Telegraf. [volume] (Baltimore, Md.) 1909-1951, 1940-10-25

OslOveny pOhledl udlvene ma
deti.
"Kde je?" tazal Sc a rychle
vstal sahaje pc klobouku.
INA silnici dole 1vozu",
vyfizovaly o prekot, ga volala
ma mas, abychom te vyvolaly
ven."
Lesni s PAM priskocili k O.
knu.
"Je to skutecne ona," zvolal
lesnf. "Tak jen jdi, kdyz te
sama I'VE k dostaven1cku! Ne
vzpomnel jsem, re mali letos
Tide svatky soucasne s Mani.
Stari Nachtmannovi jiste jeli
do synagogy v-okresnim meste
a Simona uzila tie pfflezitosti,
ably Sc sesla S tebou, kdyz tie
vcera potkaly a vi ted, re isl
tn. No, to uz Sc mnou dopole-
dine do lesa nep1jdes. PGjdu
sam"
Karel vysel rychle a lesnf s
pant dfvali Sc "a MIN oknem al
dosel k Simone. Videli, jak j
podal ruku a jak spolu potion
zamfTili pc silnici k lesu.
"Slecna Simona snad ted bu-
de choditi "a Harlem sama,"
dala Sc teta do sm1chu, kdyz
zasli.
eco ma tom," usmal sc lesni,
"vzdyt tvs mi byla take stale
"a patami."
"Vsak "a tebou bylo treba
choditi," pravila PAM Lebedo-
va. "A Sc mnou bylo jinak, ia
byla tvoj1 nevestou, ale slecna
je zasnoubena S jinym."
"Hlouposti!" zvolal lesni roz-
hodnym tonem. mali no o.
pravdu rada, nebude z tie Ii
dovske smlouvy mic. Chybou
bylo, re Sc ma podzim nedomlu-
viii a oba hned vSeho nechali."
Kdyz Karel dosel k Simone,
stala uprostTed 1vozu sc sklo-
nenou hlavou, cervenajic sc
rozpaky, ale usm1vala Sc a po-
davala mu ODE ruce. Uchopiv
je, tiskl je v nahlem pohnut1 a
d1val Sc ma nj z~an1cene, neveda
CO by honem Tekl. Rozbehl Sc
k nj tax rychle, re nemel ces-
tou AMI pokdy, ably premyslel,
jak il oslov1. A tax stall mic
ky proti sobe "a hodnou chv1li.
Konecne Karel pferuSil mlcen1,
rka: "Slecno Simono, zajiste
dGlezita pr1cina primela vas,ze
jste mnek sobe zavolala."
Simona odvetila mu jen u
smevem, ale pTi mem odhrnuly
Sc ebony jej1ch oc1 a krasne mo-
dro snoubilo Sc S jasnou jarn1
obolhou v jediny jasavy ton
nadherne barry. Modre oko
Simonino smalo Sc jake ia jar
nj. obloha. Simona byla pre-
svedcena, re uz nemusf Karlo-
vi f1kati, proc no k sobe volala,
vedela, re to vycetl z jej1ho po-
hledu a Karel il skutecne rozu-
mel a srdce jeho rozjasalo sc v
blazene nad6ji.
"Dfvajf Sc "a nami deti pana
lesn1ho," rekla Simona tichoun
ce, "chcete j1ti Sc mnou kousek
cesty k lesu? AZ do poledne
mohu zdstati mimo dim. Nasi
odjeli."
Karel neodpovedev, vykrocil
pc jej1m boku. Tech n6kolik
set krok1 k lesu sli mlcky, Ka-
rel nespustil S nj Okla a ona po-
hlednuvsi ma neho chv1lemi, pc
kazde sc usmala a potion sklo-
pila oci k zemi. Ale tyto oba-
polne rozpaky trvaly jenom,
nez doSli k lesu. Jakmile vstou-
pill pod zelenou klenbu smrk1
a jedi a zaslechli jasavy zpev
ptactva a vdechli vGni pucicich
pupend a kvetin, pablo ma ne
kouzlo, ktere kolem sebe roz-
sevalo mlade jaro a srdce je-
jich rychle snazila Sc sbliziti sc
Karel wal Simonu "a ruku
a tax sli pc silnici vedouce sc
jake male deti.
"Mate mne jeste rad, Karle?"
zeptala Sc. W mu nerikala
"pane profesore" a Karel po-
znav, re odloucenim a bezna-
dejnost1 zmohutnela jeji laska,
jak by Sc snad nebylo stale,
kdyby Sc te lasce nebylo naku-
pilo tolik pTekazek, zvolal mad
sene: "Proc Sc mne plate, ST.
mono? Wy vfte dobre, re nenf
mono, abych vas kdy prestal
milovati. Jste prvni zena, ku
ktere ozvalo Sc mole srdce tim
to podivnym citem, ktery boil