Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1950-07-28
Jake V POhadCe
ROMAN
Napsal
Bohumil Zahradnik- Brodskv.


"A JaKnlle Jsem priSel dOmu,
razem Jste prestavala," vytykal
'Oktav vesele. "Vidite. re to
bylo z1myslne. Cht6l isem Sc
Betty ma to plat, ale ia take ie
jaksi pT1sna."
"Nase Bety?" pousmala sc
Soma. ITO ona sc len IDA. ale
zat1m by pan adjunkt neverril,
kdybych povldala, jakeho ma
v nj zastance."
ITO nenl pravda," hucela Be-
ty z%lostne. "Jakeho zastance?
re Sc snad staram, ably mel pan
adjunkt vsecko v pofadku?
Vsak jsem cd toho."
"Nu, nezlobte Sc proto, Betty,
test mne, re ma mne vzpomene-
tie take jindy, nez kdyz jsem do
ma. Nam vas take rad, a to
proto, re jste tax oddana slec-
ne Soni."
"To je ma povinnost." fekla
nevl1dne. GA to pan adjunkt
81 ma nasi slecinku uz aspon Ctr
nact dn1 nevzpomnel!" vytkla
primo.
"Jen hubujte, mate pravdu,"
pov1dal ponekud rozpacite. ga
lie slecna me omluvi mym "a
mestnanfm. Mimo to nerad OBJ
tezuji, zvlaste, nejsem-li 81 jist,
re bych byl rad WIDEN"
"Pan adjunkt neco tvrdf, ce-
mu sam never1," s ,iemnou W.
citkou pravila Soma a po oeku Sc
nan pod1vala. "Teticka Sc te-
sila, re aspon jednou v tydnu
budeme nit u vecer spolecnost,
ale pan adjunkt nepfisel dosud
ami jednou."
"Priznavam Sc kajicne Ike sve
vine a slibuji Sc polepsit," pra-
vii polo vazne, polo zertovne.
"V1m-li nyn1, re bych danny
neobtezoval, milerad pouziji
pf1lezitosti pobavit Sc v tax mi
lie spolecnosti. Skoda, re mu-
sim k vecefi, jeste dnes bych
podal d1kaz, re mdj slib jest
upT1mne m1nen."
"Nevad1-li mic jineho, racte
mas pocftit k veceri," Tekla So
ma rychle, podfvavsi Sc mu te-
mer prosebne do tvare. Ale ia
ko by 81 uvedomila, re jeji po-
zvan1 je pr1lis horlive, chvatne
hlavu o~dvratila, ably zakryla
rumenec.
"Neuvedu secnu tetinku do
rozpakd?" ptal Sc upffmne.
"Toho Sc nemus1te obavat,"
fekla oddychnuvsi 81, re nejevil
prekvapenf mad jejfm chvat-
nym pozvan1m.
"Prijfmam tedy S diky po-
zvanf a pTijdu. Jen muslin do
ma kancelarsky prach omyti.
Vid1te, slecno, jak je dobre, jde-
Ii clovek aspon kolem kostela.
Byl jsem unaven, mrzut a uz je
mi v~eseleji. Slecna chod1va
casteji navecer do kostela?"
"Dosti casio. Kdyz ma Betty
kdy, obycejne. Jsem radeji ma
vecer v kostele nez rano. Rano
nebyvam v okstele mic platna,
Ijsem roztrzita, pTflis mnoho sve-
tia mne vyrusuje a take nenf V
kostele tax pokojno jake nyni.
KIDD ted jde do kostela, kazdy
tam opravdu prichaz1, ably CO.
81 sam Sc svou dust v%yporadal,
a da ostatnlm pokoj."
"Mel bych velkou chut Yep
tati Sc slecny, mali take co po-
Iradati Sc svou DUST" skadlil Ok
tav. "Nejake skryte tajem-
stvf."
"Mate pravdu, tajemstvf,"
prikyvla vazne, jake by jeho
zertovneho. tonu nepostfehla.
"Myslim, re ma kazdy nejake
Isve tajemstv1, jen re nekdo vaz-
nejsf a nekdo jen nepatrne."
I've VaSem starr neDyVa il
nych tajemtsvf, lee tajemstvi
lsrdce."
"Snad u mnohych, ale ne u
vsech," pov1dala klidne. 60
sud je rozmarny, nekdy nakla-
da ma bedra mladeho to, co pa
tff ma bedra silneho muze. Ale
nezbyva, nez to odhodlane
snest. Ale nechme toho. Chce-
tell vsak poslechnouti rady
malo zkusene a mlade, radlm
VAN upTfmne, abyste Sc svymi
tajemstvlmi chodil vzdy do ko-
stella a nikdy mezi lidi. Vyhne-
tie Sc tim mnohym trpkym zkla-
man1m."
Oktav pfekvapene il poslou-
chal. To, CO slysel, nesvedcilo
o rozmarnosti, ale o hlubokych
zahybech duse, We kterych Sc
Itaii n8cO velmi vaZnehO. Ne