Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1943-04-23

OOA wv ~ JANAA 1890 PAO
sala srdce mad krasami okam-
zikG. A les pod paprsky srp-
noveho slunce vydechoval z
hluboka svou mocnou opojnou
vGni, a v cele te oblasti bylo vi
d6ti jen malfre a sedicf divku
mad rozevTenou knihou. Kdo
by mohl skryti Sc "a mohutny
nekde kmen, ci pafez, videl i
vytusil by, v jakem spojenf
jsou i jejich mira. Ona cite,
cite, pax obracf stranku a po-
hledne pri tom ma neho. On
vytusf jej1 pohled, odalf cd kar
tonu stetec, otocf Sc, pokyvne
hlavou, jake pokyvuje matka
dft6ti, kdyz zasepta: "hraj 81,
holcicko, hraj, ia jsem pri to-
be-" a holcicka Sc usmeje, a je-
il pohledy odpovi: "ja tt We
rim"
Kdyz Lichar dokoncil tTetf
obrazek, postavil Sc pred nj a
5 usmevem sc otazal:
"Jak re sc dlouho zname?"
"Nev1te? ia byla holcickou
a Wy chlapeckem, kdyz jsme Sc
poznali. "Vy jste kreslil do p1s-
ku panaky a ia yam nosila O.
brazky."
TAX i'm to n6kolikahOdinne
pTatelstv1 p~ripadalo. Jake by
Sc znali cd detstv1. PAX spo-
leone pohlfzeli ma daleke OBJ
deln1cky pollock RUNE zbarve-
nych, ma blizke hory i fialovou
linii kopcG ma obzoru, d1vali sc
do oblak a Tfkali 81 neco, co Jim
pfislo ma mysl, nenucene, bez
premysleni, bez vztahu k pre-
desl6mu. On wal do velke sve
ruky jejf detskou rucicku, po-
hladil il, a pocal hvfzdati. Ona
pTimhouTila oci, a bylo il, jak
by kdosi v dalce hral ma hou-
sic a v lese Choir ten HAS dopro-
vazel.
Pc chvilce Lichar vypravel:
"Povfm yam O tom SVEN hvf-
zdan1, kdyz sc YAM tolik lib.
Jake chlapec, mel jsem jedine
pran1: uciti Sc hire housli.
Nemohlo bytissplneno. Byle mas
det1 hodn6 a ty til zlatky me-
s1cne a penize "a move housle
by osidily sourozence. Hudba
jiz tehdy byla mi vnitTn1m po-
svatnem, il dovedl jsem Sc ia
ko chlapec povznaseti a c1titi v
nitru velebno a uspokojenf. A
ia Sc nesmel uciti ma housle, &C
mym GLEN zivota bylo, staff sc
ceskym muzikantem, hrati pc
kruchtach venkovksych koste-
lfkG a pax We volne chvfli sobe,
donna i lesG. Tehdy z lftosti
dial jsem Sc do hv1zdan1, cvicil
jsem Sc sam, hledal move vys-
ky, zkouSel trilky a napodobo-
val slysene. Poznenahle pokro-
ky me uspokojovaly. Byl jsem
sam S sebou spokojen. Kdo sly
chal me hvfzdani, pochvaloval
me a jednou i pan ucitel, ktery
me slysel, podivoval Sc menu
hudebn1mu sluchu a jakesi vir-
tuosite v tonic mem "umeni".
PTimel rodice, re mi koupili
housle a on zdarma me hre ma
ne vyucoval. To bylo me snad
nejv6tsf detske stestf. Kdyz
jsem vsecky polohy prodelaval
a ia tusil, re sc stanu ceskym
slavnym houslistou, prisla ka-
tastrofa. o prazdninach mia
ticka vzala mi tTetinu prstu le-
We ruky a ia mel pc studiu. Zas
jsem Sc proto vratil k byvale-
mu hv1zdan1."
Pr tom ukazal zkraceny prst.
"A co ma housle .jiz jste pc
tom 1raze vice nehral?" otaza-
la Sc ona.
"Teprve pc letech jsem roz-
tesknil zas jich struny a shle.
dial jsem, re i s tim zkracenym
prstem mohl bych bezvadne O.
vladat a hmatat. Gas ale zmat.
nil dobu vyvoje, ia nemohl po-
kracovati v soustavnem studiu.
stall jsem Sc jen houslistou sa.
moukem a povolan1 pfesunu.
ma druhy breh kumstu, kde ne.
nj zvukG a melodif, kde 1cin.
kuje Sc ma jiny smysl cloveka
ma zrak."
"a jste rovnez spokojen
vidte?"
Ones rozhodne ano!"
"A jindy ne?"
me 1plne a ne vzdy."
"A proc? Coz nemate 1spe
chy, netes1 vas prace?"
"Uspechy nejsou snad tako
* I'll L. 1oE1-r LZ4s o10 ovO