Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1942-12-25

pOZehnana! 1atO cnVlle SCeSC1
wyatt vse, CO jsem dosud vytr-
pei, a vsecky 1trapy, jez osud
snad v budoucnosti pro mne
Ijeste pripravuje -"
Neodpovedela, jen jej1 teple
prsty stiskly jeho ruku.
POSTAL chvilku.
"Obejdeme Spalenou horu,
chces-li," pravil, "abychom
neodbocili Cd cesty, a vrat1me
Sc dom1 pres Sattelberg."
Souhlasila. Costa, zapadSi
Ease do lesa, zavedla je do hlu
bokych stint starych stromG.
Nebylo co ziva v techto konci-
mach, ami nevedela, re tn zbyl
re starych cast vysoky les.
"To je mas les," pravil, "otec
Sc no nedotknul a ia no zacho-
VAN take, dedovi ma pamatku.
Vsak Sc pamatujes, re povida-
val tvGj ded = DEF mu Panb1h
vecnou slavu! - dokud byva-
ly u mas vysoke lesy, re Tide by
Ii lepsl. Budeme hospodarit
Poole jeho navodu: vyseka Sc
toliko to, echo Dude nezbytne
tfeba V domacnosti a co by pre-
rGstan1m vzalo zkazu."
Nebyl husty ten vysoky les;
chamrad v lst1nu starych stro-
mi zivoffcf byla vymycena,
mladsi smrcky a jedle okleste-
ny ma stelivo. Pres panujici
tmu bylo lie rozeznavati ma
dosti velkou vzdalenost behave
pne starych bukd i sede, obro-
vite kmeny smrk1 a jedi, sto-
l1cf jake sloppy chramove, ne
souc1 femme zelenou klenbu ko-
run svych. PrGsvitne, lehouce
zbelene parry vystupovaly z VIII
Ike zeme, nesly Sc do vzdus-
nych vysi jake mracky kadid-
ia; elm hloubeji cernala Sc noe
tim svetlejsfho trpytu naby-
valy tyto parry, jez tulily Sc v
mekkem vinenf k vekovitym We
likanGm, synGm teze rodne
matky zeme, z jej1hoz luna sa-
my vysly.
"Mdj Boze," zaseptala div
ka, "pTipada mne, re v tom le-
Sc pTebyva duse dedova a zde
re nam zehna. Jak chudak sc
rmoutil, kdyz otec vykacel po-
siedni stromy, jez zbyly v Po-
die"
81 ia ma neho vzpominam v
|te chv1le," vece Florian.
"Tys mu ozdobil hrob xii
"Az budu panem ma statku,
postavfm mu pomnik z bfleho
mramoru, pomn1k, Eel Bohu !
n6my a studeny, ale pamet, jiz
Izdstavil mem srdci, zije a
hreje a Dude lit a hrat pc
vsecky dni meho zivota; vsak
vim a nezapomenu, re jemu je-
dinemu jsem zavazan dfky "a
Istest1, jehoz Sc mi dostalo. Bee
neho nebyla bys mou."
Kdyz Sc vratili do Reebovic
statku, nasli tam Cilku, jez, ne
nosedsi Fanny pTi muzice, kan
iii byla sla hledat, sem 81 pro nj
pTisla.
Usmala Sc ctveracive, vidouc
il vchazet S Florianem.
"Nu tax vidal" pravila, Ga
o nj samy strach, ably Sc mi nez
tratila, a ona Sc klidne procha-
zela! Bro jste Sc dohodli po-
die vseho. Jak vid1m, sotva
pdjdes Ike mne spat. Mate asi
namefeno k tanci, abyste svoje
zasnouben1 dGstojne oslavili? 2"
"Kdo ii rekl?" odpovedela
Fanny vSecka sc rd1c; "nikam
nepGjdeme k tanci. Jsem ii
velmi vdecna, zes pro mne pris
la -"
"Je to pravda," oval Sc An
drys, "k tanci bychom mohli
|j1t 49,"
"Ne, ne, k zadnemu tanci!"
branila sc Fanny. mac Sc u
kazovat lidem, ably NELL CO
mluvit a vtipkovat?"
"Och, O reci Sc nestarej !"
smala Sc Cilka "v celinke obci
nenf cloveka, jenz by uz nev6-
del, re "a pGl roku budes hos
podaTit ma Reebovic statku.
Lhala bych, kdybych ii Tekla,
re nemas mnoho zavistnic, ale
toho ty nehled. Lepe, zavidf-li
tt, nez ably te litovali. Vsak
pfivyknou casem, a i kdyby ma
dial zavideli, rozumneho CHI
zavist nebolf."
"Zavisti jsme privykli, och!"
pravila S povzdechem stara
oohOuo UToo oP ny n~Too4orn,,