Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1944-04-07
NEBESKA KRUPEJ
LIDOvA POvDKA. Napsala VI. JAvOkICKA.
axGAcsawf3Gsa@ S&''rS
Napsala W.. JAVORICKA.

| ISt1O Wv uNAAO
ne: Obrat sc k Bohu!" Mood
mlouval, sedel tise ma zelezne
posteli a premyslel o tom hla-
SUI.
Lee jeho pycha jeste Ella a
ia v mem najednou vykfikla ja-
ko zbesila: "Nenf Boha - neni
niceho - jsou jen same naho-
dy a prriroda!" Tehdy ~zoufale
sl.lonil hlavu a dial sc do place
= cftil Sc 1plne opustenym.
Kdyby byl vedel, re v teze
chvfli jeho zena ma nej vzpomi-
ma, re "a n6ho 1penlive Sc mo-
dlf a pravf 81, re jest Jarous il
ste zoufaly, p~rotoze nevefi, by
10 by mu snaze, protoze by u
veril v dust, ktera v mem jest s
dust Andinou pffbuzna; uveril
by, re ty dive duse bez jeho We
domi 81 rozum1 a nebylo by mu
pusto a z~oufale.
A najednou v tom posmour-
nu jeho dnG vyslo slunce. Ale
to mu vyslo tax nahle, re no O.
slepilo, omamilo, re vysel re
sveho vezen1 jake opily.
Zevsad volali O svobode, pro-
volavajfce slavu republice; ST.
kovatele, kapralove, ponemcen
ci a d1stojn1ci z kasaren utlka-
Ii; orel mad vchodem byl STREE
ny a zaslapany, rakouske bar
wy p%oplvane.
I jemu vojaci z cepice ztrhli
obrazek Karla a kTiceli ma ne
no, co hrdla nell: "Kamarade,
tancuj, zpfvej, jsme ted svobo-
dni!"
Jake omameny hledel kolem
az teprve p1sen: "Hej, Slova-
ne", dosud zakazana mezi VOL
skem, no privedla k vedoml.
Vyskocil jake jelen, jehoz
osvobodili z vezen1, vztycil Sc,
vydechnul, uc1til novou s1lu v
paz1ch, v nohach chut k pocho
du. v srdci vrelost krve - ne
chal vseho byt a pustil Sc z ka-
saren, tentokrat smele a vesele
DO silnici k Telci a odtud domu.
Byla tina, bahno a mlha, ale
in sc nebal cesty, ami zabloude-
nj. Vykracoval bystre = cltil
dnes, jak je zdravy a mlady,
jakou chut ma k zivotu a jak
touzf pc zene a detech, pc mi
lem domovu.
Bylo k p1lnoci, kdyz Sc blizil
k rodne vsi. Nevidel j, az byl
v nj pro mlhu a tmu a nebyti
stromn, kostrbatych jeTabu u
silnice, tezko by byl dosel.
Oprsele steny stodol a prvych
staveni no mile pozdravily a ma
kopecku ma druh strane vsi sva
te pole v temnu jake les kf1zu
prvni mu pablo v oci.
"Maminko, kdybyste vede-
lap zvolal skoro a prvne mu
napadla pochyba, opravdu-li
lei a nevf O nicem. Vzdyt to je
snad nemozne, ably smrt pferva
ia vsechno, CO kdysi vazalo tax
1zce k sobe matku a syna, mu-
ze a zenu - ably byla smrtel-
nou paska, ktera dovedla mfit
a vydavat vse pro blaho dru-
heho.
Ohlfzel Sc ku hTbitovu -
"maminko, je hodina duchu"
zaseptal, "pojdte priv1tat sve-
no syna, ktery Sc vracl pod rod
nou strechu - pojdte, niue
tell"
Zachvel sc mad smelou svoji
vyzvou a pax potrasl hlavou
"Neslysfte a nev1te o nicem!'
Vzdychl 81 a odvratil tvaf
cd svateho pole. Protoze ne
veril. necitil dust matcinu, kite.
|ra no kolebala nejenom pfi ma
vratu dom1, ale i We vezeni q
I've chvilich nejhorsf tesknoty.
Ma jine, mnohem veselejst
myslenky no privedl rodny sta:
tex, ktery mu zdaleka kynu.
kosatou hrusni We dvofe, je5
korunou presahovala vsecky
stfechy a komlny stavenl, bs
vsecko stromovl cele vesnice
Byla uz jednou bleskem rozra'
zena a opet retezem stazena
ktery byl cely v kGfe zarostlJ
a jen jeho konce wisely, jakobJ
z 1trob stareho stromu.
Ted ovsem neurcite Sc hru
sen ztracela We tine i steny 81
rysovaly jen matne, ale Kudr
ma Sc nadchnul milym tim pc
hledem. Dosel al k domu +;
podival Sc do okna, jak byl'
nizko polozene.