Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1942-06-26
Napsal K. ~KLOSTERMANN.

Jen O JednO bych tie proSll: ne
odchazej ukvapene a rozvaz
vse jak nalez1. Boj1m Sc, abys
nevbehla do nestestf."
"Och, do jakeho pax nestle
st1? S dopusten1m boz1m, clo-
vek vsude a vzdycky NIUE u
padnout do ~nestest1, zde tax
dobre jake kdekoli. Ale, Wis,
ia sc tax snadno nedam! A
A pax, ia umfm pracovat a
chci pracovat, bylo by zle, a.
bych Sc nezachytila a neudrze-
Ia"
"Prace v meste je jina."
"Kdo ma Will, vsemu Sc ma
|ucf."
"Neodchazej!" zadonil.
"To je marne = nezGstanu
tu! TTeba me Francal nechal
ma holickach, obejdu Sc i bez
neho."
Co to slysel? Pochybovala
snad O u~prfmnych umyslech
Francalovych? Nahla radost
projela mu srdcem. Projela,
rozplynula Sc. Zastydel Sc pf1-
mo "a toto hnut1. Nepokladal
Sc opravn6nym, opakovati il
cynicka, chvastava slova, jez
Francal pronesl vGci nemu v
hospode u kostela, a pTece by
il byl rad dial vystrahu.
Pomohla mu z jeho t1sne,
sama Sc dala do vypravovan1 o
SVEN ujednani S Francalem v
pTfcine sluzby v Plzni. Dive
Tovala mu 1plne, ale nyn1 zac1-
ma pochybovati; ded pry mu
take never1, a ded INA lidi! Ia
Ike O dnesn1m setkan1 sc S jeho
matkou Sc zminila.
"Pomysli 81, ia baba mi rex
la, re sc ma neho ves1m! Tako-
va hloupa rec! Toho bych chte
la videt, ma koho bych ia Sc We
sela! To mi yer, nj v nejmen-
sim jsem 81 S MIN nezadala.
Lib sc mi do neho, re svou 81
lou sc domaha neceho leps1ho,
a sama bych rada ucinila toll
kez, ale to je vsechno! Mela
jsem "a to, re chce z dobre VII
lie mi pomoci, abych Sc zachy-
tia, byla bych mu dekovala,
ale vic mic, avsak at ST nikdo
nemysl1, a nejmene jeho ma
ma, re bych Sc mu vesela ma
sosy!"
Rajske blaho lilo Sc plnymi
proudly do srdce mlad1kova; v
tom studen6m desti, v tie sere
mlze, jez halila vsecek kraj v
neladu zahyby sveho ponurne-
no plaSte, usmal Sc nan svet pl-
ny jasu a tepla.
"Jsem vsecka promokla a je
mi zima," pravilo devce. IS
Bohem, Floriane!"
Podala MT ruku, mokrou,
chladnou. Chopil Sc svou mo-
zOlnou pravici te tvrde drsne
ruky, bylo mu, re nelze mu vi
ce il pustiti.
"Neodchazej pros1m te
pro Boha, zGstan u mas! Nepo-
lepsfs 81, zasteskne Sc ii a
49,. nesmej Sc pripada mi,
re 49,. uvadneS 49,"
Chtela Sc usmat a nemohla.
Patfila pima v tn jeho tvar,
ktera pableskem blaha zarde-
la, pojednou Sc j zdala muz-
ne hezkou; i v oci sc mu podi-
vala, z nichz laska jeho mluvi-
la nemou rec1, a razem pocho-
pila jeho lasku, lasku zcela il
nou nez ona, kterou JIM tax
caste uz il byli vypraveli, a ne
brala z nj pohorsenf. Nez, sta
ry vzdor Sc v nj opet probudil.
mech me, nezdrzuj," pra-
villa chvatne, 1secne. "Je k
sm1chu, stat zde v desti. Ne
d1vej sc ma mne tax prite-
zujeS srdci, a ia pTece memo
hui zGstati. Sam Sc nekam chy-
stas S Bohem!"
Tu on, pustiv jeji ruku, jail
Sc mluviti.
NJa jdu ma Javor1 pilu a pax
jeSte dale k Weitfallskemu mo
calu, a Dude sladka ia costa,
budu v%zpomfnat, re isl promlu
villa dobre slovo, "a nez ii B1h
pozehna. Ty nevis 80. ty ne
Wis, jak 80"
Neodvazil Sc domluvit, jake
by Sc obaval, re by jeho vyzna
nj il mohlo urazit, popudit,
vyrvat no z raje blahych ma
deli a tuzeb, jez plnily cele je-
no nitro.
TX Weifallskemu mocalu
jdes?" ptala Sc no udivena;
eco tam ted tie hr1ze? ami sc
tam nedostaneS."