Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1946-03-22

pisu.
este je uhlfdate kolikrat,' ,
tesla il Eva, "este budete videt
jak Cyrilek beha."
IT to uz nee," branila Sc ne
mocha, ''telenkrat je to uz ma
posled, vopravdu. Vim, re ia
dy uz dlouho nebudu a ami pc
tom netouzlm, co pax tady S
marnym clovekem."
"~Pan1mamo, nerikejte to-"
dala Sc Eva do place, "bylo by
mi pc vas tuze smutno, moe by
ste mi schazela."
"Dyt mate muze, Evicko,"
tesla il sarenka.
Eva mlcela, jen trpce Sc u
smala.
"Jednoho bych Sc byal rada
dockala," mluvila starena dale,
"ale uz Sc nedockam. Chcela
sem taky este videt Vftovo dec
ko, ale to mi dopTano nebude.
Dybych jen sc mohla test, re
n"0VOSCanoU0 SAM.
Pan1mama sc Zad1vala pa
trav6 v nev6stinu tvaT, ktera Sc
nahle prudce zard6la. Sklane-
JIG hlavu az do stareninych po-
dusek, zaplakala Eva tlumene
a zaseptala slzach: "Uz je,
pan1mamo, ma ceste."
Cd te chv1le mela stara Evu
jeste radsi, a jake by Sc j ma
baziti nemohla, chtela miti mia
dou stale u sebe. Nec1tila We
sv6 chorobe a We sve zdetinste-
lie mysli, re tim snachu mort, re
il ma zdrav1 i duchu ublizuje.
Esak Eva zdala Sc ted veselejsl
a oci jejf hledely zariveji. Ne
Dude tn opustena, nebude, i
kdyz zemTe panfmama. Bude
mfti malou bytost, ktera Dude
jenom jejf, jejfz srdecko Dude
b1ti jenom pro nj a v souzvuku
S jejfm. Jiz neponese tax tezce
odloucenost a chad manzelGv,
neb Dude m1ti lasku jinou, du-
sinku sobe oddanou, a ia il bu-
de milovati, ia nebude posuzo-
vati jejf nehezkou tvaT. Ia ma
dele posilovala mladou selku,
re byla ella i pTi velke 1nave a
obtizf, kterou pGsobila pan1ma-
nina fla nemoc.
Prijela Anezka a ustrnula
mad matkou, jak sc zmenila,
jak vyhubla a detinskou Sc sta
la.
Smutne tentokrate odjizdela,
cftfc, re matku v1cekrate zivou
nezastane. Evu prosila, ably mad
maminkou trp6live bdela.
ga bych i tax neposlouzila,
jake Wy, Evicko! Mate zlaty srd
&c a ruce jake z bavlnky," po-
v1dala uznale, kdyz Sc S Evou
loucila.
Panimamu konecne ~prestalo
vsechno boleti,je n slabla, a tim
zivot z tela pomalu prchal. By
la klidnou a jen Sc usmfvala ma
snachu, u jej1ho lGzka sed1cf.
Az nahle j napadla nova sta
rost.
eco to povfdal Wit vo tom ru-
kovanf, re Dude muset?" ule-
kane sc podlvala ma Evu, neve-
della a V slabnouc1m mozku ne
mohla srovnati, IDA sc il neco
zdalo, ci bylo pravdou, nae
v~zpomnela.
"Ale nee, pan1mamo," tesla
il Eva spesne, "povfdal jen, re
budou zasejc novy pTehl1dky
tech vosvobozenejch ma neurci-
to, re pude ~zasejc k, prohlidce,
ale dyt voni no pustej1, az u
slysf, co ma poll"
"Dei to Pan B1h, ma devec-
ko," zbozn6 povzdechla nemoc-
ma, "aby to malicky m6lo aspon
tatu u sebe, az pride ma svet."
"Nedelejte 81 starost1, PAM
mamo," chlacholila mlada tchy
nj, hladfc jeff hubene ruce,
"vsecko to Dude dobre. A ne
chcela byste, abych yam nync-
kom trosku zazpfvala? Posil-
Mia byste Sc, kdybyste 81 tros-
ku pospala."
"Zazpfvejte, Evicko, zazp1-
vejte," chapala Sc nab1dky ne
mocha, Ga zpfvejte tn moji "a
milovanou."
Eva malounko odkaslala a ja-
la sc zpfvati sladkym, DOZEN
nym hlasem starou pfsen postnf
go, Jezu, spaso mole; jak
libe k lasce I'VE to sladke jme-
no Tvoje, to chladne srdce
me 49,.
Eva zpfvala Sc zanicenou
vroucnostl a vlozila tolik citu i
duse do sve pfsne, re zpfvala
ieste i tehdy, kdy uz staTena cd
dvchovala re sna. Netusila, re
" a+o;S ny IlOuhO No 1Spra