Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1946-07-26
MA CEJKOVE
NOVELA. Napsal BEDRICH


Jenou vec1 "a vstupne, ktere "a
platili tt Tide sed1c1 a stojfc1 tam
dole.
Kdyz pc prvn1m jednanlm O.
pona spadla, Rudolf chopil Mi
lose Ia ruku, volaje nedockave:
"Tak, co soud1s O me Eveline?"
Cekal nejaky nadseny projev,
ale kdyz Sc Milos k nemu obra-
til, spatFil jen chladnou a sta
~rostlive zachmurenou tvar.
"Slecna je skutecne nadher-
nym zjevem svoj1 telesnou kra-
sou a take jeiimu umenf nelze
niceho vytykati. Slysel jsem
"Normu" uz kolikrat, ale tato
Zuliani j zp1va skutecne nej-
lepe. Je umelkyn1 prvn1ho Ta-
du."
"Nen1-liz pravda," zvolal "a
Sc Rudolf zhostiv Sc rychle "a
razenf, ktere u neho v prvnfm
okamziku zpGsobila wanna tvaf
pfltelova. "Vfs ted, proc il
miluji."
Milos Sc trpce usmal.
"Kdyby sc k Will jej1mu ume-
nj zamilovali vsichni ii Tide tam
DOLE" fekl Milos ukazav rukou
do hlediste, "pod1vej Sc, kolik
by ia slecna mela ctitelG! A tax
je tomu vsude, kde Sc sym u
men1m vystoup1."
Gale ty mi nerozum1s," rekl
Rudolf rozechven. "Certa je
mi pc jejfm umenf, kter6mu VIA
sine ami nerozum1m. Vzdyt ia
ami nevfm, CO zp1va a jak zp1va.
Evelina ma jevisti nen1 mojf mi
lenkou, mojf je jen We SVEN sou
kromem zivote." MiloS trhl Sc
bou pfekvapen.
"Tak dGvernou je tedy tvoje
znamost S NIP" zeptal Sc.
"Je to vazny pomer," Tekl
Rudolf. "Proto chci, aby's E.
velinu poznal, ale ma jevisti ne.
Poznas il pc pfedstaven1 a po-
tom mi teprve povfs, je-li to
devce lasky hodn6 a lasky
schopne."
"Toho seznamen1 hned pc
pTedstaven1 snad nebude ire
ba," m1nil Milos. "V1m jak Wy
pada. Slavenou herecku vycha-
zej1c1 z divadla obklop1 zastup
jej1ch ctitelG a ty il budes Wy
dfrati z toho zastupu S mnohy-
mi omluvami. Toho pokoTuj1-
chic vyjevu bych nerad byl
svedkem."
"A to sc mylis,' zvolal Ru-
dolf sebevedome. "Evelina je
jen mole, ctitel6, ma kter6 ma
raz1s, nema vGbec."
Milos pod1val Sc ma pfltele
tazave, ale k dals1 rozmluve ne
doslo, protoze opona Sc vysinu-
la vzh1ru a predstaven1 pokra-
covalo. Milos jedn1m uchem
poslouchal, co zp1va slicna L
talka, druhym uchem, co mu O
nj povida jeho pr1tel. Konecne
bylo pc pTedstaven1 a nasi pfa-
tele obleknuvse Sc v satn6, pfi-
volali sveho fiakra. Ved6l pa
trne, kan ma zajeti, nebot bez
rozkazu jel k vychodu, kterym
vychazeli herci. Tu Sc odbylo
skutecne nekolik vyjevG, o ia
KEN Sc MiloS Zm1nil. Kazda wy
sedsl herecka byla hned obklo-
pena hlouckem svych ctitelG.
Nasi pratele sedeli v kocare, je-
hoz dv1fka drzel fiakrista. Ia
nekolik minut pfichvatala Ike
kocaru zenska postava zahale-
ma basl1k, jak Sc tehdy Mostly
a usednuvsi vedle Rudolfa, po-
lala mu ruku Tkouc: "Bona Sc
ra, Rodolfo!"
Milos poznal zvonivF sopran,
ktery byl dnes slysel ma jevisti.
Kocar Sc rozjel, kocf patrne
tuto projizdku konal uz casteji
a vedel, kan ma jeti.
"Kdo je S tebou, Rudolfe?"
otazala Sc Evelina, %spatrivsi v
zari ulicn1 sv1tilny, re proti Ru-
dolfovi sedf jiny muz. Herecka
mluvila spatnou nemcinou, pa
trne proto, re Rudolf italstiny
nebyl mocen.
"Je dnes Sc mnou mil pr1tel
a vychovatel Milos, o kterem
|ljsem ii TOLERATE pov1dal. Chci
ably tie poznal," rekl Rudolf, ma
je radost, re svou milenku pre-
kvapil nec1m, echo asi neoce.
kavala.
"Ah, pan doktor Elbet?" zvC
lala herecka skutecne pTekva
pena. "Budte mi v1tan."
A nahnuvsi Sc do pTedu, ably
v nejiste zaTi, ktera do kocarl
vnikala z ulice, spatfila tval
pT1tele sveho milence, natahl;
ruku nTed Sebe. DOdaVai1c