Dirva = Field. [volume] (Cleveland, Ohio) 1915-current, 1946-08-09
(Tesinys is pereito nr.)

Rase ir apie tai kad senu draugu da-
hs, kurie nuolat musu tarpe maiSesi, ma
ne suemus, ne tik uzmirso bet ir prasant
pagalbos atsikalbinedami kitais reikalais
venge ir slapstesi. Bet dziaugiaus tue kad
atslrado IL. tokiu kurie anksciau daug to-
liau nuo musu buvo, bet tuoj istiese pagal-
bos ranka, ir kick galejo padejo.
Laisko zodzius ryte rijau didziausiu
nekantrumu. Jutau kaip kartais akyse SUI
ziba asaros If kartais sirdis ina smarkiau
plaktl. Baiiges skaityti, paprasiau meistra
leisti dar karta perskaityti. Ir jei tada
butu leldes, kahn ar ta laiska nebuciau
skates desimt, gal ir dvidesimt kartu.
Bet reikejo greitai skirts SUI laisku nebai-
gus beveik nei antra karta skaityti, mes
musu puse pajudejo priziuretojas. Sutry-
niau laiska tarp ranku kad niekas nei ne
isskaitytu, po to suplesiau mazyciais gaba-
liukais if paleidau vejais. Vejai nese j di-
deli ir nurudavusia zole apaugusi lauka,
kaip savo ir artimos Strides zodzius.
Padekojau meistrui ir paprasiau ar as
negaliu paraSyti. Jis tuoj atsake:
- As kitaip ir nesuprantu. Oar ry-
toj turiu jam iduoti atsakyma. Laiska is
pat ryto tuoj turiu perduoti IL perduoti
taip ir tada kada nematys ne tik priziure-
tojas bet ir kiti kaliniai.
Apie galimybe parasyti laiska tuoj
pranesiau artimiesiems draugams. Visi
patare perdaug nerasyti ir pradzioje dar
ziureti kad nebutu kokiu pinkliu.
Gryzes cele susijieskojau popierio ga
baliuku, ant kuriQ tuoj pradejau rasyti
savo zmonai laiska. Rasiau atsargiai, ne
uzkabindamas nei bjauriu kaleiimo priziu-
retoju, nei nepakenciamu kalinio salygu
Pirmuoju laiSku turejau tiksla duoti pill
nesni vaizda uz ka esame kaltinami, kad
visi esame jau tokioje padetyje jog tuoj
reikia pagalbos. Tada kai kurie draugai
prase irasyti kad nuo nuolatinio badavi-
mo jau pradedam tinti. Bijojau tai raSyti
kad nepakirsciau saviskiu tikejima musV
issilaisvinimu. Bet primygtinai laiske pa
kartojau kad be pagalbos i1gai jau neislai-
kysime. Tame paciame laiske sudariau vi
su LietuViu sarasa, kad gimines ir artimie-
il galetu orieptuotis ir pradetu rupintis
savaisiais
Taip pat prasiau kad detu visas pas
tangas musu byla neprileisti Xxi teismo
Dosedzio. Teismas NUNS buvo peilis po
kaklu. Irodamosios medziagos prizes mus
buvo tick daug kad mus kiekviena galejo
labai lengvai ir po kelis kartus pakarti.
Todel musu visu noras buvo kad byla vii
kintusi ir mes be teismo sulauktume karo
pabaigos ISeiti is kalejimo jau j teisma
pakliuvus, neturejom jokiu vilciu, mes bu-
vome pakankamai ziniu surinke kaip pa
nasius kaip mes teisia Volksgerichtas.
ParaSes laiska j suvyniojau j rutuliu-
la ir praardes kelniu juosmeni ten isiki-
sau. IkiSau tokioie vietoje kur priziureto-
las, kad ir kratydamas, be specialaus at
kreipimo tikrai negales surasti.
Sekanti ryta nuejes ] darbo vieta ir
priziuretojui barantis su kitais kaliniais,
praeinandiam pro Sail meistrui isprau-
dziau laiska j delna. Sis tuoj isikiso lie
mepes kiSeniQ il kaip niekur nieko, nuejo
sukaudamas kad mes negerai dirbame.
Ia diena man buvo gera: gavau ir pir-
ma sumuStini. j pasidalinau pusiau SUI
Dr. D. Bet vieno sumustinio buvo tick ma
ia kad abu pradejom meistra beveik keik-
IT, Sis, turbut nujausdamas kad dviem ba-
daujantiems kaliniams tikrai nera ko val
gyti, rado reikalo man pasakyti kad uz po-
ros dienu prasides nauja savaite, tada at
els naujas ir geresnis priziuretojas. Ia
da bus galima atneSti tick kad abu busime
sotus.
Rytojaus diena, man dirbant paskirai,
meistras pakiso du sausainiukus ir pasake
kad jo portfelyje yra keli sumustiniai, kad
ten esq ir bulkuciQ. Visa tai buvo beveik
kaip pasaka Kalbeti apie sumustinius su
lasiniais ir bulkutes po tick skaudziai al
kanu dienu tai kalbeti apie pasakos Sail,
] kuria tuoj gall pakliuti.
Diena ejo. Sulaukem pietu, ir jie pra-
ejo meistras Wis nesiteikia NUNS zade-
tu bulkuciu. Pradejom beveik nervuotis
ir itardineti kad mus apgaudineja. Mes
nieko kito ir negalejom galvoti - prizes