Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1948-12-24

move a NLOy DC Ild OoOu CNoAIJ
Jak Sc ukazaly ma louce nahac-
XIV, Tfkaly: "No, w Pride brzy
baba z hor." A~opozdila-li Sc
O nekolik dnl, babicka f1kala
eco pax sestalo babe, snad ma
nj Panb1h nedopustil nemoci.
aneb snad dokonce umfela?'
A bylo povidani 0 nj, az Sc O.
pet octla S kosem ma zadech We
dvOTe.
Zacast6 chodila babicka S
d9tmi ma delsi probably ire
bas do myslivny, nebo do mly-
ma, nebo 81 TASTY do lesa, kde
ptackov6 lfbezne zpfvali, kde
byly pod stromy nastlane mex
kounk6 podusky a tolik Won
nych konvalinek %rostlo, petr-
kifcd1, podl6sek, kohoutkG, cele
kffGky lykovce a ten pekny fla
tohlavek. Ten Jim pf1nasela
bleda Viktorka, kdyz videla,
re sbirajf kvetiny a V kytice
vazou. Viktorka byvala vzdy
bleda, oci il swiftly jake diva u
HE. cerne vlasy m6la vzdy roz-
cuchany, nikdy nemela PEEK
nych satdv a nikdy nepromlu-
villa. Ma kraji lesa byl veliky
dub, tam stavala Viktorka cele
hodiny, upTen6 d1vaj1c sc dolu
Ike splavu. Ia soumraku sesla
az samemu splavu, sedla ma
omSeny paTez, d1vala Sc do vody
a zpfvala az dlouho, dlouho do
noel. Ale babicko'', ptaly Sc
d6ti babicky, "proc pax nema
Viktorka nikdy p6knych satGv,
ami V ned6li? A proc pax nikdy
nemluvf?"
"Kdyz je blazniva!"
"A jak je to, babicko, kdyz
ie blaznivy?" ptaly Sc deti.
"Inu, kdyz nema clov6k do
br6ho rozumu."
"a co to della, kdyz nema
dobreho rOZumu?"
"Ku pT1kladu: Viktorka ma
nikoho nemluvf, chodi otrhana,
zdstava V lese V jeskynce V le-
t6 V zine"
"A V noel tak6?" ptal Sc vi
lin.
81 ovsem re take! Vzdyt il
slychate, re do noci u splavu
zpfva, pax jde do jeskyne
spat."
"A nebojf Sc svetylek ami ha-
strmana?" s velikym udiven1m
ptaly Sc deti.
"I vzdyt neni zadn6ho has
trmana," pravila Barunka, eta
timex to povfdal."
V lete pFichaz1vala Viktor-
ka malokdy k stavenf prosit, a.
lie V zine pfichazela jake ia
vrana, zatukala ma dvefe neb
ma okno a jen ruku natahla, do
stavsi pax kus chleba neb cos
jin6ho, mlcky odchazela. Deti,
vidouc ma zmrzlem snehu kr-
wave stopy jejfch nohou, beze-
ly "a nj a volaly: "Viktorko,
pojd k nam, maminka ii da
baGkory, mGzes u mas byt!" A
lie Viktorka Sc ami neohl1dla, u
tfkaj1c k lesu.
Ia letn1ch krasnych vecerG,
kdyz nebe bylo jasn6, krasn6 a
hv6zdy pozary hazely, babic-
ka 81 sedala rada S d6tmi ven
pod l1pu. Dokud byla Ad6lka
malicka, posadila 81 il ma kiln,
Barunka a chlapci stall u ko-
lenou. To AMI jinak byt memo
hlo; jak babicka zacala neco
vypravovat, musily Sc j d1vat
vsecky primo We tvar, ably jim
ami silvia neuslo.
Babicka Jim pov1dala O svet-
lych andel1ch, jiz tam nahore
pTebyvajf a ia sv6tla lidem roz-
zehuj1; o .andel1ch strazc1ch,
kteff strehou ditek ma vsech
cestach zivota, radujou Sc,
kdyz jsou hodny, placou, kdyz
neposlouchaj1. D6ti obracely
zraky sv6 k jasnym nebes6m,
kde Sc trpytilo tisfce tisfcd sve-
tel, malych mlhavych i velkych
lesknouc1ch Sc v barvach nej-
krasnejSfch. "Ktera' pax z tech
hv6zdicek je asi moje?" ptal
Sc jednoho vecera Jan.
"To jen Panbdh vi. Ale po-
mysli 81 jen, bylo-li by mono
mezi TENN miliony hvezdicek j
nalezt?" odpoved6la mabicka
"Cf pax asi jsou ty krasn6
hv6zdy, co Sc tax lesknou?'
povfdala 81 Barunka.
"To jsou onech lidf, jez S
B1h zvlaSt6 zamiloval, vyvole-
nych to bozfchy kterf mnohc
dobrych skutkG vykonali, Pa
naboha nikdy nehnevali," cd
pov6dela babicka.