc, jak ziya Sc ne
hnula cd matky, jak sziva mic
nepoznala, nez domacnost. =
Vychovanf, jez jsem il dala, mo-
hlo jedine k tomu smeTovati,
ably vyplnila sve mfsto v kruhu
podobnem nasemu. V tie pT1-
cine 81 mohu dat svedectvi, re
jsem niceho neomeskala. V ku-
chyni Sc vyzna, zenske prace
uni, v tech jejf trpelivost ne
Una mezf. Damu jsem z nj ne
mohla vychovat, u mas nen1, ia
ko u me nebozky maminky, KITE
ra lila v krajskem meste. Mil
nedbaje ma mole domluvy,
odsud nehnul, a nase skrom-
ne pomery nedovolovaly DAFT
dceru z domu ma vychovani;
zbyvajfc1 grose bylo treba ulo-
lit ma veno. Pros1m vas, pane
adjunkte, co je devce bez We
ma? A srdce ma mole Martic-
ka. och, zlate srdce," pokra-
covala PAM soudcova We sve
chvaloTeci, ackoli sud- sebou
netrpelive vrtel.
"Vy jste toho jiste nelitova-
la, slecno," ujal Sc slova ad-