Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1942-03-06
:! KAN Spell DETI:
ROMAN. Napsal X. KLosTERMANN
Napsal X. KLOSTERMANN.

pistol sed6l klidne, nedavaje
jedinym solvem ami posunkem
vyrazu sve radosti, re milova-
ma pravnucka byla tax zahy ma
lezena a zachranena. Sedel,
ruce MAZE sepjaty, a usmfval
Sc, pfi cemz rty jeho neustava-
ly septat mobility.
Pc nejake dobe Fanny, KITE
ra tise plakala, vybavila Sc z
perrin a podusek a vstala. Lice
jejf horely Size dosud, avsak ma
cele nezbyla nejmensf stopa
hnevu AMI vZdoru.
"Te handy jste mohla usetrit
nine i sob6, mamo," pravila xii
dine. Nine mluvite O tech We
czech? Co Sc stale, nelze odci-
nit. Vid1m Ease, re nejsem z
vaseho fladru a re tn nejsem
ma SVEN miste. Odejdu. Bude
YAM lepe beze mne a mne bez
vas"
Tu ded vstal z postele. Po-
dobala Sc, re starry, sehnuty je-
no hrbet Sc vzpffmil.
"Pojd sem, Fanny, ty mole
d1te!" pravil hlubokym svym
hlasem.
Uposlechla, pristoupila k ne
mu. Stf1brna jeho hlava sklo-
Mia Sc k nj, hubene jeho rame
objalo plnou jejf Sill. Sneho-
bile prstence jeho dlouhych
kuceravych vlas1 smisily sc S
bujnymi, zlatymi kadermi div
cfmi. PAX promluvil, tise z po-
catku, re jedva slyset no bylo,
pax stupnoval HAS, re dumel
income, &C mckee incl.
"Reknu ii neco. Cd deda prij-
mes, jenz mnoho videl, mnoho
lid poznal. Ty Sc ~nepohnevas,
ty Wis, zes mole 1techa, ale
pravdu cenfm mad tebe. Ten
hoch, ktery tn byl, je hodny,
hodny, hodny! Jeho dobrota
no sem zavedla, a ty, Fanny,
isl mu ucinila kfivdu, potupila
isl no a velikou, nezaslouze-
nou bolest isl mu zpdsobila.
Dopustila isl Sc hrfchu, oprav-
doveho hr1chu, jehoz tTeba IL
tovati. Rozjlmej o mych slo-
vech a o sve vine a HE'D, abys
il Sc sebe smyla."
Dfvka vytrestila oci; pojed-
nou je sklopila, vymknula Sc z
objetf dedova a, propukajfc v
horky, usedavy plac, vybehla
ven.
"Jezisi ma nebi!" zvolala mat
ka, "taky nem1zete dat pokoje
ma sva stara leta! Sotva Sc tro-
chu u%pokojila, Ease mi il rozru-
Sujete svymi recmi!"
Chtela Sc rozbehnout "a dee
rou; cez, slysfc jejf kroky pc
schodech ma p1du vedoucich a
nabyvsi jistoty, re devce nevy-
behlo z domu, zGstala We svet-
nici.
"Tobe nebudu vykladat, zes
Sc prenahlila vzdyt sama u
znavas, zcs il nemela bfti. Mech
il, vsak uz vi, re pochybila."
XIII.
Ubohy Flirian dosel domd,
sam nevedel jak. Vstoupiv do
|sednice, nalezl tam jen matku,
cd nfz zvedel, re otec odesel
nekam do Seckerbergu, kde ne
jaky hoch 81 zlomil nohu. Mat
ka poznala ma prvnf pohled, re
Sc mt prihodilo neco zleho. Ii
ce jeho horely, oci zarily no.
recnym plamenem. Usedl "a
|stul, a zad1val Sc do prazdna,
podepiraje cello O diane.
go Sc ii pfihodilo, mil no.
Ichu?" tazala Sc, kladouc ruku
ma jeho rame.
"Prihodilo Sc NIL" odpovedel
hlasem, nepozdvihnuv
k nj oc1, eco .jsem mohl predvf-
DAFT, kdybych byl byval mou-
drym a nikoli zaslepenym va
Isimi nazory O vsemohoucnosti
penez. Neprijali jich a Fanny
mi fekla, co mi vlastne patrilo.
Do meho srdce ovSem videt ne
mohla; proto Sc j nesmim di-
Wit, tim meme Sc ma nj hOrSit,
pres to re tax prfkTe a nemilo-
srdne nebylo treba mi ukazat
dvere."
Go re? slysela jsem dobre?
dvere ii ukazala? =. och, ia
XII bych nebyla vedela, jaka v
tie zebrote vezf pycha! Setres
to Sc sebe, mil hochu! snad
bys Sc nermoutil k Will tenn
tam -. vsak ma ne dojde! och,
och dojde, ii povfdam! Jen ia
ia ably Sc nedovedel, m1j ty
Kriste! Takove ponizeni by no
rOZZ1OhiIo 10 hv noY,tvica hi 1.o