Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1949-07-29
BABICKA.
POVfDKA Napsala BOzENA NEMCOVA
Napsala BOzENA NEMCOVA

1yI wy oA wv POoNON
chat. Babicka byla s dcerou
V komoTe, ukladaly nakoupen6
v6ci; zaslechnuvsi pax tn mu-
ziku, 1prkem prib6hla. "Vzdyt
pax jsem 81 to myslila, re je to
ten luciper; V tobe nen1 lily do
br6, chlapce! Budes mlcet!"
Jan wal trubku z 1st. ale jake
by byl neslysel, co babicka po-
vfdala, pustil Sc do smichu,
rka: "Jen Sc podfvejte ma ty
psy, jak Sc zlob1, re jim delam
muziku!" "Kdyby NELL ii psi
rozum, rekli by ii, takovou mu-
ziku ably kozel poslouchal, ro-
zumis? Hned mi to uloz! We
ru, budes-li takovy nezbeda, re
povfm letos svatemu Mikulasi,
ably ii niceho nenadeloval," hro-
Ella babicka, ukazuj1c Janovi
cestu do ~svetnice. "No, to bu-
de Gista wee! A v mest6 pow
dali, re svaty Mikulas nakoupil
plny VIZ DART a re Dude letos
Stedry, to jest tomu, kdo po-
sloucha!" pravila Vorsa, zasle-
chnuvsi We dvefich babiccina
slova.
Jakmile druhy den pan uci-
tel pTisel, vytasila Sc Ad6lka Sc
svojf tabulkou a priscilla k dru-
hymn; davala dobry pozor a pc
iodine pTibehla k babicce S We
likou radost1, re uz uni vsecka
pismenka ma prvn1ch radach, a
hned je take babicce Tikala i
Sc zminkami, ktere jim pan u
citel pTiv6sil, ably 81 je lepe pa
matovala. Matka i babicka by
ly S nj spokojeny, zvlaste kdyz
i druhy den je umela; ale pro
toze je caste babicce ukazova-
la a cht6la byt Cd nj vyslycha-
ma, umela je konecn6 babicka
jake vnucka. "Vidime", pow
dala 81, "~jakteziva jsem 81 ne
myslela, re bych ia Sc jest6 kdy
mohla ucit abecede, a ted, ma
stara kolena, Sc mi to stava!
Inu, clov6k chce-li byt S detmi,
must Sc n6kdy stat d1t6tem S
Mimi"
Jednoho dne vrazil Jan do
sv6tnice, krice: "Deti, deti,
pojdte Sc podivat, babicka sne-
sla s p6dy kolovrat!" = "Je to
jakv div" karala matka deti,
vidouc, re Sc vsecky re dverl
zenou, i Barunka. Ovsem, div
to nebyl, ale matka nepomn6la
co radostf babicka prinasela S
kolovratkem do sednice. S ko-
lovratkem pTisly prastevnice a
S mimi krasne pohadky a vesele
pisn6. Matku ovsem, tn net6-
silly ami ty pohadky ami p1sne,
ona rad6ji sedavala We SVEN po-
kojiku a cftala V knize re "a
mecke knihovny, a kdyz babic-
ka fikala: "Povldej pax nam
jednou n6co z tech kronik," a
matka pov1dala, nezaj1malo to
d6tf ami ostatn1ch tax, jake
kdyz popisovala vidensky zivot;
to Sc vsem lfbilo, a Fekly-li pTa-
stevnice: "To je asi krasa ia
kov6m meste!" aniz 81 vice.
pTaly, deti zajist6 myslily:
KY jsme jiz velke, bychom sc
tam molly pod1vati!" = Ale
made vsecko milo Jim bylo vsem
mimo matku, ktera je nerada
poslouchala, kdyz zacala babic-
ka povfdat pohadky o princez-
mach sc zlatymi hvezdami ma
cele, O ryt1r1ch a princ1ch zakle-
tych We Ivy a psy aneb dokonce
V kameny, o of1skach, v nichz
slozeny byly cele drahe oble-
ky; O zlatych zamc1ch a mo-
rich, ma jichz dnu krasne vod-
nj PAM pTebyvaj1. Matka ne
tusila, kdyz Sc Barunka mnoh-
dy pTi pleten1 zamyslila a O.
knem ven dfvala ma hole strane
a z~asnezene 1dol1cko, re tam
vidf rajskou zahradu, palac z
draheho kamen1, ptactvo ohni-
vJch barev, PAM, jimz zlate
vlasy s hlavy splyvaji, a zamr-
fla Teka re Sc il prom6nila v
modrav6 vlnfc1 Sc more, ma je-
hoz vlnach Sc houpaly krasne
Willy V lasturach perlovych. Sui
tanovi, ktery natazen ma podla-
re chrapal, nesnilo Sc o te cti,
kterou mu chlapci mnohdy pro
kazovali, pokladajfce no V "a
mysIeni "a nejak6ho zakleteho
prince. A jak milo bylo v SEQ
nici, kdyz Sc smrklo! Vorsa "a
vfela okenice, v kamnech pra-
skaly smolne otypky, dopro.
sired sednice Sc postavil vyso.
ky dreveny sv1cen, do zeleznycl
ramen sc z~astrcily plapolajfc.
louce a kolem dokola Sc posta.
v1iIv 1avicn q StOliGkv nT3ctnvni