Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1947-10-24

jste Brejchu z~astfelil, proto, re
jsem 81 VAN stezovala, jak mne
pronasledoval svymi navrhy.
Jarousi, je to hrozna vec. Kdy-
byste no byl z~astrelil re zarli-
vosti, to by mne netrapilo, ale
ten clov6k YAM pTece u mne
nepTekazel. Je to strasne po-
myslenf."
Ia pGl l6ta odesel lesnf do
vysluzby a Jaroslav dostal je-
no mfsto. Ease psal B6tusce a
Ease il udobroval. Odpoved
jejf byla jake vsechny ostatnf.
"MGj zlaty Jarousi," psala
mezi jinym, "vidfm-li starou
Brejchovou, jak Sc ted sama
ma chalupe plahocf,. vzdycky
mne u srdce pichne jake trpka
vycitka, re jsem tn ubohou pfi-
pravila O syna. Rada bych il
pri te praci pomohla, ale bojfm
Sc, re by Sc Zas zacalo hovoTiti
O smrti Vaclavov6 a pTi tom by
zas bylo vyslovovano vase jme-
no. Jsem rada, re Sc ma tn u
dalost, ktera znicila nase Ste
sti, u mas pomalu zapom1na,
jenom mole svedomf nesp1. ia
isem vSeho vina, nemela jsem
yam O Brejchovi mic Tikati. O.
vSem, kdybych byla vedela,
iak Wy muzi dovedete byti hro-
mi, byla bych mlcela. Ale ia
nestastna! Chtela jsem svou
povfdavosti primeti vas, abyste
mi konecn6 Tekl, re mne mate
rad, a hledte, co jsem zpdso-
bila."
Pc kazdem takovem dopise
byl Jaroslav bl1zek zoufalstvl.
Bill Sc p6stf cello, divoce pobi-
hal pc pokoji, bral pusku do
ruky a zas il odlozil, a kdyz
konecn6 chladna rozvaha ma
byla u n6ho vrchu, hovofil sam
k sobe: "Je to jeji utkvela my
slenka, kterou trap1 sebe i mne.
A prece bez prfciny. Hrozne-
hrozn6. Jedinym slovem mohl
bych dos1c sveho stestf, a toho
slova vysloviti nesmfm. TAX
blfzko jsem u sv6ho Gle a ne
mohu k nemu dojfti." Potion
Sc uklidnil docela a Tikaval 81:
"Cekati, mic nez cekati. Snad
cas- prinese rozlusten1. Je vel
kym stestfm pro mne, re je mi
Betuska verna. Snad il pfece
nekdy dostanu. To ie mole je-
dina nad6je. Kdyby te neby-
10, ucinil bych tomu trapenl ra-
zem konec."
China byla mala vesnicka,
myslivna stala ma konci vesnice
a Jaroslav bydlel tn sam. Po-
sluhovala mu stara haina a
vesnicane vidaj1ci mladeho pa
ma lesnfho kazdeho dine, hne-
die znali jeho zpGsob zivota.
Divili Sc, re Sc takovy mlady
pan nezenf, piece kazdy adj
junkt, jak Sc stane lesnfm, zeni
Sc hned. Obycejne m1va w
n9jakou starou znamost. Bylo
vsak v CLINE dosti lid, kteT1 We
deli. re sem byl Storkan pTesa-
zen z Olsove a "a jakych okol-
nostf sc to stale a tito vypravo-
vail jake verejne tajemstv1:
"Zastrelil v OlSov6 pytlaka,
n6jakeho Brejchu a ted no hry
re svedom1. Proto je takovym
samotaTem."
Dfvky zdejs1 pres vsechno
toto pov1dan1 hled6ly Sc zall-
benin ma Jaroslava a kazda z
mich byla by Sc rada stala PAM
If~ortovou, tTeba re ma rukou pa
ma forta lpela lidska krev, ale
Jaroslav sc d1vek nevs1mal.
I'll jen sve sluzbe a kdyz mu
bylo nejsmutneji, psal Betusce.
Dostal cd nj naTikavy dopis. o
nemz napTed vedel, re v mem
Dude ien Dol, touha a odf1kani,
ale i takovy dopis h opotesil, O.
swell jeho vzpominky a posllil
ieho lasku jsa svedectvim, re
no Betuska dosud miluje. A "a
tech pomerd chylil Sc rok ku
konci.
O svatku vsech svatych dala
stara Brejchova "a syna slouzi-
ii msi. Bahia nebyla jinak z po-
boznych, ale verila pevne, ze
"a ty tri sestacky, ktere dala
faraTi, dostane Sc jej1 zastfele-
nv Vaclav do nebe. Betuska
byla v kostele a vratila Sc don't
vsecka rozrusena. Snad ona je-
dina dnes v kostele venovals
nestastn6mu pytlakovi uprim
nou vzpomfnku. Ale donna &c
kaly il povinnosti. Byla hospo
dynf sveho otce, ale take mat
kou svych bratrf a sestry. Ga
strojila sc rychle re svatecnlcli
satii q iala Sc chystati ma obed