Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1947-08-22

kdyZ neJaKycn pOCreDOVala.
"Tat1, prosim vas, dejte M
osm zlatych," oslovila Lidka
otce. "Slibil jste mi, re mi ne
co date, az probate jalovici."
eco pax bys d6lala S tolika
penezi?" divila Sc matka.
"To yam nemohu Tfci," Cd
v6tila Lidka vazn6, "ale to vi
tie, re jich nepotrebuji ma neja-
kou daremnost."
Lidka dobTe v6d6la, re il ro-
dice niceho nemohou odepf1ti
a re i tyto pen1ze obdrzi
Potion bezela radostne k A
nezce, a d~orucujic il pen1ze,
pravila: "Hled, zaplat "a Jar
du, CO je dluzen "a tn knihu,
ably mohl ma svatky prijfti do
mil"
"Holecku, to on nevezme,"
zdrahala Sc Anezka. "Jardu
= ia znam, je hrdy a neprijal by
mic, rad6ji by nejedl."
Mules to tax zaTfditi, jake
by to postal vas tatf, nebo Sc
HE'D dozved6ti, kteremu knih-
kupci je Jarda dluzen a zaplat
mu zkratka, Jarda nemusl We
d6ti, kdo to zaplatil. V tom by
tt mohla vypomoci B6tuska.
Lidka pfemlouvala Anezku
tax dlouho, az il konecne pre-
mluvila. Kdyz devce cd nj pc
nfze prijalo, oddychla 81 Lidka,
jake by ten duh il samu byl
TILL a ted Sc no zbavila.
Anezka zar1dila vsechno do
bfe. Knihkupec jednoho dine
Jardovi oznamil, re jeho 1cet
ie vyrovnan, vratil mu tTi Flat
ky, ktere w Jarda byl splatil,
ale prohlasil, re newt, kdo duh
vyrovnal. Osoba, ktera nechce
bJti poznana. Tohle Jarosla-
VOW dlouho vrtalo hlavou, ale
nernohl Sc niceho domysliti.
Lidka mela radost, re sc to
tax dobTe povedlo, tesla Sc ma
vanoce, ale Jaroslav ma svatky
domu nepfijel.
u NekvasilG celia Lidka ia
roslavd5v dopis, v nemz psal, re
ma svatky nepTijede, p~rotoze
bez toho v breznu must DON'T
k Will odvodu, re by bylo sko-
da dvojfho cestovneho. Dopi-
sem Lidka z dvoj1 pr1ciny Sc
zarmoutila. Jednak re Jaro-
slav domu nepTijede, jednak,
re ma jaFe pGjde k odvodu. Coz
jestli no vezmou ma vojnu? To
no neuvidf kolik rokG.
Ease minula lima a priSlo
mile jaro. Letos Sc ma ne Lid
ka tesla, re Jaroslav pride ma
nekolik dnf dom1, ale take Sc
jara bala, ably Jarda nebyl Cd
veden. Jednoho breznoveho
dine rekla il Anezka, re. zejtra
Dude Jarda okresn1m mestec-
ku u odvodu a vecer re Dude V
HGrkach.
Druheo dine tedy Lidka k
NekvasilovGm nesla, ale pres
tn chvfli dlvala Sc oknem ma
dvGr, spatT1-li Jaroslava pTi-
chazejiciho, ale nevid6la no,
musel pTijfti pozd6 ma noe.
Druh6ho dine bylo velmi PEEK
ne pocasf. BTeznove slunecko
pTfjemn6 hTalo a Lidka vyne-
sla hned dopoledne ma zahra-
du "a stodolu plny kos malych
housatek, dala je ma zem, ably
81 naskubaly prvn1 mladoucke
travicky, sama opTela Sc O zed
stodoly, o kterou sc Slunce vzp1
ralo a pletla puncochu. Pojed-
nou zaslechla kroky bl1z1cl sc
pres Nekvasilovic dv1r a ohle-
ola sc zvedave.
Byl to on, ma ktereho prave
byla myslela.
Jaroslav, pressed dvdr, otev-
rel dvfrka HGreckych zahra-
dy a blfzil Sc rychle k Lidce.
"Vftam te do HGrek," Tekla
~podavaj1c MI ruku. Byla v O.
bliceji vsecka cervena a ruka,
kterou mu podavala Sc il INA
telne chv6la.
"D6kuji ii, Lidusko," zacal
hovoriti. "Prisel jsem, abych
ii splatil duh"
"Jaky dluh?" stavela Sc Lid
ka nev6domou.
"Jen sc nepretvafuj!" rekl
Jaroslav neobycejne vazne.
"Nase holky neum6jf hat, ami
kdyz jedna Sc O Slechetny Gin.
Pomohla isl mi V zine a tuhle
ii tech osm zlatych vracfm a
d6kuji ii srdecn6. Bal jsem sc
ma tn knihu sahnout, dokud
jsem byl "a nj dluzen, a ted Sc
ii pTiznam, re bych Sc z nj byl
malo naucil, kdybych il byl mu-
sci do lara s~placeti. Kdykoliv