Proletarec. [volume] (Chicago, Ill.) 1906-19??, 1944-05-17
& POVESTNI DEL 4

de, Ga bl ga temu trpecemu ljud-
stvu razodel, da bi jim dial in
razlozil Njegove postave! o, &c
bi poznal Njegove vecne zakone
"a svoje ubogo ljudstvo, vstal
bi in govoril, govoril, kri hi vre-
la IL srca in bi postala beseda.."
Yes dan ga je trpincila misel:
Vera in ogenj! Ia tiste pa, XII Sc
zenijo, sejejo, zanjejo, rede otro-
Ike, ubijajo z besedo in roko, je
lie tolazba. Da tolazba!!" Na Sko-
ficko in memo bratovscino je po-
mislil: "Kdor pa veruie, da Sc
S tenn razlikuje cd drugih, zanj
je vera sovrastvo in gnev!"
Drugi dan nj zapustil zupni-
sea. Molil je in prebiral Kristove
besede.
"Mec 81 prinesel ma svet, 0
Kriste, a kdo ga DO brusil?"
Nova misel Sc mu le utrnila:
II duha ST Sc rodil, nj ii bilo
treba spoznanja kot Mojzesu."
Ma nebu SO re sijale zvezde.
Stopil je k oknu in zdel Sc lie
sam sebi tako ubog, kakor bi
mala mravlja gledala tia gori.
20, Kriste, ii 81 Sc zdruzil z
MIN, ker 81 prelil svojo kri "a
Njegovo besedo. Kdor pa nj Sic
herni hip pripravljen dati ziv-
ljenje zanje, ia ne DO znal napo-
jiti zejnih in lacnih."
Dolgo noe je molil in Sc sra
moval zaradi svoje nicnosti.
Sklenil je, da ne DO govoril. Ko
pa je prislo jutro, Sc je vendar
odlocil. Wei je Evangelii v roke
IN Sc zatopil priliko O vino
gradu in delavcih.
Pred pridigo je bill tako ne
strpen, da je komaj pricakoval
ure.
Zunaj pc cesti so farani vreli
V cerkev. Fantje so postavali
pred vrati. Zvon je vabil.
maj Sc zgodi, mai Sc zgodi!"
je sepetal, ko je vstopil v Ia
grad. Umil 81 je znojne roke. Te-
daj je lapel zvoncek.
Hitro je hodil. Zaskripale SO
tribe deske. Prebral je evangelii
IN Sc enkrat Ease ponovil zadnie
besede: "Veliko Jill je poklica-
nih, a malo izvoljenih." In Sc v
tenn hipu nj vedel, kaj DO govo-
ril.
! Ozrl Sc je pc cerkvi in ladii.
Use klopi polne, tam zadaj so Sc
trli. Zagledal je Godeza in ze-
no. Pod priznico je klecala Ma
RIA z Zebo. Sivolasi starci SO
sklanjali glave. Skofickina bra
tovsclna je sedela posebej in ne
katere SO Sc re ozirale vanj, "a
kaj molci.
V oceh, XII SO plavale mad mno-
zico Sc je vneslo. Cudno ga lie
preSinilo:
"Moja fara, clovek!" Zopet SO
ga zadeli p~ricakujoci pogledi.
Zganil Sc je in powell S tako
trpecim in V duso segajocim gla-
som, kakor ga Sc MISC Gull ia
rani.
Gene in mozjel Vasi pradedie
SO sezidali to cerkev, da bi poslu-
sail V njej bozjo besedo. Tudi
kri so prelivali zanjo. &c bi bila
beseda, XII Sc je razodevala pod
tenn svodom, lama, ne hi bila
mogla dajati tolazbe v zivljenju,
vi sami veste, da brez ME niste
mogli ziveti, Nikoli vas nisem
priganjal, nikoli pretil s kazni-
mi, da bi prihajali pred oltar.
Sami, rade wolfe ste Sc zatekali
sem pc tolazbo, kadar vas ie te-
zilo zivljenje tam zunaj.
Verjemite mi, kakor so VAN
prijetne Stir domace stene, kier
ste z zeno in otroci emo, tako 81
je zelel clovek Cd nekdaj posve-
cenega donna. Vsaj enkrat v xiv
ljenju hoce biti emo z drugimi, z
vsemi enak pred MIN, XII ga stu
tt. Ne, clovek bi brez posvece-
mega prostora ne mogel ziveti.
Danes ste Gull priliko O vino
gradniku in njegovi dobroti
Ostre SO besede, da bodo PRIV
poslednji in poslednji prvi. &C
ste prav razumeli, boste mirno
zaupali V njegovo Milost.
Velicastna je Milost.
E