Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1949-10-28
BABICKA.
POVfDKA Napsala BOzENA NEMCOVA
Kdvz isem obial drsne telo Ikamzenf lezeIa V jeho tvafi t

a ratOI0SUl J0nO CnVll0ml uduO
mnou zasumely, jake by Sc
mnou vzdychaly a chiefly mi po-
vfdat O stejnych bolestech. Be-
yer Sc zamlcel, velke jeho oci
byly obraceny ma svetlo, ma sto-
lie hoTfc1, z list hrnuly Sc m1sto
SLOW lehounke oblacky dymu Ike
stropu, provazene jeho myslen-
kami.
"Ba veru, cloveku Sc nekdy
IDA, jake by ty stromy byly q
wy" Fekl ryzembursky mysli-
vec. "Vim to re zkusenosti.
Jedenkrate = je tomu jiz ne
kolik let = vykazal jsem stro-
my ma porazen1. Hajny memo
hi. tedy ia sci Ike kacen1 dohli-
zet. Drvostepov6 pr1jdou a no
tow Sc porazit nejdrfv krasnou
bTfzu; AMI poskvrnky ma nj ne
bylo, p6kne stala jake parma.
Zahled6l jsem Sc ma nj a tn Sc
mi k noham sklanela, ratolest-
mi jak by mne obj1mala, a do
usf mi zn6lo: "Proc chces usmr-
tit mddj mlady zivot? Co jsem tt
ud6lala?" V tom zaskf1pelo O.
stTrf PLY pc k6Te a vjelo il do
t6la. ia nevim, vykTikl-li jsem,
ale to vim, re jsem chtel zdrzo-
vat drvost6py, ably dale mere
zaIy; kdyz sc ma mne S podive-
MIN dfvali, zastydel jsem Sc, ne
chaI je pracovat, ale utekl jsem
do lesa. Celou hodinu jsem
bloudil a ustavicn6 mne ia my
slenka pronasledovala, re mne
bTfza prosf, abych il nekazil Ii
vota. Kdyz jsem Sc konecne
pTemohl a ma m1sto dosel, byia
porazena, AMI l1stecku Sc ma nj
nehybalo, lezela jake mrtve te-
10. Nine pojala lftost, jake bych
spachal vrazdu. Kolik dn1 do
mne mic nebylo, ale nezmlnil
isem Sc nikomu; a kdyby prave
dnes rec O tom sc nebyla trefi-
la, nebyl bych Sc nikdy zmlnil."
"Take Sc mi jednou podobne
vedlo," zacal sym hlubokym
hlasem Boyer. "Mel jsem Cd
v6sti zveT do ddchodu. Jdu ma
low. Tu mi Pride do RAINY srna.
Pekne zvfratko, jak by je Wy
soustruhoval. Vesele Sc ohll-
zelo po Iese a popasalo. Napa-
ola mne lftost; i mysl1m: Nejsi-
Ii blazen? k cemu je to? Sire
lin, ale ruka Sc mi tfasla, trefil
isem srnu do b6hu, sklesla, ne
mohla uteci. Pes Sc k nj hnal,
ale ia mt medal, cos mi branilo
dat il ubl1zit. Sci jsem k nj a
nemohu vypoved1t, jak bolest-
ne Sc to zv1Tatko ma mne podl-
valo, prosebne a zalostne. Vytr-
hi jsem ndz a vrazil il jej do
srdce; zatrasly Sc il ddy, bylo
20 nj. Ale ia Sc pustil do place
a cd tie dolby = no, CO bych sc
"a to styd6l -" "Tatfnek ne
chce strelit ma srnu," rychle Wy
iel Orlfk. = "DobTes povedel.
Kdykoli mlfim, vidim pred Sc
bou ran6nou srnu, zalostne jeji
oci, bojfm Sc, re chyblm, Re wi
re poranfm; radeji necham
TAX" Mel byste jen tn zlou
zveT stfflet a tech dobrych wi
Tatek nechat, tech je skoda,"
oval Sc Vil1m, ktery skoro
slzel.
"Ono .nenf zadn6 zvfre tax
dobre, ably nebylo zle, jake "a
Sc zadn6 tax zl6 nenf, ably do
br6 nebylo, jak to byva u lidl.
Je to mylka, kdyz mysllme, re
to zvffe, kter6 ma hezkou, mir
nou tvaT, must byt take dobre,
a ktere Sc mem nel1b1, re je zle.
TvaTka je mnohdy lharka We
sv6te. Byva tax, re clovek to-
no. co Sc mu protiv1, co no ne
doifma, snaze ozelf AMI tax ne
lituje jake toho krasneho, &C
Sc mu lib, a proto byva mnoh.
dy k onomu nespravedliv. BY.
jsem jednou pred popravou
dvou zlocincG V Hradci. Ter
ieden byl krasny clovek, ale
druhy byl ohyzdny, nevl1dny
divoky. Prvni zabil sveho ka'
marada, pon6vadz mel DONNIE.
nj, re MT svedl milou. Druh5
byl rodic z nas1 krajiny; Sc
isem k nemu, kdyz uz byl cd
souzen, do zalaTe, abych Sc tx
septal, nepTeje-li 81 echo vzka
zati domG, re bych mu to mile
rad vyrfdil. Podlval Sc ma mne
divoce Sc zasmal, pax zatfas
hlavou a pov1da: ga vzkaza
nj, pozdraveni, komu? Neznan
nikoho." Odvratil Sc ode mne
polozil tvaf do dlanf a chvili tai
sed9l. pax vyskocil, postavil s