Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1944-05-19
DrObne POvfdky a Obrdzky

SkehO meStecka, cd Mich, u ne
hoz mu tat1k vzdycky cepici
kupoval. A nehlasil Sc on sam
ale vsichni cesti hosi z tie kraii-
ny, tax re pTeslapujfcf kozes-
mix - bylo sychravo a blativo
- mel kramec zrovna obklo-
peny. PAX potkal jednou u a
meho gymnasia staTenu sehnu-
tou, S koSem ma zadech. Hned
poznal babu Prouzku, co u
mich We statku byvala peri ku-
povat, a hned Sc k nj take pri-
hlasil. Pro svou radost sc dove
del, re donna jsou vsichni zdra-
vi, re baba byla u Mich, re jde
zrovna Cd mich a nese mu -
kolace. Bylo jich hodne. Je-
den dill, vetsf, byl do statku a
M vymenek starym; druhy je-
mu, Vasfckovi. Jak Sc ma ne
podlval, hned poznal, re mu je
mama schvalne vybrala, re mu
dala S takovou omastou, jakou
on nejradeji. Kdyz k MIN pri-
vonel, kdyz Sc do jednoho "a
kousl, byl Ease vice v domove.
live mu s vun1 zavanulo,
|jak mama kolace z peel vyta-
huje, jak ma prvni cfhal, jak
mu pax vysluzky ma tal1r do BIZ
leho Satku zavazovala a on je
jiz "a soumraku nesl do soused
nj vsi cestickou podel potoka,
pod olsemi, pekne obuty, v ne
delhi kazajce a cepici.
Pc posv1cenl bl1zily sc dny,
ma nez Sc uz davno tesil a dy-
chtive je ocekaval. Diva dny
pred Dusickami odvazil Sc Va
sleek jeste S jednfm krajanem
do k~laStera, do bytu Teditelo-
va. sli plni dzkosti sirokymi
schody, pax dlouhou, tichou
chodbou, az Sc zastavili, tezko
vydychujfce, jake by byli BGh
vi jakou horu slezli, u dveTf We
drevenem, tmavo omalovanem
prepazenf.
Dychali tezko, ne unavenfm,
ale 1zkost1. Chvili stall u dve-
ri; srdce jim pocala 1--WE bust
ii. Posleze Sc odvazil Vas1cek
nesmele zatahnouti "a zvonec.
Oval Sc - ale pax ticho.
Cekali Ease plni 1zkosti. A
ono mic. Ticho, hluboke ticho
v chodbe nevalne jasne.
HoSi naslouchali, cekali, sot-
va dychaj1ce:
"Ted zazvon ty-" Tekl pax
Zeman tlumenym hlasem, &C
tn nebylo ami 1--WE duse.
Druh zazvonil. Snad Sc mu
smekla ruka, trhl nejak prud-
ceji, a zvonek razem zajecel,
az Sc oba hosi lekli. Dvere Sc
otevfely, jedny, druhe, bylo sly
seti bouchan1, kroky Sc ozvaly,
klic zaskrfpel, a pred chlapci,
jake oukropecky stojiclmi, sta
null pater Volfgang v cerne sa-
metove cepicce ma hlave.
HoSi NELL smeknuto, krcili sc
dost a We sve skrousenosti ne
mOhli ami slova re sebe vyraziti
P. Volfgang prisel nejak "a
mraceny a medal jim ami, ably
mu ruku polibili, ale jak ted
ma hochy Sc dival, tvar sc mu
bezdeky vyjasnila.
"To jste Wy, spackove! Co
chcete?"
Kdyz vsak uslysel, re prosf,
ably je dovoli ma ty diva dny do
MI, ma Dusicky a. ma Vsechny
svate, smracil nejak cello a re-
XII:
"Milf hosi, to nepdjde. Ne
stoj1 VAN to "a to-. Ubehli by
ste Sc, je ted bro vecer. Bee
toho nikdo pro vas neprijede.
Ved1 vaSi O tom?"
Chlapci musili T1ci, re ne, a
tn Ease P. Volfgang, re to ne
stojf "a to, takovy kus zeme,
vlastne jen ma jeden den, ably
pockali ma Vanoce, do tech re
uz nenf daleko.
S hlavou sklopenou, zapome
nuvse ruku polfbiti, plfzili Sc
hosi pc schodech dol1. Bylo 20
teseni, pc radosti! Bylo to vel
Ike zklamanf, a z neho velky
zarmutek. Kamaradovi napa-
do, re to uz venku, "a klaste-
rem, re by mohli ma ty diva dny
uteci. Vas1cka ten napad chy-
til, ale hned 81 vzpomnel, jak
Jim P. Volfgang pTfsne pripo-
menul, ably pTisli tech dn1 do
kostela. A prfkaz ten rusiti,
ma to Vasicek nemel odvahy.
Nez i toto prebolelo.