RadnicÌŒka borba = Workers' struggle. [volume] ([New York, N.Y.]) 1907-1970, 1945-10-11

niie kapitalizam Socljalizarn - gde bi
radnik koaaeno izvolevao porrloeu partlzan-
ske politieke sIobode, potpun plod svog rada?
Nike ne noze istovremeno biti "a kapital.-
zam i "a socijalizama. Niti ike moe isto-
vremeno sluziti radnieinaa j kapitallst}ma.
Ali, mogao hi Tito dobaciti: mi cenao
dati podiednaku slobodu, ko1iko kapitalisti-
ma toliko i radnicima." | to je ~nemoguce.
Ma prvom mestu radnik nije slobodan kada
onai ko ne radi deli slobodu i plodove rada
S MIN koji radi. Radnic;rna treba sva slo-
boda. Kapitalistilna nista, osinl ako oni
postanu radnici. Pored toga, nj kapitalisti6ka
klasa ne bi Sc zadovoljlla tim da radnici
imaju toliko slobode koliko je ona ina.
u prkos svih zakonskih j u~stavnih jan16enja
radni6ke slobode, kapitalisticka klasa je kroz
celu ~istoriju klasnog drustva skrnavila i pot
k~resavala politicku slobodu radnika, y Titinoj
Jugoslaviii ne moze biti bolje. Ode postoii
klasno drustvo, postoji i klasna borba, koja
pocima II ekonomiji a odrazava Sc u socijalniml
okolnostima i Il politici. Svaka ekonomska
klasa nastoii da politicki obespravi drugu,
sebi suprotnu, klasu, Ill klase. Tako diktuju
materiialni interest klasa u drustvu. Dakle
Titina visa" demokratija jeste baika, Ill
~tacnije, jedno veliko paree demagogije.
Druga stvar je takodjer ne samo dema-
goska, nego i krajno uvredl iva "a radnitku
klasu. A to je 'sociialna ravnopravnost ma
sa". I~smejavajuci "sociialnu ravnopravnost
masa", pisci, iii pisac, Manifesto Socijalis-
tickle Radnieke Partije o svrsetku svetskog
rata br. II Gu proslom broju R. b. navadjaiu
proslavljenog francuskog pisca Anatole Fran
ce-a, koji je rekao: "Zakon, u svojoj veil
canstvenoj jednakosti, z%abranjuje bogatima
kao i siromasnima da spavaju pod mostovi-
ma, da prose ma ulicama i da kradu HEB
"Parafrazirajuci ovo," dodaje pisac MA
~nifesta'', 'mi hi mogli reel ola kapitalizam
u svom apstraktnom d%elovanju, dozvoljava
bogatima kao i siromasnima da prodaju svo-
ju radnu snagu ma radnoj pijaci, pc posto-
jecoj cent! Bogati ne moraju, i ocito Sc ne
prodaju, ma pijaci siromasni, to jest, rad
nici, m~oraju, i prodaju sebe, Ito jest, svoju
radnu snagu, iii svoju sposobnost "a obav-
ljanje nekog ~produktivnog zadatka) ma rad
moi pijaci, ako su u stanju naci kapitalistic-
kog kupca."
Tako mi vidimo da "socijalna ravno-
pravnost masa', gde god Sc ignorise ekonom-
ska ravnopravnost - koju Tito i njegovi
partizani zaista ignorisu nije nista drugo
nego precinct smejanja. Sigurno, Tito ne
misli ma jednaku podelu medju sve stanov-
niStvo celog ekonomskog dobra u Jugoslaviji,
niti on misli ma jednako kolektivno uziva-
ME toga dobra cd svih gradjana u naciji.
Cak i ako bi to nameravao, nj tada ne bi
bila "socijalna ravnopravnost", posto hi to
ekonomsko dobro p~odjednako uzivali i oni
koji ga nisu stvarali kapitalisticka klasa
i oni koji ovise o Moi. U nijednoj partizanskoj
izjavi u OWN ratnim godinama, mi jos
nismo primetili da partizanski pokret zagova-
ra prenaSanje svih alata "a proizvodnju -
zemlje, sirovina it'd. IL privatnih i drzav-
nih ruku u ruke i vlasnistvo industrijalno
organizovanog radnistva.
Nigde ma svetu nema tako visoko ozako-
meme "socijalne ravnopravnosti", kao u Anne
rici. NajsiromaSniji covek, ako je samo cist
i dobro Sc ponasa, ina potpuno "socijalno"
pravo, iii "ravnopravnost" da zadje u ma
koji cd najbogatijih hotela u gradu New
Yorku, iii u kojem gradu owe zemlje, gde
jedan rucak, u%kljucujuci i program razonode,
kosta cd $1,000 do $4,000, iii wise. A
da Ii on to svoje pravo, iii tn svoju social
nu ravnopravnost" iskoriscava? Odgovor je
suviSan. Svako INA da radnici tamo ne "a
laze. A razlog je u oskudici ekonomske ravno-
p~ravnosti. Postojeci zakoni u ovoj zemlji jed
mako p~riznaju bogatog kao i siromasnog. Ali
mi vidimo da siromasni ljudi, skoro u swim