Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1940-01-12

dav Sc do srdecneho smichu.
"Jen pockaj, az Jim to do
pov1m," nedala Sc Dohnalka
myliti. "Tak ten Basar proda-
val ty PLY jen tax ma oko a "a
tim v zdejsfch lesfch pytlacil.
Mlady pan z foftovny no jed
nou chytil pri upytlacenem srn
CT a Basar tenkrat sedel diva
mes1ce."
Plecity zacal naslouchati Sc
zajmem. Zalezitost, ktera Sc
tykala jeho p~Tftele, upoutala
jeho pozornost. Dohnalka u
stlala postel a stoupnuvsi 81 do
prostred pokoje, pokracovala:
"MGj starej della ted v lese al
u sousednich hranic. Bill tam
meznfky a cisti pohranicnf pri-
kopy, tax ma poledne DON'T ne
chodf. Vezme 81 S sebou- vzdyc-
ky kus chleba a neco tepleho
mu uvaTim, az kdyz vecer pTij-
de domG. TAX vcera, kdyz dr.
Eel tam u hranic poledne, yale
I'll S tim chlebem pod smrc1,
protoze bylo horko. Jak tax
sedl a ukrajuje 81 chleba, slys1
re nekdo neco povida. Vystr-
Ct hlavu z houst1 a zrovna "a
pT1kopem vyndavali diva CHA
pi zaj1ce z Okla. Byl to BasaT,
toho mil poznal hned, toho
druheho neznal, a ten BasaT
povidal: "Tomu chlapci, rev1r-
nikovu to letos oplat1m. Bude
ma mne pamatovati. AZ no do
staneme, privazeme no hlavou
doln ma kmen nekde u mrave-
niste a mravenci mu oberou
maso z tela uz ma kosti. At vi,
co to je, pripraviti cloveka do
kriminalu."
Dohnalka umlkla a pod1vala
sc patrave ma Pleciteho, ktery
tn stall v zamyslenl S hlavou k
zemi sklonenou.
"Tak jsem 81 myslila, re jim
to Teknu, kdyz S panem adjunk
tenn kamaradejf. Ale prosim
jich, myho staryho neprozra-
zujou! I'll pytlaci by Sc mu
mstili. REX mi to, abych jim
to sdelila, kdyz jsem tn u Mich,
ale to vedf, je odkazanej ma tn
praci v lese a nesm1 81 takove
zle lidi ma sebe postvati."
"Bud'te bez starosti! lZar1-
dim to dobfe, ably Sc nevedelo,
odkud zprava pochaz1," fekl
Plecity. "A tt pytlaci Dohnala
nevideli?"
Dohnalka sc sebevedome u
smala: "Ani pomyslen1 nemajl
re je nekdo vyslechl. Mil sta
rel nen1 hloupej a nevylezl z
houstf, al byli pryc."
Plecity zakyval spokojene
hlavou. Chvili jeste O tom po-
vidal, Plecity ~vyptaval Sc ma
podrobnosti a Dohnalka ochot-
ne odpovidala. Ma konec dial
il Plecity zlatku, "a zpravu, a
ably mlcela pTidal j stare spod-
ky pro jejfho muze.
Vecer tehoz dine sesel sc PIE
city S Janem ma pokraji lesa.
sli ma cekan1, jake ted chodili
skoro kazdodenne. Nez dosli
IA mfsto, kde chteli zasednou-
ii, sdelil Plecity S prltelem, co
slysel Cd Dohnalky.
Jan sc zastavil, ale zprava
mela ma neho jiny 1cinek, nez
Plecity myslil. Mlady myslivec
sc usmal a zeptal sc strucne:
"Odkud to mas?"
"To tt nemohu Tici," Tekl Pie
city. Gale pravda to je nepo-
chybna osoba, ktera mi to rex
la ,je naprosto verohodna."
Jan Sc dial ted do srdecneho
smichu: "Jako bych neuhodl,
re starry Dohnal ty diva lumpy
vyslechl nekde pri hranic1ch,
kan jsem no postal ma praci.
No, ia to ma memo neprOzradlm.
Ten starry dobrak ma asi vice
strachu nez ia. Kolik by tako-
vych kreckI muscle byti, ably
mne p~fivazali Ike stromu?'
Jan vztycil Sc v cele sve mo-
hutne postave a Plecity pohled
nuv ma neho, musel Sc ted u
smati. Skutecne, S tfmhle a.
thletem NELL by pytlaci kousek
prace.
"Ostatne," dolozil Jan, Evils
re bez pusky do lesa nejdu, a
kdyby snad cfhali ma mne v "a
loze, prozradf mi je pes. Kdyz
nejdes ty sc mnou, nebo nekte-
ry hajny, befu S sebou vzdycky
1laseho Lesana a ten prosl1di
vsecky houstiny v sirokem O.
blouku."
Toho vecera nezastTelili mic,