Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1947-10-03
u TROJANU.
PovfDKA. Napsal BEDRIcH

4AOO4A INV IN 11OON1ACNAS4
az ten Brejcha."
Sli chv1li mlcky vedle sebe,
pojednou Storkan Sc zastavil a
take Betuska stanula.
"B6tusko, mne byste nechte-
la?" otazal Sc mckee.
D6vce sc zapyTilo, jake by je
krvi POLL a zaseptalo: ga ne
vim. Kdybych vedela, re mne
mate rad"
"B6tusko," zvolal myslivec
nadsene, "ja nevfm, jak Sc dew
cat1m laska vyznava, nikdy
jsem devce nemel, ale vas mann
upT1mne rad a cd tech dob, co
jsem vas poznal, myslim jenom
ma vas"
GA budete mi v6rny?" taxa
la Sc hledc1 k nemu planouc1m
zrakem.
"Az do hrobu, ma zlata Be-
tuSko," zvolal nadSene a pitts
XII dfvku k sobe. V tom okam-
ziku take prvnf polfbenf spe-
cetilo jejich lasku; ami zadny
z Mich nev6del, jak sc stale, re
81 spocinuli v naruci a lfbali Sc,
ale bylo jim tax sladce, re, ne
myslili ma mic.
Teprve po-chv1li Betuska re-
kla: "Mam vas rada, Jarousi,
ale Wy mne take musfte upf1m-
\ ne mfti rad, sic bych byla velmi
nestastna."
A potion mu zacala vypra-
vovati, co il Brejcha povfdal 0
myslivcfch a re Sc bojf, ably j
Storkan neopustil, kdyz ona "a
tim sestara, nez on Sc Dude mo-
ci zeniti.
Gale, B6tusko, ten chap VAN
nalhal spatnych vecf jen pro-
to, ably 81 vas naklonil a take
proto, re mas lesnfky nenavi-
dr., hovoTil Storkan. "Nesta-
lych lidf je dost v kazdem sta
WI ale nenf pravda, re by les
nfci byli obzvlaste nestali.
Vzdyt nase zelena barva je
barvou stalosti. A pr1kladd
mate dost. Kazdy starry lesn1
mohl by YAM vypravovati kolik
dlouhych let We verne lasce ce-
kal ma svou vyvolenou, nez 81 il
mohl uv6sti jake svou milova-
nou zenu pod krov osamele my
slivny. o tie nev6rnosti a pfele-
tavosti mladych myslivcG zpi-
va Sc jenom v pfsnickach, ale
We skutecnosti il nen1. Ostatne
Wy ma mne dlouho cekati nebu-
dete. Jsem uz hezky star, hne-
die mi Dude tficet a Wy jste mia
dinka, to Sc tedy vyrovna. Spf-
Sc Sc obavam, re ia budu rych-
lie stranouti, kdezto Wy budete
jeSt6 mladou zenuskou."
"Toho Sc nebojte, Jarousi,"
zvolala Betuska vzrusene. ga
vas budu m1ti vzdycky rada,
jen kdyz budu vas1."
"To budete brzy," rekl stor-
kan vazne. "Jsem nejstarsi z
lesnfch adjunktG a prvnf ma Ta-
de, az Sc uprazdnf mfsto lesnf-
no. A "a rok to Dude jiste,
protoze mas hrabe ma tTi velko-
statky a starych lesnfk6, ktef1
hodlajf jfti do v~ysluzby, je ne
kolik. Nebudete muset ma mne
cekati nekolik let jake nevesty
jinych lesn1kG."
HovoTfce o sve budoucnosti,
sli milenci lesem dale. Betus-
ka Sc ted Jaroslavovi sveTila,
re sc obavala, ably ten Brejcha
snad "a nj nesel, jestli il spatfil
re jde pres les. storkan il hned
upokojil, slibuje, re ma nj poe
ka, az Sc cd tety z Luzan vrat1
a re il zas pres les vyprovod1.
Doprovodil il pax az ma pokraj
lesa a vracel Sc prGsekem, ably
Sc pTesvedcil, nesel-li Brejcha
"a nj.
Bystrym OXEN prehlfzel prd
sekem a V polovine cesty spa
tril cloveka, ktery Sci prot ne
mu smerem k LuzanGm. Stor-
kan ustoupil do houstf a cekal
ma osameleho chodce. Byl to
skutecne Brejcha. Sci pomalu
dfvaje Sc do dalky, patrne sci
Betusce naproti.
Storkan nechal Brejchu do
ifti az k sobe a vystoupil pax
prot n6mu z h~oustiny. V PRIV
MIN okamziku jevil Brejcha
pfekvapenf, ale v~zpamatovav
Sc hned, vrhl ma storkana po-
hled pTny nenavisti a vykrocil,
ably preset mimo.
"Kampak touto cestou?" O.
slovil no Storkan pr1sne.
Brejcha ami Sc neohlednuv
cht9l pokracovati We sve ceste.
ale Storkan zastoupiv mu j
11,o1o1 +onem ieSt3 nT1Sn3iS1m