Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1949-11-04
BABICKA.
POVfDKA Napsala BOzENA NEMCOVA

lOpIll, JIdCu Il UdZCIl
Vzdyt mel pTece hrstku made
je i nejrovnejs1, nejhezcf hoch.
PAX jim lichotilo litovanf dew
cat, tesla je laska rodicG, KITE
ra V takovych okamzen1ch ia
ko vrouc1 proud, ukryty v lime
zem6, Sc vyfinuje ma povrch
pysnili Sc dsudky znamych:
ooh, ten Sc nevrat1, takovy
hoch = urostly jake sosna =
Ysecek jak by houlil = z tako-
vych vojakG mali radost." Ia
kovymi sladkymi kapkami mir
Mia marnost hoTky napoj, KITE
ry nutna povinnost pred ne sta
v6la; a naopak to, CO oslazova-
10 zdravym, peknym hochGm
trpkou tn cestu, to il ztrpcova-
10 tenn, kterym nebylo tfeba mi
ii strachu, kteTf 81 byli vedomi
t6lesn6 chyby. Ale mnohy mar
nivy il "a to tax tezce nesl, re
by Sc byl radeji stall vojakem,
nez poslouchal pokfiky: "Ne-
must pro t6 mama plakat, vsak
ma buben pT1sahati Includes, isl
psu do podvazku;" anebo:
'Hochu! del Sc k rejtardm,
mas nohy jake vii rohy!" a po-
dobne zehavky, jimiz je slehali.
Babicka veSla do hospGdky,
ale nesla do sednice; ne proto,
re tam byl vzduch dusny, ale
t6zk6 mracno bolesti, ktere du-
silo srdce vsech a jake povlak
ma tvaTfch sc %jevilo, to il zalek-
10. Cftila, jak je tenn zarmou-
cenym matkam, z nichz tn jed
ma rukama lomila V meme bo-
lesti, tn jina tise plakala neb
haste 81 naT1kala. Jak je tenn
d6vcat1m, kter6 Sc ostychaj1
zarmutek svGj ma jevo dati, a
prece bez place Sc nemohou po-
divat ma ty bled6 hochy, kteff
Sc stavaj1 pit1m smutnejsfmi, a
kdyz cht6jf zp1vat, hlasu vynu-
tit nemohou. C1tila, jak je tenn
tatikGm, zasmuSile "a stolen Sc
dlcfm, kteT1 O nicem nemluv1,
ma mic nepomyslejfce, neil kde
budoucne wit nahradu "a pra-
covit6 hochy, kteTf jim byli pra-
YOU rukou; jak 81 bez Mich ne
styskat, jak jich ctrnacte let
pohTesit.
Babicka 81 sedla sc d6tmi do
sadu. Ia chvili tam prisla Kri-
sta usouzena, uplakana, bleda
jake stena. Cht6la mluvit, ale
IA prsou lezel il kamen a hrdlo
m9la jak stazen6, nemohla slo-
va promluvit. PodepTela Sc O
kmen kvetouc1 jablone. To by
la prave ia jablon, pres nfz 0
Jane hazela venecek. Pfel1tl,
a nynf, kdy Sc il m6la vyplnit
nad6je, re S milackem Dude spo-
jena, museIa Sc loucit. Pfikry-
la 81 tvar b1lou zast6rkou, da-
vaj1c sc do hlasiteho place. Ba-
bicka j nebranila.
PTisel Mia. Kan sc podela
ia kvetouc1 tvaT, ia zivost oc1!
Jak by no z mramoru vytesal.
Mice podal babicce ruku, mice
objal milene d6vce, a vytahnuv
re zaprsf vys1vany satek, ktery
kazdy hoch jake dGkaz lasky
cd sveho devcete dostava, ut1-
raj 81 jim oci. Nepov1dali 81,
jak hluboky jejich zarmutek,
ale kdyz zazn6la z hospody slo-
ha p1sne:
"Pak az my Sc rozlouc1me,
dive srdecka zarmout1me,
dive srdecka, ctyry oci
budou plakat We dine v noel"
objala Krista prudce sveho no
cha a stkajfc, ukryla tvaT ma je-
no prsou. Pfsen ia byla owe
nou melodie, ktera i v jejich
srdcfch neustale znela. Babic-
ka vstala, pc tvaTi hrnula Sc il
slza; take Barunka plakala.
StaTena, polozivsi ruku ma
M1lovo rame, pravila pohnutym
hlasem: "Sprovazej a utes tie
Panbdh, Jakube! Konej, CO mu-
sis, rad a nebude ii to "a tez-
ko. Dali BGh zdaru menu u
myslu, nebude loucenf vase ma
dlouho. Doufejte! Ty, holka,
kdyz no mas rada, nepritezuj
mu svym narkem! S Panem-
bohem!" To Tkouc ud6lala MI
lovi krfz, stiskla mu ruku, ry-
chile Sc odvratila, a vzavsi dev-
catka "a ruce, odchazela k do
movu S tim sladkym vedom1m,
re potesila zarmoucene. Milen-
ci, do jejichz srdci padla ba-
bicGina slova jake rosicka ma
vadnoucf kv1tek, k novemu III
votu je kTfs1c, drzeli Sc v objet1
pod kvetoucf jablonf, jejfz kve-
ty, odvanku stfasane, shdry ma
NIL -