Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1940-03-15

ztracena. Malinovi te Cadilo-
vi pomluvili a Lenka veri otci
vice nez tobe. Ted uz tn ne
svedeS MIC"
"Proto jsem vlastne nepri-
iel," rekl Jirik zblednuv."C hci
len S Lenkou promluviti a po-
tom at 81 vezme toho Malinu.
Chci il jen vycfsti jeff verolom-
most a potion uz ma nj mysliti
nebudu." 80.
"To bys mohl obstarati hned,'
rekl bratr klidne. "a az tn
smutnou vec odbudes, dudes
klidnejsfm."
Gale ted tam hned nechod-
tie, strycku," ulekana zrazova-
la no Anicka.
"Jen Sc neboj, devce!" u
small sc hospodar Vitek. iii
rfk ma rozum a nevyvede zad-
nou hloupost."
Bud bez %starosti, Anicko,"
fekl Jirfk stisknuv ruku sve sy-
novkyni. "Tu zalezitost s Len
kou vyrfdim dplne klidne." A
Jirik pc te vysel z bratrovy
chalupy.
Byla pekna noe ma pocatku
leta. Ma este obloze lesklo Sc
bez poctu hvezd, dedinka dfl-
mala V klidu, jenom z oxen
Cadilova statku zarilo jeste
svetlo, kdyz sem Jir1k zamlfil
pevnym krokem. Stanul pod
okny, nahledl do vnitf pres nlz
kou zaclonku, a uz dale nesel.
Obraz, ktery Sc jeho zrak1m
naskytl, presvedcil no, re by
bylo zbytecno vchazeti do
vnitr, re by zbytecne Lence Wy
cital neveru. Pro neho bylo
vse Ztraceno.
Ma lavici u kamen sedel Vol
tech Malina a drzel kolem pa
SUI Lenku vedle neho. Start Ca
dilovi sedeli u stolu mezi okny,
Jirfk je nevidel, ale videl je-
jich stfny ma zaclonach. Ia to
dobre videl svoji milovanou
panenku, jak Sc k Vojechovi
tulf, blazene sc usm1va a jak
Vojtech k sobe il tiskne, obcas
k nj Sc shybne a ma 1sta il po-
libf.
Pr kazdem takovem pohle-
du, bodlo Jir1ka u srdce, prece
vsak vytrval pod oknem delsl
dobu. Loucil Sc Sc vsemi svy-
mi nadejemi, ale chtel Sc S nj
mi louciti hodne dlouho, treba
re to loucenf mu pGsobilo bo-
lest, vzdyt ia bolest bylo jedi
ne, co mt z prvni jeho lasky
zbyvalo. Konecne mavl rukou
V povetff a otocil Sc k odcho-
du. Bylo to opet prave o.
kamziku, kdyz Vojtech Lenku
pred jejlmi rodici pollbil.
"Je smelejsfm, nez jsem byl
ia, a to mali d6vcata rada,"
Tekl 81 Jir1k bolne Sc usmlvaje.
Do pribytku bratrova vratil
Sc bled, ale klidny. Pohlfzeli
ma neho vsichni zvedave. &C.
kali, re Sc vrati rozrusen, bud
s naTkem nebo s kletbou ma
rtech, a ted videli, re Sc tax
nestalo. Bratr a svakrova by
Ii jeho klidu radi, ale Anicka
Sc no zd6sila.
vyc1tila, re ten stroje-
ny kid je jen rouskou zakry-
vajfci sz1ravou bolest, jake
kdyz Sc rakev s m%rtvolou po-
kryje vysfvanym pffkrovem,
ably vec nevypadala odpudlive.
Jirfk t6zce dopadl ma zidli,
kterou mu svakrova Ike stolu
pristavila. Sandal klobouk, byl
bled, ale cello jeho bylo pokry-
to potem. Anicka 1zkostlive
ma neho pohlizej1c, pritiskla 81
ODE ruce ma srdce. Tlouklo ne
pokojne k Will strycovu stavu.
Kdyby promluvil, a Tekl, jak
u CadilG porfdil, ale on mlcel a
jen tupe dival Sc pred sebe do
prazdna.
Kdyz mu svakrova predlozi-
la veceri, rekl: "Dekuji ii, Ma
fenko, ale jfsti nebudu, nemam
hrube hladu."
"A CO bys nemel? Hodinu
cesty isl Sci pesky. Jen jez!"
rekla Vitkova. Ale Jirfk jake
by il neslysel. Sedel a jidla Sc
nedotekl.
"Tak jak isl poridil u Cadi-
H." zeptal Sc no bratr primo.
"Ani jsem tam nebyl," oval
Sc Jiflk malatnym hlasem.
"Lenka sedi S Vojtou a ten il
lfba. Co bych tam tedy delal?
Snad abych Sc svou bolestf byl
pro smfch stastnejsimu soko-
vi? Je vsemu konec."