Dirva = Field. [volume] (Cleveland, Ohio) 1915-current, 1944-06-16
Al GIN AS
DR.. Vincas Pietaris


jie ziuri j krikscionis.
- Nemoka tie krikscionys skelbti sa-
vo tikejilno, daugiau nieko, - atverte de-
de-
- Ne! Klysti! Ir tie krikscionys vi
81 moka labai grazius zodzius kalbeti ir
puikius pamokslus sakyti kaip if tn. lr
tie, kaip tn, skelbdami Kristaus moksla ne
apie Sta moksla mano ir ne apie jo platl-
nina, tiktai apie duonos puskepalio iskau-
ijima, smoto lasiniu, apie isverzima tur-
tn, kad galetu misti musu zmoniu krauJu
- Kas altoriui tarnauia, tas is alto
riaus ir minta, - atkirto dede.
- Ne kiekvienas krikscionis altoriui
tarnauja, - atverte senis.
= AS tiktai apie kunigus kalbu, -
pridejo dede.
- Mitimas altorium ir turtu plesiEaas
du visai skirtingi dalykai. Miste n1isk is
altoriaus, jeigu rankos ir galva uzimtos
darbu apie dusiu isganyma: Bet jeig!u
taip gyveni kaip mes, neturedami savo IT,
kinciuju avinycios, tai reikia nors sergetls
tokiu darbu uz kuriuos zada daugiau mus
cia nekesti.
- Gerai! Tai kaip gi cia platinti IL
keiima?
= Reikia stengtis krikscionisku gy-
venimu parodyti gera artimo melles, die
vobaimingumo pavyzdl.
- Ma, nezinau kokiu gyvellimu il kas
gall jiems cia parodyti koki nors pavyzdl.
Ju gyveninas observation-disclosures negu pa
ciu krikscioniu. Apple artimo meile ar die
vcbaiminguma nei kalbeti nera ko. Lie
tuviai ir dievobaimingesni ir didesneje
meileje gyvena negu mes. Situo cia ME-
ko nepada,ysi.
- AS ir sakau kad cia dirva nuo am
ciu pagaminta krikscionystes seklai. Ne
reikia tiktai tos dirvos neatsargiai gadin-
til. Reikia pirmiausia parodyti kad ne
kiekvienas krikscionis tiktai vieno gel
Idzia: nisti Lietuvio prakaitu ir krauiu.
Drbllim ir parodykim kad mes nenorim
butt liaudziai sloga. O viskas bus Quota
NUNS Dievo.
- Argi tai tamsta istikro manai kad
as atejau cia ilgam dirbti? uzklause
tas Lenkas senio.
-. Ma kaipgi?
- Jeigu taip tai dekui tamstai uz at
viruma! AS rasiu sau vietOs II be darbo.
Mano rankos neprate dirbti.
- Ir mano neprate, as dirbu.
- Ir dirbk sau sveikas, as nenoriu
Po metu-antru as busiu sau ar vyskupas
ar vienuolyno opatas. Bernu butt man II
nepritinka.
- Tavo valia!
Nuo sito laiko ant Vygriu ezero salos
oyvena jau tiktai du gyventoiu. Senis
kaip kada iSeidavo kama pasivieseti, c
jaunesnysis visa laika, kaip pirma, taip IL
dabar prisilaike saloje.
Viena pavakari ties namuciV tilteliu
trys raiteliai: du seni sarvuoti vyrai il
viena jauna merga.
- Man pasakojo kad sala visai pa
mesta, - kalbejo mergina vyrus, - {
kaip natyt joje gyvena. Niekai joigu ta
plesikai.
- Ne! Ne plesikai cia! - atvertf
vienas raiteliu, tamsiai nlelynais rubais
pasiredes.
- O delko tn taip marai, Virpsa? -
klause merga, mes tai buvo Samadziuke ST
savo senais vadais: Virpsa ir Dauksiu.
- Plesikai nedarytu tiltelio tarp sa
los il ezero krantu. 0 jeigu jau darytl
tai nepaliktu nakciai Cia, kaip nunanu
gyvena zmones kurie nei plesiku nesiblJo
nei patys neplesia.
- Jeigu taip tai bandykim nors per
nakvoti pas juos Velus laikas toliau ke
liauti, = atsiliepe vel Samadziuke.
Po Situ zodziu buvo jie iau besuk;
ant tiltelio, bet dabar sutramde DauksyE
pratardamas:
- Ar ne geriau butu uztriubijus:
Pamate sarvuotus, salos gyventojai gal
nusigasti Oar inns ruzyti ant musu.
Nesigincydamas Virpsa, paennes raga
uztriubiio syki ir antra. ta balsa is ma.
muciu iseio senis, paskui j kaip II slepda.