Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1948-11-05
Marcia z c~hudobince.
ROMAN Napsal VACLAV HYNEK


vim Sc mu. Nemela JSem tOllK
odvahy, f1ci mu pravdu a bra
Mia mi v tom snad i hrdost.
Nejhors1 pfi tom bylo, re mne
opustil mGj sv6dce. Odjel do
ciziny."
Ease il dosel dech a musiIa
81 odpocinouti.
PAX pokracovala velice tise:
"Byla jsem tedy 1plne bez
p~rostfedkd V dobe, kdy jsem
pomoci nejv1ce optfebovala.
Chtela jsem zemrit, ale ami to
nebylo MONO. Byla bych mu-
sila witt s sebou sve dfte a k
tomu jsem Sc nemohla odhodla-
tt. Vsechno Sc We mne prot to-
mu oprelo. Musila jsem lit, a
lie jak? Nikoho nebylo, kdo by
mi podal pomocne ruky. Mno-
no noel jsem proplakala, nez
Jsem Sc odhodlala k poslednf
zachrane, nez jsem z lasky k
svemu diteti vySla V noci do =
ullce. Acn, pane, kdybych by
la sama, byla bych tenkrat po-
|splsila rovnou k Vltave, ale ma
mne cekala mala Andelka. Mu-
sila jsem il piece zivit, kdyz
isem il dala zivot. Musila jsem
lit"
Sklonila hlavu a tise Sc roz-
plakala. Klabuna il nevyruso-
val a ami nynf nepromluvil, ably
il potesil. A prece jeste nikdy
V zivote nepocftil S nikym tax
velky %soucit, jake S touto ze-
nou. Nechapal proc, a to mu
pusobilo zmatek tax veliky, re
nenachazel SLOW 1techy, jak by
Sc Jindy jiste nebylo stale.
Marcia pc chvfli Ease po-
kracovala:
"Ani toho sve rozhodnutf, ze-
nu tolik pokorujfcf, jsem memo
hla uskutecnit. Byla jsem k to-
mu pT1lis nezkusena. Sotva
jsem vysla z domu, padla jsem
do rukou strazn1kGm, jake by
tam byli ma mne cekali. Po-
znali lined, proc jsem v noci
vysla ven a ia jsem Sc Jim k to-
mu take pfiznala. Odvedli me
ma straznici, nakrmili me tam,
i o me d1te Sc postarali, ale pax
me poslali SEM. Byla jsem jim
"a to vdecna, zachranili mi cest.
Ano, pane, chtela jsem il ODE
tovat pro zachranu sveho d1te-
tie, ale oni mi v tom zabranili.
Neklesla jsem do bahna, jak 81
% mne vsichni myslf, treba to
nen1 ma zasluha, ale policie.
Nejsem poulicnf holka, pane, a
nebyla jsem j nikdy."
Nebylo toho tfeba, nemusila
mu to f1kat, byl O tom Cd PRIV
nfho okamziku p~Tesvedcen, pro-
to j vyzval, ably mu povedela
sve osudy.
Konecne promluvil, ably il
Tekl:
"VeTfm yam vsechno, Mar
cello, nemam prfciny, proc bych
yam nevefil. Nejste prvnf ami
posledn1, kterou .potkal takovy
osud. Verte, re S vami cftfm.
Ale mela jste byt o~patrnejs1."
"Jdete, kricte ma mIadl, ably
bylo rozumn6!"
"Tak to nemysl1m. Ale dnes
nenf treba pro poklesek mlad1
tolik trpet. Byla jina cesta."
Prudce zvedla hlavu a podf-
vala Sc ma neho uslzenyma o.
Gina.
"To vim take a ved6la jsem
to i tenkrat. Ano, mohla jsem
znicit mlady zivot drive nez
pfisel ma svet a byl bych Sc
snad zachranila, ale ia jsem to
nedovedla. Nemela jsem k to-
mu dosti sill. Dfte mi bylo draz-
81 nez mil zivot. Nevfm, cha
pete-li to, ale zena ma jine srd-
ce nez muZ. A to Je JeJlm ne
stest1m = mGzeme-li to nestes-
tim jmenovat. Jste-li zenat,
zeptejte Sc ma to sve zeny."
"Nejsem zenat," Tekl v roz-
pac1ch.
"Proto tim meme zene rozu-
mite. Nevfte, jak touzf spatfi-
ii sve dite, tisknouti je k prs1m
a kojit. Ach, pane, ma vsechno
zapomenu, mam-li sve d1te V
narucf a vid1m jeho 1smev, sly
sim jeho zvatlan1. Kdybyste
je videl, snad byste me pocho-
pill a pax uz byste mi nerekl, re
byla - jina costa. - Ne, pane,
nebylo jine cesty, jen dati zivot
d1teti. Alespon ne pro mne."
Klabuna byl 1plne zmaten.
Nestaral sc nikdy O zeny, proto
Jim velice malo rozumel. Proto
bo nTivSd6IO do rOznakH re do