Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1947-06-20
Zapadk VLASTENCI
Napsal KAREL ". AIS


ffci, re Sc mi to take TUE libi-
10, take jsem to ten vecer wal
Jeste dvakrate da capo.
Kdyz jsme odchazeli dom1,
Marinka me asi tricet krok1
vyprovaZela a ruku mi tiskla
notne. Zkratka a dobTe: cd te
dolby laska nase rostla jake zr-
no hofcicne, a mne Sc to lfbilo.
Marinka milovala me, ia mel
il rad, Tide mi pfali stesti k pc
knemu sedmnactiletemu dew
ceti a k dobre hospode. R1ka-
val jsem, re jsem chudas, re to
dlouho trvati nem1ze, ale sam
pantata senkyT mi povfdal, re
mic nepotrebuje, jenom hodne-
no, zachovaleho a pracoviteho
cloveka, ktery by mu starosti
snail s beder. l pomyslil jsem
81: mydlo We van6, ryba v poto-
ce, bohate devce pro chudeho
milovn1ka jsou same kluzke
veci, darmo chytat, vzdycky u
tekou, i kdyz myslfme, re je uz
drzfme - a HE, mne to vsecko
samo hraje, proc bych Sc neza-
pletl do tenat stavu manzelske-
no? Marinka byla jake obra-
EEK, mela mne rada, hospoda
nebyla k zahozenf. Nachod
jest pekne mesto = libilo sc mi
to.
Ale andel strazce, ktery me
ma chvfli opustil, opet Sc vratil,
a ia Sc tezce: rozstonal. Pow
dial felcar, re Sc mi zapaluj1
plice, a dvakrat mne notne pu-
still zflou Ctrnact dnf vylezel
jsem u mistra, a kdyz jsem Sc
sebral, pustil jsem Sc dom1, a.
bych Sc v nasich horach zota-
vii. Marinka plakala a louci-
la Sc, jake bychom Sc uz meme
Ii spatfiti, ale ia il tesil, re tn
budu pojednou. Belhal jsem
Sc bidne, ale ma stestf byl v
Hradci jarmark, a kdyz jsem
vysel ma kopecek "a mesto, do
honil mne platenik z Libstatu.
Mel lehky voz1k a "a laciny pc
niz veil mne pet mil cesty.
O, ty nase hory! Clovek by
mohl NIT ma kahanku, ony by
pomohly!
Ia mesfc byl jsem opet jake
ryba a pro jistotu napsal jsem
panovi do Nachoda psani,
mam-li tedy opet prijit; ale
pan mi odepsal, re Sc prace
nedala odkladat, re lituje, ale
re ma jiz jineho, take sikovne-
no.
Honem psal jsem Marince,
ale nedostal jsem odpoved ma
prvn1 ami ma druhe psan1. Pfi-
znam Sc, re me pTi tom u srdce
zle pobol1valo, a re jsem neje-
dnu noe Okla nezamhoufil, ale
nase hory i tomu srdci pomohly
Konecne pomyslil jsem 81: Pro
jedno kv1tf slunce nesv1tI,
vzdyt ia te, Marinko, nemuslm
mlti! a zGstal jsem donna. Po-
mahal jsem nasim v poll, oral
jsem, vlacel, okopaval, kosil a
vazal, a slo mi to k duhu, hez-
ky jsem sc vytahl a ses1lil. Mu-
xix take bylo dosti, tax re Sc
nejeden krejcar pfivydelal.
Tenkrate .jsem zacal spravovat
la pTekladat housle, i nekolik
fortepian jsem v okol1 naladll.
Knihy jsem shanel, jak bylo
mozno, a leze ma pGde We viky-
ri cftaval jsem, dokud zapad
svitil. Kdyz mi litery pocaly
skakati pred ocima, lehl jsem
81 do sena, ruce polozil pod hla
WI a premyslel jsem o tom
vsem svete, jenz Sc pfevaluJe,
|jako ten lenoch ma posteli. Nou
re naucila Dalibora housti, me
ty podvecerni prazdne chvile
lid pomlouvat; ale pomlouval
isem je pouze v duchu - sam
a sam - Bylbych tax chtel
vecne lit, ale tatfnek mel Sc
mnou starosti; den re dine vedl
svou, re jen muzikantem I'd
stat nemohu, remesla re ne!-
dou, abych sc chytil neceho j.
neho. Ma nestestf prave Ike
konci masopustu prisel domu
Jiricnych student, jenz byl v
Jicfne ma gramatikalnlch kla-
Slsach, a vybfzel mne, abych gel
! ma normal, re tam jsou jeste
} starsi neil jsem ia, a re mohu
} byt tim slavnym preceptorem'
4 ia Sc vymlouval kdesi COST,
< re mi pri truhlarine ruka ztvr-
1dla, re uz ami kloudne psat ne
umim, a hlava re je prazdna,
ale tatinek Sc jen usmival a RI
kal, abych to zkusil. Priznam
sc, re to 8 tou prazdnou hlavou
tax zle nebylo, protoze jsem
vzdycky a vsude pilne cital, at
Hi 1l- 0~aASn