RadnicÌŒka borba = Workers' struggle. [volume] ([New York, N.Y.]) 1907-1970, 1942-03-05

nom radnom nedeljom. Ocevidno je, svakako,
izostavljena cd izredjanih prednostl, prednost
koju &c dobiti poslodayci u formi veliklh pro-
fita. Dok, zahtev "a DUE safe nosl patriot
ski" veo, njegova Sc prava svrha moze lako
providiti, imeno, produzenje onog della radnog
dana u kojem Sc proizvodi visak vrednosti.
Pravi motiv: veci profit.
Jedno pitanje je ovde umesano, to samo
jedno:
Da Ii &c radnici dobijati upola vecu ma
jamnicu "a sve safe koji oni rade preko cetr-
deset sati nedeljno, da tako ostane utoliko
mamie profita poslodavcima? Iii &c oni dobl-
vati regularnu platu do cetrdeset-osam satne
nedelje, da tako poslodavcima ostane veci pro-
fit?
Pitanje nezahvaca kolicinu proizvoda, Zbog
toga sto su krupni poslodavci, koji liza ledja
podupiru navalu da Sc podigne satna ograda,
poplavljeni sa porudzbinama "od kojih oni do
bivaju masne profile cak iako placaju upOla
vecu %najamnicu radnicima "a prekovremene
radne safe. Sta wise, oni teraju svoje radnike
da rade prekovremeno skoro Il svakoj industri-
il, a u mnogim industrijama sati SUI veci Cd ia
kozvane "maksimalne proizvodne nedelje."
Hipotetican primer &c pomoci ola pokaze
pravi motiv liza ovih zahteva poslodavaca. Sa
OWN hipo+eticnim primerom, radi jednostav-
nosti, m: cemo Sc baviti radnim damon, ma mesto
radr m nedeljom. Mi cemo predpostaviti da je
n .ksimalni radni dan cd osam casova, j da su
poslodavci prisiljeni placati radnicima upola
vecu najamnicu "a svaki prekomerni sat mad
osam radnih casova. Poslodavac kupuje radnu
snagu naseg radnika "a Soc, ma sat, iii "a $500
osam-satni dan. Ali mas radnik proizvodi wise
rovih vrednosti cd $500, mace poslodavac ne
bi imao razloga kupovati njegovu radnu snagu.
U stvari, on p~roizvodi $1,000 novih vrednosti.
Oako su owe cifre arbitrarne, one nisu daleko
Cd stvarnosti.)
Radni dan ina diva della. U vremenu jed
nog della, kojeg Marx zove "potrebno radno
vreme,' radnik stvara, u formi novih verdnos-
ii, onoliko koliko print "a Geo dan. U vremenu
drugog della, kojeg Marx zove "%suvisno radno
vreme,' radnik proizvodi visak vrednosti "a
pOSlOuoNSd. otoPd Su'AohoS AoohoS Nh
i potrebnog radnog vremena naseg hipoteticnog
primera nalazi Sc u dijagramu 1.
Kako "prekovremeno'' radno vreme utice ma
~relativni visak vrednosti.
Ovde je otkrivena cinjenica da mas radnik
aproizvodi 0vrednost 'svoje @radne0 snage I$4) "a
prva diva sata, ostavljajuci sest sati u kojima
-.z:--J ,:So1 ,.oLo.,{: H.: -, o,-o, ,1,So IN,
iznosi $1,000. Ali poslodavac je natrpan sa
porudzbinama. On je svesan toga ako poveea
radni dan ma deset sati on &c morati placati
upola vecu platu "a poslednja diva sata, i, u
suprot tome sto Sc njegov visak vrednosti ko-
jeg on prisvaja povecava apsolutno (sa $1,000
ma $14.50), on Sc smanjuje relativno. Jer u
kljucujuci prekovremeno radno vreme, on je
prisiljen sada placati radniku $3.50 "a deset-
satnu u%potrebu njegove radne snage. 1ako Sc
proizvod sada povecao do $4,000, postotak to-
talnog placanja najamnice Sc sada p~ovecao sa
25 20 sto ma 27.5 pc sto. Sa istom merom re-
lativni] visak verdnosti Sc smanjio sa IS pc sto
ma 72.5 po sto. Diagram I'D
Nije u prirodi kapitalizma da pove6a re-
lativni dec proizvoda koji Sc plaza radniku.
l Josie kako, tendencija je Il suprotnom pravcu.
Cak sta wise, nasem kapitalistu nije dozvo-
ljeno da zadrzi Geo visak vrednosti kojeg je on
prisvojio. IL ovog on mora placati "a porez,
rentu, interes, osiguraciju, oglasivanje it'd.
Ukratko, on mora visak vrednosti deliti sa dru-
GIN clanovima svoje klase i n%jegovim parazi-
TINA.
Kapitalista zeli izbeci ekstra placanje pre-
kovremenog radnog vremena "Ovim se,' veil
uvodnik Timesa, "ne iziskuje Cd radnika da
rade wise sati "a MANU- platu.... OWN Sc
trazi cd radnika da rade wise sati - do cetrde-