Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1940-12-06

- OD0OV0Iym viva
tai jsem do myslivny. Ukazal
isem no nadlesnimu, ale jedna-
10 sc mi hlavne % to, ably no Vi
della Otilka. Nadlesn1 i jeho
PAM zamestnavali Sc vice po-
drobnostmi, "a jakych p1vodnl
obraz vznikl a vzpominali ma
r1Gzne Ease dele, ktere jsem
znal cd Indy, ale Otilka byla
nadsena moji pracl, a to mne
tesilo nejvice. Obnoveny obraz
zavesil jsem Ease ma jeho stare
misto v kaplicce a tesil jsem Sc,
jak budou Blatnicke divky pre-
kvapeny, az podniknou ma jafe
prvni vychazku k lesni kaplic-
&c a spatrf tn ma obraze pfiser-
nv vyjev O dvou zabitych. To
Dude povidani pc vsi! A co to-
mu rekne starry Linda, az Sc to
dow? S nadlesnfch jsem Sc
seznamil, byli to pr1vetivf Tide,
zvali mne a ia k MIN chodil ca
sto. Priznam Sc, re jsem tam
chodil rad k Will Office. Nevlm
jestli jsem byl opravdu zami-
lovan, ale Otilku jsem mel rad,
to byla pravda, kterou jsem 81
ami netajil. Ale jinak nemyslel
isem zatim ma mic, nez abych 81
mohl S Otilkou trochu popovl-
DAFT. Kdyz prislo jaro a lesy
rozsveholily Sc ptaclm zpevem,
chodil jsem do myslivny denne,
Otilka uz ma mne cekavala ma
rozcestl a potion jsme sli spolu
pomalu, jen co noha nohu mi
ne k myslivne.
A jednoho dine m1sto Otilky
ocekavala mne ma rOzcestl pa
nj nadlesni a sotva re jsem po-
zdravil, zacala h%ovoriti: "Pane
uciteli, nase Otilka Sc S vami
schazi, vic nez Sc slusi svobod-
nemu devceti. ia ami mGj muz
nemame mic proti yam, ale kdy
byste mel S Otilkou vazne 1my-
sly, abyste 81 nedelal nadeje.
Name synovce z muzovy stra-
ny a tomu jsme Otilku sllbili.
Je adjunktem ma druhem pan
stvi a brzy Dude lesn1m. To vi
tie, devce je mlade, Wy Sc mu IL
bite, ale nemGze to byti, my
nem1zeme slib zrusiti a Otilka
take ne."
"Rozumim, milostiva PAM"
rekl jsem a vratil jsem Sc do
vsi. Tenkrat jsem pocltil V srd-
ci neco takoveho, cemu roma
nopisci T1kaji zklamana laska.
Jenze u mne to bylo trochu il
ne nez V romanu. C1til jsem Sc
urazen. Patrne poducitel S ma
lynn sluznym zdal Sc nadlesnlm
pro jejich Otilku spatnou par
til. Ma obraz v kaplicce jsem
uz nemyslil, ma Otilku jsem my
slit nesmel, ale ma to- jsem my
sill stale, re takove bolestne a
trpke odmftnut1 NIUE Sc mi Ia
m6ho zivota prihoditi jeste ne
kolikrat. A tomu jsem mohl
pTece zabraniti, mohl jsem to
dotahnouti vyse, nez jake po-
staven1 zaujfma takovy vrch-
nostensky ufedn1k. Zakaz, re
Otilku nesmim m1ti rad, vrhl
mne ma docela jinou drahu Ii
vota a pfemenil m1j osud, KITE
ry by Sc byl jinak ub1ral doce-
la fadnimi cestami zivota. jake
absolvent stfedn1 Skoly dial
jsem Sc zapsati ma pravnickou
fakultu a tn prvnim rokem uni
versitn1ch studi1 odbyl jsem 81
take jednorocn1 dobrovolnic-
kou sluzbu vojenskou. Tenkrat
Sc jeste molly zabijeti dive
mouchy jednou ranou, dnes uz
to nejde. Okupace Bosny SUI
castnil jsem Sc jake zalozni 20
ruc1k a v tom viru zivota "a
pomnel jsem ma Otilku. Vzpo-
mnel jsem 81 ma nj teprve, kdyz
jsem Sc vratil z okupace. Byl
jsem koncipientem v advokatni
kancelafi, kdyz mi jednoho
dine Tekl mil SET: "Vyhledejte,
pane kolego, registratufe
fascikl Mudra contra Mudra F!
Je to stara vyr1zena zalezitost,
ale potrebuji rozsudku, ktery
v tom sporu byl v%ynesen."
Fascikl nasel jsem hnedle.
Jmeno Mudra pripadalo mi ne
iak znamym, ale uz jsem Sc ne
pamatoval, kde jsem je slysel.
Re zvedavosti otevfel jsem sta
ry svazek a prohl1zel soudnl
spisy V mem ulozene. Byl to
zvlastnf spor, ktery mne zacal
zajfmati. Diva bratri soudili Sc
O dedictv1 pc tTetim bratrovi
kupci, ktery zemrel nezenat,
hnali to az k vrchn1mu SPRAY