Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1940-03-01

pozdraviv uctive, ptal Sc, MI
ze-li mluviti S PAM reditelovou
Budfnovou. Nekolik okamzi-
XII dfvala Sc PAM Rehakova
pT1chozlmu do obliceje a po-
jednou zvolala: "Racte byti
pan Plecity?"
* sluzbam," uklonil Sc jim
dTich, nebot on prichazel k pa
nj Budfnove, ably il vratil "a
pGjcene losy.
PAM Rehakova podala jim
dfichovi ruku a pfi tom no vita
hla dovnitr. Vedouc no do po-
koje, volala ma dceru: MAR
ticko, HE'D koho pTivadim."
Oslovena sn1maj1c klobouk
pred zrcadlem, otocila Sc rych-
lie a zvolala: "Pan Plecity!"
JindTich musel Sc dati do
smichu: "Milostiva PAM, coz
jsem svemu otci tax mnoho po-
doben?"
"Tuze napadne," usmala sc
Marticka podavajfc MT ruku.
"Znala jsem vaseho pana otce,
kdyz vypadal prave tax jake
Wy. A posad'te Sc! Jake stast-
ne nahode je mi dekovati "a
vasi navstevu?"
Jindrich usednuv ma nabld-
nutou zidli, vynal z kapsy oba
losy a podavaje je PAM, fekl
"PTinasfm losy, kter6 milostpa-
nj mi zapGjcila ma moi kauci
a uctive dekuji "a prokazanou
mi dobrotu."
Marticka pohledla ma jim
dricha trochu 'udivene a ota-
zala Sc: "Proc mi je vracite? ?"
"Sef uz ode mne kauce ne
pozaduje," odvetil JindTich.
Marticka usmala sc tajem-
nym zpGsobem, ale LOST nevza-
la
"Poslyste, pane Plecity," ja-
la Sc h%ovoriti. "Losy nejsou
mole. Pov1m YAM, jak to S nj
mi je. Snad je YAM znamo,
re mil bratr studoval s vaslm
panem otcem a v Zelanech
prilnuli k sobe uprfmnym pfa-
telstvfm. Snad YAM pan otec
povfdal, re jednou zachranil
menu bratrovi zivot?"
20 tom mi otec nepovidal,"
pravil JindTich.
"Pan T1d1c1 jest velmi skrom
nym," pokracovala Marticka.
"Proto jsme S bratrem byli pre-
sv6dceni, re by zadneho d1ka-
zu vd6cnosti cd mas neprijal a
smluvili jsme Sc, re losy nebu-
deme pozadovati zpet. Vrat-
tie je tedy svemu panu otci, je-
hoz jsou ted majetkem."
Jindrich hledel ma PAM v roz-
pac1ch. Tis1c zlatych, tot pro
otce cele jmeni. Nevedel, jak
by pod6koval; mali vGbec pra
vo jmenem otcovym dekovati?
Coz jestli otec daru neprijme?
Marticka patrne tusila, CO Sc v
mysli mladeho muze dele, u
sm1vala Sc jeho prekvapeni a
pov1dala: "Pfedesly tyden byl
vas otec u mas. Kdykoliv "a
vita do naseho mesta, ~navst1vi
mas vzdy. Ia posledni navste-
Wy jsme Sc smluvili, re O swat
c1ch ia S matkou navstlvfme
mole rodiste Zelany a ma zpa-
tecni ceste zastavlme sc We
Chvalkove. Budete o svatcich
doma?"
"Jedu domd ma svatky," pra
vii Jindrich. "Dovolenou mann
do 1terka. Sm1m Sc ptati, kdy
mas milostiva n~avst1v1?"
"V nedeli, pane Plecity. TAX
jsme to S panem otcem smluvi-
H." odvetila Marticka.
"Budeme Sc tedy ma tax
vzacnou navstevu tesiti," rekl
JindTich. Gale ted uz Sc mu-
sim porouceti. Jedu v jede-
nact hodin dale"
"a pozdravujte no od mas
dodala pant Rehakova.
"Uctive dekuji "a vsechno',
Tekl Jindrich, lfbaje ruce obou
PAM ma rozloucenou. Mohlo to
byti podekovan1 "a pozdrav,
ale take "a ty losy.
ODE PAM doprovodily no ma
schody a tn Sc S MIN jeste jed
nou rozloucily.
Ma zastavce v Chvalkove &C.
kal ma Jindficha otec. Sotva-
re sc pol1bili a Jindfich sc otce
zeptal pc jeho zdravl, zacaI
hned O losech a povfdal to ra-
dostne, jsa presvedcen, re ia,
Ike otec Sc z toho Dude radova-
ii. Plecity, kraceje vedle sy-
ma, chv1li mlcel, potion rex.